prop · GD03104 · 1989-12-31 00:00:00 — I fråga om uppgift iallmän handling upphör sekretessen enligt denna paragraf när motsvarande uppgiftrörande det andra fartyget har blivit tillgänglig och senast när harförflutit från det att sammanstötningen eller tillbudet skedde. Denna lag träder ikraft . Utdragur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , S. ,, , , R. , , , , G.Andersson, Lönnqvist, , , , , , ,, Proposition om undersökning av olyckor 1 Inledning Omdet inträffar en allvarlig olycka eller ett allvarligt olyckstillbud, är det frånsäkerhetssynpunkt angeläget att orsakerna klarläggs så att liknande olyckoreller tillbud kan undvikas för framtiden. Samhällets intresse av undersökningari detta syfte tillgodoses genom utredningar som görs avsärskilda organ på olika områden. Sålunda finns för undersökning frånsäkerhetssynpunkt av luftfartsolyckor () ochluftfartsverket (luftfartsinspektionen). Undersökning av sjöolyckor kan skegenom sjöförklaring eller utföras av en särskild (sjöfartens ) eller (sjöfartsinspektionen). Förundersökning av jämvägsolyckor finns (jämvägsinspektionen) ochkommittén (Kn 1981:02) för undersökning av allvarliga olyckshändelser. har också bemyndigande att undersöka andra allvarliga olyckshändelser(med undantag av luftfarts-och sjöfartsolyckor). Utöver de nu nämndautredningsorganen finns det tillsynsmyndigheter på olika områden i vilkasuppgifter ingår att utföra undersökningar av olyckor och olyckstillbud inomrespektive områden. Enreglering i lag och förordning av undersökningsverksamheten med avseende på bl.a. utredningsorganens befogenheter finns bara i fråga omluftfarts- och sjöolyckor. Denförut nämnda kommittén för undersökning av allvarliga olyckshän delser, numera vanligen benämnd katastrofkommissionen (ledamöter: f d. landshövdingen . , ordförande, samt numera generaldi rektören , överingenjören , f d. överdirektören och chefsrådmannen ), tillsattes . Enligt sina direktiv (Dir. 1981:12) skulle katastrofkommissionen undersöka allvarliga olyckshändelser (utom luftfarts- och sjöfartsolyckor) och tillbud till sådana händelser. Kommissionen skulle för vaije undersök ning upprätta en särskild rapport till regeringen samt redovisa sina erfarenheter och lägga fram förslag som kunde ligga till grund för en prövning av den framtida verksamheten. Efteratt ha upprättat 21 utredningsrapporter avseende allvarliga olycks- Prop.1989/90:104 händelser avgav kommissionen betänkandet (Ds Fö 1986:3). I betänkandet, som innehåller förslag till en lagom undersökning av allvarliga olyckshändelser, föreslås att kommissionensverksamhet permanentas genom inrättande av en ny . Ensärskild utredare (regeringsrådet ) tillkallades meduppgift att lägga fram förslag till organisation för utredning av sjöolyckorsamt i förekommande fall till hur en gemensam organisationsform för utredningav sjö- och luftfartsolyckor bör vara uppbyggd. Utredaren avlämnade i december 19S6betänkandet (Ds K 1986:2) Haveriutredningar. I betänkandet, som innehåller bl.a. förslag till ändringar i luftfartslagen (1957:297) och sjölagen (1 891:35 s.1), föreslås en gemensam ordning för haveriundersökningar inom luftfarten ochsjöfarten. Enligt förslaget skall SHK ha huvudansvaret för undersökning avsåväl luftfartsolyckor som sjöolyckor. I konsekvens härmed föreslås attsjöfartens avskaffas. Vidare föreslås att i sjölagen tas uppnya bestämmelser om säkerhetsmässig undersökning av sjöolyckor och attinstitutet sjöförklaring ges ett mera begränsat tillämpningsområde och behållsbara för utredning av andra förhållanden än sådana som har betydelse försjösäkerheten. Medavseende på järnvägstrafiken har inom upprättatsdepartementspromemorian (Ds 1988:75) Järnvägars skadeståndsansvar. I promemorian läggs fram förslag till bl.a. nya regler omundersökning av jämvägsolyckor. Dessa regler föreslås bli upptagna i ett nyttkapitel i järnvägstrafiklagen (1985:192) och de är avsedda att tillämpasoavsett vilken myndighet som ges ansvaret för undersökning av jämvägsolyckor. Sammanfattningar av utredningsförslagen i betänkandena Ds Fö 1986:3 ochDs K 1986:2 och departementspromemorian Ds 1988:75 bör fogas till protokollet idetta ärende som bilagor 1 3 och de författningsförslag som är av intressehär som bilagor 4 6. Förteckningar över remissinstanserna bör fogas tillprotokollet som bilagor 7 9. Sammanställningar av remissyttrandena harupprättats och finns tillgängliga i lagstiftningsärendet (Dnr RS 2 848/89). Regeringen beslöt att inhämta lagrådets yttrandeöver inom på grundval av utredningsförslagenupprättade förslag till lag om undersökning av allvarliga olyckor, m.m. samtviss följdlagstiftning. De sålunda remitterade förslagen bör fogas tillprotokollet som bilaga 10. Lagrådet har yttrat sig överförslagen. Yttrandet bör fogas till protokollet som bilaga 11. Jaghar med några språkliga justeringar godtagit lagrådets samtliga förslag till ändringar,bl. a. att rubriken till den föreslagna lagen om undersökning av allvariigaolyckor, m. m. förkortas till "Lag om undersökning av olyckor". Jagåterkommer till lagrådets ändringsförslag i samband med mina överväganden(avsnitt 3) och i specialmotiveringen (avsnitt 5). Ifråga om förslaget till lag om undersökning av olyckor föreslår jag en ändrad lydelse av mbriken före 2 § och en ny rubrik före 5 §. svårighet till 10 § i det tilllagrådet remitterade förslaget till lag om under- Prop. 1989/90:104 sökning avallvarliga olyckor, m.m. föreslås inte. I paragrafen finns bestämmelser omutredningsåtgärder utomlands genom försorg. Svenskautlandsmyndigheters biträde i ärenden som rör bl.a. luftfarten och sjöfartenär föremål för översyn. På grund härav och då bestämmelsernainte kräver lagform förordar jag att paragrafen utgår. Nödvändiga bestämmelserkan meddelas av regeringen. 9 § tredje stycket i nämnda lagförslag, vilketstycke motsvarar 9 § fjärde stycket i lagrådets förslag, har i ställetbetecknats 10 §. Äveni övrigt har gjorts en del smärre justeringar i förhållande till detremitterade förslaget. Idet följande redovisas huvuddragen i gällande ordning avseende undersökning avolyckor. Redogörelsen tar sikte på officiella undersökningar som är inriktadepå säkerhetsfrågor. Undersökningar av olyckor genom polisens försorg närmisstanke om brott föreligger, liksom privata undersökningar, exempelvis genomförsäkringsbolags försorg, lämnas åsido i detta sammanhang. 2.1 Undersökning av sjöolyckor Sverigedeltar i det internationella sjösäkerhetsarbetet.Sverige är anslutet till internationella konvention om säkerheten förmänniskoliv till sjöss (). Genom konventionen harfördragsslutande stat åtagit sig att undersöka sjöolyckor med fartyg enligtbestämmelserna i konventionen. Internationella sjöfartsorganisationen (IMO)skall underrättas om undersökningsresultatet och eventuella rekommendationer. Denuvarande svenska bestämmelserna om undersökning av sjöolyckor tillkom isamband med sjölagsreform (prop. 1966:145, LU 1967:3, rskr. 1967:54).Reglerna på området är i stort sett desamma i hela . ISverige förekommer tre särskilda officiella former för undersökning av sjöolyckor.Två av dessa, sjöförklaring och undersökning genom , regleras i sjölagen (1 891:35 s. 1). Den tredje formenutgörs av undersökning av . Sjöförklaringskall i princip äga rum för svenskt handelsfartyg eller fiske fartyg då viss i sjölagen angiven händelse av allvarlig natur har inträffat (301 §). Till sådana händelser hör bl.a. fall då någon i samband med fartygets drift avlidit eller erhållit svår kroppsskada och fall då fartyget eller dess last råkat ut för skada av någon betydenhet. Förutom denna obligatoriska art av sjöförklaring finns s. k. fakultativ sjöförklaring (302 §), 15 som äger rum efterförordnande av eller efter begäran av Prop. 1989/90:104 fartygetsbefälhavare eller redare. Även lastägare eller lastförsäkringsgivare kanbegära fakultativ sjöförklaring. Den kan äga mm för alla typer av fartyg. Någonbegränsning till svenska handels- och fiskefartyg gäller således inte i dettafall. Fakultativsjöförklaring kan också användas beträffande utländska fartyg. Sjöfartsverketäger rätt att förordna om sjöförklaring, om utredning av en händelse sominträffat i samband med ett utländskt fartygs drift är påkallad frånsjösäkerhetssynpunkt och fartyget befinner sig i svensk hamn (313 § 2 st.). Fördanska, finska och norska fartyg skall sjöförklaring också äga rum i Sverigenär redaren eller behörig myndighet i hemlandet finner det påkallat. För andrautländska fartyg gäller som fömtsättning för att sjöförklaring skall hällas iSverige, fömtom att redaren eller behörig myndighet i fartygets hemland harpåkallat sjöförklaringen, att också andra skäl talar för åtgärden (313 § Ist. Omtillfredställande utredning av en händelse som avses i 301 § är eller kanväntas bli tillgänglig i annan ordning, kan medge att sjöförklaringenligt nämnda paragraf underlåts eller skjuts upp i avvaktan på sådan utredning(312 §). Har en särskild förordnats enligt 314 §,behöver sjöförklaring inte heller äga mm (314 § I st.). Sjöförklaringsker inom landet vid någon av de sju sjörättsdomstolarna, vilka är ,, , , , och tingsrätter (305 § Ist. och 336 § samt förordningen 1975:931 om sjörättsdomstolar). I ,och hålls sjöförklaring för svenska fartyg av domstol som ärbehörig enligt landets lag (305 § 4 st.). Sjöförklaring i övrigt utom rikethålls av svensk konsul som chefen för utsett och, om sådaninte finns, av behörig dansk, finsk eller norsk konsul (305 § 5 st.). Deti lagen angivna syftet med sjöförklaring är att om möjligt klarlägga händelsenoch dess orsaker. Detta skall ske genom att allting som kan antas ha medverkat tillolyckan eller vara av betydelse från sjöfartssäkerhetssynpunkt utreds (303 § Ist. Sjöförklaringhandläggs vid domstol som ett ärende enligt lagen (1946:807) om handläggning avdomstolsärenden. Bestämmelsema i nämnda lag gäller om något annat inte sägs isjölagen (305 § 2 st.). Vidsjöförklaring inför domstol består rätten av en lagfaren domare som ordförandesamt två experter, "personer som äro kunniga och erfarna i sjöväsendet"(305 § 3 st.). Vid sjöförklaring inför svensk konsul skall konsuln, om möjligt,biträdas av två experter enligt den modell som gäller vid domstol (305 § 5st. Personersom hörs vid sjöförklaring inför domstol skall, med vissa undantag, bekräftasina berättelser med ed (310 § 2 st.). Den som hörs inför konsul skall ejavlägga ed (305 § sista st.). om sjöförklaring finns i sjöförklaringskungörelsen (1967:294) och Kungl.Maj:ts sjöförklaringscirkulär (1967:494). 2.1.2Undersökning genom särskild Prop.1989/90:104 Omen händelse som avses i 301 § sjölagen medfört stora förluster i liv elleregendom eller om utredningen av annan anledning kan väntas bli synnerligenomfattande eller av invecklad beskaffenhet, äger regeringen förordna atthändelsen och dess orsaker skall utredas av en särskild ,bestående av personer med juridisk, nautisk och teknisk sakkunskap (314 §). Iböljan fanns ingen särskild organisation för utredning av sjöolyckor enligt 314§ sjölagen. skedde emellertid en förändring härvidlag. Genom beslutnämnda år förordnade regeringen ett antal personer med juridisk, nautisk ochteknisk kompetens att stå till förfogande för utredande av allvarligasjöolyckor enligt 314 § sjölagen. Förordnandet har därefter förlängts ochgäller tills vidare. Genom den nya organisationen tillkom den s. k. . Detta organ är inte att se som ett permanent utredningsorgan.Efter slutförandet av en utredning upplöses formellt kommissionen. Den är dockpermanent i den meningen att det i förväg finns särskilda ledamöter utsedda attingå i nästa kommission som tillsätts. Man kan därför beteckna kommissionen somen stående kommission. Sjöförklaringbehöver inte äga mm när utredning skall ske genom (314 § 1 st.). Reglernaom förfarandet vid och syftet med sjöförklaring gäller i tilllämpliga delarockså den verksamhet som en särskild bedriver (314 § 2st. och 3 st. samt 14 § sjöförklaringskungörelsen). Kommissionen får dock intehöra vittne under ed. På kommissionens begäran kan vittnesförhör under ed tasupp vid domstol. Sjöfartsverketsuppgifter regleras i förordningen (1988:14) med instmk-tion för sjöfartsverket.Av I § framgår bl.a. att skall ha tillsyn över sjösäkerheten. Enligt15 § i verkets instruktion skall frågor om undersökning av sjöolyckor somankommer på avgöras av direktören vid sjöfartsinspektionen(sjösäkerhetsdirektören). är en avdelning inomsjöfartsverket och sjösäkerhetsdirektören är avdelningens chef. I de säkerhetsfrågorsom avses i 15 § instmktionen har sjösäkerhetsdirektören en självständigställning och lyder i detta hänseende inte under . finns en utredningssektion som under sjösäkerhetsdirektörenskall svara för inspektionens befattning med olycksut-redningar och tillhörandesäkerhetsarbete. Protokollöver sjöförklaring skall möjligt expedieras till (11 §sjöförklaringskungörelsen). 2 1989/90. 1 saml Nr 104 2.1.4 övrigundersökningsverksamhet Prop. Olyckormed örlogsfartyg eller andra statsfartyg (icke kommersiella fartyg som tillhörexempelvis tullen, polisen, eller ) utreds i regelinte genom något av de tre ovan beskrivna utredningsinstituten. Dessa olyckorutreds normalt genom respektive militära eller civila myndighets egen försorg.Möjligheten till fakultativ sjöförklaring för dessa fartyg finns emellertid.Vid ett tillfälle har regeringen, på begäran av chefen för marinen, förordnaten särskild att undersöka en olycka med en av marinendisponerad fritidsbåt (den s. k. sjövämsolyckan utanför med ensegelbåt ). 2.2 Undersökning av luftfartsolyckor Sverigeär anslutet till intemationella konvention om civil luftfart, den s.k. Chicagokonventionen. Enligt konventionen åligger det ansluten stat attundersöka luftfartsolyckor enligt de nationella föreskriftema. De svenska bestämmelsemaom undersökning av luftfartsolyckor bygger på reglerna i konventionen. Dencentrala författningen på luftfartsområdet är luftfartslagen (1957:297,omtryckt 1986:166). Luftfartsförordningen (1986:171) innehållertillämpningsföreskrifter. I 11 kap. 7 § luftfartslagen finns bestämmelser omvilka händelser med civila luftfartyg som skall utredas. Det föreskrivs att enolycka med ett luftfartyg skall undersökas om olyckan medför att någon avlidereller får allvarlig kroppsskada eller om luftfartyget eller egendom som intebefordras med detta erhåller betydande skada. Undersökning skall också enligtdetta stadgande äga mm när allvarlig fara för en sådan olyckshändelse förelegateller något inträffat som tyder på väsentligt fel hos luftfartyget ellermarkorganisationen. Lagmmmet ändrades genom tillägget atten olycka skall undersökas också om den medför att luftfartyget är oåtkomligt.Vidare tillades att en händelse skall undersökas om ett luftfartyg harförsvunnit under flygning och inte har kunnat återfinnas. Ikungörelsen (1966:436) om undersökning av militära luftfartsolyckor finnsregler om vilka händelser med militära luftfartyg som skall utredas. Bestämmelsemahärom överensstämmer i stort med föreskriftema i luftfartslagen om utredningav olyckor och andra händelser med civila luftfartyg-Syftet med enhaveriutredning är att klarlägga orsaken till en olycka eller ett tillbud ochatt med ledning av utredningsresultatet vidta åtgärder till förhindrande av nyahändelser av liknande slag. Bestämmelser om vad en undersökningsrapport skallinnehålla finns i 120 § luftfartsförordningen. Inträffadeolyckor och tillbud till sådana utreds numera till största delen av SHK. På den civila sidan utreder SHK i princip alla olyckor och tillbud, dock att luftfartsverket utreder vissa smärre olyckor och tillbud. På den militära sidan utreder SHK i princip alla allvarliga olyckor. Övriga militä ra olyckor samt tillbud till militära olyckor av alla slag utreds i normalfal let av vederbörande försvarsgrenschef, vilken dock har möjlighet att över låta åt SHK att utföra undersökningen. 2.2.1Undersökning genom SHK Prop. SHKär ett särskilt organ för utredning av civila och militära luftfartsolyckor.SHK:s verksamhet regleras i förordningen (1988:1 114) med instmktion förstatens . Iinstmktionen fastslås att SHK har till uppgift att utreda allvarliga luftfartsolyckoroch tillbud till sådana olyckor inom civil och militär flygverksamhet enligtbestämmelser i luftfartslagen, luftfartsförordningen och kungörelsen omundersökning av militära luftfartsolyckor. SHK har vidare till uppgift attfölja den nationella och intemationella utvecklingen på de områden som omfattasav kommissionens verksamhet och samarbeta med berörda säkerhetsmyndigheter ideras haveriförebyggande verksamhet. SHK:sutredningspersonal består av en generaldirektör som chef samt fyrahaveriutredare. Generaldirektören skall vara eller ha varit ordinarie domare.Av haveriutredarna skall en vara eller ha varit ordinarie domare, två äga flygoperativsakkunskap och en flygteknisk sakkunskap. SHK får anlita experter ochsakkunniga att biträda med utredningsarbetet. Bestämmelserom själva utredningsförfarandet finns i luftfartslagen och luftfartsförordningen.SHK arbetar på ungefär samma sätt som sjöfartens haverikommission.Införskaffande och upptagande av utredning går således till på liknande sätt.Inte heller SHK äger begära att vittne som hörs av SHK bekräftar sin berättelsemed ed. SHK kan emellertid begära att domstol skall uppta förhör med vittneunder ed. Såsomnämnts utreder luftfartsverket numera inga svårare olyckor eller andraallvarliga händelser. Urspmngligen var det emellertid luftfartsverket(luftfartsstyrelsen) som svarade för all civil utredningsverksamhet, dock atten särskild (opartisk) vid behov kunde tillsättas. År1978, då SHK inrättades, överfördes ansvaret för utredning av allvarligaolyckor dit. hade fortfarande kvar ansvaret för övrigautredningar. överfördes genom överenskommelse mellan SHK ochluftfartsverket efter de riktlinjer som fastslogs i prop. 1981/82:100 bil. 9 också den återstående egentliga utredningsverksamheten till SHK. Trots dettaförekommer fortfarande viss utredningsverksamhet hos luftfartsverket.Denna rör enbart olyckor av relativt baga-tellartad natur samt mindreallvarliga tillbud och incidenter. Närmare föreskrifter om denna verksamhetfinns i tjänsteföreskrifter angående luftfartsverkets åtgärder i haveri- ochtillbudsärenden. Enligtförordningen (1988:78) med instmktion för luftfartsverket är verket tillsyns-och säkerhetsmyndighet på luftfartsområdet. Även i övrigt föreligger storalikheter mellan luftfartsverkets och verksamhet inomrespektive område. Vadavser säkerhetsarbetet finns således inom luftfartsverket en organi sation som är uppbyggd efter den modell som gäller för . motsvarighet är hos luftfartsverket en avdelning 19 Direktören vid luftfartsinspektionen har Prop. 1989/90:104liksom sin motsvarighet hos en oberoende ställning i säkerhetsfrågoroch avgör enligt verkets instmktion (15 §) bl.a. sådana frågor om undersökningav luftfartsolyckor som ankommer på luftfartsverket. 2.3 Undersökning av jämvägsolyckor Denvid inrättade jämvägsinspektionen har övertagit de tillsynsfunktionermed avseende på säkerheten i spårtrafik som tidigare tillkom SJ och, i frågaom enskilda jämvägar m.m., ; Direktören vid jämvägsinspektionen har isäkerhetsfrågor en självständig ställning och lyder i denna egenskap inte underbanverket. Detta överensstämmer med vad som gäller beträffande direktören vidsjöfartsinspektionen hos och direktören vidluftfartsinspektionen hos luftfartsverket. Banverkethar också ansvaret för utredning av olyckor som inträffar i all slagsspårtrafik. Enligt 8 § 3 förordningen (1988:707) med instmktion för banverketankommer uppgiften på direktören vid järnvägsinspektionen. Kommitténför utredning av allvarliga olyckshändelser (katastrofkommissionen) har enligtsina direktiv (Dir. 1981:12) befogenhet att undersöka alla typer av allvarligaolyckor, utom luftfarts- och sjöfartsolyckor, och tillbud till sådanahändelser. Kommmissionen har alltså befogenhet att undersöka allvarliga jämvägsolyckoroch tillbud till sådana olyckor. Kommissionen skall inrikta sitt arbete på defrån säkerhetssynpunkt allvarligaste olyckorna. Någrabestämmelser som reglerar förfarandet vid kommissionens undersökningar, såsomrätten att hålla förhör m.m., finns inte. Inte heller i övrigt finns det förnärvarande några bestämmelser i lag eller förordning som närmare reglerar hurundersökningen av jämvägsolyckor skall gå till. 2.4 Undersökning av andra olyckor Somhar nämnts i det föregående har katastrofkommissionen enligt sina direktivbefogenhet att undersöka alla typer av allvarliga olyckor, utom luftfarts- ochsjöfartsolyckor, och tillbud till sådana händelser. Det gäller bl. a. bränder,explosioner, ras, översvämningar, trafikolyckor och utflöden av skadliga ämnensom har medfört eller kan befaras medföra betydande skador på människor elleregendom eller i miljön. Kommissionens arbete är främst inriktat på de frånsäkerhetssynpunkt allvarligaste olycks-händelsema. Bland de allvarligaolyckshändelser som har undersökts av kommissionen finns bränder,gasexplosioner, klorolyckor, vägras, vägtrafik- och järnvägsolyckor, utflödeav skadligt ämne, översvämningar, dammläckage, dammbrott och risk fördammbrott, olyckor med fritidsbåtar, sportdykarolyckor och militäraskjutolyckor. Kommissionensundersökningsarbete har enligt direktiven till syfte att klarlägga omständigheterna kring allvarliga olyckshändelser och tillbud till sådana händelser, granska säkerhetsåtgärderna och pröva effektiviteten av 20 räddningsinsatserna.Avsikten är att försöka förhindra att det inträffar Prop. 1989/90:104 någranya olyckshändelser av liknande slag eller med liknande följder. 2.4.2 Kommissionenssammansättning och organisation Kommissionenhar fem ledamöter. Ingen av ledamöterna är knuten till kommissionen på heltid.Ordföranden och hans ställföreträdare är jurister. De övriga ledamöterna harsakkunskap i tekniska frågor. Av dessa har en dessutom särskild sakkunskap närdet gäller brandskydds- och räddningstjänstfrågor samt en särskild sakkunskapi arbetarskyddsfrågor. Kommissionens sekreterare är knuten till kommissionen påheltid. Utöverden sakkunskap som kommissionens ledamöter själva äger har kommissionentillgång till särskilt förordnade experter med specialkunskap inom ett stortantal fackområden. Till kommissionens förfogande, som s. k. fasta experter, harsålunda förordnats 15 personer som representerar sakkunskap på olika områden.Som experter på allmän räddningstjänst har kommissionen fem experter, varavfyra är geografiskt fördelade (, , och ). Därutöverfinns fasta experter när det gäller byggnadstekniska frågor, byggnadsteknisktbrandförsvar, medicinska frågor, kemiska frågor, geotekniska frågor,strålskyddsfrågor, meteorologiska frågor, frågor om explosiva varor, frågor omtrafiksäkerhet och frågor om spårbunden trafik. Kommissionens experter fårsärskild ersättning för varje uppdrag de utför åt kommissionen. Vidnågra tillfällen har kommissionen förordnat experter med uppdrag att biträdakommissionen vid utredning av visst ärende. Kommissionen har även anlitatutomstående expertis utan särskilt förordnande som expert åt kommissionen.Kommissionen kan också tillgodogöra sig experthjälp genom att med stöd avkommittéförordningen inhämta yttrande från statliga och kommunalamyndigheter. Katastrofkommissionenbeslutar själv humvida en olyckshändelse skall undersökas. Beslut om att inledaundersökning fattas av ordföranden. På ett senare stadium beslutar kommissioneni dess helhet om undersökningen skall fullföljas. Vid undersökningen utgörkommissionens ordförande, ytterligare en ledamot och kommissionens sekreterareett särskilt arbetsutskott. Till arbetsutskottet knyts en eller fleraexperter. Föratt kommissionen fortlöpande skall få kännedom om inträffade allvar liga olyckshändelser har SOS Alarmering efter överenskommelse med kommissionen åtagit sig att meddela kom missionen om larm om allvarliga olyckshändelser som har kommit in till länsalarmeringscentralema.