prop · GD03153 · 1989-12-31 00:00:00 — Endast om ett köp avett företag strider mot del nationella säker-helsintresset skall ett förvärvkunna stoppas. I propositionen om vissa näringspolitiska frågor (prop.1989/90:88) uppmärksammas frågan om utländskt ägande. Där föreslås att denfortsatta beredningen emellertid får anstå lill dess mer konkreta resultatföreligger av de förestående förhandlingarna mellan EG och EFTA om ett s. k.EES-avtal. Mitt förslag:Särregleringen av aktiesparfonderna upphör och dessa ges möjlighet attomvandlas lill vanliga värdepappersfonder. De företagsanknutnaaktiesparfonderna föreslås bl. a. kunna få tillstånd alt driva verksamhet somnationell fond. Allemansfondernas reglering behålls tills vidare i enspeciallag, som i vissa avseenden anpassas lill den nya akliefondslagen. Promemorians förslag:Överensstämmer i huvudsak med mitt förslag. I promemorian föreslogs all deförelagsanknulna aktiesparfonderna skulle vara tvungna att antingen ombildastill värdepappersfonder eller upplösas. Remissinstanserna: Deflesta remissinstanserna har inle haft någon erinran mot promemorians förslag.Flera remissinstanser, däribland har dock ifrågasatt denföreslagna hanteringen av de företagsanknutna aktiesparfondema. Skälen för mitt förslag:Sedan 1984 sker inget nysparande i aktiesparfonder. är också detidigare gällande skaltefavörerna i huvudsak borta. Aktiesparfonderna hardärmed spelat ut sin roll som en särskilt reglerad skattegynnad sparform. Motdenna bakgrund bör aktiesparfonder i sin nuvarande form utmönstras. Ipromemorian föreslås alt de skall kunna ombildas till vanliga aktiefonder.Härigenom skulle ell nysparande i fonderna tillåtas somplaceringsbeslämmelserna skulle utvidgas. Eftersom de olika fonderna kommeratt ha samma skattemässiga situation bör de regler som styr fondförvaltningenockså i princip vara desamma. 1 den särskildapromulgalionslagen regleras hur denna omvandling skall gå till. Det fondbolagsom förvallar en aktiesparfond och som önskar fortsätta sin verksamhet somförvaltare av en värdepappersfond skall således från lagensikraftträdande ansöka om tillstånd att få förvalta den gamla aktiesparfondenenligt den nya lagen. Tidsfristen är motiverad av att fondens fondbestämmelsermåste ändras i grunden samt att en broschyr om fonden måste tas fram. Ocksåandra övergångsarrangemang kommer säkert att krävas. fram tilldess ansökan blivit slutligt prövad får fonden fortsätta sin verksamhet enligtde gamla bestämmelserna. Om fondbolaget i stället väljer att lösa upp fondenskall detta ske enligt de bestämmelser som finns i lagen om aktiesparfonder. Ettsärskilt problem utgör de företagsanknutna aktiesparfonderna. Det finns i dagdrygt 30 sådana fonder med ett sammanlagt tillgångsvärde på ca 500 milj. kr. Enförelagsanknuten aktiesparfond kan troligen inle ulan vidare göras om till envanlig värdepappersfond. Syftet med en företagsan-knuten fond är att den ihuvudsak skall investera i aktier i det egna företaget. Därför föreskrivs del ilagen att fonderna skall placera av sina tillgångar i värdepapper utgivnaav det egna bolaget. Förde företagsanknutna aktiesparfonderna föreslås i promemorian särskildaövergångsregler. Promemorians förslag har i denna del stött på kritik frånbl.a. som pekat på svårigheterna att omvandlaen förelagsanknuten aktiesparfond till en värdepappersfond Prop.1989/90:153 främst med hänsyn till nämnda placeringsbestämmelser. Medden lösning som jag föreslår beträffande nationella fonder skulle det enligtmin mening inte finnas något principieUt hinder för en företags-anknutenaktiesparfond att, som etl alternativ, kunna fortleva som en nationell fondefter särskilt tillstånd av bankinspektionen. Därigenom skulle andelsägarnasjälva kunna bestämma all fondens speciella place-ringsbeslämmelser skallbibehållas och även i övrigt bestämma utformningen av fondens verksamhet. Beträffandeallemanssparandet kommer de som sparar i denna sparform att enligt förslagen ipropositionen om reformerad inkomst- och företagsbeskattning fortfarande ha enskattegynnad situation. Av detta skäl får nuvarande kontroll och styrning avdenna sparform anses motiverad. Övervägande skäl talar därför för altallemansfondema tills vidare regleras i lagen (1983:890) om allemanssparande.Allemansfondema är till sina karaktär annorlunda uppbyggda än de vanligaaktiefonderna. En integrering skulle därför kräva stora ändringar iallemansfondemas stmktur. Så länge som den skatlegynnade situationen består börallemansfonderna också regleras särskilt. Allemansfonderna bör nämligen främstbetraktas som en form av skattegynnad stimulans för hushållssparandel, låt varaall sparandel sker i form av delägarskap i aktiefonder. Mot denna bakgmnd börallemansfonderna enligt min mening inle anses omfattade av EG-direktiven. Deföretagsanknutna allemansfonderna omfattas inte heller av EG-direktiven bl.a.på gmnd av deras placeringsbeslämmelser och då de inte kan anses vända sig tillallmänheten. För dessa föreslås inte heller några förändringar. Vissaföljdändringar föreslås därför endast i detta sammanhang i lagen omallemanssparande. I1990 års kompletteringsproposilion (prop. 1989/90:150) aviseras dock ändradeplaceringsbestämmelser för allemansfonderna i syfte att göra denna sparfom merattraktiv. Ienlighet med vad jag nu har anfört har inom upprättats Förslagtill lag om värdepappersfonder, Förslag lill lag omikraftträdande av lagen (1990:000) om värdepappersfonder, Förslag till lagom ändringilagen (1983:890) om allemanssparande, Förslag till lag om ändring ilagen (1989:1079) om livförsäkringar med aktiefondsanknytning, Förslag till lag om ändring ilagen (1936:81) om skuldebrev, Förslag till lag om ändring iaktiebolagslagen (1975:1385), Förslag till lag om ändring ilagen (1982:617) om utländska förvärv av svenska företag m. m., Förslag till lagom ändringiförsäkringsrörelselagen (1982:713), 46 9.Förslag tiU lag om ändring i bankaktiebolagslagen (1987:618). Förslagenunder 5 och 6 har upprättats i samråd med chefen för ochförslaget under 7 i samråd med chefen för industridepartementet. Förslagenunder 1 4 har som framgår av det tidigare granskats av lagrådet. Förslagenunder 5-9 är av sådan beskaffenhet att lagrådets hörande skulle saknabetydelse. 6.1 Lagen om värdepappersfonder Deändringar som föreslås i aktiefondslagen är så omfattande att i valet mellanatt göra ändringar i den nuvarande lagen och att skriva en ny lag är det senarealternativet klart att föredra. Nuvarande lags disposition bör dock behållas ihuvudsak. Somframgår av avsnitt 4.1 föreslås att lagens rubrik ändras. Lagen avses reglerainte bara aktiefonder, dvs. fonder som huvudsakligen investerar i aktier. Ettinte obetydligt antal fonder placerar sina tillgångar i räntebärandevärdepapper såsom obligationer och certifikat av olika slag. Dessa kallas oftaför avkastningsfonder. Även fonder med både aktier och obligationerförekommer. Enligt förslaget skall fonderna också i begränsad omfattning få handlamed optioner och terminskontrakt. 1en parentes under resp. paragraf i lagförslaget lämnas en hänvisning tillmotsvarande bestämmelse i nuvarande aktiefondslag. Idenna lag förstås med 1. värdepappersfond:en fond bestående av fondpapper och andra finan siella instrument, som bildats genom kapitaltillskott från allmänheten, och som ägs av dem som skjutit till kapital, 2. fondverksamhet: den förvaltningav en värdepappersfond och den försäljning och inlösen av andelar i fonden, somutövas av ett fondbolag, 3. fondbolag: ett svensktaktiebolag som fått tillstånd att utöva fondverksamhet, 4. förvaringsinstitut: en bankeller ett annat kreditinstitut som förvarar en värdepappersfonds tillgångar ochsom sköter in- och utbetalningar avseende fonden. skall handla oberoende av varandra och uteslutande iandelsägarnas gemensamma intresse. Lagen(1904:48 s. 1) om samäganderätt skall inte tillämpas på delägarskap i envärdepappersfond. (1 och2§§) Här definieras värdepappersfonder, fondverksamhet, fondbolag och Envärdepappersfond skall bestå av fondpapper och 47 I tre lagar inom den finansiella sektorn, Prop. 1989/90:153nämligen fondkommissionslagen (1979:748), lagen (1979:749) om Stockholmsfondbörs och lagen (1985:571) om värdepappersmarknaden har begreppet fondpapperfått en legal definition. Den är likalydande i de tre lagarna och omfattaraktier, andra bevis om delaktighet i bolag, obligationer, förlagsbevis ochliknande skuldebrev avsedda för allmän omsättning samt andelar i aktiefonder.Värdepappersmarknadskommittén (Fi 1987:03) (i fortsättningen förkortad VMK)föreslår i sitt slutbetänkande (SOU 1989:72) Värdepappersmarknaden i framtidenen något annorlunda definition av fondpapper i kommitténs förslag till lag ombörs- och clearingverksamhet. VMK föreslår också en definition av uttrycketandra finansiella instrument. Ensträvan bör vara att begreppen i samband med beredningen av VMK:s olika förslagges en enhetlig innebörd inom hela den finansiella sektorn. Iavvaktan på att VMK:s förslag bereds är jag därför inte beredd alt redan härtillämpa de av VMK föreslagna definitionerna. Det är inte heller som jag serdet nödvändigt att i detta sammanhang ge begreppen en legal definition. Iavvaktan på kommande lagstiftning bör begreppet fondpapper ha den innebörd somges i de tre lagarna och begreppet andra finansiella instrument få omfattaalla övriga på marknaden förekommande instmment. De begränsningar av vad somfår ingå i en värdepappersfond ges för övrigt huvudsakligen iplaceringsbestämmelserna i 18 25§§ . Om VMK:s förslag resulterar i enjustering av definitionen av begreppen fondpapper och andra finansiellainstrument boren motsvarande justering göras också här så att begreppen fårsamma rättsliga innebörd. En samordning med kommande lagstiftningsprodukterkommer därför alt bli nödvändig. De lagar som föreslås av VMK avses i huvudsakträda i kraft . Envärdepappersfond bör få möjlighet att under vissa givna förutsättningar fåhandla med optioner och terminer. Detta berörs i kommentaren tiU25§. Definitionenav fondverksamhet är i sak oförändrad. har kompletterats med kravet att bolaget skall vara svenskt.Förvaltningen av en fond enligt lagen om värdepappersfonder får således även ifortsättningen endast bedrivas av ett svenskt fondbolag. bör inteheller bedriva någon annan verksamhet än förvaltning av aktiefonder. Häri får docksom ett naturiigt led anses ingå sådan verksamhet som har etl direkt sambandmed denna förvaltning. Något särskilt tillstånd för sådan anknytandeverksamhet har inte ansetts nödvändig. Bankinspektionen får i sintillsynsverksamhet övervaka att ett naturligt samband finns medfondförvaltningen. Bestämmelsen i 2 § gamla lagen att fondverksamhet inle fårutövas av annan än svenskt fondbolag har med den valda definitionen blivitonödig. Enligt nuvarande lag tillåts endast banker att varaförvarare av aktiefondernas tillgångar (förvaringsbank). I promemorian föreslåsockså denna lösning. emellertidargumenterat för att också andra kreditinstitut bör kunna kom- Prop.1989/90:153 ma i fråga som förvarare. Jaghar inget att invända mot att kretsen av förvarare utvidgas. har i flera lagar fått en vidsträckt innebörd. I lagen(1988:1385) om Riksbank förstås med kreditinstitut: bank-institut,lokala föreningsbanker, kreditaktiebölag, finansbolag, fondkommissionsbolag,allmänna pensionsfonden, försäkringsföretag med svensk koncession,landshypoteks- och stadshypoteksinslitulionerna saml Svenskaskeppshypotekskassan (3 §). I lagen (1974:922) om kreditpolitiska medel harbegreppet samma innebörd så när som på allmänna pensionsfonden (2 §). Ipropositionen om ägande i banker och andra kreditinslilul (prop. 1989/90:116)föreslås en utvidgning av begreppet bankinstitut i de nämnda lagarna till allomfatta även utländska bankförelag som fått regeringens tillstånd all drivabankrörelse från filial här i landet. Redani dag finns flera olika kreditinstitut som för egen eller andras räkning harhand om betydande förmögenhetsvärden. Jag tänker bl.a. på försäkringsföretag,fondkommissionsbolag och andra förmögenhelsförval-tare. Ett oeftergivligt kravpå ett förvaringsinstitut bör vara att det står under bankinspektionenstillsyn. (Jag återkommer nedan i denna fråga såvitt rör försäkringsföretagen). Beträffandede ytterligare krav som måste ställas på etl förvaringsinstitut bör nämnasbl.a. tillräckliga ekonomiska resurser att sköta uppdraget, nödvändig kompetensoch tillräckliga personella resurser samt betryggande förvaltningsmliner ochförvaringsmöjligheler. Vidare måste ell förvaringsinstitut som inte är bankkunna ulveckla säkra och effektiva rutiner för hantering av envärdepappersfonds likvida medel och skapa en klar ansvarsfördelning mellanfondbolaget och förvaringsinstitutet när förvaringsinstitutet inle själv ärkontohållare. Av 14 § framgår vidare alt förvaringsinstitutels uppgifterkommer att vidgas i förhållande till den nuvarande lagens förvaringsbanker. Detfår ankomma på bankinspektionen all - liksom - vidtillståndsprövningen bedöma om ell föreslaget förvaringsinstitut kan antasuppfylla de krav som måste ställas på ett sådani institut. FondbolagensFörening har uttalat sig för att bl. a. fondkommissionsbolag bör kunna varaförvaringsinstitut. Dessa står redan under bankinspektionens tillsyn. Någotprincipiellt hinder för fondkommissionsbolag att vara förvaringsinstitut tordeinte heller i övrigt föreligga. VMKföreslår i sitt förslag till ny fondkommissionslag att också andra verksamhetersom har samband med kapitalförvaltning skall vara lill-ståndspliktiga. VMKnämner härvid - förutom fondkommissionärer -marknadsgaranter (märket maker),emissionsförmedlare, fondpappers-förvaltare, placeringsrådgivare ochvärdepappersförmedlare. I samband med alt VMK: s förslag bereds får övervägasom också någon eller några av de nämnda kategorierna skulle kunna fungera somförvaringsinstitut enligt lagen om värdepappersfonder. SvenskaFörsäkringsbolags RiksJÖrbund har hävdat att försäkringsbola gen bör få fullgöra uppgifter som förvarare efter prövning av bankinspek tionen. Förbundet pekar särskilt på den situationen där försäkringsbolaget 49 4 1989/90. I sami Nr 153 erbjuder livförsäkringarmed aktieföndsanknytning men även andra för- Prop. 1989/90:153 säkringsbolagbör enligt förbundet kunna komma i fråga som förvaringsinstitut. Det som bl.a. skiljer försäkringsbolagen från andra kreditinstitut i detta hänseende äratt de lyder under en annan tillsynsmyndighet, nämligenförsäkringsinspektionen. I övrigt anserjag att ett försäkringsbolag väl skullekunna fylla rollen som förvaringsinstitut. Idetta sammanhang kan jag nämna att regeringen beslutat atttillsätta en utredning som skall se över bankinspektionens ochförsäkringsinspektionens framlida organisation bl.a. med hänsyn tillbranschglidningen mellan försäkringsrörelse och bankrörelse (Dir. 1990:12). 1utredarens uppgifter ingår bl.a. att överväga om de båda tillsynsmyndigheternaskall slås samman. Iavvaktan på resultatet av utredningen anserjag att försäkringsbolagen, om deskall kunna komma i fråga som förvaringsinstitut, skall ställas underbankinspektionens tillsyn i detla hänseende. Olägenheten av att samma instituthar två tillsynsmyndigheter bör kunna lösas genom all myndigheterna utvecklarrutiner för hur tillsynen inom resp. myndighels-område skall gå till i de falllillsynsuppgiflerna sammanfaller. Jag ser ingen egentlig olägenhet med ettsådant förfarande. Ytteriigareen fråga som infinner sig är om de utländska bankfilialerna skall kunna fungerasom förvaringsinstitut. Som framgår av specialmotiveringen till 4 § nedanföreslås alt ett fondbolag skall kunna ha utländska ägare, t.ex. en utländskbank. Om banken fått regeringens tillstånd att ha en filial iSverige skulle det enligt min mening vara motsägelsefullt att ett sådantfondbolag inte får anlita sin egen bank som förvaringsinstitut på samma sällsom är mycket vanligt förekommande beträffande de bankägda fondbolagen i dag.Jag förslår därför den ordningen att även utländska bankföretag som fållregeringens tillstånd att driva bankrörelse via filial här i landet skall kunnakomma i fråga som förvaringsinstitut. Bankinspektionen bör få möjlighet attställa vissa speciella krav på ett sådant förvaringsinstitut vad gällerförvaringen av de tillgångar som ingår i en värdepappersfond. En sådan regelkan lämpligen föras in i 11 §. Härbestäms det grundläggande förhållandet mellan fondbolaget ochförvaringsinstitutet. Både fondbolaget och förvaringsinstitutet måste handla påett sådant sätt att de kan upprätthålla en oberoende ställning till varandra.De skall som framgår av stycket handla uteslutande i fondandelsägarnasgemensamma intresse utan all ta någon hänsyn till andra intressen.Formuleringen utesluter inte alt det kan finnas ägargemenskap mellan ettfondbolag och ett förvaringsinstitut. Detla är för övrigt ett inte ovanligtförhållande . Lagenomfattar endast värdepappersfonder vars andelar kan lösas in på begäran av andelsägare. Lagenomfattar inte aktiebolag och ekonomiska föreningar som förvärvar Prop.1989/90: 153 och förvaltar fondpapper och andra finansiella instrument. Iförsta stycket slås fast att lagen endast skall omfatta öppna aktiefonder, dvs.sådana fonder vars andelar kan lösas in på begäran av andelsägarna (se ocksåavsnitt 4.3 i den allmänna motiveringen). Somanmärkts i det föregående (s. 24) föranleder de förslag lill ändringar i lagen(1947:576) om statlig inkomstskatt som lämnas i propositionen om reformeradinkomst- och företagsbeskattning en något ändrad definition av sådan verksamhetsom inte skall omfattas av lagen. Ändringen är främst av redaktionell karaktär. Annannäringsverksamhet, som inte är fondverksamhet enligt denna lag eller verksamhetenligt 2 § andra stycket, och där allmänheten erbjuds all för gemensam räkningdelta i förvärv och förvaltning av fondpapper och andra finansiella instrument,får bara utövas efler särskilt tillstånd av regeringen eller, efter regeringensbemyndigande, bankinspektionen. Sådant tillstånd får endast lämnas lill densom står under liUsyn av bankinspektionen. För sådan verksamhet gällerbestämmelserna i denna lag i den mån inte undantag medgetts i det särskildafallet. Av tillståndet skall framgå vilka villkor i övrigt som skall gälla förverksamheten. Liksomi den nuvarande lagen krävs alt verksamheten skall vända sig lill allmänhetenför att vara tillståndspliktig. Det bör således också i fortsättningen varamöjligt för privatpersoner att i t.ex. en banks eller ettfond-kommissionsbolags regi anordna fondliknande verksamhet som endast berörvissa kunder utan att vända sig till allmänheten, t.ex. samförvaltning avflera depåkunders tillgångar. Ettföretag som genom annonsering vänder sig till ett obestämt antal personer fårdäremot anses vända sig till allmänheten även om en eventuell kontantinsatssätts så högt att endast ett begränsat antal personer har möjlighet att delta.Men även en bank som genom direktreklam vänder sig till en större grupp av sinakunder får anses ha passerat gränsen för vad som skall räknas till allmänhetensärskilt om det inte sker någon speciell prövning av vilka som skall erhållareklamen. Enligtbestämmelsen krävs att det skall vara fråga om näringsverksamhet. Aktiesparklubbareller obligationskonsortier anordnade t.ex. på en arbetsplats eller i ettliknande sammanhang omfattas därför inte heller av tillståndsplikten. Somframgår av den allmänna motiveringen i avsnitt 4.3 bör i princip särskilttillstånd kunna ges för bl. a. slutna fonder. Utländskafondföretag får efler tillstånd av regeringen eller, efler regeringensbemyndigande, bankinspektionen bedriva fondverksamhel här i landet omverksamheten väsentligen uppfyller de krav som uppställs i denna lag. (2 §) Enanpassning lill föreslås. Regeringen eller, efler regeringensbemyndigande, bankinspektionen bör därför få ge tillstånd lill utländskafondföretag all vara verksamma i . Del kan förväntas att de förelag inomEG som uppfyUer EG:s direktiv efter ett enkelt anmälningsförfarande ellerdylikt skall få ell sådani tillstånd. Ellexempel på sådana fondföretag som kommer all omfattas av EG-direktiven är de iLuxemburg baserade s. k. SICAV-bolagen dvs. aktiebolag med rörligtaktiekapital. från länder utanför EG bör kunna få tillstånd att bedrivaverksamhet i . En fömtsättning för detta är alt verksamhetenväsentligen uppfyller de krav som ställs upp i den svenska lagstiftningen. Enverksamhet som gmndas på liberalare regler än den svenska lagen torde däremotinle kunna tillåtas. Etl sådant förelag kan nämligen från svensk synpunktförväntas erbjuda ett sämre skydd för andelsägarna. Dessutom skulle del få enkonkurrensfördel framför de svenska fondföretagen. Enbärande princip bakom EG:s direktiv är att resp. land skall tillförsäkraövriga dellagande länder konkurrensneutralitet. Som tidigare nämnts skallsåledes ett land vid sidan av den generella lagstiftningen inte kunna tillålaatt verksamhet som faller under direktiven får bedrivas efter lägre krav än deminimikrav som direktiven ställer upp. Enskildasförhållanden till värdepappersfond, fondbolag och förvaringsinstitut får inteobehörigen röjas. Idet allmännas verksamhet tillämpas i stället bestämmelserna i sekretesslagen(1980:100). Bestämmelsenhar hämtats från I kap. 6§ bankrörelselagen (1987:617) om s. k. banksekretess.Avsikten är att den skall ha samma omfattning som banksekretessen. (Se närmareom detta i prop. 1986/67:12, s. 211 f). Denna bestämmelse förutsätter enändring i 8 kap. 5 § sekretesslagen. I samband med den beredning av en nyinsiderlag, som pågår i , kommer andraändringar att behövas i samma lagrum. Det här erforderliga tillägget i 8 kap. 5§ sekretesslagen bör lämpligen göras i detla sammanhang. Lagen omvärdepappersfonder och insider-lagen föreslås få samma ikraftträdandedatum. gäller vadsom är föreskrivet om aktiebolag i allmänhet om inteannat följerav denna lag. Ellfondbolag skall ha ett aktiekapital som med hänsyn lill verksamhe- Prop.1989/90:153 lens omfattning är tillräckligt stort. Regeringen eUer, eflerregeringens bemyndigande, bankinspektionen skall meddela närmare föreskrifterom aktiekapitalets storlek. Bolagetär som tidigare skadeslåndsskyldigl gentemot andelsägarna för skada som bolagetåsamkar dem genom all överträda lagen eller fondbestämmelserna. Bolaget måstealltså ha tillräckliga ekonomiska resurser för all möta bl. a. eventuellaskadeståndskrav. I den gamla lagen ställs därför krav på elt lägstaaktiekapital på minsl . om värdet av den eller de fonder som bolagetförvallar sammanlagt uppgår lill högst 50 milj. kr. omvärdet är högre. Fleraremissinstanser har anfört all det är en otillfredsställande lösning att fixeraaktiekapitalet till ell visst belopp. En lämpligare melod är, enligt bl. a.Fondbolagens Förening att anamma EG-direklivens formulering alt fondbolagetskall ha tillräckliga ekonomiska resurser och låta bankinspektionen i sambandmed tillståndsgivningen bedöma hur stort beloppet bör vara i del enskildafallet. Reglersom bygger på fixerade belopp är vanligen entydiga och enkla alt tillämpa. Jagkan dock hålla med om att sådana regler ofta får en schablonmässig karaktäroch att de inte i alla situationer uppfattas som rättvisande. Ett bestämtbelopp eller två gränser som den nuvarande lagen föreskriver kan få olyckligakonsekvenser för ett fondbolag med endast en liten fond som delhögsta beloppet kan vara otillräckligt eget kapital för ell fondbolag somförvaltar många stora fonder. Jag är därför beredd all frångå den nuvarandemetoden att i lagen sälla en bestämd undre gräns för fondbolagels aktiekapital.I stället bör överlåtas ål regeringen eller, efler regeringens bemyndigande,bankinspektionen att meddela närmare föreskrifter i ämnet. Prövningen avbolagels aktiekapital bör dock inte endast inskränka sig till tidpunkten förtillståndsprövningen. Också den eller de förvaltade fondernas framlidautveckling bör vägas in. Del bör alltså vara möjligt för bankinspektionen allallteftersom fonderna växer i storlek kunna kräva att fondbolaget ökar sittaktiekapital. Den som har insyn i ettfondbolags dagliga handel och är 1. styrelseledamoteller suppleant,