prop · GD0343 · 1989-12-31 00:00:00 — a. eget kapital och förlagslån - skulle därför uppgå till 4,9miljarder kr. Orsaken till den kraftiga ökningen är främst det kapitalkrav somåläggs SpintabGruppens stockar av fastighetskrediter. Kreditaktiebolagenär tillsammans med hypoteksinstituten den insti-tutgmpp som drabbas hårdast avde nya reglerna, vilket bl. a. belyses av de nämnda effekterna förSparbankernas . Det skall emellertid anmärkas att flertaletkreditaktiebolag är dotterföretag i bankkoncerner och att garantifonderna oftautgörs av förbindelser som är utställda av moderföretaget eller andra företag ikoncemen. Enligt nuvarande regler skall förbindelser utställda avkreditinstitut tas upp till kapitaltäckning. Enligt kreditmarknadskommitténsförslag får garantiförbindelserna över huvud laget inte tillgodoräknas vid denkonsoliderade kapitaltäckningsberäkningen. Med utgångspunkt ikreditmarknadskommitténs förslag kommer alltså, i de fall förbinddsema ärutfärdade av koncernföretag, de nya reglerna inte att få någon inverkan påstorleken av koncernens konsoliderade kapitalbas. Vadnu anförts angående kreditaktiebolag som är dotterföretag i en koncem äger i princip motsvarande giltighet för bankanknutna finansbo lag. För fristående finansbolag föranleder de nya reglema sammantaget 77 intenågra större förändringar järnfört med kreditmarknadskommitténs Prop.1989/90:43 förslag. För vissa placeringar, bl. a. leasing av lös egendom ochfordringar på andra kreditinstitut, kommer visserligen att ställas ökadekapitalkrav. Å andra sidan kommer kapitalbasen i allmänhet att öka. Förhypoteksinstituten blir förändringarna stora. I förhållande till de krav som ställs (upplåningsrättsregler) är deras egna fonder mycket väl tilltagna.Med övergången till de nya reglerna blir det däremot så att varken Stadshypotekeller i utgångsläget uppfyller kapitalkraven. Medutgångspunkt i de av kreditmarknadskommittén föreslagna omläggningarna avskatte- och fond reglerna skulle aktuella kapitalutnyttjandegradmotsvara . Under antagande att förlagsbevis kunnat utges skulle enmaximal användning dock ha kunnat nedbringa kapitalutnyttjandegraden till ca82%. aktuella kapitalutnyttjandegrad skulle motsvara . Enmaximal användning av förlagslån skulle nedbringa utnyttjandegraden till ca129%. Skeppshypoteks-kassans egna fonder torde vara tillräckliga för att ävenvid övergång till de nya reglerna med marginal uppfylla det aktuellakapitalkravet. Hypoteksinstitutensaknar den möjlighet som kreditaktiebolagen har att vända sig till ägarna föratt få ytterligare tillskott av riskkapital. De nya reglerna kan därför sägasslå hårdast mot hypoteksinstituten. Det bör påpekas att inget av de svenskahypoteksinstituten gett ut förlagsbevis, varför en viss osäkerhet kananses föreligga om detta alternativ. Mest bekymmersam är situationen förLandshypotek. Möjligheterna att komma till rätta med situationen är begränsade.Förutom det nämnda förlagslånealternativet skulle en möjlighet kunna varaatt grundfonden till viss del ersattes av kontanta tillskott från staten. Enannan möjlighet skulle vara att staten garanterade institutets fordringar pålåntagarna. De föreslagna kapitaltäckningsreglerna kommer alltså att medföraatt vissa kreditinstitut inte i utgångsläget klarar att uppfylla de nyakapitalkraven. Det gäller framför allt flertalet kreditaktiebolag ochhypoteksinstitut men också några banker, även om de sistnämnda som gmpp ser utatt kunna uppfylla de nya kraven utan alltför stora svårigheter. De institutsom inte klarar kraven måste antingen öka sill kapital eller nedbringakapitaltäckningskravet genom förändringar på lillgångssidan. Närdet gäller att öka kapitalet föreligger i princip två tillvägagångssätt, nämligen att erhålla kapitaltillskott från ägarna eller andra intressentgrup per samt att generera kapitalet inlernt genom avsättning av vinstmedel. Möjligheterna att erhålla kapitaltillskott har berörts i det föregående. Det förefaller tvivelaktigt att sådana kapitaltillskott ensamma kan svara för de kapitalökningar som krävs för att de föreslagna kraven skall uppfyllas av samtliga institut. Viss osäkerhet kan också föreligga huruvida förlagslån i erforderlig omfattning kan tas upp på marknaden. Sannolikt måste även kapital genereras inlernt. Detta kräver i sin tur förbättrade vinstmarginaler, vilket kan uppnås genom höjda räntor och avgifter eller möjligen genom sänkta finansieringskostnader och andra kostnader. De båda nämnda formerna för kapitalökning kompletterar varandra eftersom ökade vinster torde vara viktiga för att institutet ifråga skall kunna dra till 78 Den relativt höga vinstnivån bland Prop.1989/90:43 framförallt affärsbankerna kommer därvid att underlätta en ökning av Frånbankers och andra instituts sida har anförts att del framför allt blirnödvändigt att höja räntan för lån mot säkerhet i bostads-, affärs- ochjordbruksfastigheter, eftersom kapitalkraven för dessa höjs väsentligt enligtförslaget. Vidare har framhållits att eftersom en stor del av dessa lån löpermed relativt långa räntebindningstider, kan den nödvändigamargi-nalförbältringen åstadkommas förutom på nya lån endast på en mindredel av lånestocken. Det skulle då bli fråga om mycket kraftiga höjningar. Jukortare anpassningsperiod som tillåts desto kraftigare räntehöjning skulle blinödvändig. 1vilken mån en räntehöjning kan genomföras beror emellertid i första hand påkonkurrenssituationen. I dagens avreglerade finansiella marknader torde försöktill kraftiga räntehöjningar från enskilda kreditinstituts sida sannolikt ledatill alt dessa förlorar marknadsandelar till andra institut i stället för attöka sina totala ränteintäkter. Möjligheterna att pressa upp räntornaunderlättas å andra sidan av att de nya kapitalkraven träffar ett brettspektrum av institut. De nya kraven träffar dock inte försäkringsbolagen. Detkan inte uteslutas att försäkringsbolagen, som inte har kapitaltäckningsregler,till följd av de nya kraven på övriga kreditinstitut kan få en inte oväsentligkonkurrensfördel och därför väljer att i ökad utsträckning göra placeringar påmarknaden för långfristig fastighetsfinansiering. Vidare skall påpekas attökade vinster ingalunda förutsätter att räntan höjs enbart på de lån somträffas av höjda kapitalkrav. Detfinns emellertid också andra möjligheter att nedbringa kapitaltäck-ningskraven.En möjlighet är att avyttra tillgångar, företrädesvis med högt kapitalkrav,till andra institut eller sälja ut dem på marknaden i form av värdepapper.Förutom det ovan diskuterade övergångsproblemet medför de föreslagnakapitaltäckningsreglerna att kostnaderna för vissa tillgångar höjs varaktigt.När det gäller lån mot inleckningssäkerhet i bostadsfastigheter har frånbankernas sida anförts att kostnadshöjningen motsvarar en räntehöjning med 0,4procentenheter. Detförefaller mindre lämpligt att genomföra en alltför snabb anpassning avkapitalkraven på varje institut och därigenom framtvinga att räntenivån drivsupp kraftigt. De mest utsatta instituten ingår i flertalet fall i koncerner. Enmöjlighet är därvid att tillåta en viss inte alltför kort anpassningsperiod förde mest utsatta instituten, förutsatt att kapitaltäckningskravet för koncernensom helhet är uppfyllt. 5.6 Ikraftträdande m. m. Kapitaltäckningsgruppenhar föreslgit att reformen skall träda i kraft . Regeringen bör dock i en förordning kunna föreskriva att kapitalkravet skall vara lägre än . Kapitalkravet bör därvid vara lägst fram till utgången av , därefter 7,, och senast vid utgången av uppgå till . ,främst hypoteksinstituten och flertalet kreditaktie- Prop. 1989/90:43 bolag,kommer som tidigare framgått all till följd av de nya reglerna få kraftigtskärpta kapitalkrav, bl. a. på grund av att garantifonder som utgörs av ickekontant inbetalda förbindelser inte längre skall få räknas in i kapitalbasen.Ett särskilt förhållande som därvid bör beaktas är alt kreditportföljen hosnämnda kreditinstitut i stor utsträckning utgörs av långfristiga lån till fastränta, varför instttuten kan få svårigheter att på kort sikt kompensera sig förde kostnader som de skärpta kapitalkraven medför. Det är mot bakgrund häravnödvändigt att dessa institut bereds möjlighet att successivtanpassa sig till de nya kraven. Regeringen eller, efter regeringensbemyndigande, bankinspektionen bör därför i sådana fall kunna besluta attgarantifond eller garantiförbindelse som enligt nu gällande bestämmelsergrundar rätt till upplåning skall räknas som supplementärt kapital. Sådantbeslut bör dock meddelas endast under förutsättning att andra möjligheter attöka kapitalbasen, t.ex. genom maximalt upptagande av föriagslån, är uttömda.Denna möjlighet bör stå till buds till dess instituten hunnit anpassa sig tillde nya kraven, dock längst till utgången av . Förlagsbevisoch andra skuldförbindelser med efterställd betalningsrätt som upptagits förelagens ikraftträdande bör få inräknas i kapitalbasen även om den ursprungligalöptiden uppgår till högst . Förbindelsernas belopp bör dock reducerasenligt tidigare redovisade principer. 6 Utvärdering av kapitaltäckningsgruppens förslag Bankinspektionenhar i samråd med gjort en utvärdering avkapitaltäckningsgruppens förslag. I syfte alt belysakapital-täckningssituationen med de föreslagna reglerna infordrade inspektionenen kapitaltäckningsrapport från samtliga bankkoncerner (9 st.), samtligaaffärsbanker (24 st.), större sparbanker (39 st.), samtliga centrala föreningsbanker(12 st.), större finansbolag (21 st.), samtliga fondkommissionsbolag (21 st.),samtliga kreditaktiebolag (19 st.) samt från Stadshypotekskassan ochHypoteksbanken. Kapitaltäckningsrapporten var utformad med utgångspunkt igruppens förslag och avsåg förhållandena efter bokslut vid utgången av . Medhänsyn till att de av kapitaltäckningsgmppen föreslagna reglerna skiljer sigkraftigt från nu gällande regelsystem och till att flera institutgruppersaknar praktisk erfarenhet i fråga om tillämpning av kapitaltäckningsreglerföreligger viss osäkerhet rörande undersökningsmaterialets tillförlitlighet.Osäkerheten hänför sig emellertid huvudsakligen till resultaten för någraenskilda institut. Överiag synes alltså utvärderingen ge en ganskatillförlitlig belysning av situationen för de olika instilutgmpperna vidifrågavarande tidpunkt. Resultatenav utvärderingen sammanfattas i nedanstående balansupps tällning. Under tillgångssidan redovisas samtliga placeringar (bokförda värden) uppdelade i grupper med olika vägningstal enligt den klassifice ring som föreslagits av kapitaltäckningsgruppen samt beräknat kapital- 80 Under skuldsidanredovisas kapitalbasen med uppdelning på primärt kapital, dvs. egetvkapital(EK) respektive egna fonder (EF) och värderegleringsreserver (VR), samtsupplementärt kapital, dvs. förlagslån (FL) och garantifondsbevis (GFB). Detvid FL inom parantes angivna talet avser nominellt värde av upptagnaförlagslån. Under skuldsidan redovisas också sådana aktietillskott m.m. somenligt de föreslagna reglerna skall avräknas från kapitalbasen. FL (17,2) Kapitalkrav (&%=) Redovisadeuppgifter avser samtliga bankaktiebolag exkl. Som gmpp betraktat finns som synes ett betydandekapitalöverskott. Variationen mellan bankerna är dock stor. Storbankerna t. ex.svarar för av kapitalöverskottet, medan fem mindre banker, varav tvåutlandsägda, redovisar underskott varierande mellan 30 60 milj. kr. Vidarehar afiarsbankema som gmpp betraktat betydande möjligheter att med oförändratprimärt kapital ytterligare höja kapitalbasen. Utrymme finns t.ex. att ökasupplementärt kapital via förlagslån med . Därtill kommerde om än på kort sikt begränsade möjlighetema atl via andra instmmentytterligare öka det supplementära kapitalel. 6 1989/90. SPARBANKERNA INKL. SPARB. Prop.1989/90:43 S FL (3,9) Kapitalkrav (9,%=) Redovisadeuppgifter avser samtliga sparbanker inkl. , dock ejdotterföretag inom . Som gmpp betraktat klararsparbankerna kravet. Kapitalöverskottet är dock blygsamt och hade inteSparbankernas Bank inkluderats hade ett underskott uppkommit. Goda möjligheterfinns dock att ytterligare höja kapitalbasen, eftersom utrymme finns att höjasupplementärt kapital via förlagslån med . Variationenmellan sparbanker är stor. Nästan hälften av dem (17 st.) redovisar underskott.Många av underskotten är dock små och i flertalet fall mindre än 10 milj. kr.Fyra sparbanker redovisar underskott större än 100 milj. kr., varav det störstapå 328 milj. kr. Ingen av sparbankerna redovisar överskott större än 70 milj.kr. FÖRENINGSBANKERNA INKL. FB BANK FL (0,8) (8%=) 3,7 ./. Redovisade uppgifter avsersamtliga centrala föreningsbanker inkl. , dock ejdotterföretag inom . svarar för nästan hela kapitalöverskottel.Även för föreningsbankerna finns betydande möjligheter att höja kapitalbasenvia förlagsbevis, ca . Fem av tolvföreningsbanker redovisar underskott, varav det största uppgår till 48 milj.kr. Supplementärt FL (0,5) GFB (8%=) Redovisadeuppgifter avser samtliga kreditaktiebolag inom bostadskre-ditgivningens områdesamt . Samtliga institut redovisar underskott. Även omkapitalbasen höjs maximalt via supplementärt kapital uppkommer för gmppen somhelhet underskott. ingår dock i bankkoncemer vilkagenomgående redovisar en bättre kapitaltäck-ningsbild. Resultatenför de kommunfinansierande och företagsfinansierande instituten kansammanfattas enligt följande. Samtligatre kommunfinansierande institut redovisar relativt sett storakapitalöverskott. Förklaringen härtill är att institutens placeringar nästanundantagslöst inte kräver någon kapitaltäckning. Blandde företagsfinansierande instituten (8 st.) redovisar sex underskott. Två avdessa är betydande medan övriga fyra varierar mellan 6 100 milj. kr. redovisar ett stort kapitalöverskott. Prop.1989/90:43 S FL (2,9) GFB (8%=) 2,6 8,2 ./. Även förfinansbolagen ger en sammanställning på totalnivå en missvisande bild. Hälftenav bolagen (11 st.) redovisar underskott, varav fem underskott om minst 100milj. Tre bolag redovisar överskott större än 600 milj. kr. FL (0,5) Kapitalkrav (%%=) Redovisningenavser 15 finansbolagskoncerner. Som framgår blir bilden helt annan för dessakoncerner jämfört med enskilda finansbolag. Nio av koncemerna redovisarunderskott varierande från 27 milj. kr. till 612 milj. kr. Flertalet överskollär små. Endast en koncern redovisar ett stort överskon (594 milj. Prop.1989/90:43 S FL (0,07) Kapitalkrav (S%=) 2,74 ./. Redovisningenavser 18 fondkommissionsbolag. Flertalet bolag redovisar överskott. Tre bolagredovisar mindre underskott. FL (0,5) Kapitalkrav (B %=) Fyra bankkoncernerredovisar underskott, varav de största uppgår till 2 353 milj. kr. respektive621 milj. kr. Två av storbankskoncernerna redovisar kapitalöverskott om ca2000 milj. kr. respektive 1000 milj. kr. Möjligheterna för bankkoncernerna somgrupp att öka kapitalbasen via föriagsbevis är goda. Tillgängligt utrymme förytterligare föriagsbevis uppgår till 7450 milj. kr. Generellt kan sägas attdet är två bankkoncerner som har eller kan få svårigheter att uppfyllakapitaltäckningskraven. Ingen av dessa klarar detta enbart via förlagsbevisenutan andra åtgärder måste vidtas. 7 Förhållandet mellan och Pp.1989/90:43 regler Ministerrådetantog ett direktiv i vilket man definierade kapitalbasen (ownfunds) för kreditinstitut. antog ministerrådet "commonposition" som fastställde vilka kapitalkrav (solvency ratios) som skallgälla för sådana institut. Det antagna direktivet och ministerrådets"common position" skiljer sig markant från de förslag kommissionentidigare lagt fram. Huvudorsaken till detta är de rekommendationer beträffandekapitalbas och kapitalkrav för internationellt verksamma banker somBaselkommittén presenterade . Även om rekommendationerendast gäller för internationellt verksamma banker, har dessa rekommendationerhaft ett stort inflytande på utformningen av ministerrådets direktiv och"common position". Detta var väntat eftersom det inte är möjligt attskilja internationellt verksamma banker från nationellt verksamma banker ochkreditinstitut när de alla kommer att konkurrera på en enda och friare marknad. Viden jämförelse mellan kommissionens förslag. rekommendationeroch ministerrådets direktiv framgår bl.a. följande. Direktivet avseendekapitalbasen delar in kapitalbasen i tre delar, medan föreslagittvå delar. Vad som föreskrivs i direktivet är emellertid endast en preliminärlösning. från det att direktivet införts i de olika ländernakommer ministerrådet att besluta huruvida "reserveringar för generellarisker i bankverksamhet" skall hänföras till primärt kapital (originalown funds) eller till supplementärt kapital (additional own funds). Om dessareserveringar hänförs till supplementärt kapital kommer definitionen avkapitalbasen endast i mindre mån att avvika från definition avdenna. Möjligen föreligger också en avvikelse beträffande behandlingen av öppetredovisade reserver. godtar öppet redovisade reserver somsupplementärt kapital. Dessa reserver omnämns emellertid inte i ministerrådetsdirektiv. Öppet redovisade reserver kan dock inrymmas under de punkter idirektivet som anger vad supplementärt kapital är. 1sitt förslag till direktiv för kapitalkravet gjorde kommissionen vidriskklassificeringen en avgörande skillnad mellan fordringar på medlemsstateroch icke medlemsstater. I stort sett skulle fordringar på alla subjekt i ickemedlemsstater vid riskvägningen upptas till , medan fordringar påmedlemsstaternas offentliga organ samt kreditinstitut endast skulle upptas tillett reducerat värde. I detta hänseende har emellertid ministerrådet i sin"common position" antagit samma gruppindelning som Baselkommitténrekommenderat. Alla och de länder som åtagit sig vissaförpliktelser gentemot enligt dennas GeneralArrangements to Borrow, betraktas som länder med låg risk och indelas i sammagrupp medan övriga länder indelas i en annan riskgrupp. Det föreligger endastsmärre skillnader mellan Basdkommitléns rekommendationer angåendekapitalkravet och ministerrådets "common position" i samma fråga. 8 Allmänmotivering Prop. Detär internationellt vedertaget att kreditinstitut, i första hand banker, skalluppfylla vissa minimikrav vad gäller storleken på det egna kapitalet. Motbankernas kreditrisker skall svara en buffert av eget kapital som kan bidralill skyddet av insättarnas medel och skapa stabilitet och förtroende förverksamheten. Sådanakapitaltäckningsregler baseras generellt på en grov indelning av placeringarnai olika riskklasser där högre risk kräver ett större eget kapital. En sådanrangordning blir med nödvändighet tämligen schablonartad. Den får ses som ettresultat av historiska erfarenheter men också av att stabilitet och enkelhetprioriterats högt. Sverigehar haft kapitaltäckningsregler för banker som bygger på sådanainternationella principer om riskgradering av placeringar. För flertaletövriga kreditinstitut gäller i stället regler om viss upplåningsrätt som grovtsett kan likställas med ett odifferentierat kapitalkrav. Reglernaom kapitaltäckning måste emellertid anpassas till den snabba utveckling somsker på kreditmarknaden, både vad avser de nationella marknaderna och deninternationella integrationen av marknaderna. gjordeen grundläggande översyn av det svenska systemet och föreslog att reglerna omkapitaltäckning skulle breddas till att omfatta alla kreditinstitut ochsamtidigt skärpas på vissa punkter. Somframgått tidigare pågick med kreditmarknadskommitténs arbete eninternationell översyn och samordning av kapitaltäckningsreglerna för deinternationellt verksamma bankerna. Det skedde inom den s. k. ,ett samarbetsorgan för tillsynsmyndigheterna inom tiogruppen. En gemensamöverenskommelse presenterades . Ländernas centralbanker ochtillsynsmyndigheter förband sig att verka för att reglerna skulle införas så snartsom möjligt och tillämpas fullt ut vid utgången av . Överenskommelsen,som skall ses som resultatet av en kompromiss, innebär att kapitalbasenberäknad på visst sätt skall uppgå till av placeringarna med hänsyntagen till deras kreditrisk. Viktiga principer är att endast inbetalt kapitalfår medräknas i kapitalbasen och att kapitalbasen till skallinnehålla kapital av högsta kvalitet. För placeringarna är huvudregeln att deskall tas upp till hela sitt belopp. Riskgraderingen sker genom att vissaplaceringar får tas eller lägre vilket då ger ett faktisktkapitalkrav på eller lägre. Det understryks att reglerna ärminimiregler och att de utgår från en helhetssyn på bankernas risktagande. Som nämntshar nationella särintressen måst stå tillbaka för internationell enighet ochsamsyn. Dennasamsyn kommer också till uttryck i om kapitaltäckning som i alltväsentligt följer Baselöverenskommelsen. EG tar också fasla på att reglernaskall gälla över hela kreditmarknaden. Kreditmarknadskommitténhade inte möjlighet att annat än delvis beakta Baselöverenskommelsen i sittbetänkande. En arbetsgrupp inom fi- nansdepartementet, dens.k. kapitaltäckningsgruppen fick därför i upp- Prop. 1989/90:43 drag attanpassa kommitténs förslag till Baselreglerna. Denna omarbetning harremissbehandlats och ligger till gmnd för de lagändringar som föreslås. Ienlighet med kreditmarknadskommitténs synsätt och innebörden av EG reglemainnebär dessa ändringar först och främst att enhetliga kapitaltäckningsreglerkommer att gälla över hela kreditmarknaden. I vissa fall innebär de striktareberäkningsgmnder och därmed strängare kapitalkrav än vad som gäller . förslås att regler om konsoliderad kapitaltäckning, dvs. kapitaltäckningpå koncembasis, införs på ett mer systematiskt sätt . Vidare upphörden särbehandling i kapitaltäckningshänseende av fordringar på statligt hel-eller delägda institut som tidigare gällt. I linje därmed anses statligagarantiförbindelser inte kunna utgöra gmnd för kapitaltäckning. Förändringarnainnebär också höjningar av kapitalkravet för placeringar med säkerhet ipanträtt i fast egendom, som kan förefalla stora med hänsyn till svenskaerfarenheter. I en del andra länder inom tiogmppen har emellertid banker gjortstora förluster på fastighetskrediter och även dessa erfarenheter måstebeaktas. Överenskommelsen utgör på denna punkt en kompromiss mellan olikaländers synsätt och förhållanden. Dessutom kan förlustriskerna komma att ökaför detta slag av krediter även i . Samtidigtinnebär de nya beräkningsreglerna atl kapitalbasen vidgas i väsentligaavseenden. I första hand är det värderegleringsreserverna som till väsentligtstörre del får räknas in i kapitalbasen och därtill som kapital avhögsta kvalitet. Påsikt innebär de höjda kraven att kapitalutnyttjandegraden stiger generellt påkreditmarknaden. Ävenom det finns goda inhemska skäl att höja kapitalkraven är det intemationellaperspektivet ändå avgörande. Finansiella marknader har alltid i större ellermindre utsträckning haft en internationell anknytning. 1 takt medavregleringarna och det snabbt ökande kommunikationsflödet över gränserna måstede internationella aspekterna i än högre grad beaktas. Internationellsamverkan är då både önskvärd och nödvändig. Det gmndläggande synsättet måstevara att finansmarknaden i till sin karaktär är intemationell.Kapitaltäckningsreformen innebär i gmnden en förhöjd säkerhet och stabilitet pådenna marknad. Mot den bakgmnden måste åtgärder som med utgångspunkt i svenskaförhållanden framstår som mindre väl motiverade accepteras. Skälenför att genomföra refomien nu är i korthet följande. Det ger kreditinstitutentidigt besked om vilka krav och beräkningsgmnder som kommer att gälla och fulltut tillämpas vid utgången av . Det ger en övergångstid vilketär detsamma som medges övriga 1 O-gruppsländer och . Det stårvidare helt klart att den internationella integrationen nu går snabbt. Genomavvecklingen av den svenska valutaregleringen ökar kraven på att aktörernaskall verka under gemensamma regler. Det är därför angeläget att de nyareglerna träder i kraft . Jagvill emellertid också understryka att den internationella tillämpning en av kapitaltäckningsreglerna kommer att bli föremål för en fortgående 88 Denna granskning kan efter hand komma att leda till smärreförändringar i regelsystemet.