prop · GD03107 · 1989-12-31 00:00:00 — Ett sådantbiträde förordnas på begäran av målsäganden eller när det finns skäl tiU det.Det sistnämnda kan bli aktuellt exempelvis när ett bam har utsatts för brott avnågon anhörig. Bestämmelseni artikel 12 motsvaras också av vad som gäller inom den 42 Jag vill hänvisa till bestämmelsen i 56 § social- Prop.1989/90:107 tjänstlagensom föreskriver att bam som har fyllt har rätt att själva förasin talan i mål och ärenden enligt den lagen och att bam som är yngre börhöras, om det kan vara till nytta för utredningen och det kan antas att bametinte tar skada av att höras. En motsvarande bestämmelse finns i 19§ LVU (36 § nya LVU). Imotsats till vad DO, Svenska röda korset. Rädda Bamen, Svenska OMEP-kommitténoch gjort gällande anser jag att praxis iasylärenden är förenlig med kraven i denna artikel. IförarbetenariU uUänningslagstiftning(prop. 1988/89:86 s. 81) framhållsatt myndighetema skall ta särskild hänsyn till bamens situation i asylärenden.Bamen skall uppmärksammas som individer som kan ha egna skäl föruppehållstillstånd. Redani samband med polisens gmndutredning i ett asylärende utfrågas vårdnadshavarenom de medföljande bamens förhållanden. Frågoma gäller bamens fysiska ochpsykiska tillstånd samt eventuella egna asylskäl. Med utgångspunkt i deninformation som lämnas avgör polisen om bamet självt skall höras. Utanförfamiljen är det främst inom skolans område som bam och ungdom i vanliga faUhämtar sina egna erfarenheter av den för en demokrati gmndläggande principenom varie individs rätt till åsiktsfrihet och till att få åsiktema tiUmättabetydelse. Det är därför en av skolans huvuduppgifter att aktivt påverkaelevema till att omfatta demokratiska värderingar, synsätt ochförhållningssätt. Föratt skolan skall kunna förbereda elevema för ett framtida yrkes- och samhällslivdär medbestämmanderätt, medansvar och demokratiska arbetssätt blivit alltviktigare, har det ansetts nödvändigt att ge elevema ett betydande inflytandeoch medansvar. Sedanår 1981 finns bestämmelser i olika skolförfattningar om skolans skyldighet attfortlöpande informera och samråda med företrädare för elever och vårdnadshavareom skolverksamheten. Elevernasrätt till inflytande och ansvar gäUer två områden, dels undervisningensutformning och innehåll, dels skolans beslutsprocesser och dess arbetsmiljö ivid mening. Vadgäller undervisningen föreskriver bl.a. läroplanen för gmndskolan ett betydandeelevinflytande. Lärare och elever skall tillsammans avgöra urvalet av stoffinom föreskrivna huvudmoment. Elevema skall också vara med och planera hur långtid de vill ägna åt olika moment, vilka läromedel de skall använda, hur arbetetskall organiseras samt besluta om längden på arbetspassen m. m. Igymnasieskolan och inom vuxenutbildningen har införts en rätt föreleverna att i skolkonferensen få delta i beslut i frågor som är av storbetydelse för elevema. Till frågor av detta slag räknas bl. a. avgivande avbudgetförslag för den enskilda skolan, principer för användningen av tilldelademedel, utläggning av läsåret, m. m. Regeringenhar som jag tidigare nämnt i propositionen (1989/90:61) om elevmedverkan i arbetsmiljöarbetet föreslagit vissa änd ringar i arbetsmiljölagen (1977:1 160). I propositionen föreslås att elever 43 pågrundskolans högstadium, i gymnasieskolan och studerande på högre Prop.1989/90:107 utbildningsnivåer och i vuxenutbildning ges tillfälle att medverkai arbetsmiljöarbetet på arbetsstället genom elevskyddsombud. Iläroplanerna för de olika skolformerna kommer strävandena att förverkligaidéerna om en icke-auktoritär skola till uttryck på flera sätt. 11, ex.läroplanen för framhålls bl.a. att gmndskolan är en del avsamhället, att läroplanen speglar demokratins samhällssyn och människosyn, attskolans innehåll och arbetssätt skall befrämja denna samhälls- och människosynoch att skolan har skyldighet att ge eleverna ökat ansvar och medinflytande itakt med deras stigande ålder och mognad. Iläroplanen sägs vidare att skolan skall fostra eleverna till ett demokratiskthandlingssätt och att den skall utveckla sådana egenskaper hos eleverna somkan bära upp och förstärka demokratins principer om tolerans, samverkan ochlikaberättigande mellan människorna. Artikel13 stämmer väl med svenskt synsätt. Bestämmelserna i regeringsformen omgmndläggande fri- och rättigheter gäller alla medborgare, barn som vuxna.Enligt 2 kap. 1 § 1 regeringsformen är varje medborgare gentemot det allmännatillförsäkrad yttrandefrihet, dvs. frihet att i tal, skrift eller bild eller påannat sätt meddela upplysningar samt uttrycka tankar, åsikter och känslor. Yttrandefrihetenfår under vissa förutsättningar begränsas genom lag. Vissa allmännaförutsättningar anges i 2 kap. 12 § andra stycket regeringsformen. Begränsningfår göras endast för att tillgodose ändamål som är godtagbart i ettdemokratiskt samhälle. Den får aldrig sträcka sig längre än vad som ärnödvändigt med hänsyn till det ändamål som har föranlett begränsningen och ejheller så långt att denna utgör ett hot mot den fria åsiktsbildningen såsom enav folkstyrelsens gmndvalar. Begränsningar får inte heller göras enbart på gmndav politisk, religiös, kulturell eller annan sådan åskådning. Deallmänna fömtsättningarna kompletteras beträffande yttrandefriheten avytterligare föreskrifter som anger de ändamål för vilka begränsningar fårgöras. I 2 kap. 13 § regeringsformen föreskrivs sålunda att yttrandefrihetenfår begränsas med hänsyn till rikets säkerhet, folkförsöriningen, allmänordning och säkerhet, enskilds anseende, privatlivets helgd och förebyggande ochbeivrande av brott. Vidare får friheten att yttra sig i näringsverksamhetbegränsas. Slutligen anges att i övrigt får begränsningar av yttrandefrihetenske endast om särskilda viktiga skäl föranleder det. En i bosattutlänning är i princip likställd med svensk medborgare i fråga omyttrandefrihet. Utlänningars yttrandefrihet kan dock begränsas särskilt genomlag. Yttrandefriheteni tryckt skrift regleras särskilt i tryckfrihetsförordning en. Tryckfriheten innebär i korthet en rätt att utan föregående granskning utge skrifter och en frihet att i tryckt skrift yttra sina tankar och åsikter utan andra begränsningar än vad som följer av de aUmänna bestämmelser som finns i tryckfrihetsförordningen. Begränsningar i tryckfriheten finns intagna i 7 kap. 4 § och 5 § tryckfrihetsförordningen. I 4 § upptas en katalog av gärningar som om de begås genom tryckt skrift och är straffbara enligt lag anses innefatta tryckfrihetsbrott. Det rör sig om 44 brottmot rikets säkerhet, högmålsbrott, landsförräderi m.m., brott mot Prop.1989/90:107 allmän ordning och ärekränkning. 5 § innebär att tryckfrihetenbegränsas av bestämmelser i sekretesslagen och regler i vissa andra lagar omtystnadsplikt för särskilda kategorier av personer. Bestämmelsernai artikel 14 om tanke-, samvets- och religionsfrihet avser rättigheter som iSverige tillgodoses i 2 kap. I § 6 regeringsformen och religionsfrihetslagen(1951:680). Närdet gäller konventionens artikel 14, punkt 2, i vilken understryks föräldrarseller vårdnadshavares rätt att ge barnet ledning kompletteras denna bestämmelseav artikel 18, moment 4 i konventionen om medborgerliga och politiskarättigheter. I denna artikel förpliktar sig konventionsstatema att respekteraföräldrars frihet att tillförsäkra sina barn den religiösa och moraliskauppfostran, som står i överensstämmelse med föräldrarnas egen övertygelse.Motsvarande bestämmelse finns också i artikel 2, första tilläggsprotokollettill den europeiska konventionen om de mänskliga rättighetema (jfr också punkt16.7 i det avslutande dokumentet från uppföljningsmötet i om säkerhet och samarbete i , ESK). Igrundskolan och gymnasieskolan är religionskunskap ett undervisningsämne.Undervisningen är icke-konfessionell och skall behandla alla de storavärldsreligionerna samt andra livsåskådningar som kan vara aktuella attbehandla. Då kristendomen emellertid betytt mest för det svenska samhälletsreligiösa liv och traditioner är det naturligt att undervisningen tar denkristna livsåskådningen till utgångspunkt. Medhänvisning till den nu nämnda objektiva karaktären av religionsundervisningeni svenska skolor ansågs något förbehåll inte behöva göras mot bestämmelsen ikonventionen om medborgerliga och politiska rättigheter (prop. 37,UU 13, rskr. Till detta kommer att elever kan, om vårdnadshavaren kräverdet, få befrielse från att delta i den av gmndskolan anordnadereligionsundervisningen. Detta gäller ovillkorligt om en elev tillhör etttrossamfund som har fått regeringens tillstånd att bedriva sådan undervisning(3 kap. 12 § skollagen). Mot denna bakgmnd bör det inte finnas någon anledningtill betänkligheter när det gäller förhållandet mellan religionsundervisningeni svenska skolor och artikeln. Enligt12 § religionsfrihetslagen görs anmälan om inträde i och utträde ur av vårdnadshavaren. Har barnet fyllt krävs barnets samtycke. Sveahovrätt har i sitt remissvar anfört att åtminstone den som fyllt skallanses ha nått sådan mognad att han eller hon själv skall ha rätt att ansöka omin- och utträde. Hovrätten har därvid hänvisat till respekten för barnets rätttill religionsfrihet och den målsättning som konventionen ger uttryck för. Enligtmin mening torde de rättigheter som vårdnadshavarna har i den svenska lagstiftningen falla inom ramen för de uppgifter som föräldrarna tilläggs i konventionen om barnets rättigheter och konventionen om med borgerliga och politiska rättigheter samt den europeiska konventionen om mänskliga rättigheter. Det bör understrykas att inträde i mellan femton och endast kan ske med den underåriges samtycke. veradeav hänsyn till den aUmänna ordningen och den nationella säkerhe- Prop.1989/90:107 ten. Artikel16 föreskriver bl. a. att inget bam får utsättas för godtyckliga eller olagligaingripanden i sitt privat- eUer familjeliv. Att ingen bara eUer vuxen fårutsättas för ingrepp av det slag som anges i artikel 16 är en av degmndläggande principema för en demokratisk rättsstat. I målsättningsstadgandeti 1 kap. 2 § regeringsformen anges att det allmänna skall tillförsäkra män ochkvinnor lika rättigheter samt väma om den enskildes privat- och familjeliv. 6 § regeringsformen finns bestämmelser om skydd mot husrannsakan och motundersökning av förtroliga försändelser m.m. Dessa rättigheter kan begränsasendast genom lag och för sådan inskränkning gäller samma fömtsättningar som jaghar berört i anslutning tiU artikel 15. Detskydd som regeringsformen sålunda tillförsäkrar medborgarna ligger sedan tillgmnd för de bestämmelser som närmare reglerar de förfaranden som innebäringrepp i den enskildes privat- eller familjeliv. Det skydd som artikeln avseratt skapa finns således i exempelvis regler om husrannsakan,liksom i de regler i LVU och LSPV som behandlar ingrepp i den enskildesrättssfar. Artikelntar närmast sikte på förhållandet mellan staten och det enskilda bamet. Som jagsagt i anslutning till artikel 3 har bam rätt till ett allt starkareintegritetsskydd i takt med bamets stigande ålder. Detta gäller även iförhållande till vårdnadshavama, föräldrama. Det förtjänar därför att upprepasvad departementschefen anför i propositionen med förslag till de nuvarandevårdnads- och umgängesreglema i (prop. 1981/82:168 s. 60). Enligtdepartementschefen kan rätten till privatliv och skydd mot insyn inte varaabsolut. Inskränkningar måste tålas och accepteras för att vårdnadshavarnaskall kunna fullgöra sin tillsynsskyldighet. Vårdnadshavarna kan t.ex. behövagenomsöka bamets privata tillhörigheter eller t.o.m. öppna brev som haradresserats till barnet, om det behövs för att skingra eller få bekräftatmisstankar om att bamet deltar i något som kan vara skadligt för barnet ellerpå annat sätt är olämpligt. Tilldetta vill jag för egen del lägga att det i det enskilda fallet får bli enavvägning mellan respekten för bamets integritet och vårdnadshavarensskyldighet att ta ansvar för bamet. Departementschefens uttalande ger sålundainte utrymme för att exempelvis utöva någon regelmässig brevcensur gentemotett äldre barn utan gmndad misstanke om att allt inte står rätt till. Närdet gäller förhållandet mellan vårdnadshavaren och barnet vill jag också nämna14 kap. 4 § andra stycket sekretesslagen (1980:100). Bestämmelsen innebär attsekretess för uppgift till skydd för underårig även gäller i förhållande tillvårdnadshavaren och får inte efterges av denne, om det kan antas att denunderårige lider betydande men om uppgiften röjs för vårdnadshavaren. 1artikel 17 betonas den viktiga uppgift som massmedierna utför och betydelsen av att barn får tillgång till information och material från såväl inhemska som utländska källor. yttrandeinnehåller emellertid en mer principiell fråga. 1989/90: 107 Dennabör dock inte lösas i detta sammanhang. Jag kan emellertid nämna att frågan omreglerna för medlemskap i är föremål för översynav en utredning inom kyrkan. Vissa begränsningar i rätten att utöva sin religion finns intagna ireligionsfrihetslagen. I dess I § tillförsäkras envar frihet att utöva sinreligion, om han inte därigenom stör samhällets lugn eller åstadkommer allmänförargelse. Enligt 3 § gäller för offentlig gudstjänst inga andra hinder änsådana som i allmänhet är stadgade för allmänna sammankomster. Dessa reglerfinns i lagen (1956:618) om allmänna sammankomster. Enligt 3§ får allmänsammankomst inte utan tillstånd hållas på platser som på visst närmare angivetsätt utgör allmän plats. Tillstånd får vägras endast om det är nödvändigt medhänsyn till trafik eller allmän ordning. De angivna inskränkningarna och övrigasom kan förekomma (jfr prop. 1975/76:209 s. 114 ff och artikel 9 punkt 2 deneuropeiska konventionen om de mänskliga rättigheterna) torde stå väl iöverensstämmelse med konventionens krav enligt artikel 14 punkt 3. Artikel15 behandlar barnets rätt till föreningsfrihet och till fredliga sammankomster. Varjemedborgare är enligt 2 kap. 1 § regeringsformen gentemot det allmännatillförsäkrad föreningsfrihet, mötesfrihet och demonstrationsfrihet.Föreningsfriheten definieras som en frihet att sammansluta sig med andra förallmänna eller enskilda syften. Med mötesfrihet avses frihet att anordna ochbevista sammankomster för upplysning, meningsyttring eller liknande syfteneller för framförandet av konstnärliga verk. Demonstrationsfriheten innebärfrihet att anordna och delta i demonstrationer på allmän plats. Föreningsfriheten,mötesfriheten och demonstrationsfriheten får under vissa särskildaförutsättningar (samma fömtsättningar gäller beträffande inskränkning avyttrandefriheten) begränsas genom lag. Fömtsättningarna kompletteras avytterligare föreskrifter som närmare anger de ändamål för vilka inskränkningari friheterna får göras. Mötes- och demonstrationsfriheten får begränsas avhänsyn till ordning och säkerhet vid sammankomsten eller demonstrationen ellertill trafiken (2 kap. 14 § regeringsformen). I övrigt får dessa friheterinskränkas endast av hänsyn till rikets säkerhet eller för att motverka farsot.Föreningsfriheten får begränsas endast såvitt gäller sammanslutningar vilkasverksamhet är av militär eller liknande natur eller innebär förföljelse avfolkgrupp av viss ras, med viss hudfärg eller av visst etniskt urspmng. Deregler som enligt de nämnda principerna inskränker utövandet av mötes- ochdemonstrationsfriheten återfinns i lagen om allmänna sammankomster. Dessaregler står i överensstämmelse med det utrymme som konventionstexten (jfr ocksåartikel 11 i den europeiska konventionen om de mänskliga rättigheterna) lämnarför hänsynstagande till den allmänna ordningen. Debestämmelser som innebär inskränkningar i föreningsfriheten finns i 18 kap. 4 §brottsbalken (olovlig kårverksamhet). Enligt det krav somuttrycks i punkt a) skall konventionsstatema upp- Prop. 1989/90:107 muntramassmediema att sprida information och material av socialt och kulturellt värdeför bam i enlighet med andan i artikel 29. Ivårt land står massmediema fria från staten och får fritt ägna sig åtnyhetsförmedling, kritik och opinionsbildning. De spelar därmed en betydelsefullroll i den demokratiska processen. gäller även vissa särskilda regler.Det är fråga om dels föreskriftema i radiolagen (1966:753) ochradioansvarighetslagen (1966:756), dels bestämmelsema i de avtal som harträffats mellan staten och företagen. Iradiolagen föreskrivs att programföretagens sändningsrätt skall utövasopartiskt och sakligt. Därvid skall beaktas att en vidsträckt yttrande- ochinformationsfrihet skall råda i ljudradion och televisionen. Radiolagen angerockså att programföretag i programverksamheten skall hävda det demokratiskastatsskickets gmndidéer samt principen om alla människors lika värde och denenskilda människans frihet och värdighet. Radioansvarighetslageninnehåller särskilda regler om straffrättsligt och skadeståndsrättsligt ansvarför vad som förekommer i programföretagens sändningar. Lagen innebär i principatt bara en person programutgivaren är straffrättsligt ansvarig. Det skallfinnas en programutgivare för varie program med uppgift att förebyggayttrandefrihetsbrott i programmet. Ingenting får sändas mot hans vilja. Bestämmelsemai avtalen mellan staten och programföretagen innebär att programverksamhetenskall bedrivas med beaktande av ljudradions resp. den fria åsiktsbildningensoch kulturens utveckling. Programmen skall enligt bestämmelsema bl.a. gekunskaper och upplevelser samt förmedla erfarenheter. De skall också utformasså att de genom kvalitet, tillgänglighet och mångsidighet i skälig omfattningtillgodoser skiftande behov och intressen hos landets befolkning. Ävenmindre gmppers intressen skall i görligaste mån tillgodoses. Programutbudetskall vidare som helhet präglas av fortbildningsambitioner. Det skall ocksåutformas så att utrymme ges åt en mångfald av åsikter och meningsinriktningaroch så att hänsyn tas till olika fömtsättningar hos hela befolkningen. SverigesUtbildningsradio har som särskild uppgift att bedriva programverksamhet inombl.a. områdena förskola och ungdomsskola. Påfilmområdet finns inte några författningsbestämmelser som motsvarar stadgandeti punkt a). Ändå kan den statliga filmpolitiken sägas vara i samklang medstadgandet. De statliga bidrag som utgår för filmkulturella insatser bland bamoch ungdom syftar till att öka barns möjligheter att se film på biograf och attdelta i medieundervisning. Statliga medel utgår även till främjandet avspridning och visning av värdefull film för bam och ungdom. I1990 års budgetproposition (prop. 1989/90:100 bil. 10 s. 419) föreslås att bidraget till lokalt arbete med video permanentas. Detta stöd bör främst avse verksamheter med inriktning på bam och ungdom och syfta till att förbättra möjlighetema för dessa gmpper att på egen hand arbeta med den rörliga bilden som uttryckssätt. Ienlighet med bestämmelsema i det avtal som staten träffat med film- Prop.1989/90:107 och videobranschen avsätts medel för stöd till distribution avvärdefulla videogram i syfte att öka möjligheterna för den enskilde att få delav ett kvalitativt och varierat utbud av film på video. Enligt avtaletsbestämmelser skall stöd till videogram för barn och ungdom särskilt uppmärksammas. Pålitteraturområdet finns särskilda bestämmelser i förordningen (1978:490) omstatligt litteraturstöd som reglerar det statliga stödet till bokutgivning.Sålunda finns bl.a. särskilda stödordningar för utgivning av barn- ochungdomslitteratur resp. bam- och ungdomsserier. Litteraturstödet syftarytterst till att tillförsäkra den enskilde medborgaren en bred och kvalitativtvärdefull bokutgivning som ger möjlighet till ökad kunskap och kulturellupplevelse. Ett särskilt distributionsstöd utgår enligt förordningen (1981:445)om statligt stöd till distribution av böcker till sådana titlar som erhållitlitteraturstöd. Vadsom här anförts innebär att kan ställa sig bakom punkt a. Närdet gäller punkt b) kan konstateras att på olika sätt söker uppmuntraintemationellt samarbete rörande produktion, utbyte och spridning av materialfrån olika kulturer och nationella och intemationeUa källor. Densjälvständighet som programföretagen inom åtnjuterinnebär att företagen själva deltar i det intemationeUa samarbetet på radio-och TV-området. De avtal som träffats om programverksamheten innebär attsådant samarbete uppmuntras. Genom arbetet i intemationella organ uppmuntrasockså samarbetet så långt programföretagens självbestämmanderätt tillåter. Ävenpå litteraturområdet uppmuntras intemationeUt samarbete genom attöversättningar från främmande språk kan erhålla stöd tack vare bestämmelsema iden nämnda litteraturstödsförordningen. Ett särskilt stöd för översättningav svensk modem skönlitteratur till de stora europeiska språken utgår också. Bestämmelsemai punkt c), som innehåller ett krav på att produktion och spridning avbamböcker skall uppmuntras, kan godtas. Återigen kan hänvisas till förordningenom statligt litteraturstöd och de nämnda stöd-ordningama för bam- ochungdomslitteratur resp. tecknade serier för bam och ungdom. Bestämmelsemai punkt d) innebär att särskild hänsyn skall tas till de språkliga behoven hosett bam som tillhör en minoritetsgmpp eller en urbefolkning. Enligtavtalen mellan staten och skall koncernen iprogramverksamheten ta särskild hänsyn till språkliga och etniska minoriteter. Motsvarighetenpå litteraturområdet utgörs av den stödordning som inrättats för lättläst litteraturpå punkt och tal och för litteratur på invandrar- och minoritetsspråk. Punkte) tar fasta på att bam bör skyddas mot information och material som är till skada för bamets välfärd. Detta stadgande har sin svenska motsvarighet i de bestämmelser om förhandsgranskning av filmer som 49 4 1989/90. I saml Nr 107 finns i förordningen(1959:348) med särskilda bestämmelser om biograf- Prop. förestäUningar m.m.(biografförordningen). Dessa innebär bl.a. att en film eller en filmdel, somär avsedd att visas offentligt för bam, inte får godkännas i den mån denkan vålla bam , resp. femton år psykisk skada. I prop.1989/90:70 om våldsskildringar i rörliga bilder m.m. som lämnats tillriksdagen föreslås att nuvarande åldersgränser skallbehållas i fråga om filmer och videogram som får visas offentligt för bam. Enligtförslaget bör regleringen emellertid mjukas upp så att ett bam som är isällskap med en vuxen får se filmer och videogram som har godkänts för bam iden närmaste högre åldersgmppen. dock inte gälla för filmeroch videogram avsedda för publik över femton Ipropositionen föreslås vidare att biografcyrån skall utöva tillsyn övervideogrammarknaden med hjälp av en regional tillsynsorganisation. Vidareföreslås att ett råd mot skadliga våldsskildringar skall inrättas. Rådet skallsamordna insatser från myndigheter, organisationer och näringsliv mot skadligavåldsskildringar. Rådet skall också ta initiativ till utbildning och informationom våldsskildringar. ses just bams och ungdomars egen kunskap ochförmåga att hantera våldsskildringar som det bästa skyddet mot skadligaeffekter av dessa. Idetta sammanhang bör också nämnas regler i 16 kap. 10 b § omolaga våldsskildring. I den nämnda propositionen föreslås bl.a. att även vissaformer av oaktsam spridning av sådan skildring straffbeläggs. FörSveriges Radio-koncemens del ligger skyddet redan i de aUmänna programreglema,t. ex. den regel som säger att programverksamheten skall bedrivas med beaktandeav ljudradions resp. televisionens centrala ställning i samhället. Inteheller punkt e) innebär således något hinder för ratificering för Sverigesdel. Idetta sammanhang bör också nämnas att har undertecknat, men ännu interatificerat konvention om gränsöverskridande television.Konventionen innehåller minimiregler för innehållet i gränsöverskridandeTV-sändningar. Vissa av dessa regler tar särskilt sikte på att skydda bams ochungdomars intresse. I artikel 7 punkt 2 stadgas att program som kan skada bamseller ungdomars kroppsliga, själsliga eller moraliska utveckling inte fårsändas på tider då det är troligt att bam och ungdomar ser programmen. Artikel11 punkt 3 handlar om reklaminslag som riktar sig till bam eller där bamförekommer.