prop · GD0387 · 1989-12-31 00:00:00 — I den mån vi erkänner utländska avgöranden,minskas behovet av svensk domsrätt som en form av nödfallskompetens för atttvisten skall kunna lösas. Det är likväl naturligt att svensk domstol fåranlitas i vid utsträckning, också om reglema för sådant erkännande vidgas. Alldel härigenom uppkommer en viss valrätt för partema kan som regel intebetraktas som någon olägenhet. Som jag har vari inne på berörs frågorom erkännande och verkställighet i av utländska avgöranden inte av förevarandelagstiftningsärende. Dessa frågor kommer i stället atl tas upp gemensamt medövriga intemationella familjerällsfrågor i ett senare skede. Frågorom makars förmögenhetsförhållanden kan aktualiseras vid domstol underäktenskapet utan all någon äktenskapsskillnad är aktuell. I praktiken skerdetta emellertid sällan. Ett exempel på en sådan situation är alt en make kanbehöva rättens samtycke för all disponera över sådan egendom som är belagd med rådighelsinskränkningar(se 7 kap. 5 § ). Vidare kan det enligt andra länders lagarfinnas situationer, som saknar direkt motsvarighet i svensk lag, där ettställningstagande av rätten påkallas under bestående äktenskap. Iallmänhet aktualiseras dock frågor om makars förmögenhetsförhållan den vid äktenskapels upplösning genom äktenskapsskillnad eller dödsfall. Det är därför önskvärt med en viss samordning mellan på ena sidan domsrätten i äklenskapsmål och arvsmål och på andra sidan domsrätten i 28 målom äktenskapets ekonomiska rättsverkningar. När det gäller akten- Prop.1989/90:87 skapsmål gör sig detta samband gällande med särskild styrka. Om vi iSverige i ett visst fall anser att del bör vara möjligt all döma till äktenskapsskillnadmellan makar, bör makarna också ges möjlighet att lösa de konflikter iekonomiskt hänseende som kan bli en följd av äktenskapsskillnaden (jfr prop.1973:158 s. 109). Ett yrkande om att en bodelningsförrät-lare skall utsesframställs ofta i själva skillnadsmålet. Del händer emellertid inte så sällanall yrkandet framställs först sedan målet om äktenskapsskillnad har avslutats.Detta kan exempelvis hänga samman med att egendomsförhållandena är svåmtreddaeller att parterna först söker nå en uppgörelse i godo. Det bör därför finnasmöjlighet att begära vid svensk domstol all en bödeln i ngsförrättare skallutses eller föra en talan om bodelning även sedan en här i landet meddeladäktenskapsskillnad har vunnit laga krafl. har framhållit kan en sådan samordning i en del fall leda lill attdet uppkommer domsrätt i följdfrågor till etl äklenskapsmål när behörighet inteföreligger att föra en separat talan om de ekonomiska förpliktelserna.Behörigheten all pröva sådana förpliktelser ter sig då som en utvidgning ijämförelse med vad som annars skulle gälla. Enligt min mening kan dettaemellertid inte leda lill några ölägenheter. Jag anser således att ekonomiskaföljdfrågor i samband med en äktenskapsskillnad bör kunna las upp till prövningav svensk domstol, om frågan om äktenskapsskillnad har prövats här.Jag föreslår att det i lagen införs en särskild regel av denna innebörd. Entvistig bodelningsfråga aktualiseras hos oss vanligen på det sättet all en avmakarna begär att rätten utser en bodelningsförrättare, som har all göra entvångsdelning av egendomen. Frågan om svensk domstol är behörig aktualiserasdärför vanligen när en make begär att en bodelningsförrättare skall förordnas,vilket kan ske i äklenskapsmålet eller frislående från ell sådant mål i ettsärskilt ärende. Det kan också länkas att makar tvistar direkt vid domstol i enfråga som har betydelse för bodelningen, exempelvis huruvida viss egendomutgör giflorättsgods eller enskild egendom. Domsrättsfråganär i regel okontroversiell när båda parter i en tvist har hemvist i Sverige.För parterna är det bekvämare och billigare att processa i det land i vilket deär bosatta än i något annat land lill vilket de har anknytning. Ur samhälletssynvinkel är det också angeläget all rättsväsendel ställs till förfogande såalt tvister mellan personer som är bosatta här i landet kan bli lösta här. Detär först när parterna har hemvist i var sitt land som en begränsning avhemvistet som grund för domsrätten kan bli aklu-dl. Omena parten har hemvist i och den andra utomlands, har vardera parten normalt intresse av att föra processen i sitt hemvistland. Om emellertid den part som bor utomlands väcker talan i mot parten med hemvist här, får han eller hon anses frivilligt ha gett upp de fördelar som kan vara förknippade med att föra processen i sitt hemvist land. Det finns inte någon anledning att vägra den parten tillgång till svensk domstol. Svarandens hemvist i är också ostridigt en grund för domsrätt. Närkäranden har hemvist i och svaranden utomlands är doms- Prop.1989/90:87 rättsfrågan mera svårbedömd. 1 en dd fall kan emellertid makarnas anknytningtill vara mycket stark. De kan ha levt tillsammans här. När gemenskapenupplösts kan en av makarna ha flyttat utomlands och där väckt talan omäktenskapets upplösning. De lagvalsregler som jag har föreslagit i delföregående innebär i sådana fall all svensk lag är tillämplig på makarnasförmögenhetsförhållanden, såvida makarna inte har träffat avtal om att någonannan rättsordning skall tillämpas. Jag menar alt det måste vara möjligt förden av makarna som har hemvist här i landet atl i åstadkomma endefinitiv uppgörelse av makarnas ekonomiska mdlanhavanden. Jag anser därför allsvensk domsrätt skall föreligga också när käranden har hemvist här i landet ochsvensk rätt är tillämplig på makarnas förmögenhetsförhållanden. Bestämmelsentäcker framför allt två situationer. I den ena har svaranden flyttat utomlandsoch svensk lag är tillämplig på grund av makarnas tidigare gemensamma hemvist iSverige. 1 den andra skall svensk lag tillämpas på grund av ell mellan makarnaträffat avtal. De kan då ha haft sitt sista gemensamma hemvist utomlands. Densvenska domsrätten grundad på kärandens hemvist bör dock enligt min mening inteutsträckas ytterligare. Del kan länkas att makarna har haft sitt sistagemensamma hemvist i ulan all för den skull svensk lag är tillämplig påförmögenhetsförhållandena. Den ena maken kan ha flyttat härifrån innantidsfristen i de föreslagna lagvalsbestämmelserna har gått ut, så all svensklag inte har hunnit bli tillämplig. Makarna kan också ha bott här under enlängre lid men ha avtalat all en utländsk lag skall tillämpas på derasförmögenhetsförhållanden. Vidare kan makarna ha haft sill sista hemvistutomlands och den make som har hemvist här ha flyttat hit först i samband medäktenskapets upplösning. I dessa fall är det enligt min mening inte ett bärandeskäl för alt den ekonomiska slutuppgörelsen skall äga rum här i landet att denmake som väcker talan har hemvist här. När det likväl kan vara befogat med enrättegång här i landet får det täckas in av andra bestämmelser. Makarkan ha egendom här i landet utan att i övrigt ha någon anknytning hit. Sådanegendom kan vara belagd med rådighelsinskränkningar så alt den make som ägeregendomen är förhindrad att disponera över den utan den andra makens samtycke.Den kan också till följd av äktenskapsrättsliga bestämmelser i en tillämpligutländsk lag vara samägd eller ingå i en gemensam egendomsmassa så att bådamakarnas medverkan krävs för att det skall vara möjligt att disponera överegendomen. En fungerande internationellt privaträttslig lagstiftning måstemöjliggöra för makar med egendom här i landet att lösa eventuella konflikter samlatt förfoga över egendomen genom överlåtelse eller på annat sätt. Särskiltviktigt är detta om del handlar om fast egendom. Egendomhär i landet kan också behöva fördelas mellan makar som har erhållit ettutländskt beslut om legal separation eller äktenskapsskillnad eller ett beslutom äktenskapets återgång eller ogillighet. I samband med statusbeslutet kanmakarna ha erhållit ett avgörande i samma stat angåendeförmögenhetsförhållandena, vilket omfattar egendomen här i landet. Om det finns ett utländsktavgörande om förmögenheten, är det dock inte Prop. 1989/90: 87 säkert attvi här i landet erkänner det avgörandet. Medhänsyn till vad jag nu har anfört är det enligt min mening nödvändigt med enregel som öppnar svensk domsrätt så snart en make har egendom här i landet somberörs av tvisten. En sådan regel möjliggör en konfliktlösning här i landetsåvitt avser förfogande över egendom som kräver båda makarnas medverkan underett bestående äktenskap. Den möjliggör också att egendom som någon av makarnainnehar här i landet fördelas genom ett bodelningsförfarande sedan detutomlands har meddelats ell avgörande om äktenskaplig status efler vilket detskall ske bodelning mellan makarna. Det kan avse fördelning av gemensamegendom eller överföring av äganderätt genom bodelning. Den make som äger egendomhär kan också vara i behov av ett avgörande som fastställer hans eller hennesframtida rätt till egendomen. Föralt tvisten skall anses röra egendom här i landet efter etl utländskt statusbeslutbör krävas att en make framställer anspråk på egendomen. Det bör inte varatillräckligt att maken riktar ett utjämningsanspråk i pengar mot den make somhar egendom här. Etl sådant anspråk, som kan förekomma enligt vissa länderslagstiftning om äktenskaplig förmögenhet, är till sin karaktär mer likt entalan om betalningsskyldighet och kan knappast hänföras till bestämd egendom. Omå andra sidan en talan som rör företrädet lill egendom i upptas här ilandet, kan det vid avgörandet av tvisten ofta vara nödvändigt att beakta ävenmakarnas egendomsinnehav i andra länder. En bodelning fömtsätter entotaluppgörelse mellan makarna och kan normalt inte begränsas till egendom somfinns här. I specialmotiveringen kommer jag all närmare beröra hur man vid ettbodelningsförfarande skall beakta egendom som finns utomlands. Detär alltså tänkbart att vi i får la ställning till en bodelning i sinhelhet för makar som saknar annan anknytning till än att någon av demhar egendom här som skall ingå i delningen. En sådan konsekvens är ofrånkomlig,om man vill säkra möjligheten att tvister om egendom här i landet blir lösta. Detkan tänkas att makar träffar en överenskommelse om att en tvist om derasförmögenhetsförhållanden skall lösas av svensk domstol eller av en svensk bodelningsförrättare.Frågan är om en sådan överenskommelse skall godtas som en gmnd för svenskdomsrätt i fall då ingen annan tillämplig sådan grund föreligger. Enöverenskommelse kan ta sig olika uttryck. Det är tänkbart att den träffas utanatt det föreligger en aktuell konflikt. Den får då den innebörden atteventuella framtida tvister angående äktenskaplig förmögenhet skall lösas avsvensk domstol. Ensådan avtalsmöjlighet rymmer etl antal komplikationer. Skall den erkännas fullt ul, bör det innebära all vi aldrig erkänner ett utländskt avgörande, om del finns ell avtal om all svensk domstol skall vara ensam behörig att slita eventuella tvister. Vidare skulle svensk domstol vara obehörig all handlägga en tvist, om del finns ett avtal mellan makarna att tvister skall lösas i ett annat land, oavsett vilken anknytning som makarna i övrigt har till . Dessa konsekvenser är enligt min uppfattning 31 Nären konflikt uppslår kan makarna ha bytt både Prop. 1989/90:87 hemvist ochnationalitet. Anknytningen lill den stat som avtalet avser kan med andra ord haförlorat all aktualitet och en process i det landet kan te sig alldelesopraktisk. Härigenom skiljer sig sådana avtal från överenskommelser om vilketlands lag som skall tillämpas på förmögenhetsförhållandena i äktenskapet. Ettsådant avtal lar sikte på de materiella gmnderna för delningen och kantillämpas oavsett i vilket land som delningen sker. Såvitt jag kan bedömaföreligger det inte heller något praktiskt behov av avtal om i vilken statframtida tvister mellan makar skall handläggas. Jag anser alt sådana avtal inteskall utgöra en gmnd för svensk domstols behörighet. Sakenkommer i ett annat läge om en uppgörelse sker i en redan uppkommen tvist. Ensådan uppgörelse kan la sig olika uttryck. Del kan träffas en uttryckligöverenskommelse innan talan väcks. Överenskommelsen kan också träffas infördomstolen på så sätt atl svaranden uttryckligen godtar domstolens behörigheteller underlåter all göra någon invändning om domstolens behörighet. Jag anseratt en uttrycklig eller underförstådd överenskommelse alt en uppkommen tvistskall lösas av svensk domstol eller att svensk domstol skall utse bodelningsförrättarebör godtas som gmnd för svensk domsrätt. Makama har då möjlighet alt överblickakonsekvenserna på ell helt annal sätt än vid avtal som avser framlida tvister.Den invändning som skulle kunna riktas mot en sådan bestämmelse är atl manriskerar all svenska domstolars och bodelningsförrättares lid och arbete las ianspråk i tvister där del saknas ell svenskt rällskipningsinlresse. Dessarisker bedömer jag som små. Del finns knappast skäl alt befara all makar önskarföra process i om sina förmögenhetsförhållanden, om de inte har ellrimligt intresse av del. Bestämmelsen bör kunna utgöra ell värdefulltkomplement till övriga domsrällsregler. Jagförordar således att svensk domsrätt skall föreligga, om svaranden i enuppkommen tvist har godtagit att saken skall prövas i eller utan invändningom rättens behörighet har gått i svaromål i saken. Denu redovisade gmnderna för svensk domsrätt bör enligt min uppfattning varatillräckliga. Jag anser i likhet med utredningen att det inte finns behov av enregel där domsrätten knyts till svenskt medborgarskap. Detta hänger samman medatt övriga domsrällsregler täcker även fall där makarna eller en av dem ärsvensk medborgare. 2.4 Ikraftträdande m. m. Detär angeläget all den nya lagen om vissa intemationella frågor rörande makarsförmögenhetsförhållanden träder i krafl . därmedbör lag om vissa intemationella rättsförhållanden rörande äktenskapsrättsverkningar upphöra atl gälla. Jag förordar all reformen träder i kraft den1 . Särskildaövergångsbestämmelser är nödvändiga vad gäller rättshand lingar rörande makars förmögenhetsförhållanden som har företagils före ikraftträdandet. Dessa bör inte på gmnd av de nya reglema förlora sin giltighet. Även när del gäller mål och ärenden som avser makars förmögen- 32 helsförhållandenoch där talan har väckts vid domstol före ikraftträdandet Prop.. 1989/90:87 Sådana mål och ärenden bör lämpligen prövasenligt äldre lag. En svensk domstols behörighet i en fråga som har väcktsvid domstolen före ikrafllrädandet bör inte heller gå förlorad på gmnd av bestämmelsema iden nya lagen. Jag återkommer lill dessa frågor Somflera remissinstanser har framhållit medför den nya lagen etl behov avinformation lill allmänheten. Jag är beredd att medverka lill detta. SärskiUangdägetär del naturligtvis all sådana informationsinsatser riktar sig till invandrarehär i landet och lill svenska medborgare som avser att flytta utomlands ellersom redan befinner sig utanför landet. 2.6 Kostnader och resursbehov Denföreslagna nya lagen kommer inte all medföra några särskilda kostnader eller iövrigt något utökat resursbehov för det allmänna. De nämnda informationsinsatsemakan rymmas inom ramen för tillgängliga medel. 1enlighet med vad jag nu har anfört har inom upprättatsett förslag lill lag om vissa intemationella frågor rörande makarsförmögenhetsförhållanden. Lagrådet har granskal lagförslaget. Förslaget till lag om vissa intemationella frågor rörande makarsförmögenhetsförhållanden Lagenär indelad i fem avsnitt. I det första avsnillet behandlas lagenstillämpningsområde (1 §). Därefter följer etl avsnitt om svensk domstols behörighet(2 §). Del tredje avsnittet innehåller regler om vilket lands lag som skalltillämpas (3 5 §§ ). Del fjärde avsnittet beslår av vissa specialreglerrörande bodelning m.m. (610§§ ). Lagen avslutas med vissa övriga bestämmelserom begränsningar i tillämpningen av utländsk räll, reservfomm, hemvislbegreppetoch s. k. ordre public (11 15 §§ ). Dennalag är tillämplig på frågor om makars förmögenhetsförhållanden som har anknytning lill enfrämmande stat. 3 1989/90. 1 saml Nr 87 Lagengäller dock inte i den mån något annat följer av en annan lag. (Paragrafensaknar motsvarighet i de sakkunnigas förslag.) 1bestämmelsen anges i allmänna ordalag lagens tillämpningsområde. Lagen ärenligt första stycket tillämplig på sådana frågor om makars förmögenhetsförhållandensom har anknytning till ett främmande land. Vilka omständigheter som ärrelevanta som anknylningsfakla och hur stark en sådan anknytning skall varaanges inte i bestämmelsen utan framgår av de följande paragrafema i lagen. Omen person har hemvist eller nationalitet i ell främmande land (personliganknytning) eller om makama har egendom utomlands (förmögenhelsanknytning),föreligger sådana omständigheter som kan medföra att bestämmelser i lagen blir tillämpliga. Lageninnehåller ingen definition av begreppet makars förmögenhetsförhållanden. Ensådan lär knappast vara möjlig atl formulera. Till den äktenskapligaförmögenhetsrätten hör typiskt sett indelningen av makars egendom i olikakategorier för vilka del under äktenskapet gäller särskilda bestämmelser områdighet, förvaltning och skuldansvar saml regler som är bestämmande för detmateriella utfallet vid en bodelning eller en motsvarande uppgörelse enligtutländsk lag. I regel vållar del inga svårigheter att avgöra om en regdlypskall hänföras hit eller lill någon annan rättslig kategori för vilken delgäller andra regler om svensk domstols behörighet och lagval. Vissagränsdragningsfrågor kan dock uppkomma. Isvensk räll och kanske i de flesta andra rättsordningar betraktas makar iprincip som ekonomiskt självständiga personer som på samma sätt som andrapersoner har frihet att träffa avtal med varandra på den allmännaförmögenhetsrättens område, l.ex. avtal om köp. Avtal som makar ingår kansåledes vara sådana som angår förmögenhetsförhållandena i äktenskapet (dvs. iprincip avtal som regleras av regler inom äklen-skapsrällen) men kan alltsåockså vara av allmänt förmögenhelsrällsligt slag. Mellan de båda huvudgmppemagår inte någon hell tydlig gräns. avtal kan också ha delad karaktär så alldet kommer all betraktas delvis som etl familjerällsligl avtal och delvis som ellförmögenhelsrällsligt. exempel på det är ell boddningsavlal genom vilket makamai större utsträckning än de familjerällsliga reglema medger har överförtegendom från den ena maken till den andra. Till den del som överföringen liggerinom ramen för de familjerällsliga reglema kommer överföringen att utgöra ell familjerällsliglverkande avtal medan den återstående (överskjutande) delen får anses utgöra ellförmögenhelsrällsligl avtal (i regel gåva). 1vissa fall kan del också förekomma all den familjerällsliga lagstiftning en ställer upp regler som innebär restriktioner eller andra modifikationer för makars avtalsfrihet på det förmögenhetsrätlsliga området. I så fall medför dessa restriktioner m.m. all bara dessa särskilda aspekter av avtalet får bedömas enligt de familjerättsliga reglema medan avtalet i . övrigt får bedömas enligt den lag som i allmänhet gäller i avtalsrättsliga 34 Så kan varafallet vid gåvor, där många länder har mer eller Prop. 1989/90:87 mindrelångtgående restriktioner och speciella formkrav när rättshandlingen äger mmmellan makar (jfr belänkandet s. 253 och för svensk rätts del 8 kap. ). Ettgränsdragningsproblem kan också uppkomma i förhållande till reglema omunderhåll, när en make i samband med skilsmässa skall utge ell engångsbelopptill den andra maken enligt bestämmelser i någon utländsk lag. Tvekan kan dåråda om detta belopp skall anses som ett engångsunder-håll och följa de intemationellareglema om underhåll eller om del avser en sådan utjämning av makamasförmögenhetsförhållanden som skall följa bestämmelsema i förevarande lag.Avgörande för denna gränsdragning bör vara del huvudsakliga syftet medutbetalningen och de omständigheter under vilka den betalas ul. Gmndema förberäkningen av beloppels storlek får därmed stor betydelse. Det typiska förunderhållet är atl del syftar lill att tillgodose mottagarens löpandeförsörjning genom all ersätta eller komplettera en inkomst. En ersättning somhänför sig lill makamas förmögenhetsförhållanden syftar däremoi i princip lillall åstadkomma en utjämning mellan makama enligt gmnder där försörjnings-aspektentypiskt sett är av underordnad betydelse. Frågan kompliceras emellertid av alläven enligt svensk räll ell s. k- engångsunderhållsbidrag torde kunna användassom ell korrektiv mot oskäliga boddningsresullal (jfr prop. 1978/79:12 s. 141och 190 f och prop. 1986/87:1 s. 61, 176, 190 och 194 samt Agell, Underhåll tillbam och make, 3 uppl., 1986, s. 100 och i SvJT 1989 s 332 ff.) Oavsettvilken beteckning etl engångsbelopp har bör alltså bedömningen av om del i delenskilda fallet ligger inom ramen för del som utgör makarsförmögenhetsförhållanden göras med ledning av syftet med utbetalningen och omständighetemaunder vilka den görs. Den närmare gränsdragningen i enskilda fall fåröverlämnas åt rättstillämpningen. Enytterligare gränsdragningsfråga gäller förhållandel mellan materiell räll ochförfaranderegler. Den frågan kommer all behandlas under 6 §. Vadsom har anförts nu innebär bl. a. att förevarande lag är tillämplig på frågorrörande bodelning med anledning av en makes död. Däremot gäller den inte förfrågor rörande arvskifte efler en avliden make. Frågan om tillämplig lag m. m.beträffande arv får även i fortsättningen till dess alt ny lag kommer (jfrvad som sagts i den allmänna motiveringen, avsnitt 2.1.2) - avgöras med ledningav lagen (1937:81) om intemationella rättsförhållanden rörande dödsbo. (Förrent nordiska förhållanden gäller i stället lagen 1935:44 om dödsbo efler dansk,finsk, isländsk eller norsk medborgare, som hade hemvist här i riket, m.m. ochlagen 1935:45 om kvarlåtenskap efler den som hade hemvist i , ,eller ). Frågan om förhållandet mellan lag och förevarandelag kommer alt beröras under andra stycket av förevarande paragraf (se även 2 §). Iandra stycket anges en begränsning i lagens tillämpningsområde. Lagen gällerinte i den mån något annat följer av annan lag. Härmed avses självfallet svensklag. På grund av punkt 2 i övergångsbestämmelserna lill förevarande lag skallmed annan lag likställas förordningen (1931:429) om vissa internationellarättsförhållanden rörande äktenskap, adoption och förmynderskap. Denpraktiska innebörden av denna begränsning i tillämpningsområdet är framför alltatt lagen i allmänhet inte gäller för äktenskap där båda makarna är och vidäktenskapets ingående var medborgare i ett nordiskt land. För dessa fall gälleri stället bestämmelserna förordning. Tillämpningsområdet för den nyalagen kommer därmed att motsvara del som anses gälla för lagen (1912:69) omvissa intemationella rättsförhållanden rörande äktenskaps rättsverkningar,dvs. den nya lagen kommer all gälla främst för äktenskap där båda makarna ellernågon av dem har anknytning till ell utomnordiskt land. 1vissa fall gäller förevarande lag dock även för nordiska medborgare. Det är isådana fall som inte omfattas av förordning. Det gäller framför alltfall då makarna har blivit nordiska medborgare först efter äktenskapetsingående eller fall då de inte tog hemvist i ett nordiskt land vid äktenskapelsingående. Vidare får man i den mån förordning inte reglerar frågor ommakars förmögenhetsförhållanden beträffande sådana frågor falla tillbaka på reglemai förevarande lag. 1lagen (1937:81) om internationella rättsförhållanden rörande dödsbo finns i 2kap. bestämmelser som gäller för bl. a. boutredning och bodelning efter den somvid sin död hade hemvist i , efler den som var svensk medborgare men ejhade hemvist här saml efter den som annars har egendom här i landet. I den månbestämmelserna i den lagen inte är förenliga med bestämmelserna i förevarandelag, gäller till följd av innehållet i förevarande stycke bestämmelserna i1937 års lag i stället för bestämmelserna i förevarande lag (jfr 2 § andrastycket). Enfråga om makars förmögenhetsförhållanden får las upp av svensk domstol, 1. omfrågan har samband med ett äktenskapsmål i , 2. om svaranden har hemvist iSverige,