prop · GD0374 · 1989-12-31 00:00:00 — Därvid har utgångspunkten varit att kvarskatteavgiftenskall täcka kredittiden fram till tidpunkten för inbetalning av kvarståendeskatt medan respiträntan skall läcka kredittiden därefter. Motbakgmnd av detta synsätt innebär den nämnda lagändringen om betalning avkvarstående skatt visserligen ingen nämnvärd förändring beträffande denkredittid som kvarskatteavgiften bör spegla, eftersom de tidigare gällandeförfallodagarna, och , sammantagna svarar mot den nu gällandeenda . Men som en konsekvens av lagändringen kansluttidpunkten för den kredittid som kvarskatteavgiften bör täcka anges i merabestämda termer, nämligen året efter taxeringsåret. Med hänsyntill detta bör respitränta kunna las ut endast för tid därefter. Avförenklingsskäl bör dock räntan beräknas fr. o. m. året eftertaxeringsåret. Atlrespitränta skall tas ul på en senarelagd skallebetalning är en konse kvens av kreditsynpunkter. Respiträntan medför dessutom ökad rättvisa för de skattskyldiga sinsemellan (prop. 1974:159 s. 70). debiteras inte respitränta än . Detta avsteg från princi pen om räntan som en konsekvens av kreditsynpunkter har motiverats med att taxeringsprocessen inte sällan drar långt ut , på grund av förhållanden som den skattskyldige inte har förorsakat eller kunnat påverka (prop. 1974:159 s. 153). Någon motsvarande begräns- 350 ningsregelfinns inte för anståndsränta. Enligt min mening bör enhetliga regler gälla förrespitränta och anståndsränta. De skäl som låg bakom införandet avbegränsningsregeln har enligt min mening inte längre samma tyngd som tidigare.Jag anser därför att begränsningsregeln bör slopas. Redan nu finns enligt UBLmöjligheter för länsskattemyndigheten att meddela befrielse helt eller delvisfrån vissa avgifter och räntor. Kvarskatteavgift, som normalt uppgår till 10%av avgiftsundertaget, kan enligt 85 § 2 mom. UBL sättas ned till . Enförutsättning för nedsättning är att skillnaden mellan den slutliga ochpreliminära skatten beror på förhållande som den skattskyldige inte kunnatråda över. Hel befrielse är dock inte möjlig. Vidare kan länsskattemyndighetenenligt 58 § 2 mom. UBL, om det föreligger särskilda omständigheter, meddelabefrielse från skyldighet att betala restavgift. Anståndsränta, dvs. ränta somutgår enligt 49 § 4 mom. UBL vid anstånd med att betala skatt, kan dock ilikhet med respitränta inte sättas ned. I avsnitt 12.1.1 harjag emellertidföreslagit att en möjlighet till eftergift av anståndsränta skall införas. Även om respiträntan är enren kreditavgift, finns det fall i vilka de nuvarande bestämmelserna kan fåoskäliga konsekvenser. Jag anser därför att skattemyndigheten i vissaundantagsfall bör kunna befria en skattskyldig helt eller delvis frånskyldigheten att betala respitränta. En sådan regel bör framför allt avse felvid beräkningen av den slutliga skatten, t.ex. genom att den skatlskyldigefelaktigt tillgodoräknats viss preliminär skall och därför påförts tillkommandeskatt och respitränta. Felet behöver inte nödvändigtvis ligga påskattemyndigheten. Har t.ex. en felaktig uppgift från en arbetsgivare medförtatt den skattskyldige påförts tillkommande skatt bör detta också kunna medföraeftergift. Det bör inte heller vara uteslutet alt ett uppenbart fel i etttaxeringsbeslut kan medföra eftergift. Som fömtsättning bör dock alltid gällaatt felet begåtts av annan än den skattskyldige. Mitt förslag: Deolika reglerna om öresavmndning vid beräkning av skatt som uppbärs enligtbestämmelserna i uppbördslagen och ränta eller avgift enligt samma lag ersättsav en enda avmndningsregel. Enligt den skall skatt och ränta utgå i heltkrontal varvid öretal bortfaller. Den nya regeln förs in i 22 § uppbördslagen. RSV;soch kommitténs förslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt. Remissinstanserna: JOanser att den gemensamma avmndningsregeln bör göras tillämplig även pårestavgifter, där avmndning skall göras uppåt till närmaste krontal. Skälen för mitt förslag:Öresavmndning vid skatte- och avgiftsberäkning sker enligt olikametoder. Enligt äldre bestämmelser om skatter skall öretal över 50 som uppkommervid skatteberäkningen i regel avrundas uppåt lill heltkrontal och annat öretal nedåt. En sådan regel Prop. 1989/90:74 gäller t.ex. vid beräkning av inkomstskatt, statlig inkomstskatt och statligförmögenhetsskatt. Ärdet däremot fråga om skatter eller avgifter som införts skallöretalen normalt bortfalla. Detta gäller exempelvis vid beräkning avegenavgifter, statlig fastighetsskatt och vinstdelningsskatt. fall då preliminär A-skatt tas ut med viss procent av inkomsten och vidberäkning av restavgift och tilläggsavgift gäller en tredje metod. Avmndningsker i dessa fall till närmast högre hela krontal. RSVhar i en skrivelse till regeringen framhållit att det av förenklingsskäl ärviktigt att få en enhetlig avmndning av öretalen vid beräkningen av skatter ochavgifter. föreslår i huvudsak motsvarandeförändringar i sitt slutbetänkande. Frånadministrativ synpunkt är det olyckligt med olika metoder för öresavmndning.Debiteringsfel kan lätt uppstå. Detta gäller särskilt i de många fall dåskattemyndighetema tvingas räkna ul skatten manueUt. Vid maskinell beräkningmåste olika dataprogram användas. Nuvarande ordning medför dessutom att detblir svårare för den enskilde att själv räkna ut sin skatt. Detta ställer i sintur strängare krav på informationen från skattemyndigheterna. De redovisadeproblemen skulle kunna undvikas om man införde en enhetlig avmndningsregel. Förslagetmedför givetvis en viss kostnad för staten. RSV har uppskattat den till ca 2milj. Jag anser dock att fördelarna med förslaget i form avenklare administration, minskat informationsbehov för de skattskyldiga ochenklare skatteuträkning för de enskilda mer än väl uppväger kostnaden. Jagföreslår därför att skatter och avgifter som uppbärs enligt bestämmelserna iUBL och ränta enligt samma lag skall utgå i helt krontal och att öretal skallbortfalla. Jag anser att den föreslagna regeln bör tas in i 22 § UBL. Desärskilda avmndningsreglema i 27§ 1 mom. UBL vid debitering av slutlig skatt, i32 § vid beräkning av respitränta, i 49§ 4 mom. vid beräkning av anståndsräntasamt i 69§ 1 och 2 mom. samma lag vid beräkning av ö-skatteränta resp.restitutionsräntä kan därmed slopas. Samma sak gäller reglema om öresavmndningvid beräkningen av restavgift och tilläggsavgift (58 § 1 mom. UBL). Vidare kanavmndningsreglema i 2§ lagen (1946:324) om skogsvårdsavgift, 10b§ lagen(1947:576) om statlig inkomstskatt, 11 § 3 mom. lagen (1947:577) om statligförmögenhetsskatt, 8§ lagen (1983:1086) om vinstdelningsskatt, 6§ lagen(1984:1052) om statlig fastighetsskatt, 8§ lagen (1989:346) om särskildvinstskatt och 116 r§ GTL slopas. Reglema om öresavmndning vid beräkning avskatteavdrag för betalning av preliminär A-skatt (3 § 2 mom. UBL) bör avsystematiska skäl flyttas över till 39 § I mom. UBL. Slutligenfinns en avmndningsregel i 31 § sista stycket UBL. Den gäller vid debitering av tillkommande skatt. Om skatten skall betalas skall, om öretal uppkommer, det belopp som skall betalas först bestämmas lill närmast lägre och det andra beloppet till närmast högre hela antal kronor. I avsnitt 12.2.2 harjag föreslagit att uppbörd av tillkom mande skatt skall ske vid ett enda tillfälle. Med hänsyn till vad jag tidigare 352 anfört föreslår jag attäven öretal som uppkommer vid debitering av tillkommande skatt skall bortfalla.Detta följer av det förslag till ändringar i 22 § som jag lagt fram. 12.5 Tidsfristerna för jämkningsbeslut Mitt förslag:Tidsfristerna för jämkningsbeslut ersätts med en regel om att beslut ijämkningsärenden skall fattas skyndsamt. JO:sförslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt. JO menar dock att ändringen endastbör avse förtida återbetalningar och att de nuvarande tidsfristerna börbehållas för jämkningar under inkomståret. Remissinstanserna:Så gott som alla har varit positiva till förslaget. i Stockholmslän menar alt det i stället för en regel om skyndsam handläggning bör införasen bestämmelse om sista dag för lokala skattemyndighetens beslut. Länsstyrelseni har ställt sig negativ till förslaget och bl. a.åberopat att lagtexten redan nu ger utrymme för att avvika från de fastslagnafristerna när de av någon anledning inte kan hållas. Flera remissinstanseranser att regeln bör gälla samtliga jämkningsbeslut. Många understryker detangelägna i att de skattskyldiga i stället för förtida återbetalning utnyttjarmöjligheterna till jämkning under inkomståret. Bakgrundentill mitt förslag: Källskattesyslemets målsättning är att preliminär skattskall betalas med belopp som så nära som möjligt motsvarar den slutliga skatten(3§ 1 mom. UBL). Sedan skattsedel på preliminär skatt har utfärdats får ändringi beräkningen av den preliminära skatten göras genom beslut om jämkning enligtreglerna i 45 och 46 §§ UBL. Beslut om jämkning kan fattas även efterinkomståret om den skattskyldige inkommer med ansökan före utgången av aprilåret efter inkomståret. Det för mycket inbetalda beloppet kan då återbetalasutan avvaktan på debitering av den slutliga skatten, s. k. förtidaåterbetalning. För sådan återbetalning krävs att den för mycket inbetaldapreliminära skatten är av viss storlek, nämligen minst en femtedel av denslutliga skatten dock . Om särskilda omständigheter föranleder detfår lokal skattemyndighet besluta om återbetalning även i andra fall. RSV har ianvisningar (RSV Du 1981:20) uttalat att återbetalning skall ske om den förmycket inbetalda preliminära skatten uppgår till . Förbeslut om jämkning gäller enligt 46 § 3 mom. UBL särskilda tidsfrister. Enansökan som avser lön skall normalt handläggas . Beträffande annaninkomst gäller en lidsfrist . Om ärendets invecklade beskaffenheteller omständigheterna i övrigt föranleder det får tidsgränserna överskridas. Regelnfanns redan i den uppbördslagstiftning som föregick UBL. Frågan behandlades ibetänkandet SOU 1952:1 av uppbördssakkunniga. De underströk att detvar synneriigen angeläget att beslut i jämkningsärenden meddelas fortastmöjligt (s. 207). 23 1989/90. att i stället för bestämdatidsfrister endast ha t. ex. en föreskrift om att Prop. 1989/90:74 beslutskall meddelas möjligt. Om beslut av någon särskild anledning intekunde meddelas inom 10 resp. medger lagtexten att beslut fattassenare. JOhar i en skrivelse lill regeringen hemställt att de stipulerade handläggningsfristernaför förtida återbetalning ersätts med ett allmänt krav på skyndsamhandläggning. För jämkningar under löpande inkomstår anser JO att de nuvarandetidsfristerna kan behållas. JO:shemställan grundar sig på ett beslut i anledning av sex anmälningar som rörförtida återbetalning av skatt. Vid de utredningar som anmälningarnaföranledde framkom att skattemyndigheterna inte har praktiska möjligheter atthandlägga ärendena på sätt som förutsätts i lagstiftningen. JO menar att det dåenbart finns två alternativ. Det ena är att tilldela skattemyndigheternaytteriigare personella resurser, vilket med hänsyn till rådandestatsfinansiella läge inte synes vara en framkomlig väg. Det andra är att ändralagen. Skälenlor mitt förslag: Arbetet med förtidsåterbetalningar av överskjutande skatt ären tung och resurskrävande uppgift för skattemyndigheterna. Det totala antaletansökningar om förtidsåterbetalning uppgår till 150000 - 200000 . Ansökningarnakommer normalt in till den lokala skattemyndigheten februari tillapril året efter inkomståret, alltså när myndigheten är myckethårt belastad av andra arbetsuppgifter. 1vissa fall kan handläggningstiderna bli långa. Det kan t.ex. vara fråga omsvårbedömda avdragsyrkanden som rör stora belopp och där ärendet måsteremitteras till eller ansökningar som ärofullständiga och måste kompletteras. Men även i övriga ärenden har det visatsig att de stipulerade handläggningstiderna regelmässigt inte kunnat hållas. Ävenom den nuvarande lagtexten ger utrymme för att överträda tidsfristerna så ärdet enligt min mening otillfredsställande med en lagstiftning därundantagsregeln är den mest tillämpade. Visserligen finns det skäl att anta attde förtida återbetalningarnas antal kommer att minska. Jag tänker här på denutredning som pågår inom RSV om en tidigare-lagd skattsedel förslutlig skatt för dem som lämnat en förenklad självdeklaration. Om en sådanreform skulle genomföras och innebära att de som får en skattsedel på sommareninte har möjlighet att få förtida återbetalning kommer antalet ansökningar atlgå ned väsentligt. De mest arbets-och tidskrävande förtida återbetalningarnakommer emellertid inte att påverkas av en tidigarelagd skattsedel. Omkring 60%av dem som ansöker om förtida återbetalning har nämligen lämnat en allmänsjälvdeklaration. Det finns därför skäl att anta att problemen kommer attkvarstå. Bestämmelsernaför handläggningen av förtida återbetalningar bör där för enligt min mening ändras och anpassas till de verkliga förhållandena. 1 stället för fasta tidsgränser för beslut bör föreskrivas att beslut skall med delas möjligt. Det är emellertid angeläget att understryka att ären dena även fortsättningsvis skall handläggas snabbast möjligt. Förändring en innebär inte någon sänkning av ambitionsnivån därvidlag. beslutinnebär ränteförluster för de skattskyldiga eftersom en förtida återbetalning även i de fall den sker sent innebär att den skattskyldige går miste om denränta, ö-skatteräntan, som betalas på överskjutande skatt. JO har ansett att denuvarande tidsfristerna kan kvarstå vad gäller jämkningsärenden under löpandeinkomstår. För min del anser jag dock, i likhet med flera remissinstanser, atten förändring bör avse jämkningsärenden över huvud taget. 12.6 Dödsbobefrielse m. m. Mittförslag: Dödsbos befrielse från att betala skatt skall omfatta alla de skattersom debiteras som slutlig skatt enligt uppbördslagen, således även statligfastighetsskatt, skogsvårdsavgift och annuiteter på avdikningslån. Reglernaflyttas från kommunalskattelagen m. fl. författningar till uppbördslagen. Bestämmelserna omansvarighet för skatt som påförts avliden person eller, såvitt gäller detbeskattningsår under vilket dödsfallet inträffade, dödsbo efter honom bör avsede skatter som uppbärs enligt uppbördslagen och överföras frånkommunalskattelagen m. fl. författningar till en gemensam och enhetligreglering i uppbördslagen. Kommitténsförslag: Överensstämmer med mitt. Remissinstanserna:Föreningen menar att de föreslagna bestämmelserna börsammanföras i en bestämmelse i UBL, 61 §. 1 övrigt uttalar sig interemissinstanserna om förslagen. Skälen för mitt förslag:Enligt principbeslut skall skattemyndigheten få behörighet attfatta beslut om dödsbobefrielse. Jag anser i likhet med kommittén att det kanvara lämpligt att i samband med atl beslutsbehörigheten förs ned tillskattemyndighet också förenkla de onödigt komplicerade reglerna omdödsbobefrielse. Regler om dödsbobefrielsefinns i ett flertal olika lagar. De skatter och avgifter som kanfalla bort genom dödsbobefrielse är: inkomstskatt (75§ 1 mom. KL),statlig inkomstskatt (15§ 1 mom. SIL), förmögenhetsskatt (I5§ 1 mom. SFL),egenavgifter utom tilläggspensionsavgift (5 kap. 1§ lagen (1981:691) omsocialavgifter), tilläggspensionsavgift (30§ UBL), allmän löneavgift (4§ lagen(1982:423) om allmän löneavgift) samt skattetillägg och förseningsavgift (116i§ GTL). Däremot kan inte skogsvårdsavgift, statlig fastighetsskatt och annuiteterpå avdikningslån, som också debiteras som slutlig skatt och ingår i begreppetskatt enligt 1 § UBL, omfattas av dödsbobefrielse. Det förhållandet att inte samtligaskatter omfattas av dödsbobefrielse medför problem vid tillämpningen.Beslutsmyndigheten måste först ta reda på vilka skatter eller avgifter somingår i den slutliga eller tillkommande skatten och undersöka om dessa kanomfattas av befrielse. Om det ingår någon skatt eller avgift som inte kan bliföremål för dödsbobefrielse och skatten är betald till någon del måstemyndigheten också avgöra vilken skatt eller avgift som fallit bort eller sattsned genom betalningen. Det är enligt min meninginte motiverat att undanta vissa skatter och avgifter från dödsbobefrielse. Enmer generell utformning av bestämmelsen förenklar också tillämpningenavsevärt. Jag föreslår därför att en generell regel införs i UBL. Den bör ingåsom etl nytt andra stycke i 30 §. Reglerna om dödsbobefrielse i KL, SIL, SFLoch 116 i § GTL kan därmed slopas. Hänvisningen i 5 kap. 1 § lagen omsocialavgifter bör bytas ut mot en hänvisning till 30§ UBL. Bestämmelser omansvarighet för skatt finns i ett flertal lagar, nämligen 75§ 2 mom. KL, 15§ 2mom. SIL, 15§ 2 mom. SFL, 3§ lagen om skogsvårdsavgift och 5 § lagen om statligfastighetsskatt. För skattetillägg och förseningsavgift, egenavgifter samtannuiteter på avdikningslån, som också innefattas i begreppet skatt enligt 1 §UBL, finns inte motsvarande regler. För att få en mer enhetligreglering föreslårjag att de särskilda bestämmelserna upphävs och atl i UBLinförs en gemensam regel som omfattar skatt enligt UBL. Den bör placeras i enny 61 §. Mittförslag: RSV:s möjlighet att meddela s. k. bindande förklaringar beträffandefrågor om sättet för att ta ut preliminär skatt och om att verkställaskatteavdrag slopas. Kommitténsförslag: Överensstämrner med mitt. Remissinstansernahar inte yttrat sig i frågan. Skälen for mitt förslag:Bindande förklaring infördes uppbördsförordning efter förslagfrån bevillningsutskottet (BeU 1945:65 s. 37). Institutet regleras nu i 72 §UBL. RSV kan enligt detta stadgande efter framställning frånlänsskattemyndighet, lokal skattemyndighet, arbetsgivare eller när anledningannars uppkommer meddela bindande förklaring beträffande frågor om sättet attta ut preliminär skatt och om verkställande av skatteavdrag. Förklaringarna ärbindande för såväl de skattskyldiga och arbetsgivare i allmänhet som förmyndigheterna och kan inte överklagas. Jag har i avsnitt 11.4föreslagit att RSV:s möjlighet att meddela bindande förklaring påmervärdeskatteområdel skall upphöra. De skäl för ett slopande av institutetbindande förklaring enligt ML som jag åberopar där, kan också anföras för attavskaffa de bindande förklaringarna på uppbördsområdet. Jag föreslår såledesatt RSV:s möjlighet att meddela bindande förklaring enligt UBL slopas. Mittförslag: Skatteavdrag för betalning av preliminär A-skatt skall alltid görasfrån korttidsstudiestöd. Skatteavdraget skall vara av utbetalda belopp. Skälenför mitt förslag: Vid utbetalning av stöd för kortare studier görs förnärvarande inga avdrag för preliminär skatt. Detta har inte hellervarit angeläget, eftersom de belopp som betalats ut varit relativt små. I ochmed del nya korttidsstudiestödet kan det emellertid för vissa personer blifråga om väsentligt större belopp som betalas ut. Centrala studiestödsnämndenhar med anledning härav i sin anslagsframställning för /89föreslagit alt skatteavdrag alUid skall göras vid utbetalning avkortlidsstudiestöd på samma sätt som gäller för dagpenning från erkändarbetslöshetskassa. Nämnden föreslår att skatteavdraget skall vara avkorttidsstudiestödet. RSV,som har beretts tillfälle att yttra sig över nämndens förslag, biträderförslaget. Verket anser dock alt en viss försiktighet bör iakttas så attskatteavdraget inte blir för högt. Verket föreslår därför att avdrag skallgöras av korttidsstudiestödet. Jagdelar centrala och uppfattning och föreslår därföratt skatteavdrag skall göras också från kortlidsstudiestöd. Skatteavdraget bördock inte uppgå lill av stödet. 12.9 Överklagande m. m. Mittförslag: beslut angående preliminär taxering, debitering ellerjämkning av preliminär skatt och verkställande av skatteavdrag får överklagaslill länsrätt. Länsrättens beslut får inte överklagas vidare. Tidenför att överklaga skattemyndighetens beslut enligt uppbördslagen, lagen omuppbörd av socialavgifter från arbetsgivare och lagen om avdrags- ochuppgiftsskyldighet beträffande vissa uppdragsersättningar utsträcks lill tvåmånader från del den enskilde fick del av beslutet. Vid överklagande av detallmänna räknas överklagandetiden från den dag beslutet meddelades. Även tidenför att överklaga en domstols beslut i uppbördsmål utsträcks . Vad gäller vissadebiteringsbeslut enligt uppbördslagen föreslås en särreglering. Hardebiteringsbeslul fattats lill följd av skattemyndighets taxeringsbeslut skallskallskyldig kunna begära omprövning av beslutet och överklaga inom sammafrister som gäller för omprövning och överklagande av taxeringsbeslut. Kommitténs förslag:Överensstämmer med mitt såvitt gäller förslaget att beslut angående vissabeslut på preliminärskattestadiet skall kunna över- klagas till länsrätt.Kommittén föreslår inte någon ändrad överklagandetid Prop. 1989/90:74 elleromprövningsmöjlighel. Remissinstanserna:Föreningen påpekar att länsrätten måste handlägga målsom avser preliminär taxering och liknande med förtur. Övriga remissinstanserhar inte uttalat sig i frågan. Skälenför mitt förslag: Jag har i ett tidigare avsnitt föreslagit alt beslut omanstånd skall kunna överklagas till länsrätt men inte vidare (avsnitt 12.1.1).Beslut om anstånd som fattas av lokal skattemyndighet kan överklagas tilllänsskattemyndighet men inte vidare. De anståndsbeslut somlänsskattemyndigheten fattar som första instans kan över huvud taget inteöverklagas. beslut angående preliminär taxering, debitering eller jämkningav preliminär skatt och verkställande av skatteavdrag kan endastöverklagas till länsskattemyndighel (85 § 1 mom. andra stycket och 86 § 1 mom.första stycket UBL). Någon prövning i domstol är inte möjlig i ordinär ordning.Motivet till nuvarande bestämmelser torde vara att beslut påpreliminärskattestadiet måste vara snabba. Beslut om t. ex. preliminär taxeringoch jämkning av preliminär skatt kan ofta vara ekonomiskt mycket betydelsefullaför den skattskyldige. Det är därför rimligt att även sådana beslut kan prövasav domstol. Jag föreslår därför, i enlighet med mina förslag vad gälleranstånd, att beslut i dessa frågor skall kunna överklagas till länsrätt meninte vidare. 1 likhet med anståndsmålen måste även mål som avser preliminärtaxering och liknande behandlas med förtur av länsrätten. IUBL finns ingen särskild överklagandetid angiven. Överklagande skall enligtFL:s regler ske från delgivningen av beslutet (23 § FL). Föröverklagande av beslut av domstol i uppbördsmål gäller också en treveckorsfrist(7 § FPL). På skatteområdet i övrigt gäller en överklagandetid på två månadermellan domstolsinstanser. Beslut av skattemyndighet kan enligt mitt förslagomprövas och överklagas efter taxeringsåret eller, vad gällerbeslut som fattas efter det femte året efter taxeringsåret, från den dag den skattskyldige fått del av skattemyndighetensbeslut. Enligtmin mening bör det även på uppbördsområdet finnas ett omprövningsförfarandeoch överklagandefrister som i stort överensstämmer med dem som gäller enligtNTL. Kommittén har emellertid inte föreslagit någon sådan ordning. Jag är inteberedd all i detta sammanhang föreslå att ett regelsystem som moisvarar NTL:somprövnings- och överklaganderegler införs på uppbördsområdet i sin helhet.Sådana ändringar är enligt min mening alltför omfattande för alt kunnagenomföras utan ingående överväganden. Jag avser emellertid att senare i åråterkomma till frågan. För en del uppbördsbeslul anser jag dock att man redannu bör införa en reglering som motsvarar NTL:s, nämligen vad gällerdebiteringsbeslul som föranleds av skattemyndighets taxeringsbeslut. Detär redan i nuvarande förfarande så att det råder en diffus gräns mellan vissa uppbörds- och taxeringsbeslut. 1 det framtida förfarandet kommer denna gräns att bli än mer otydlig. Om den skattskyldige t. ex. efter en domstolsdom skulle få ett beslut om taxeringsåtgärder med viss 358 överklagandetid och ettbeslut om debitering med en annan överklagande- Prop. 1989/90:74 tid måstesituationen te sig mycket förvirrande för honom. Ett beslut omtaxeringsåtgärder har normalt ingen självständig betydelse för den skattskyldige.Som jag återkommer till längre fram (avsnitt 15) bör båda dessa beslut kunnafinnas i en handling. Detta försvåras om olika överklagande-tider skall gälla.