prop · GD0343 · 1989-12-31 00:00:00 — anser att dennna inkongmensmåste rättas lill på så sätt att kapitalkrav inte skall gälla för vare sigfordringar inom en koncern eller fordringar som garanteras av förelag inomsamma koncern. Detta problem skulle dock inte uppkomma, om bankföreningensförslag under konsoliderad kapitaltäckning beaktas. Sparbanksföreningenframhåller att bostadsfinansieringen är ett betydande problem försparbanksrörelsen när det gäller en anpassning av kapitaltäckningsreglerna lillinternationella förhållanden. Även för andra banker uppkommer betydandesvårigheter i detta avseende. Det finns därför all anledning att, inom ramenför förslag, söka åstadkomma så fördelaktiga lösningar sommöjligt för den svenska kreditmarknaden. Om statliga garantier infördes på fastighetskreditgivningensområde, skulle det inte uppkomma något krav på kapitaltäckning. Enligt Sparbanksföreningensmening bör en sådan lösning övervägas. Vadgäller fordringar på och garantier av försäkringsbolag torde del enligt vara ett ovedersägligt faktum att del för svens ka förhållanden inte föreligger någon säkerhelsmässig skillnad mellan des sa och motsvarande fordringar på och garantier av banker. De svenska försäkringsbolagen har en soliditet som inte torde stå bankernas efter, och tillsynen över försäkringsbolagen är i princip lika betryggande som tillsy nen över bankema. Det kan därför från risksynpunkt inte vara något problem med att i den svenska lagstiftningen behandla fordringar på och garantier av försäkringsbolag med svensk koncession lika med bankford ringar och bankgarantier, dvs. enligt ett till 1,reducerat kapitalkrav. hemställer att försäkringsfordringar och försäk ringsgarantier behandlas på nu angivet sätt i den kommande lagstiftning- 173 Skulle så inte varamöjligt av intemationella hänsyn, är det Prop. 1989/90:43oundgängligen nödvändigt att man från svensk sida ser till att frågan tas Bilaga 2 upp till förnyad prövning i och att de svenska förhandlarnasätter in all kraft på att föirsöka nå ett resultat som tillgodoser de enligtSparbanksföreningens mening berättigade svenska synpunkterna och kraven i dettaavseende. Kapitaltäckningsgmppenföreslår, i analogi med kreditmarknadskommitténs förslag till kapitaltäckningav ett kreditmarknadsbolags mest riskfyllda placeringar, att dessa placeringarriskklassificeras så att de tas upp till ett belopp som motsvarar avplaceringarnas bokförda värde. Detta innebär i realiteten ett kapitaltäckningskravuppgående till . har i och för sig inget att invända motatt särskilt riskfylld placeringar föranleder högre kapitalkrav än . Enkonsekvens av ovannämnda förslag för kreditmarknadsbolagen syns emellertid varaatt den verksamhet som utgör fastighetsleasing kräver kapitaltäckning.Detta är enligt mening inte rimligt. Verksamhetenomfattar fast egendom och innebär generellt sett inte ett sådant risktagandesom bör motsvara ett så högt kapitaltäckningskrav som . mening är ett med hänsyn till de med verksamhetenförknippade riskema mera rimligt kapitalkrav. Kapitaltäckningsgmppenföreslår även att det inte skall gälla något kapitalkrav för fordringar inom enkoncem. Som skäl anförs alt det saknas anledning att föreskriva särskiltkapitalkrav för sådana intema fordringar. Detta är högst rimligt, och förslagetvälkomnas av . Det anförda skälet för förslaget talaremellertid med samma styrka för att intema garantier inte heller skallföranleda kapitalkrav. hemställer därför att denifrågavarande bestämmelsen kompletteras så att kapitalkrav inte heller kommeratt gälla för garantiförbindelser inom en koncem. Ävenom SFF anser att det inte finns sakliga skäl att kraftigt omvärdera risken vidbelåning av svenska bostadsfastigheter tvärtom finns en rad faktorer somtalar för att risken i är lägre än i många andra länder kan SFFacceptera förslaget som ett tillmötesgående vid den viktiga intemationella anpassningen. Närdet gäller kapitaltäckningskrav för jordbmkskrediler mot säkerhet i pantbrev i jordbmksfastigheterhar kapitaltäckningsgmppen föreslagit helt i enlighet med Cooke-kommitténsregler att kapitaltäckningskravet höjs drastiskt i förhållande till nuvarandelagregler. SFF kan konstalera att mot bakgmnd av erfarenheternaav kreditgivning till bl.a. lantbmk i bedömer lantbmkskrediter somriskabla. Desvenska erfarenheterna av krediter till lantbmket är dock helt annor lunda. Förluster på jordbmkskrediler är små, för föreningsbankernas del sällsynta. SFF anser att följande faktum talar för att ett reducerat kapital krav bör åsättas krediter mot säkerhet av jordbmksfastighei. Säkerheten utgörs av fast egenom med minst lika bestående värde som fast egenom för 174 bostadsändamål.Produktionsfömtsättningarna i är gynnsamma, Prop. 1989/90:43 bl. a. ärkombinationen jordbmk-skogsbmk vanlig, vilket är relativt unikt Bilaga 2 vid enintemationell jämförelse. Denna kombination innebär ur lantbrukarnas synpunkten riskutjämning, som även minskar risken för kreditgivaren. Det framstår somstötande att kredit mot säkerhet av jordbmksfastighei ur kapitaltäckningssynpunklskulle kunna jämställas med blancokrediter. Enså kraftig skärpning av kapitaltäckningskravet som kapitaltäckningsgruppenföreslagit leder till att kreditinstitutens kapitalbaser måste förstärkas. SFFutgår ifrån att detta leder till inte obetydligt höjda räntor för lantbmkare.Dessa kostnadsfördyringar för lantbmkarna förs sannolikt vidare till andra ledi kedjan, ytterst till konsumenterna. SFF vill peka på att kostnaden tenderaratt växa då de vandrar i olika led. Det är naturligtvis angeläget att varjetendens till onödiga kostnadshöjningar elimineras. SFF anser det orimligt attsvenska jordbmkare och ytterst livsmedelskonsumenter skall drabbas av höjdakostnader enbart av den anledningen att jordbmket i andra länder, främst ,haft problem och bedöms som riskabelt ur kreditgivarsynpunkt. SFF anser därföralt kapitaltäckningskravet för jordbmkskrediler skall likställas med kravetför bostadskrediler, dvs. Om detta skulle visa sig omöjligt med hänsyn tillkravet på internationell harmonisering yrkar SFF att staten vidtar andraåtgärder eventuellt i form av ett garantisyslem som leder till att detfaktiska kapitaltäckningskravet reduceras på motsvarande sätt. SFFtillstyrker förslaget om att kapitalkrav ej erfordras för fordringar inom enkoncern eller för fordringar som en sparbank och resp. enföreningsbank och har på varandra. SFF föreslår att detkompletteras även med garantier. Interna fordringar och garantiförbindelserbör rimligen likabehandlas ur kapitaltäckningssynpunkl. Kassastyrelsenvill sätta ett frågetecken för tolkningen av vad som skall anses varabetryggande pantsäkerhet i bostadsfaslighet, och som därigenom skall berättigatill reducerad kapilaltäckning jämfört med de flesta andra lån. Enligtstyrelsen mening kan det knappast sägas vara i riktlinjernas anda att medgeatt lån ända a v en fastighets uppskattade värde skall berättigatill den lägre riskklassificeringen. En rimlig övre gräns för vad som skallanses vara ett lån med realsäkerhet kan knappast ligga högre än av ettuppskattat fastighetsvärde, både med tanke på den osäkerhet som alltid vidlåderett uppskattat värde och med tanke på de räntor och kostnader som tillkommer ien situation där en långivare tvingas realisera panten för atl täcka sinfordran. Enannan sak är att en inteckning, som urspmngligen legat alltför högt, naturligtvis som följd av en fastighetsprisuppgång kan visa sig ha kommit under 85-procentsgränsen. Det bör då vara möjligt att efter någon form av förenklad ny värdering få motsvarande lån omklassificerat i 175 För institut som lämnar långfristiga lån är detta en Prop.1989/90:43 viktig fråga. Kassastyrelsenvill också ta upp en fråga som diskuteras i kapitaltäckningsgmppenspromemoria, men som inte föranlett något förslag. Det gäller synen påförsäkringsbolag som garantigivare eller låntagare. räknas enligt bankrörelsdagensregler försäkringsbolag med svensk koncession som jämställda med banker,vilket bl.a. innebär att ett lån som täcks av en kreditförsäkring anses om ennollrisk på samma sätt som etl bankgaranterat lån. I dokumentbehandlas denna fråga inte alls, vilket innebär att ett lån medkreditförsäkring inte får annan behandling än alla andra lån som placeras ihögsta riskklassen. Lån med bankgaranti däremot räknas i 20-procentsklassen.För långivare som i likhet med konkuirerar med bankkoncernerna ärdetta en stor nackdel. T.ex. är det av stort värde att för byggnadskrediter,där tilläggssäkerhet ofta är aktuell, kunna utnyttja kreditförsäkring som ettalternativ till en bankgaranti. Om krediten i det ena fallet kräver 8%kapitaltäckning men i det andra bara 1,, blir de inte längre jämförliga.Kassastyrelsen ser det därför som angeläget att man från svensk sida söker fåen lösning på detta problem. Det kan också med fog hävdas att svenskaförsäkringsbolag står under en offentlig tillsyn som är likartad med den sombankinspektionen utövar över kreditföretag. När Cooke-dokumentets bankbegrepppå goda gmnder i den svenska bearbetningen får avse i princip samtligaföretagstyper som står under bankinspektionens tillsyn, borde det inte varafrämmande alt föra även försäkringsbolagen dit. Hypoteksbankenfinner det märkligt att lån mot säkerhet av pantbrev i jordbmksfastighei föreslås bli placerade i en kreditriskklass avsedd för krediter som matematiskt bedöms ha dubbelt så stor kreditrisk som lån mot pantbrev i bostadsfastighet. Banken anser att sekellånga erfarenheter i torde visa att jordbmksfastigheter i kredithänseende är säkrare än bostadsfastigheter. har fått vidkännas förluster på endast ett par . Detta är, mot bakgmnd av den totala utlåningen på ca , helt försum bart. Rent allmänt kan dämtöver hävdas beträffande jordbruket i alt de svenska jordbmksföretagen, jämfört med jordbmk i andra länder i , kräver en lägre kapitaltäckning än de . Skäl för detta är bl. a. att det i ofta rör sig om kombinerade företag med flera verksam hetsgrenar. Man kan även peka på genomsnittligt hög klass på såväl byggnadsbestånd som maskinpark. Vidare består jordbukarnas markinne hav ofta till en betydande del av produktiv skogsmark. Denna utgör en väsentlig stabil ekonomisk säkerhelsmässig tillgång. För skogens beståen de värde talar våra goda naturliga förutsättningar för skogsbruk, en väl utvecklad skogsbruksteknik samt yrkesskicklig arbetskraft. Svensk skogs industri är av hög internationell klass. Den kan vidare förädlas och med framgång konkurrera på väridsmarknaden. Vår närhet till är en fördel. Starka skäl talar sålundaför att man gör ett undantag från de internatio- Prop. 1989/90:43 nella Cooke-reglernas8% kapitaltäckningskrav vid lån mot säkerhet av Bilaga 2 pantbrev i jordbmksfastigheioch i stället i kapitaltäckningshänseende anser lån till jordbruksfastighetjämställda med lån lill bostadsfastigheter, som har kapitaltäckningskrav på 4%.Några formella hinder för att göra ett nationellt undantag förlantbrukslån torde inte föreligga. Om den föreslagna skillnaden i fråga om kapitaltäckningskravmellan bostadskrediter och krediter till jordbmket ändå kommer till stånd, böruppdelningen av taxeringsvärdet för jordbmksfastighei mellan bostadsdelen ochövriga delar ligga till gmnd för en uppdelning av kapitaltäckningskravet. Förbostadsdelen bör i så fall en reducerad kapitaltäckning beräknas. Densammantagna effekten av gruppens förslag rörande klassificeringen avtillgångarna torde enligt föreningen bli att kapitalkraven på kreditinstitutenökar. Detta är främst hänförligt till ett mycket högt kapitalkrav för faslighelsinnehavsamt för bankerna till att fordringar på andra kreditinstitut inte längreskall vara undantagna från kapitalkrav. Värderingenav balansräkningens poster är ett resultat av internationella diskussioner.Önskemål från vissa större länder inom har tillåtits slå igenom. Cooke-reglernatar liten hänsyn till rent nationella förhållanden. Detta har t.ex. resulterati att man har fått ge avkall på svenska erfarenheter av kreditgivning som tarsin utgångspunkt i det enskilda kredilavtalel pch dess säkerhet. Särskiltpåtagligt är detta på fastighetskre-ditsidan. Det torde te sig helt främmandeför svenska kreditgivare att tänka sig en kapitaltäckning på förbostadskrediter och för andra fastighetskrediter. Detta antyds också ipromemorian, men försvaras med att kapitalbasen i stället beräknats merageneröst. Men detta är i sin tur riktigt endast om några större ingrepp integörs i reglerna om beskattning av företagens värderegleringsreserver. har erinrat om talar emellertid nu mycket för att reglerkommer om tvångsupplösning och avskattning av sådana reserver. "Balansen" i Cooke-reglerna faller därmed och det finns följaktligenall anledning att se till att tillgångarna i balansräkningen värderas ochkapitaltäcks på ett sätt som motsvarar svenska erfarenheter. Enkonsekvens av gruppens förslag är att leasingtillgångar hamnar iuppsamlingsklassen, dvs. fordrar en kapitahäckning om . Kreditmarknadskommitténhade efter studier av leasingmarknaden funnit att leasingobjekt borde ligga i 4%-klassen.De skäl som föreningen ovan redovisat för en annorlunda syn än gruppens påfrågan om kapitaltäckning av fastighetskrediter gör sig med lika kraftgällande när det gäller leasingobjekt. / Härtill kommer också att finansiellleasing och inom överskådlig tid nästan uteslutande erbjuds avfinansbolag. Varken insaltar-, skydds- eller konkurrensaspekter talar därförför att leasing skulle belastas med kapitaltäckningskrav i enlighet medgruppens förslag. Etttredje exempel på hur olyckligt reglerna slår för finansbolagens 177 12 1989/90. vidkommandegäller panträtt i fakturafordringar. Genom sin stora risk- Prop. 1989/90:43 spridning medför denna finansieringsform myckel små kreditförluster. Genomatt frångå principen om att risken i den enskilda krediten skall påverkakapitalkravet kan Cooke-reglerna medföra en del nackdelar som bordeuppmärksammas bättre. De minskar möjligheterna för kreditgivarenatt erhålla säkerheter, vilket kan medföra ökade kreditförluster. De motverkarmöjligheten att åstadkomma en önskvärd prisskillnad mellan krediter med olikarisk. De fördyrar krediter med traditiondh goda säkerheter och låga förluster. Medkapitaltäckningsgmppens förslag skulle fondlikvider belastas med kapitalkrav.Detta är dock inte rimligt i fall då fondlikviden helt motsvarar en kortfristigkredit mot säkerhet i sådana värdepapper, som skulle medföra frihet frånkapitalkravet, om det vore fråga om en vanlig kredit. En fondlikvid avseendestatspapper bör således inte kräva kapitaltäckning, eftersom en vanlig kreditmot sådan säkerhet inte skulle göra det. Man måste beakta att fondlikvidernabeträffande just sådana papper kan uppgå till mycket stora belopp, varför ettkapitalkrav skulle avsevärt försvåra eller t.o.m. kunna omöjliggöra vissaaffärer. Del är därför viktigt att dylika fondlikvider går fria frånkapitalkravet. Fondhandlareföreningenanser att den internationella anpassningen måste fömtsätta att kapitalkravetavseende aktier m.m. som utgör handelslager i fondkommissionsverksamhetinordnas under regelsystem. Det innebär att kravet avseendehandelslagret bör sättas till . En rent svensk särreglering, såsom kapitaltäckningsgruppenföreslagit, bör således inte förekomma. Medensartade kapitalkrav för olika slag av institut är det, som redanunderstrukits, viktigt att dessa också i övrigt behandlas likvärdigt. Det ärsåledes viktigt att alla dessa institut när de tar egna krediter behandlas påsamma sätt, eller annorlunda uttryckt behandlas som "domestic banks".Gruppens förslag lorde medföra detta. Denna viktiga princip måste behållas iden slutliga lagstiftningen. Banker,men inte fondkommissionsbolag, har kunnat ge lån mot säkerhet ipremieobligationer utan att detta krävt kapitaltäckning. Fondkommissionsbolaghar dock utan sådant krav kunnat ta premieobligationer i egen portfölj. Dennaskillnad mellan bank och fondkommissionsbolag, och mellan premieobligationersom kreditsäkerhet och vid eget innehav måste undanröjas. Ett studium av kapitaltäckningsgruppensförslag (5 kap. 13 §, s. 27, jämförd med 4 kap. 9 §, s. 22, vilken hänvisartill 2 kap. 9§ bankrörelselagen, och 2 kap. 9 § A5, s.l3) visar att förslagettillgodoser detta anspråk. Det är viktigt att det genomförs på det sättet. Fondhandlareföreningenhänvisar slutligen till det särskilda yttrandet av sakkunnige , i vilket experten instämt, och vilket avser kapitaltäckning i fondkommissionsbolag och banker (av snitt 9.6.10 i kreditmarknadskommitténs betänkande). Fondhandlareför eningen instämmer i detta. 4.15 Landsorganisationeni (LO) Prop. Bilaga 2 Det ärenligt LO positivt att förslaget från kapitaltäckningsgmppen innefattar normerockså för åtaganden utanför balansräkningen, vilket blivit en växandeföreteelse på gmnd av innovationer i kreditsystemet och försök att kringgåregler beträffande kassakrav, kreditramar och restriktioner förnettopositioner. LOstöder också kapitaltäckningsgmppens förslag till modifierad indelning avkreditinstitutens placeringar i olika riskklasser med hänsyn till riktlinjernai förslag. Likaså tillslyrker LO att i princip likvärdigakapitalkrav införs för kreditmarknadsbolag. Förbundetframhåller att genom kapitaltäckningsgmppens förslag kommer försäkringsföretagmed svensk koncession att från kreditrisksynpunkt jämställas med all övrigföretagsverksamhet innebärande ett fem gånger så högt kapitalkrav sombankverksamhet. Motsvarande regler blir även gällande för alla finansiellaföretag som faller under den föreslagna kapital-marknadslägen. Hämnder fallerde nuvarande finansbolagen och kreditakliebolagen liksom fondkommissionsbolagoch ett nytt institut, fondhandlarbolag. Någon saklig prövning eller analysför ställningstagandet att jämställa försäkringsföretag med all övrigföretagsverksamhet finns inte. Förbåde bank och försäkringsföretag finns särskild lagstiftning som var för sigtillgodoser särskilda skyddsintressen. För bankväsendet har således insättarskyddetvarit vägledande och för försäkringsföretagen deras förmåga att fullgöra sinaåtaganden gentemot sina försäkringstagare, den s.k. soliditetsprincipen.Därtill sker för efterlevande av dessa skyddsinlressen offentlig kontroll avsåväl banker som försäkringsföretag genom bankinspektionen resp.försäkringsinspektionen. Likande regler finns i alla EG-anslutna länder.Utifrån dessa likartade regelsystem för bank- och försäkringsföretag är det naturligtoch sakligt befogat att jämställa fordringar på dessa företag, såsom ocksåskett i svensk lagstiftning och praxis. Omförsäkringsverksamheten inte längre skulle åtnjuta lagstiftarens förtroendesom en kreditrisk ställd utom all diskussion skulle det självfallet uppfattassom mycket negativt av försäkringsföretagen. I synnerhet kommer denriskklassificering som föreslagits att innebära allvarliga konsekvenser förkreditförsäkringsverksamhet. Denna verksamhet är helt knuten till skydd förkreditrisker och därigenom ett komplement till bankernas garantigivning. Dettatorde ej gälla endast och utan även i övrigt därmotsvarande verksamhet bedrivs. Orsaken är inte endast den direkta påverkan,som bankrörelsdagens regler med anknytande regelverk för t.ex. de föreslagnakreditmarknadsbolagen utgör, utan även den indirekta påverkan som dennalagstiftning har på marknaden i övrigt. Riksförbundetsuppfattning är därför att den föreslagna förändringen av försäkringsföretags riskklassificering från svensk synpunkt framstår som 179 sakligtomotiverad och stridande mot vedertaget synsätt på försäkrings- Prop.1989/90:43 verksamhet. Bankgarantioch försäkringsgaranti har i av lagstiftaren ansetts vara ekvivalenta instmmentoch båda leder till ett nollprocentigt kapitaltäckningskrav. Så kommerframdeles ej att vara fallet, utan försäkringsgarantien drabbas framöver avett åttaprocentigl kapitaltäckningskrav. Detta får den något säregna följdenatt ringa överensstämmelse mellan formell och materiell säkerhet är för handen.En garanti från en liten svag bank inom OECD-området kommer formellt sett attkräva en lägre kapitaltäckning än en försäkringsgaranti utfärdad av bolag med koncessionatt i driva försäkringsrörelse. Eftersom varje garantiställare noggrantoch omsorgsfullt bör prövas med hänsyn till sin bonitet skulle förmodligendenna bankgaranti inte godkännas som säkerhet för ett engagemang, medan ensvensk försäkringsgaranti, som torde uppfattas såsom förstklassig materiellsäkerhet, på formella gmnder inte ger någon lättnad i kapitaltäckningskravet. Ettincitament för låntagare att betala för försäkringsgarantin är att hanhärigenom erhåller lån med förmånligare ränta än han annars skulle få.Skillnaden i räntor blir den marginal inom vilken garantigivaren får arbeta.Med denna riskavlastning kan en bank även gå utöver gränsen för enhandsengagemang(påminnas :>kall om noggrann och omsorgsfull prövning av varje engagemang,som även sker inom försäkringsväriden) och på detta sätt delat med sig av ettengagemang till en neutral part, försäkringsbolaget, som inte för övriga banktjänsterutgjort något "hot", dvs. inte är en konkurrent. Tidigarehar krävt att investeringar i utländska dotterbolag skall ske medlånade pengar. Ett antal försäkringsbolag med utländska dotterbolag har tillföljd härav lånat hos banker för finansiering av urspmnglig kapitalinsatseller utvidgning av kapitalbasen. Dessa lån har varit intressanta förbankerna, relativt stora belopp och noll i kapitaltäckning, men kanske enganska mager marginal. Dessa lån kommer framöver att drabbas av ett åttaprocentiglkapitaltäckningskrav och konsekvensema kan bli två: Antingen återbetalas låneneller också går marginalen upp. En fördyring av upplåningskostnaderna somförsäkringstagarna på något sätt får betala. Hämtöverkommer etl annat stort område där bankerna har engage mang på försäkringsbolagen att drabbas: kräver försäkringsmyndig heterna att utländska reassuradörer för tekniska reserver skall ställa rem burser, utfärdade av i landet auktoriserad bank. Dessa kommer att inbegripas i beräkningen av kapitaltäckningskraven och drabbas . Den enda tänkbara konsekvensen blir en fördyring av reassuransverksam- heten, dvs. en mindre lönsamhet på den. 1 överlämnar i allmänhet försäkringsinspektionerna bedömningen av ålerförsäkringssäkerhelen till de enskilda bolagen och de ställer normall inte krav på ytterligare säkerhet i form av remburser från bank. Vissa länder har tidigare åriigen krävt in 180 årsredovisningar frånförsäkringsbolag, som önskat ta återförsäkring från Prop. 1989/90:43 landet ifråga, men i samband med den växande integreringen i har Bilaga 2 dessakrav fallit bort. Större försäkringsfall har heU naturligt letttill att försäkringsbolagen är ytterligt måna om att det återförsäkrings-skyddman en gång betalt för i förekommande fall håller vid skadekrav. Svenskaförsäkringsbolag åtnjuter på de utländska marknadema ell myckel gott anseendehärvidlag. Argumentenatt undantag från kapitaltäckningsordningen enligt förslagskulle kunna kasta någon skugga på de svenska bankerna torde inte äga någotberättigande. Argumentet blir så mycket tvivelaktigare som juredovisningsprinciperna mellan länderna skiljer sig avsevärt. I denanglosaxiska världen avses en årsredovisning "a tme and fair picture"av bolagets ställning per redovisningsdagen. Så är inte fallet i Sverige.Svenska försäkringsbolag kan alltfort göra betydande avsättningar i reserver,vars innebörd kanske inte står fullt klar för en utländsk betraktare och ettgott bolag är därför mycket bättre än redovisningen utvisar. De tyskaförsäkringsbolagen med ytterligt konservativa värderingsprinciper har i enmycket låg rating, just för att gmndsynen i redovisningen skiljer sig såradikalt. Trots detta har de tyska bolagen liksom de svenska ett gmndmuratrykte på världsmarknaden och några av världens största återförsäkringsbolagfinns i . Vidskräckscenariot med en kommande djup recession, för att inte säga depression,torde den säkerhet försäkringsbolagen erbjuder som garanti-givare vara störreän banksäkerheten.