prop · GD0387 · 1989-12-31 00:00:00 — De kan hakommit hit som barn eller rent av fölls här men behållit sina utländskamedborgarskap. I många sådana fall lär kunskapen om hemlandels familjerällsligaregler vara bristfällig. Jag finner det vara en naturlig ordning att svensk lagblir tillämplig på förmögenhetsförhållandena i äktenskapet i de nu angivna situationema.Även i sådana fall då båda makarna tar hemvist i först i samband medatt de ingår äktenskap talar de skäl jag har anfört i del föregående för attsvensk lag skall tillämpas. Om makama så önskar, bör de emellertid ha möjlighetall avtala all deras nationella lag i stället skall tillämpas. Närsvenska medborgare vid äktenskapets ingående lar hemvist i en främmande stat ärden svenska lagens inställning av mindre intresse. Normalt har makama all ellermerparten av sin egendom i den främmande staten och del blir lagen och myndighetemadär som i realiteten bestämmer vad som skall gälla. Sakligt sett finns detinte något skäl att behandla denna gmpp på annat sätt än utländska medborgaresom lar hemvist i . Lagen i det land där svenska medborgare tar hemvistbör alltså tillämpas. Även för svenska makar gäller alt de bör ha möjlighet attavtala om atl svensk lag skall tillämpas. Värdet av denna möjlighet äremellertid beroende av vilken inställning till sådana avtal som man har i hemvistlandel. Slutsatsenav del anförda blir all lagen i den stat där makarna lar hemvist vid äktenskapetsingående genomgående bör tillämpas på makarnas förmögenhetsförhållanden, om deinte träffar avtal om annal. Jag återkommer strax lill möjligheten all träffaavtal i lagvalsfrågan (se avsnitt 2.2.3). 2.2.2 Byte avtillämplig lag Mitt förslag: Om makamaefter giftermålet flyttar och stadigvarande bosätter sig i en annan stat,skall den statens lag tillämpas på deras förmögenhetsförhållanden. För makarsom inte är medborgare eller har haft hemvist i den nya staten måstedock förflyta innan det nya bosättningslandels lag blir tillämplig.Reglerna gäller inte, om makama har träffat avtal om tillämplig lag. Uttedningensförslag överensstämmer med mitt (se betänkandet s. 97 ff). Remissinstanserna:Det stora flertalet remissinstanser har lämnat utredningens förslag utanerinran. En remissinstans förordar att skall förflyta innan den nyalagen blir tillämplig. Skälenför mitt förslag: Jag delar utredningens uppfattning atl den nuvarande oföränderlighelsprincipeni fråga om lagval som alltså innebär att den lag som vid äktenskapetsingående blev tillämplig på makamas förmögenhetsförhållanden skall gällaoavsett vilka förändringar i fråga om hemvist eller nationalitet som därefterinträffar - inte går atl upprätthålla längre. Motiven för principen är närmastatt del skall råda stabilitet i egendomsförhållandena och all makar skallskyddas mol överraskningar. Konlraklsrältsliga synpunkter har också spelat in.Äktenskapet uppfattas då som ett avtal där lagens regler om den äktenskapligaegendomen utgör innehållet i avtalet. I praktiken har oföränderlighelsprincipenlett lill resultat rakt motsatta de åsyftade. Särskilt när makar har bytt bådenationalitet och hemvist framstår anknytningen till den en gång vidäktenskapels ingående bestämda lagen som formell och konstlad. Del är medandra ord oföränderlighelsprincipen som leder lill överraskningar. Den medförockså alt man i många fall får tillämpa en annan lag än den som gäller imakamas sociala miljö. Oföränderlighelsprincipen kan därmed sägas varaoförenlig med gmndtankama bakom hemvislprincipen. Vidare har oföränderlighelsprincipeni den praktiska tillämpningen vållat svårigheter när den lillämpfiga lagen harändrats eller den stat vars lag är i fråga har gått upp i en annan stat ellerdelats (t. ex. de baltiska statema och ). Frågan om byte av dentillämpliga lagen uppkommer när makama flyttar och tar hemvist i ell nytt land.Vilka kriterier skall då gälla för all ell byte lill ny lag skall äga mm? Skalldel räcka med all makama lar hemvist i ett nytt land eller skall del dämlöverkrävas något ytterligare, exempelvis all bosättningen har varat en viss lideller all makama blir medborgare i del nya landet? Frågan har störstbetydelse för invandrare med hemvist i . För svenskar eller utländskamedborgare som flyttat från och har merparten av sin egendom i andraländer har reglema en begränsad betydelse. När invandrare flyttar lillSverige har de vanligen inte särskih myckel egendom med sig. Merparten av denegendom som blir föremålför bodelning vid skilsmässa eller dödsfall har de - typiskt sett - Prop.1989/90:87 förvärvat medan de har haft hemvist i . Detta talar för attsvensk lag relativt snabbt bör kunna bli tillämplig på makarnas förmögenhetsförhållanden. Detvisar sig att många utländska medborgare stannar myckel länge i ulanatt anta svenskt medborgarskap. Även om det finns skillnader mellan olika invandrargmpper,gäller för invandrare totalt sett alt benägenheten att bli svensk medborgareinte ökar med längre tids vistelse i . Av samtliga utländska medborgarei hade /82 ungefär hälften varit här i mer än tioår. Det finns inte någon undersökning som ger en allsidig belysning av defaktorer som är avgörande för om en person väljer att bli svensk medborgareeller väljer att behålla sitt utländska medborgarskap. Sannolikt rör del sig omen blandning av ideella och praktiska överväganden som ger olika utslag förolika invandrargrupper. På goda gmnder kan emellertid antas att den upplevelseav nationell identitet och känsla av gemenskap med urspmngslandet som är ett avskälen till all invandrare behåller sill gamla medborgarskap har myckel litetall göra med lagstiftningen om makars egendom. Den formella indelningen avinvandrare i utländska medborgare och svenska medborgare motsvaras i allahändelser inte av en faktisk skillnad vad gäller deras anknytning till Sverigeeller integration i det svenska samhället. Åtskilliga utländska medborgare somhar varit länge i är gifta med svenskar eller har barn som har antagitsvenskt medborgarskap. Jagdelar mot denna bakgmnd utredningens uppfattning att det vid invandring lillSverige inte är lämpligt att som villkor för byte lill svensk lag kräva altmakar antar svenskt medborgarskap. Ett sådant krav skulle för övrigt i en delfall leda till tillämpning av en lag som ingen av makarna sedan läng tid harhaft någon anknytning till. Jag anser därför att svensk lag i princip börtillämpas på makars förmögenhetsförhållanden, om makarna har flyttat hit ochtagit hemvist här. Vad som återstår att diskutera är om det, utöver hemvislbytet,skall uppställas ett krav på att vistelsen eller hemvistet har varat en visslid. Entidsfrist som ell tillägg till etl hemvislkriterium är en beprövad metod ilagstiftningen, både den nordiska och den allmänna. Den har stora praktiskafördelar. Innan lidsfristen har löpt ul blir del inte aktuellt atl bedöma omdet har skett etl hemvistbyte. Frågan behöver då inte, innan förhållandena harstabiliserats, ställas på sin spets för en del människor som kommer hit med eriprövande inställning i fråga om sina avsikter att stanna kvar i landet. På såvis minskas ölägenheterna av att begreppet hemvist är vagt. När sedanhemvistbedömningen skall ske sitter man så att säga med facit i hand. Jag anser därför all detbör förflyta innan del sker ett byte av tillämplig lag. En tidsfrist bör i enlighet med vad utredningen föreslår vara knuten lill bosättningen, som hos oss normalt sett är relativt lätt att fastställa med ledning av folkbokföringen. Sedan den stipulerade liden har gått lill ända bör det med andra ord räcka med all konstatera all makarna då har hemvist i del nya landet för all dess lag skall tillämpas. Man behöver därmed inte la ställning lill om hemvislkravet har varit uppfyllt 22 , en prövningsom lätt får karaktär av en efterhandskonslruk-tion. Utredningens förslag om entidsgräns , som har stöd av en bred remissopinion, är enligt minmening väl avvägt. Milt förslag är således att del nya bosättningslandels lag blirtillämplig på makars förmögenhetsförhållanden, om båda makarna har tagithemvist i det landet och varit bosalla där . Den omständigheten atlendast den ena maken byter hemvist bör inte leda till byte av den tillämpligalagen. Regeln bör vara tillämplig på såväl utländska makar som lar hemvist iSverige som på svenska makar som flyttar härifrån och tar hemvist i ett annatland. Den nu föreslagna regelnom en lidsgräns passar dock inte för alla fall. Som utredningen har framhållitär den olämplig när makar lar hemvist i ett land där de är medborgare eller därde har haft hemvist. De personer som det här gäller kan normall settantas vara förtrogna med del nya hemvistlandel och beträffande dem föreliggertypiskt sett inte samma svårigheter alt bringa klarhet i hemvislfrågan. Jaganser därför att tidsgränsen inte skall gälla i dessa fall. 2.2.3Avtal om tillämplig lag Mitt förslag:Makar och blivande makar skall kunna träffa avtal om vilket lands lag som skalltillämpas på deras förmögenhetsförhållanden. Lagvalsmöjligheten är dockbegränsad så till vida all åtminstone någon av makarna då avtalet träffasskall ha hemvist eller vara medborgare i det land vars lag de vill göratillämplig. Utredningensförslag överenstämmer med mitt med den skillnaden all makarna kan välja ävenlagen i en stat där de båda har haft hemvist under äktenskapet (sebetänkandet s. 95 f.). Remissinstanserna:Flertaletremissinstanser har ställt sig bakom utredningens förslag. Några av dem haremellertid utan alt vilja avstyrka förslaget uttryckt tvekan införmöjligheten all träffa avtal om tillämplig lag. Skälen för mitt förslag:Frågan om makars möjlighet alt själva disponera över lagvalel i fråga om sinaförmögenhetsförhållanden har tilldragit sig intresse både iSverige och i andra länder. En mer eller mindre begränsad möjlighet för makaratt träffa sådana avtal finns redan i vissa länder. Även i har i etträttsfall (se NJA 1970 s. 420) ett sådant avtal godtagits. Del är dock oklarthur långt avtalsfriheten sträcker sig enligt svensk räll. Under arbetet med1978 års Haagkonvenlion om tillämplig lag för makars förmögenhetsförhållandenframhölls betydelsen av all avtalsmöjligheten används för att överbryggamotsättningarna mellan länder som tillämpar nationalitetsprincipen och ländersom tillämpar hemvistprincipen. Konventionen öppnar möjlighet för makar altträffa sådana avtal både inför och under ett äktenskap. Konventionen har pådenna punkt övat inflytande på både den västtyska och den schweiziska lagstiftningenoch det finns anledning att anta att fler länder kommer all införa liknanderegler. Lagvalsreglersom las in i en lag blir med nödvändighet schematiska och kan därför inte passaför alla fall. Genom att makar ges möjlighet all träffa avtal om vilken lag somskall tillämpas på deras förmögenhetsförhållanden bör de kunna undanröjaeventuella oklarheter och underkasta sig en ordning som de finner sakligtlämplig. Jag anser därför i likhet med utredningen att avialsmöjlighelen ärviktig. Några remissinstanser har ulan alt vilja avstyrka utredningsförslaget - uttalat tvekan inför enmöjlighet all träffa avtal. De har framhållit alt det i många invandrarfamiljerfinns kvinnor som lever förtryckta i äktenskapet och all avialsmöjlighelen irealiteten kan öppna en möjlighet för mannen all välja en tillämplig lag sommissgynnar kvinnan. Jag är medveten om all delkan finnas risker i detta hänseende. Om avtal skulle träffas under otillbörligpåverkan, bör det dock vara möjligt all med stöd av allmänna rättsprinciper fåavtalet jämkat eller helt ogilligför-klarat. 1 den nu aktuella lagstiftningenbör också föras in vissa skyddsregler som kan bli tillämpliga i de situationersom här avses. Jag skall strax återkomma lill dessa. Sammantaget anser jag allmöjligheterna är förhållandevis goda att komma till rätta med de eventuellaproblem som avtals-möjligheten kan ge upphov till i detta hänseende. Betydelsenav sådana problem kan minskas ytterligare, om man som utredningen föreslår begränsarlagvalsmöjligheten lill rättsordningar som makarna har rimlig anknytning till. Frågan är då vilka lagarsom skall kunna komma i fråga när makama avtalar om tillämplig lag. Familjelagssakkunnigaföreslåij atl makarna skall ha räll att välja lagen i en stat där någon av demhar hemvist eller är medborgare. Denna anknytning skall föreligga vidtidpunkten för avtalets ingående. Enligt utredningens förslag skall makarnaockså kunna välja lagen i en stat där de båda har haft hemvist underäktenskapet. Makama skall sålunda kunna åtemppliva tillämpningen av en lag somtidigare har varit den tillämpliga lagen. Som jag nämnde harutredningens förslag att makar skall kunna avtala om tillämplig lag väckt visstvekan hos några remissinstanser. a. mot bakgrund härav anser jag att delfinns anledning all gå fram med viss försiktighet när man lagföster en ordningav detta slag. Enligt min mening bör del krävas att den anknytning sommotiverar lagvalel i avtalet föreligger när avtalet ingås. Lagvalsmöjlighetenbör därför begränsas mer än vad familjelagssakkunniga föreslår. Enligt minmening är det tillräckligt att makarna kan välja lagen i ett land där någon avdem har hemvist eller är medborgare när de ingår avtalet om lagvalet. Ettavtal om tillämplig lag bör kunna träffas i samband med äktenskapets ingåendemen också senare under äktenskapet. Den största betydelsen har etl sådant avtalvid en bodelning som sker med anledning av äktenskapsskillnad eller makes död. 2.2.4 Begränsningar itillämpningen av utländsk rätt Mitt förslag: Ivissa fall skall svensk räll tillämpas i stället för den utländska lag som de fömtföreslagna lagvalsreglerna pekar ul. På begäran av en make eller endödsbodelägare skall således svensk lag i princip tillämpas beträffandeförfarandet vid bodelning, även om en utländsk lag är tillämplig på makamasförmögenhetsförhållanden. Vidare skall bestämmelser omförfogande över makamas gemensamma bostad och bohag och om en makes rätt bodelningen överta sådan egendom alltid tillämpas, om bostaden oeh bohagetfinns i . Vid en bodelning som sker här i landet skall vidare jämkningkunna ske enligt bestämmelsema i 12 kap. . Även vad gäller skyddetför tredje man införs bestämmelser som syftar till atl begränsa tillämpningenav utländsk rätt, när den utländska lagen inskränker en makes rätt all förfogaöver sin egendom eller en makes skyldighet all svara för sina skulder. Svenskabestämmelser skall också tillämpas för registrering av äktenskapsförord ochgåvor, om rättshandlingen har ägt mm i . Utredningens förslag:Förslaget överensstämmer i huvudsak med mitt förslag. Utredningen har dessutomföreslagit all del skall införas ell krav på registrering i äklenskapsregistrelav sådana avtal om tillämplig lag som har träffats mellan makar medan de harhemvist här i landet (se betänkan-del s. 277 f.). Utredningen har inteföreslagit att jämkning enligt 12 kap. skall Icunna.ske närutländsk lag är tillämplig. Remissinstanserna har iallt väsentligt tillstyrkt utredningsförslaget eller lämnat del ulan erinran. Skälen för mitt forslag: svenska internationella privat- och processrätten anses det vara en allmänprincip atl bestämmelser i utländsk räll eller avgöranden som har meddelats aven myndighet i utlandet inte får tillämpas här, oni tillämpningen skulle varauppenbart oförenlig med gmnderna för rättsordningen här i riket. Denna gmndsatsbikar betecknas som ordre public-förbehållet. Del närmare innehållet i ordre public-förbehållel,dvs. de gmnder för den svenska rättsordningen som förbehållet är avsett attskydda, är svårt atl precisera. Klart är emellertid atl endast gmndläggandeprinciper i rättssystemet kan åtnjuta detta skydd. Del krävs vidare alltillämpningen av den utländska rättsregeln eller domen skulle vara uppenbartoförenlig med dessa principer. Även utanför det nuangivna ganska snäva området kan det ibland finnas etl behov av atl begränsatillämpningen av utländsk rätt. Så kan t. ex. vara fallet då intresset av allsvenska regler tillämpas gör sig gällande med särskild styrka eller då entillämpning av utländsk rätt på annat sätt kan vara svår att förena med densvenska rättsordningen. I likhet med utredningenanser jag därför all det finns behov av särskilda regler som för vissasituationer begränsar tillämpningen av utländsk lag. Vadförst gäller bodelning är del nödvändigt att kunna tillämpa bestämmelser somknyter an till det svenska förfarandei och den Prop. 1989/90:87 organisation vihar här i landet för att lösa boddningstvisler. Del kan givetvis diskuteras ivilken omfattning svenska materiella regler bör vara absoluta eller tvingande iförhållande till främmande lag. Det ligger uppenbarligen en risk i attutsträcka del svenska regelsystemels tillämpningsområde och därigenom begränsautrymmet för främmande räll. När del gäller förfaranderegler är det däremotenligt min mening motiverat alt gå längre och i större utsträckning görasvenska regler tillämpliga på förfaranden som skall äga mm i . Del är isjälva verket ofta en nödvändig förutsättning för atl den utländska lagen skallkunna tillämpas i vårt land. Ävenvad avser förhållandel mellan makama inbördes och i förhållande till tredje manär del enligt min uppfattning nödvändigt alt del i den intemationellalagstiftningen finns regler som i vissa situationer begränsar utrymmet förtillämpningen av främmande lag. Sådana regler finns . Det liggerdärför inget principdlt nytt i atl införa sådana regler. Vad gäller makamasinbördes förhållanden är det framför allt regler om makarsgemensamma bostad och bohag (se 7 kap. 4 9 §§ och 11 kap. 8 och 10 §§) och omjämkning vid bodelning (se 12 kap.) som kommer i blickpunklen. Dessa reglersaknar ofta motsvarigheter i utländsk rätt. De svenska reglema på dessa områdenhar en utpräglad skyddskaraktär (jfr prop. 1986/87:1 s. 61 och 44 fl). Enligtmin mening bör de därför om tillräcklig anknytning lill finns kunnaanvändas här i landet även om utländsk lag i princip är tillämplig på makarnasförmögenhetsförhållanden. Vad gäller bostaden och bohaget bör det vara entillräcklig anknytning att egendomen finns i . På motsvarande sätt börden omständigheten att bodelning skall ske i vara tillräcklig för attsvenska regler om jämkning vid bodelning skall få tillämpas. Härigenom kan bl.a. förhindras att en make som har hemvist här i landet får lämna ifrån sigegendom till den andra maken i enlighet med del andra landets lag, om ettsådant överlämnande av egendomen framstår som oskäligt. Närdel gäller tredjemansskyddet har utredningen föreslagit bl.a. ell krav påregistrering i äklenskapsregistrel av avtal om tillämplig lag som har träffatsmellan makar. Kravet på registrering skall enligt utredningens förslag dockgälla endast sådana avtal som makama har träffat medan de har hemvist här ilandet. Om makama har ingått avtalet utomlands och därefter bosall sig iSverige, skall del enligt förslaget inte finnas något krav på registrering. Vadsom har sagts om registrering av sådana avtal skall enligt utredningens förslaggälla också för äktenskapsförord och gåvor. Jaghar förståelse för atl utredningen inte har velat föreslå registrering av sådanaavtal om tillämplig lag eller äktenskapsförord som har upprättals av makar sominte hade hemvist här i landet när rättshandlingen företogs. Del rättsläge somhar etablerats genom sådana rättshandlingar utomlands bör enligt min meningäven ulan registrering gälla i förhållande lill tredje man här i landet. Närdet gäller avtal om tillämplig lag blir det emellertid med denna utgångspunkt svårt all motivera en sådan uppdelning som utredningen gör mellan avtal som har träffats medan makama har hemvist här och avtal 26 som har träffats medan dehade hemvist utomlands. Från borgenärssynpunkt måste den risk som kan ligga ialt sådana avtal träffas uppenbarligen vara densamma vare sig avtalet harupprättals i eller i ett annal land. Det intresse borgenärema kan ha avatl få sådana avtal registrerade får enligt min mening också antas varabegränsat. Härtill kommer att ell krav på registrering av avtal förmodligenlätt skulle förbises. Uppgifter jag har fått från tingsrätterna tyder på attden nuvarande möjligheten enligt lag all registrera sådana avtal intealls utnyttjas. Jag anser mot denna bakgmnd all kravet på registrering inte böromfatta avtal som makama har träffat om tillämplig lag. I fråga omäktenskapsförord och gåvor mellan makar ställer sig saken annorlunda. Sådanarättshandlingar har stor betydelse från borgenärssynpunkt. En gåva eller ettäktenskapsförord mellan makar som har hemvist i när rättshandlingenföretas bör därför på samma sätt som om svensk lag gäller för makamasförmögenhetsförhållanden omfattas av kravet på registrering. Sådanarättshandlingar bör alltså såvitt gäller gåvor i den mån det erfordrasregistrering enligt 8 kap. 1 § bli gällande mol borgenärerhär i landet först när de har registrerats enligt bestämmelsema i 16 kap. äktenskapsbalken.I fråga om äktenskapsförord bör i linje med vad som gäller enligt svensk rättkrävas registrering även för avtalets giltighet mellan makama. Borgenäremakan emellertid - som utredningen har framhållit - behöva skyddas också i ett annalavseende. Om en make har förfogat över sin egendom eller ingåttskuldförbindelser, bör en tredje man som förvärvat en rätt mol maken på gmnd aven sådan rättshandling normall kunna utgå från atl det inte föreligger någrainskränkningar i makens skyldighet atl fullgöra sina åtaganden lill följd avrättshandlingen. I den mån utländsk rätt innehåller sådana inskränkningar somgår utöver vad som finns i svensk rätt, bör enligt min mening det inte komma ifråga att tillämpa den utländska lagen på dessa punkter. Jag återkommer i specialmoliveringentill den närmare utformningen av sådana bestämmelser om begränsning av tillämpningenav den utländska lagen. Mitt forslag:Svensk domstol skall vara behörig all la upp frågor om makarsförmögenhetsförhållanden i mål eller ärenden med intemationell anknytning, omfrågan har samband med ell äktenskapsmål i , om svaranden har hemvist iSverige, om käranden har hemvist i och svensk lag är tillämplig påmakarnas förmögenhetsförhållanden, om frågan rör egendom i eller omsvaranden i en uppkommen fråga godtar att saken prövas i . Utredningens förslagöverensstämmer i sak med mitt förslag (se betänkandet s. 117ff.). Remissinstanserna:Utredningens förslag har lämnais ulan erinran. Skälen för mitt förslag:En allmän utgångspunki för regler om svensk Prop. 1989/90:87 domsrätt är attdet skall finnas ett svenskt intresse av atl lösa de tvister med intemationellanknytning som kan tänkas komma under svenska domstolars prövning. sådant rällskipningsinlressekan i allmänhet sägas föreligga om tvisten eller partema har anknytning lillSverige. Det ligger emellertid i sakens natur all de omständigheter som knyteran lill ofta är av skiftande slag och av varierande styrka. Del ärdärför inte möjligt all i någon mer allmän mening ange när svensk domsrättskall föreligga. Vad frågan gäller är i stället atl söka bestämma vilka anknyt-ningsfaklasom skall vara relevanta i sammanhanget och hur dessa närmare skall avgränsas.Ell sådant urval får ske mot bakgmnd av vad som kan anses svara mol ettpraktiskt behov eller rimligt intresse av atl tvisten blir löst vid svenskdomstol. har framhållit finns del etl samband mellan doms-rättsregler och lagvalsregler.Om reglema för domsrätt görs snäva, får lagvalsfrågan begränsad betydelse. Ensådan inriktning på lagstiftningen kan naturligtvis inte godtas. Svenskdomsrätt bör diskuteras i första hand med utgångspunki i vilken samhällsservicelill partema som är önskvärd. Så snart del finns ett behov av del, bör parterberedas möjlighet all lösa sina konflikter vid svenska domstolar, oavsett omsvensk eller utländsk lag är tillämplig på del materiella rättsförhållandet. Densvenska domsrättens omfattning hänger också samman med frågan om erkännande avutländska avgöranden. Om vi intar en negaliv attityd och inte godtar utländskaavgöranden, skapar del ell behov av atl ge parter tillgång lill svensk domstoläven i fall när del från andra synpunkter framstår som föga rationdU allpartema för processen här i landet.