prop · GD0387 · 1989-12-31 00:00:00 — Vid en sådan bodelning skalltäckning för skulder beräknas med hänsyn till förhållandena vid separationen. (Jfr4 kap. 8 § i de sakkunnigas lagförslag 1.) Bestämmelsenreglerar rällsverkningama av ett utländskt beslut om legal separation närsvensk lag är tillämplig på makamas förmögenhetsförhållanden. I huvudsaköverensstämmer regleringen med en motsvarande bestämmelse i 10 § i 1931 årsförordning. Bestämmelseninnebär all egendom som en make förvärvar efter separationen inte skall ingå ibodelningen och alt täckning för skulder skall beräknas med hänsyn lill förhållandenavid separationen (jfr 9 kap. 2 § och prop. 1986/87:1 s. 156).Till skillnad från vad som gäller enligt förordning inträder dock intedessa rättsverkningar om makama har ålempplagit sammanlevnaden (jfr SOU 1981:85s. 434 ff). I lagtexten används termen legal separation, som redan harintroducerats i svensk rätt (jfr 5 § andra stycket lagen (1976:108) omerkännande och verkställighet av utländskt avgörande angåendeunderhållsskyldighet), istället för ordet hemskillnad, som förekommer i 1931års förordning. Enligt9 kap. 2 § första stycket skall en bodelning med anledning av äktenskapsskillnad göras med utgångspunkt i egendomsför hållandena den dag då talan om äktenskapsskillnad väcktes. Del är alkså inte förhållandena den dag då äklenskapsskillnadsdomen vinner laga krafl som är avgörande. Del skulle kunna ifrågasättas om del inte på motsvaran de sätt enligt förevarande paragraf borde vara förhållandena den dag då frågan om separation anhängiggörs som skall utgöra utgångspunki för bodelningen. Med hänsyn lill att fömtsättningama för separationen och förfarandei som leder till separationsbeslutel kan vara olika i olika länder, har dock i förevarande paragraf valts den något försiktigare lösningen att låta förhållandena den dag då separationsbeslutel vinner laga kraft vara avgörande för bodelningen (jfr 10§ förordning). Äktenskapsbalkensbestämmelser om förfogande över makars gemensamma bostad och bohag och om enmakes rätt alt vid bodelning överta sådan egendom skall alltid tillämpas, ombostaden och bohaget finns i . (Jfr4 kap. 9 § i de sakkunnigas lagförslag 1.) Bestämmelserom makars gemensamma bostad och bohag finns i 7 kap. 4 9 § § samt 11 kap. 8och 10 §§ . De innebär i korthet dels att del gäller vissabegränsningar i en makes räll all förfoga över makamas gemensamma bostad ochbohag, dels att den make som har störst behov av bostaden och/eller bohaget iprincip har rätt all mol avräkning överta den egendomen vid bodelningen. Enutländsk lag som är tillämplig på makars förmögenhetsförhållanden kan saknamotsvarigheter lill de svenska bestämmelsema om makars bostad och bohag. De svenskareglema har en utpräglad skyddskaraklär och skall enligt den förevarandebestämmelsen alltid tillämpas på bostad och bohag som finns här i landet. Iäktenskapsbalkens bestämmelser om makars gemensamma bostad och bohag förekommerbegreppen "giftorällsgods" och "enskild egendom" (se l.ex.11 kap. 8 och 10§§ ). Med giftorällsgods avses i princip sådan egendom vari denandre maken har ell anspråk på delning av egendomens värde vid en framlidabodelning. Annan egendom utgör makens enskilda egendom. En utländsk lag som ärtillämplig på makamas förmögenhetsförhållanden kanske inte gör någon sådanmotsvarande uppdelning av egendomen eller använder andra begrepp än de somförekommer i . Vid tillämpningen av bestämmelsen i sådana situationerfår den egendom som enligt den utländska lagen skall anses ingå i bodelningen iregel vara att jämställa med giftorättsgods och återstoden anses motsvara enskildegendom. Avvikelser från denna huvudregel kan nalurligvis förekomma. Del fåröverlämnas ål rättstillämpningen all i det enskilda fallet la ställning tilldessa frågor. Viden bodelning som görs i får jämkning ske enligt 12 kap. ,även om en utländsk lag är tillämplig på makamas förmögenhetsförhållanden. (Bestämmelsensaknar motsvarighet i de sakkunnigas förslag; jfr dock 4 kap. 7 § i desakkunnigas lagförslag 1.) 1bestämmelsen anges att jämkning enligt 12 kap. får ske vidbodelning som verkställs i , även om främmande lag är tillämplig påmakamas förmögenhetsförhållanden. Meningenär givelvis inte atl jämkning skall kunna ske i alla de situationer då entillämpning av utländsk räll leder till resultat som avviker från vad som ansesnaturligt efler svenska förhållanden. Det måste accepteras all en främmande lagmånga gånger är gmndad på värderingar och synsätt som avviker från dem som vihar här i landet och alt det andra landels regler har utformats därefter. Nären tillämpning av den främmande lagen emellertidleder lill resultat som enligt ett svenskt betraktelsesätt - såsom Prop.1989/90:87 detkommer till uttryck i 12 kap. 1 och 3 §§ framstår somoskäligt, ger den ifrågavarande bestämmelsen möjlighet till jämkning. Vidarebör efterlevande make ges samma starka ställning vid bodelning somsker här i landet, oavsett om svensk eller utländsk lag skall tillämpas i materiellthänseende i övrigl vid bodelningen. Vid en bodelning som sker medanledning av en makes död, skall en efterlevande make alltså inte i någotfall kunna tvingas alt dela med sig av sin egendom (se 12 kap. 2 § Vadsom har sagts i specialmoliveringen lill 9 § om att del i en utländsk lag kanförekomma andra begrepp eller göras en annan uppdelning av egendomen än den somföljer av begreppen "giftorällsgods" och "enskild egendom"är tillämpligt även när del gäller den ifrågavarande paragrafen. Sådan egendomsom enligt den utländska lagen skall ingå i bodelningen får alltså vidtillämpningen av de ifrågavarande bestämmelserna om jämkning i normalfalletanses motsvara giftorällsgods och annan egendom får jämställas med enskildegendom. Familjelagssakkunnigahar föreslagit all den förevarande lagen skall innehålla en hell annan paragrafom jämkning vid bodelning. Enligt denna skall man vid bedömning av om jämkningskall ske enligt 12 kap. 1 § i fall då svensk lag har blivittillämplig på bodelningen även i materiellt hänseende efter ell byte av hemvisllandla hänsyn till i vad mån bodelningen avser egendom som tillhörde en make före lagbyletoch den maken enligt den tidigare tillämpliga lagen hade fått behålla mer avsin egendom. Jag instämmer i de sakkunnigas uppfattning att delta bör kunnabeaktas vid tillämpningen av jämkningsregeln men anser att del ryms inom ramenför den utformning som lagtexten i 12 kap. 1 § har. Enligtmin mening behövs därför inte den av de sakkunniga föreslagna paragrafen. Inskränkningarsom en utländsk lag innehåller i en makes rätt alt förfoga över sådan fastegendom eller tomträtt som tillhör denne make och finns i kan integöras gällande mol tredje man i vidare mån än vad som följer av svensk lag. Delsammagäller inskränkningar i en makes rätt all förfoga över sin övriga egendom elleratt skuldsätta sig, om tredje man och maken befann sig i närrättshandlingen förelogs och tredje man inte kände lill eller borde ha känt lillinskränkningen. (Jfr4 kap. 10 § första och andra styckena i de sakkunnigas lagförslag I.) Dennaparagraf och den närmast följande innehåller regler till skydd för tredje mannär utländsk lag är tillämplig på makars förmögenhetsförhållanden, ISverige har en avtalsslutande part normall inte anledning alt räkna med att det finns äktenskapsrällsliga hinder för en motparts räll all ingå 55 rättshandlingar ellerbegränsningar i dennes skyldighet all svara för sina Prop. 1989/90:87 skulder.De enda bestämmelsema av denna karaktär i svensk lag är de regler ominskränkningar i en makes rätt att ulan den andra makens samtycke disponeraöver framför allt makamas gemensamma bostad och bohag som finns i 7 kap. 4 9§§äktenskapsbalken. 1 andra länder finns regler med mer långtgåendebegränsningar. Bestämmelsema i denna paragraf syftar lill att skydda tredjeman mol inskränkningar som en utländsk lag kan innehålla i fråga om en makesrätt all förfoga över sin egendom eller skuldsätta sig. Den följande 12 §innehåller skyddsregler till förmån för tredje man, om utländsk lag innefattarbegränsningar i en makes skyldighet all med sin egendom svara för sina skulder. Enligtförsta stycket får inskränkningar som en utländsk lag innehåller i en makes rällall förfoga över sin fasla egendom eller tomträtt inte göras gällande moltredje man i vidare mån än vad som följer av svensk lag. Bestämmelsen gällerdock bara för egendom som finns här i landet. Den innebär inte attifrågavarande regler i den tillämpliga utländska lagen aUtid skall sällas ålsidan. Sådana bestämmelser i den utländska lagen som motsvarar svenska reglerkan alllid åberopas. På gmnd av bestämmelsen i 9 § kan tredje man däremoi intesåvitt gäller makamas gemensamma bostad åberopa bestämmelser i utländsk lag somär förmånligare för honom än bestämmelsema i 7 kap. 4 9 §§ ,om bostaden finns i . 1 övrigt kan tredje man åberopa regler i dentillämpliga utländska lagen som är förmånligare för honom än de svenskareglerna (jfr 7 kap. 5 § tredje stycket ). Någotkrav på att tredje man skall ha varit i god tro beträffande inskränkningama iden utländska lagen ställs inte upp i bestämmelsen. Detta hänger samman med dekrav på fömtsebarhet och stabilitet som bör gälla för regelsystemet rörandefast egendom och tomlrält. Enligtandra stycket får inskränkningar som en utländsk lag innehåller i en makes rätt all förfoga över annan egendom än sådan som avses i första stycket eller inskränkningar som en sådan lag innehåller i dennes rätt all skuldsätta sig inte göras gällande mol tredje man. Skyddet är dock begrän sat till fall då maken och tredje man befann sig i när rättshandling en företogs. Det är vidare av betydelse att tredje man inte var i ond tro. Del skydd som finns faller nämligen bort om tredje man kände till eller borde ha känt till inskränkningen. Del kan dock inte ställas särskilt höga krav på vad tredje man bort känna till i detta sammanhang. Med anled ning av ell påpekande från bankföreningen under remissbehandlingen av de sakkunnigas förslag bör framhållas all godlroskravel givelvis inte inne bär all en enskild banktjänsteman alltid kan fömtsättas känna lill innehål let i en tillämplig utländsk lag. Om emellertid i del enskilda fallet sådana 56 inskränkningarsom här avses blir kända för banken eller om det på gmnd Prop. 1989/90:87av särskilda omständigheter finns skäl all misstänka att sådana inskränkningarföreligger, kan banken inte göra skyddsreglerna gällande. Detbör observeras atl bestämmelserna i detta stycke skall tillämpas också på fastegendom och tomträtt (motsvarande) som finns utanför . Tillskillnad från vad som synes vara fallet i utredningens förslag får sådanabestämmelser i den tillämpliga utländska lagen som moisvarar rådighelsinskränkningarnai 7 kap. 5 § åberopas gentemot tredje man. Delta blir avbetydelse framför allt beträffande andra bosläder än fastigheter som innehasmed äganderätt (eller tomlrält) saml beträffande bohag. Skulle bestämmelserna iden utländska lagen innehålla mer omfattande begränsningar än motsvarandesvenska regler är dessa begränsningar i sina överskjutande delar inte gällande moltredje man under de förutsättningar i övrigt som anges i andra stycket. Begränsningarsom en utländsk lag innehåller i en makes skyldighet alt med sin egendom svaraför sina skulder kan inte göras gällande i , om skulden hänför sig rättshandling varigenom en make har förfogat över sin fasta egendom ellertomträtt och egendomen finns här i landet. Detsammagäller om skulden hänför sig till en rättshandling varigenom en make harförfogal över annan egendom eller skuldsatt sig, om tredje man och maken befannsig i när rättshandlingen företogs och tredje man inte kände lill ellerborde ha känt lill inskränkningen. (Jfr4 kap. 10 § tredje stycket i de sakkunnigas lagförslag 1.) 1paragrafen behandlas en makes ansvar för sina skulder. Bestämmelsen bryterigenom begränsningar som en tillämplig utländsk lag kan innehålla vad gäller enmakes skyldighet att med sin egendom svara för sina skulder. Reglerna knyter antill den uppdelning som görs i 11 § mellan på ena sidan fast egendom ochtomträtt som finns i och på den andra sidan övrig egendom ochbetalningsskyldighet. 1första stycket behandlas ansvaret för skulder hänförliga lill rättshand lingar som avser fast egendom eller tomträtt som finns här i landet. Bestämmelsen omfattar alla skulder som kan hänföras lill makens förfo gande över sådan egendom. Liksom när del gäller bestämmelsen i 11 § första stycket saknar det betydelse vid tillämpning av bestämmelsen i förevarande stycke om tredje man var i god tro eller inte. Den situation som främst avses är all en make har upplåtit panträtt i sin fasla egendom till säkerhet för lån i fastigheten men att den tillämpliga utländska lagen inte ger en borgenär räll alt ta fastigheten i anspråk vid utebliven betal ning. I en sådan situation sätts alltså den utländska lagens regler ål sidan genom den ifrågavarande bestämmdsen och borgenären kan falla tillbaka på den svenska lagens regler om en upplåten panträtts rättsverkningar. Närdet gäller förfogande över annan egendom eller betalningsskyldighet skallenligt andra stycket vissa andra förutsättningar vara uppfyllda. I linje medvad som föreskrivs i 11 § andra stycket gäller här atl maken och tredje manskall ha befunnit sig i när rättshandlingen företogs och vidare atttredje man inte var i ond tro beträffande makens möjlighet all enligt denutländska lagen svara med sin egendom för sina skulder. En makes ansvar förandra skulder, t. ex. sådana som uppkommit utomlands, omfattas inte avparagrafen ulan bestäms av den tillämpliga lagen. Paragrafenfår betydelse vid utmätning och konkurs. Ommakar förrättar bodelning med tillämpning av en utländsk lag, måste en makesansvar enligt denna paragraf beaktas så att slutresultatet inte innefattar ensådan otillåten eftergift som är till skada för borgenärerna (jfr 4 kap. 7 §konkurslagen). Omdet inte finns någon behörig domstol när svensk domsrätt föreligger enligtdenna lag, skall frågan tas upp av . (Jfr6 kap. 1 § i de sakkunnigas lagförslag 1.) Paragrafeninnehåller en regel om reservfomm för det fall att någon behörig domstol intefinns när svensk domsrätt föreligger enligt lagen. Bestämmelsernaom svensk domsrätt i 2 § förutsätter atl del finns en svensk domstol som ärbehörig att ta upp målet eller ärendet. Våra interna forumregler avgör vilkendomstol detta är. 1 de flesta fall är dessa regler heltäckande på så sätt attStockholms tingsrätt i sista hand anvisas som reservforum ( se t.ex. 14 kap. 3§ och 10 kap. 9 § ). För vissa typer av måloch ärenden finns del emellertid inte någon reservbestämmelse som kantillämpas. Det är fallet med sådana mål och ärenden om makarsförmögenhetsförhållanden som inte avser bodelning. 1 paragrafen anges atlStockholms tingsrätt är behörig att handlägga mål och ärenden enligt lagen närdet inte finns någon annan behörig domstol. Vidtillämpningen av denna lag skall den som är bosall i en viss stat anses hahemvist där, om bosättningen med hänsyn till vistelsens varaktighet ochomständigheterna i övrigt får anses stadigvarande. (Jfr6 kap. 2 § i de sakkunnigas lagförslag 1.) 1flera av lagens bestämmelser används begreppet hemvist ulan alt del närmareanges hur detta begrepp skall förslås. 1 förevarande paragraf ges en legaldefinilionav begreppet. Legaldefinitionen moisvarar den som finns i 7 kap. 2 § lagen(1904:26 s.l) om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap ochförmynderskap. Dendefinition av begreppet hemvist som finns i 7 kap. 2 § lag 58 infördesgenom ändringar 1973. någonegentlig nyhet i svensk rätt. I propositionen framhölls att det före- Prop.1989/90: 87 slagna begreppet tordeöverensstämma med vad som tillämpades i inler- nordiska förhållanden (se prop.1973:158 s. 80 och NJA II 1932 s. 384). Formellt sett vardefinitionen begränsad till all avse tillämpningen av 1904 Avsikten var dockatt man skulle skapa ett hemvistbegrepp som i princip kunde användasinom hela den internationella familjerätten och all begreppet skulle kunnatillämpas både i domsrätts- och lagvalssam- manhang.1 senare lagstiftningsärenden har denna linje fullföljts (se prop. 1982/83:38s. 12 f. och prop. 1984/85:124 s. 40 f). Hemvistbedömningenger relativt sällan upphov till några svårigheter. De flesta människor borunder hela sitt liv i ell och samma land, som oftast är det land i vilket de ärmedborgare. Svårigheter uppkommer först när en person flyttar från ett land tillett annal. I princip skall då två krav vara uppfyllda för alt nytt hemvistskall anses ha uppkommit. För det första skall personen i fråga ha bosall sig iell nytt land. För del andra skall bosättningen där vara stadigvarande. I deltaligger all personen skall ha för avsikt att stanna kvar i landet. Delförsta kravet har en objektiv karaktär. Personen i fråga skall ha flyttal från ellland till ett annat och vara bosalt i del nya landet. Det räcker inte attpersonen har för avsikt alt flytta och kanske har vidtagit vissa förberedandeåtgärder inför flyttningen. Det normala är givelvis att den som flyttar ocksåskaffar sig en fast bostad i det nya landet. Det kan dock länkas fall dåkriterierna för hemvislbyle är uppfyllda ulan att den som flyttat har fastbostad. Den som har levt hela sitt liv i ett visst land anses under allaförhållanden ha hemvist där, även om han eller hon saknar bostad. Har manhemvist i ell visst land anses man vidare behålla del till dess alt manförvärvat hemvist i ell nytt land. Detta kan av olika skäl dröja en lid.Hemvistet i del gamla landet kan då föreligga trots all en bosättning där ibokstavlig bemärkelse inte längre föreligger. Kravetpå all bosättningen skall vara stadigvarande innebär som nämndes altpersonen i fråga skall ha för avsikt att stanna kvar i landet. Det behöver dockinte föreligga en bestämd avsikt atl stanna kvar för all framlid. Det bör räckamed all personen räknar med all stanna tills vidare och inte har någradefinitiva planer på alt lämna landet. Även den som i och för sig är på delklara med att han vid en viss framtida tidpunkt, t. ex. i samband medpensionering, skall lämna landet kan tänkas förvärva hemvist där. Det gällerexempelvis om den planerade vistelsen är tänkt för avsevärd lid. Denberörda personens egna uppgifter om sina avsikter är givelvis av stor betydelseför bedömningen av hemvistfrågan. Avgörandet kan emellertid inte baserasenbart på sådana uppgifter. I allmänhet får en persons egna uppgifter belysningav en lång rad faktiska omständigheter. Hit hör personens bostads-,anställnings- och familjeförhållanden. Ofta blir hemvistfrågan inte aktuell attbedöma förrän någon tid förflutit efter bosättningen i det nya landet.Tidsfaktorn får då stor betydelse. Dennärmare bestämningen av begreppet hemvist har belysts i olika utredningar, iden juridiska litteraturen och i åtskilliga rättsfall. hänvisas lill utredningensbetänkande s. 59-67 där detta material om- Prop. 1989/90:87 nämns. Enbestämmelse i en utländsk lag får inte tillämpas, om del skulle vara uppenbartoförenligt med gmndema för den svenska rättsordningen att tillämpabestämmelsen. (Jfr6 kap. 10 § i de sakkunnigas lagförslag 1.) Paragrafeninnehåller ell förbehåll om att tillämpning av en utländsk lag i ell enskikfall inte får strida mot svensk ordre public. Frågan har berörts i den allmännamotiveringen (avsnitt 2.2.4) tillsammans med frågor om andra begränsningar itillämpningen av utländsk räll. Somdär framhålls är del endast gmndläggande principer i den svenska rättsordningensom ordre public-förbehållet är avsett att skydda. En tillämpning av denutländska regeln skall vidare vara uppenbart oförenlig med dessa gmndläggandeprinciper för alt den skall kunna sältas åt sidan. Bestämmelsen är avsedd alltillämpas restriktivt. Innehålleti ordre public-förbehållet är svårt att precisera och närmare avgränsa. Klartär att innehållet är utvecklingsbart och att det förändras i takt medsamhällsutvecklingen. Det är knappast möjligt eller önskvärt alt i förväg sökaange i vilka fall tillämpningen av en utländsk lag skulle slå i strid med gmndemaför den svenska rättsordningen. Del får liksom hillills bli en sak förrättstillämpningen alt avgöra i del enskilda fallet. 1.Denna lag träder i krafl , då lagen (1912:69) om vissa intemationellarättsförhållanden rörande äktenskaps rättsverkningar skall upphöra all gälla. Vid tillämpning av 1 § andrastycket skall med annan lag likställas förordningen (1931:429) om vissa intemationellarättsförhållanden rörande äktenskap, adoption och förmynderskap. Bestämmelsema i 2 § medför inteatt svensk domstols behörighet i en fråga som väckts vid domstolen föreikraftträdandet går förlorad. Har talan i ett mål ellerärende som avser makars förmögenhetsförhållanden väckts vid domstol före ikrafllrädandet,tillämpas äldre bestämmelser. Har en för bodelning avgörandelidpunkt inträtt före ikraftträdandet, tillämpas äldre bestämmelser om makarsförmögenhetsförhållanden vid bodelningen. Detta gäller dock inte frågor ombodelningens form eller frågor som avses i 6 §. En giltig rättshandling rörandemakars förmögenhetsförhållanden som förelogs före ikraftträdandet förlorar intesin giltighet genom den nya Punkt 1 Prop. 1912års lag bygger på en . Enligt sin ordalydelse skalllagen tillämpas endast om regeringen under fömtsättning av ömsesidighel förordnalalt den är tillämplig i förhållande lill viss stal. har sagt uppkonventionen och hävt de förordnanden som har meddelats med stöd av lagen (seSFS 1977:802). Lagen som sådan är emellertid inte upphävd, vilket sker genomdenna bestämmelse. Detta sker med att den nya lagen träder i krafl. Bestämmelsemai förordningen (1931:429) om vissa intemationella rättsförhållanden rörandeäktenskap, adoption och förmynderskap är av det slag som utfördas ilagform. 1 avvaktan på all dessa bestämmelser blir föremål för översyn, börförordningen vid tillämpningen av 1 § andra stycket i förevarande laglikställas med annan lag. Bestämmelsenunder punkt 1 innebär som huvudregel all den nya lagens regler skall tillämpasäven när det gäller mål och ärenden som har anhängiggjorts vid domstol före ikrafllrädandet.Del innebär alt en eventuellt bristande domsrätt kan läkas genom den nyalagens föreskrifter. Under punkt 3 behandlas den motsatta situationen. Omsvensk domsrätt har förelegat före den nya lagens ikraftträdande, går dennainte förlorad genom den nya lagen. Somframgår av punkt 4 i övergångsbestämmelserna skall äldre bestämmelsertillämpas, om talan i etl mål eller ärende som avser makars förmögenhetsförhållandenväckts vid domstol före i kraftträdandet. Några lagregler om svensk domsrättfinns emellertid inte lag. 1 stället anses våra intema fommreglerkunna ge viss vägledning för bedömning av domsrätten (jfr avsnitt 2.1.3). Motdenna bakgmnd är det nödvändigt att, såsom har skett i förevarande punkt,särskilt reglera frågan om svensk domstols behörighet i frågor som väckts viddomstol före ikraftträdandet. Inomfamiljerätten finns det i allmänhet etl starkt intresse av all nya värderingar som kommer till uttryck i lag blir tillämpliga inom rimlig tid. Den synpunkten har särskild tyngd såvitt gäller de föreslagna reglema om tillämplig lag för makars förmögenhetsförhållanden. lag är ålder domlig. Den anses allmänt ge ullryck åt en föråldrad syn på mannens och kvinnans förhållande i äktenskapet. Härtill kommer att den inte är direkt tillämplig i något enda fall, även om den delvis innefattar allmänna inter nationellt privaträltsliga gmndsatser. Enligt min mening kan del inte komma i fråga att tillämpa äldre lag enbart av det skälet all ett äktenskap har ingåtts före ikraftträdandet (jfr prop. 1986/87:86 s. 53). öppnar möjlighet för makarall träffa avtal om tillämplig lag. Det får anses Prop. 1989/90:87 tillräckligtall denna möjlighet finns för att åstadkomma en ändring av vad som annarskommer alt gälla genom den nya lagen.