prop · GD03111 · 1989-12-31 00:00:00 — Det har påpekats att gränsdragningen mellande myndigheter som skall vara med i resp, ställas utanför systemet kan ställatill problem. Vidare har framförts att ett ikraftträdande under pågåendebudgetär kan medföra komplikationen Skälen för mitt förslag: Som tidigare nämnts medför störredelen av de statliga myndigheternas verksamhet inte skattskyldighet, Ingäendemervärdeskatt pä förvärv av varor och tjänster för denna del av verksamhetenär inte avdragsgill. En myndighets anslag måste med nuvarande ordning täckamyndighetens upphandlingskostnad inkl, mervärdeskatt. Ur myndighetens synvinkelär därför den ingående mervärdeskatten en kostnad, trots att skatten som sådaninlevereras till staten av leverantören. Dessa förhållanden har fått till följdatt statlig verksamhet budgeteras inkl. mervärdeskatt. Som KIS pekat på leder denna teknik till komplikationer,som dessutom kraftigt accentueras vid basbreddningen. Komplikationerna innebärsom tidigare nämnts risk för att statlig egenregi gynnas pä bekostnad avupphandling från en fristående entreprenör. Mervärdeskattesystemet ledersåledes till konkurrensnackdelar för mervärdeskattskyldiga företag. En annansvårighet är att fastställa i vilken män inköpta varor och tjänster hänför sigtill de skattefria verksamhetsområdena, där avdragsrätt för ingående skatt ärutesluten, eller till de skattebelagda områdena där avdragsrätt finns. För att motverka konkurrensproblematiken har vissabestämmelser införts i upphandlingsförordningen (1986:366), som i principinnebär att en myndighet vid bedömning av anbud skall korrigera förolikheter vad gälier Prop. 1989/90:111 mervärdeskattskyldigheten hosanbudsgivarna. Med stöd av 2 8 ML har regeringen också i särskilda beslutförordnat om viss skattskyldighet för , ,, och såvitt avsertillhandahållande av varor eller tjänster för statens eget behov. Som jag tidigare förordat krävs i samband med attmervärdeskattebasen nu breddas en nyordning som innebär att problemen medkonkurrensneutralitet m,m, kan åtgärdas generellt. Som KIS framhållit lederdet nuvarande statliga budgeteringssystemet vad gäller mervärdeskatten tillonödiga konkurrensproblem. Mervärdeskatt pä en statlig upphandling innebärinte någon kostnad för staten. En redovisning av myndigheternas utgifter exkl.mervärdeskatt ter sig därför naturlig. Om utgifterna redovisades fria fränmervärdeskatt skulle detta tekniskt fä samma effekt som en skattskyldighet .med generell avdragsrätt för ingående skatt. Valet mellan olika upphandlingsalternativeller mellan upphandling resp. arbete i egen regi skulle inte påverkas avmervärdeskatten. En redovisning exkl. mervärdeskatt har som KIS påpekatockså vissa andra fördelan Det skulle leda till en rättvisare information om destatliga myndigheternas ianspråktagande av de totala statliga resurserna,eftersom mervärdeskattebelagda varor och tjänster inte övervärderas iförhållande till mervärdeskattefria förvärv eller arbeten i egen regi. Det statliga budgeteringssystemet bör således ändras såatt anslagen beräknas exkl. mervärdeskatt och så att myndigheternas utgifterredovisas utan skatten. Detta kräver att myndigheterna i särskild ordning färkompensation för all ingående iriervärdeskatt. I sina huvuddrag bör detta kunnagå till på följande sätt. En myndighets utbetalning av ett fakturerat beloppsker så att myndigheten dels avräknar fakturabeloppet exkl. mervärdeskatt somen utgift i förhållande till anslaget eller andra intäkter, dels avräknarmervärdeskatten gentemot budgetens särskilda inkomsttitel för mervärdeskatt.Mervärdeskatten kompenseras således genom en direkt avräkning mot budgetensinkomstsida. Den närmare utformningen torde lämpligen fastställas genombestämmelser som utfärdas av regeringen eller, efter bemyndigande, avriksrevisionsverket. Kontrollen av den föreslagna ordningen bör ske inom ramenför löpande och årliga granskning av statsmyndigheterna. Affärsverkenbör inte ingå i det nya redovisningssystemet. Enstaka andra myndigheter som bedriver utåtriktad verksamhet i konkurrens med privata , företag bör också undantas, I vissa fall skulle nämligen en rätt att lyfta av all ingående mervärdeskatt mot budgetens inkomstsida kunna innebära en konkurrensfördel gentemot privata företag. Vid sidan om affärsverken gäl ler det myndigheter som tillhandahåller tjänster inom de sektorer som allt jämt skall vara mervärdeskattefria, t,ex, utbildning och sjukvård, KIS har funnit att det, förutom affärsverken, endast är AMU-myn- digheterna och som borde ställas utan för det nya redovisningssystemet. Det bör ankomma på regeringen att före skriva vilka myndigheter som skall omfattas av systemet, och vilka som skall lämnas utanför. Jag delar därvid de synpunkter som framförts vid remissbe- 123 handlingenatt det är viktigt att följa utvecklingen noga hos olika myndighe- Prop.1989/90:111 ter så att konkurrensproblem vid utåtriktad verksamhet inteuppkommen Den här beskrivna ordningen utgör en nyordning av detinterna statliga budgeterings- och redovisningssystemet. Någon lagregleringhärav är inte nödvändig, utan frågan kan regleras i förordning eller annanförfattning. Detsamma gäller frågan vilka myndigheter, utöver affärsverken, sombör undantas. De myndigheter som omfattas av den nyaredovisningsordningen fär således rätt att direkt mot budgetens inkomstsidaavräkna ingående mervärdeskatt. Det innebär å andra sidan att någon rätt tillavdrag i mervärdeskattedeklaration inte bör föreligga om myndigheten skallavge sådan. För affärsverken som enligt ovan skall stå utanför systemet måstedock en avdragsrätt bibehållas. I det till lagrådet remitterade lagförslaget hade i en ny18 a 8 ML föreslagits en rätt för regeringen att avgöra vilka statligamyndigheter som skall ha rätt till avdrag för ingäende mervärdeskatt. Lagrådethar anfört att en sådan de-legering inte kan göras, och föreslagit ettgenerellt avdragsförbud för statliga myndigheter med undantag av affärsverken. Jagfinner att den av lagrådet föreslagna ordningen kan genomföras utankomplikationen De fåtaliga myndigheter, utöver affärsverken, som enligt ovankan behöva ställas utanför det nya systemet, bedriver inte skattepliktigverksamhet och skulle därför enligt de generella reglerna inte ha någonavdragsrätt. Samtliga statliga myndigheter, utom affärsverken, kan därförundantas från avdragsrätt. Den föreslagna ordningen aktualiserar även vissa andraändringar såvitt avser statsmyndigheternas roll i mervärdeskattesystemet. Somtidigare nämnts utgör staten ett enda subjekt i mervärdeskattesammanhang. Transaktionermellan statliga myndigheter skattebeläggs inte, annat än i vissa i ML angivnafall, KIS har framhållit att det skulle innebära en förenkling om varje myndigheti mervärdeskattesammanhang i princip behandlas som ett särskilt subjekt. Någonskillnad skulle dä inte behöva göras när det gäller utgående mervärdeskattberoende på om en vara eller tjänst dllhandahålls en annan statlig myndigheteller någon annan. KIS föreslog således att varje myndighet skulle vara ettskattesubjekt i mervärdeskattesammanhang, men föreslog en möjlighet förregeringen eller myndighet som regeringen bestämmer att besluta öm undantagfrån skattedebitering i vissa fall. Lagförslaget (3 8 ML) i lagrådsremissen hade i denna delutformats i enlighet med KIS förslag. Lagrådet har anfört att den möjUghettill delegering som förslaget förutsätter inte kan godtas. Lagrådet harföreslagit att de statliga affärsverken direkt i ML anges som självständigaskattesubjekt, medan statliga myndigheter i övrigt alltjämt behandlas som ettgemensamt skattesubjekt. Enligt min mening innebär detta att vissaförenklingar som annars skulle varit möjliga inte uppnås. Någon mer betydandenackdel behöver emellertid detta inte medföra. Jag förordar att reglernautformas pä sätt som lagrådet föreslagit. När det gäller reglerna om skattskyldighet för de statligamyndigheternas verksamhet innebär de nuvarande reglerna i princip att devanliga kriterierna pä yrkesmässig verksamhet skall föreligga för attskattskyldighet skall Det innebär bl.a. ett krav pä att verksamheten skall ha en vissvaraktighet, men dessutom i princip att verksamheten bedrivs med vinstsyfte.Att med ledning av dessa kriterier avgöra när en myndighets utåtriktadeverksamhet skall anses skattepliktig eller inte har ibland vållat vissa svårighetenDessa svårigheter kommer att accentueras påtagligt med anledning avbasbreddningen. Enmöjlighet att lösa detta är att konstruera skattskyldighetsbegreppet för destatliga myndigheterna utan att vinstsyftet fär utgöra kriterium pä yrkesmässigheten.Det innebär i princip att, oberoende av om verksamheten bedrivs med vinstsyfteeller ej, utåtriktad statlig verksamhet medför skattskyldighet, om den avsertillhandahållande mot vederlag av skattepliktiga varor eller tjänsten Jag anseratt en sädan huvudprincip bör läggas till grund för beskattningen. I den mänen vara eller tjänst tillhandahålls av en myndighet som ett led i enmyndighetsutövning, och således inte på privaträttslig grund, bör dockskattskyldighet inte föreligga. Skäl till en sädan utvidgning av skattskyldighetenföreligger inte. Däremot får en sädan inskränkning inte innebära atttillhandahällande frän statlig myndighet av teletjänster eller andra distributions-eller servicetjänster undantas från beskattning, även om tillhandahållandethar sin grund i föreskrifter om skyldighet att anlita viss myndighet förtjänsten. synes det dock vara erforderiigt med lagstiftningendast i fråga om omhändertagande och förstöring av avfall, föroreningar ochliknande. 2.3.3 Primär- och landstingskommuner Mitt förslag: Kommunerna skall i sina mervärdeskattedeklarationerfå göra avdrag för all ingående mervärdeskatt, och inte som enbart deningående skatt som hänför sig till verksamhet som föranleder skattskyldighet.Kommunerna skall ersätta staten för denna utökade avdragsrätt. Ersättningen börutformas på ett sådant sätt att det inte finns en direkt koppling mellan årligaavdragsbelopp och kommunernas återbetalning härav. Allverksamhet i en kommun skall redovisas i ett sammanhang, om inteskattemyndigheten medger annat. Skattskyldigheten utformas i övrigt påmotsvarande sätt som jag tidigare förordat för de statliga myndigheterna. I denmån särskilda avdragsförbud föreligger enligt 18 8 ML skall dessa gälla ävenkommunerna. Kommitténs förslag överensstämmer med mitt förslag. Remissinstansernahar i huvudsak tillstyrkt att en kompensationsmodell enligt KIS förslag införs.Det har påpekats att en lämplig form för kommunernas ersättning till statenmåste utformas så att konkurrensneutraliteten inte äventyras. Kommunförbundetanser vidare att avdragsförbud inte bör upprätthållas vad gäller kommunerna. Skälen för mitt förslag: Som jag tidigare angivit kräveren i princip generell Prop. 1989/90:111 mervärdeskatt att en generell lösningtillskapas för att utjämna skattens kon-kurrenssnedvridande effekter vid valmellan egenregi resp. upphandling. KIS har när det gäller primär- ochlandstingskommunerna därvid övervägt två skilda metoder, nämligen en generelluttagsbeskattning eller en generell avdragsrätt. KIS har förordat att densistnämnda m.etoden väljs. En uttagsbeskattning av kommunerna skulle innebära enskattebeläggning av sådana arbeten som kommunen själv utför inom ett områdedär en upphandling skulle ha mervärdeskattebelagts. Detta skulle exempelviskunna avse kommunala byggnadsarbeten för eget behov eller städning avlandstingskommuns sjukhus. En uttagsbeskattning skulle i princip säkerställaönskemålen om konkurrensneutralitet. Detta förutsätter emellertid att debetydande tillämpningsproblemen kan lösas. Sådana problem uppstår bl.a. därföratt frågan om avdrag för kommunens ingående mervärdeskatt beror av i vad måninköpta varor och tjänster anskaffats för verksamhetsområden där mervärdeskattskall tas ut, eller för områden som är skattefria. En effektivuttagsbeskattning kräver också en noggrann bokföring av använda resursen Jagdelar KIS uppfattning att en generell uttagsbeskattning inte kan förordas. Metoden med generell avdragsrätt bygger till väsentligadelar på en i tillämpad modell för att lösa hithörande frågon Ennärmare redogörelse för det danska systemet lämnades imervärdeskatteutredningens slutbetänkande SÖU 1987:45 s.49 ff. Modelleninnebär i sin grundprincip att kommunerna får full kompensation för allingäende mervärdeskatt, även till den del den avser mervärdeskattefriaverksamheter där kommunerna har ställning av slutkonsument imervärdeskattehänseende. Den ekonomiska fördel denna kompensation tnedför förkommunerna fär dessa gemensamt utge ersättning för till staten. Den utgivnaersättningen skall till sin storlek motsvara värdet av den totala ingäendemervärdeskatten i de mervärdeskattefria kommunala verksamheterna, men skall iövrigt inte kopplas till mervärdeskattesystemet. Det kan nämnas att den i nu användakompensationsmetoden är infördes i stället för ett system föruttagsbeskattning hos kommunerna. Enligt vad jag erfarit anses det danskakompensationssystemet fungera väl. Det första ledet i kompensationsordningen bör utformas somen generell rätt för primär- och landstingskommuner att i sinamervärdeskattedeklarationer göra avdrag för all ingående skatt, oavsett omverksamheten medför skattskyldighet eller inte. Därigenom uppnåskonkurrensneutralitet på hela det mervärdeskattebelagda området. Upphandling avvaror eller tjänster kan där ske på samma villkor som om varorna ellertjänsterna produceras i egen regi hos kommunerna. Det andra ledet i kompensationsordningen, kommunernasåterbetalning till staten på grund av den utökade avdragsrätten, måsteemellertid utformas så att denna konkurrensneutralitet inte sätts ur spel.Kommunernas återbetalning bör därför i princip inte kopplas direkt till resp.kommuns faktiska mervärdeskatteutgifter. 1 sådant fall skulle någonkonkurrensutjämnande effekt inte finnas. KIS har avstått från att lägga något förslag om huråterbetalningen skall Prop. 1989/90:111 ske, men pekat på några olika metodenDet väsentliga är, som remissinstanserna framhållit, att återbetalningen skerpå ett sådant sätt att fördelarna med en konkurrensneutral beskattning inteäventyras. Enligt min mening bör formerna för återbetalningen lösas inom ramenför den totala ekonomiska relationen mellan staten och kommunerna. Dennapåverkas i hög grad även av andra delar av skattereformen, men därkonsekvenserna av reformen för enskilda kommuner ännu inte har kunnatberäknas. Jag lägger därför inte nu fram något förslag till detaljerna i huråterbetalningen skall regleras. Avsikten är emellertid att reformen skall varabudgetmässigt neutral i förhållandet mellan stat och kommun. Jag avser attsenare återkomnia med förslag som ger en sådan neutralitet. Den föreslagna ordningen motiverar, på motsvarande sättsom jag ddigare föreslagit beträffande de statliga myndigheterna, vissaändringar beträffande kommunernas redovisning av mervärdeskatten samtskattskyldigheten. En generell avdragsrätt medför att många kommunalaverksamheter dll-kommer vid kommunernas mervärdeskatteredovisning tillskattemyndigheterna. Det kan gälla ingående skatt i skattefria sektorer somsjukvård, social omvårdnad, skolor och central administration. Utvidgningen avskattebasen verkar i samma riktning. Mot bakgrund härav bör kommunernasskatteredovisning samordnas så att i normalfallet en gemensammervärdeskattedeklaration avges för en kommuns verksamheten Detta innebär ettavsteg frän nuvarande regler i 5 8 ML, enligt vilka redovisning skall ske förvarje verksamhet för sig. bör dock kunna bestämma om enuppdelning av en kommuns skatteredovisning, om detta i enskilda fall skullevisa sig vara lämpligt. När det gäller skattskyldigheten för utåtriktad kommunalverksamhet bör motsvarande gälla som i fråga om den statliga sektorn.Yrkesmässighetsbegreppet bör således förtydligas och förenklas på det sätt somjag där föreslagit. Lagrådet har föreslagit att kommunalförbund imervärdeskattesammanhang skall jämställas med primär- och landstingskommun.Detta skulle bl.a. innebära att kommunalförbundens verksamhet inordnades ikompensations-.ordningen. I flertalet fall torde kommunalförbund användas förändamål där skattskyldighet föreligger, t.ex. för anordnande av vatten- ochavloppsanläggningar. I dessa fall föreligger avdragsrätt för ingåendemervärdeskatt enligt allmänna är inte nu beredd att ta ställningtil! om det annars kan finnas skäl att ändra kommunalförbundensmervärdeskattesituation. För skattskyldigs verksamhet i allmänhet innebärmervärdeskattens princip en generell tätt dll avdrag för ingående skatt enligt17 8 ML. I vissa mycket begränsade fall råder emellerdd enligt 18 8 ML ettavdragsförbud. De viktigaste avser kostnader för stadigvarande bostad, utgifterför spritdrycker och vin i vissa fall samt bl.a. anskaffning av personbil ochmotorcykel. Avdragsbegränsningarna är i huvudsak motiverade av att hithörandekostnader normalt får anses utgöra privata levnadskostnader, som inte börundantas frän beskattning. Dessa avdragsbegränsningar gäller nu även förkommunernas skattepliktiga verksamheten Om kommunerna medges en generellavdragsrätt för all ingäende skatt, oavsett verksamhetsområde, kan ifrågasättasom de särskilda avdragsförbuden måste upprätthållas. För kommunernas delskulle ett undantag frän avdragsförbudet innebära förenklingar. Någonstatsfinansiell betydelse behöver frågan inte ha. om den särskilda återbetalningsordningentar hänsyn till ett eventuellt slopat avdragsförbud. Enligt min mening börändå avdragsförbudet i dessa särskilda fall upprätthållas även för kommunerna.De särskilda skäl som föranlett avdragsförbuden innebär enligt min mening attdet är olämpligt att beakta dessa begränsningar endast som ett led iåterbetalningssystemet. Bidrag vid viss upphandling,m.m. Mittförslag: Ett särskilt statsbidrag till kommunerna skall utgå för mervärdeskattsom indirekt belastar kommunerna vid upphandling från näringsidkare som inte ärskattskyldiga. Bidraget skall även avse fall dä en kommun bidragit till vissverksamhet och där detta bidrag täckt även mervärdeskattekostnader.Statsbidraget begränsas till utgifter avseende sjukvård, tandvård, socialomsorg och utbildning. De grundläggande reglerna tas in i en särskild lag.Statens kostnader för bidraget ersätts av kommunerna på samma sätt som föresläsbeträffande den generella avdragsrätten. Kommitténs förslag överensstämmer i sak med mitt förslag. anser att bidraget även bör omfatta idrott och kultur, och harifrågasatt om inte begreppet näringsidkare är för snävt. Näringslivetsskailedelegalion anför att det är av stor betydelse hur bidragen beräknas,varför berörda branschorganisationer bör få medverka när reglerna tas fram. Skälen förmitt förslag: Den av mig föreslagna generella avdragsrätten för all ingäendeskatt hos kommunerna löser, som jag tidigare angivit, konkurrensproblemenmellan egenregiarbeten och upphandling i de fall det är fråga ommervärdeskattepliktiga områden. När det gäller verksamhetsområden som ävenefter basbreddningen är mervärdeskattefria uppkommer dock vissakonkurrensproblem. Det gäller framför allt verksamheterna sjukvård, socialomsorg och utbildning. På de nu nämnda områdena kompenseras kommunerna för alladirekta mervärdeskattekostnader genom det föreslagna avdragssystemet. Avdragsrätteninnebär att mervärdeskatten på t,ex. anläggningar, inventarier och förbrukningsmateriallyfts av i den kommunala egenregin. I den mån tjänster av nämnda slag, somalltså inte är mervärdeskattebelagda, upphandlas blir emellertid situationen enannan. Den upphandlade tjänsten kan innehålla dold mervärdeskatt avseendemervärdeskatteutgifter hos den enskilda entreprenören. Det kan exempelvis gällamervärdeskatt på inköpta inventarier, material och tjänster i ett privat sjuk-eller vårdhem. Varken entreprenören eller kommunen har någon avdragsrätt försådan mervärdeskatt. I dessa fall innebär mervärdeskatten att upphandlingmissgynnas pä bekostnad av egenregi. I den egna regin kompenserasnämligen all ingående mervärdeskatt. Effekterna kan leda till attverksamhetsformer som i övrigt är rationella frän ekonomisk synpunkt intekommer att utnyttjas. Samma effekt uppkommer i de fall en kommun väljer mellanatt utföra en Prop. 1989/90:111 viss verksamhet i egen regi, eller attalternativt ge bidrag till motsvarande verksamhet i privat regi,Bidragsgivningen framstår då som oförmånlig, eftersom den mäste täcka in ävenmervärdeskattekostnader hos mottagaren av bidragen. De nu nämnda effekterna pä de mervärdeskattefria områdenakan förväntas ha en negativ effekt pä kommunernas val av rationellaverksamhetsformen Effekterna torde bli störst på de områden där andelenskattepliktiga insatsvaror och tjänster är högt. Det måste dock understrykasatt den samlade kommunala sektorns egenregiverksamhet på dessa områden totaltsett inte gynnas jämfört med upphandlings- eller bidragsalternativet. Kommunernafår ju genom den föreslagna särskilda äterbetalningsordningen kompenserastatsverket för avdragsrätten. Men i en enskild kommun eller kommunalförvaltning kan mervärdeskatteeffekten få avgörande betydelse förverksamhetsformen. KIS har lämnat förslag till en särskildkompensationsordning för att utjämna de nämnda effekterna. Kompensationen ärutformad efter dansk förebild. Den innebär att primärkommuner ochlandstingskommuner får särskilda bidrag från staten för de indirektamervårdeskattekostnader som uppkommer vid upphandling från eller kommunalabidrag åt näringsidkare som inte är skattskyldiga. Enligt förslaget begränsaskompensationsordningen till verksamhetsområdena sjukvård, tandvård, socialomvårdnad och utbildning. Det är områden som i verksamhet är befriadefrån mervärdeskatt, men där all mervärdeskatt som kommunerna betalat skall fådras av enligt den föreslagna ordningen. Kompensationsordningen är i och för sig en frånmervärdeskattesystemet fristående konstruktion. Fråga är om ett riktatstatsbidrag till kommunerna, vars ekonomiska varde dock givetvis skall beaktasvid beräkningen av de belopp som kommunerna har att utge inom ramen för den avmig tidigare nämnda återbetalningen. Enligt min mening torde behovet av de föreslagnastatsbidragen vara begränsat. Kompensationsordningen medförockså en del tekniska problem, närmast därför att bidragsbeloppen mäste byggapå vissa schabloner. Det är, som framhållits vid remissbehandlingen, viktigtatt sådana schabloner blir rättvisande eftersom de annars inte kan ge någonkonkurrensneutralitet. Trots dessa svårigheter anser jag ändå att denföreslagna kompensationsordningen bör införas. Den har enligt min mening ettvärde för att undvika att oönskade konkurrenssnedvridningar uppkommen Huvudgrunderna för statsbidragen bör regleras i ensärskild lag. De föreskrifter som behövs för att reglera förfarandet bör, somlagrådet framfört, lämpligen meddelas av regeringen eller myndighet somregeringen bestämmen Jag är inte beredd att nu föreslå att bidragen utvidgastill att avse även andra verksamhetsområden än de KIS föreslagit. Enligt minbedömning skulle nyttan av att införa en sådan ordning på andra områden, t.ex.vad avser idrotts- och kulturområdet, vara begränsad. De tekniskasvårigheterna talar också starkt för att tillämpningsområdet begränsas, i vartfall inled- 9 1989/90. Bidrag bör dock. som kommunförbundet anfört,utgå även i de fall Prop, 1989/90:111 upphandling sker frän t.ex, enstiftelse eller förening. Mittförslag: Vid import av vissa särskilt angivna tjänster skall mervärdeskatterläggas om importen inte sker i en skattepliktig verksamhet. Öm importöreninte bedriver yrkesmässig verksamhet och om vederlaget för importeradetjänster uppgår till högst . under ett beskattningsår skall importendock inte beskattas. Undantag skall även gälla för import som görs av kommuneller statlig myndighet. Importbeskattningen av varor föreslås vara oförändrad. Kommitténs förslag överensstämmer i huvudsak med mitt. Remissinstanserna har i huvudsak varit positiva till ellerlämnat den föreslagna importbeskattningen av tjänster utan erinran.