prop · GD03110 · 1989-12-31 00:00:00 — Hobbybetonat arbete och arbete som skett utan förvärvssyfte och utan tanke på att erhålla ökat underlag för pension har i en del fall bedömts inte utgöra inkomst av förvärvsarbete. Någon avgiftsplikt för utgivaren har därför inte ansetts uppkomma. Däremot kan ersättningarna vara skattepliktiga hos mottagaren under inkomst av tjänst. Jagskall i detta sammanhang också ta upp några exempel på ersättningar Prop.1989/90:110 som RSV redovisat i sitt remissyttrande, vilka enligt dagens reglerbeskattas under inkomst av tjänst men inte blir föremål för socialavgiftenDessa ersättningar kan sägas vara ett utflöde av tjänst men kommer från annanän arbetsgivaren. RSV anför att ersättningar av detta slag inte avgiftsbeläggspå grund av de strikt upprätthållna arbetsgivar/arbetstagarbegreppen i AFL. RSVnämner fyra exempel på detta förhållande. Det första är personalstiftelser somtillhandahåller förmån av exempelvis semesterstuga till anställda som inte harutfört något arbete för stiftelsens räkning. Ett annat är att en anställd iett bolag får en förmån, t.ex. fri bil, från ett annat bolag i samma koncern.Något arbetstagarförhållande till det andra bolaget finns inte enligt dagensregler trots att förmånen är ett direkt utflöde av anställningen och utgörskattepliktig inkomst av tjänst. Det tredje fallet som RSV nämner är att engeneralagent i utlandet tillhandahåller en resa till anställda hos ett svensktföretag som pris i en försäljningstävling. Här finns inget koncernförhållandemellan de båda företagen och endast en indirekt ekonomisk gemenskap. Ävendenna inkomst är emellertid skattepliktig. Det fjärde och sista fallet RSV tarupp är att ett företag med pengar eller andra förmåner spons-rar t.ex. enidrottsman mot att denne använder kläder med företagets firmamärke ellersätter företagets dekaler på sin bil eller liknande. Inte heller i detta fallbetalas några socialavgifter såvida idrottsmannen inte kan anses somrörelseidkare, i vilket fall egenavgifter skall betalas. RSVanser att man i samtliga dessa fyra fall i och för sig skulle kunna tänka sigatt mottagaren av förmånen erlägger egenavgifter Med hänsyn till att dettaemellertid skulle motverka förenklingssträvandena anser RSV att det är bättreatt ta ut socialavgifterna på förmånen av arbetsgivaren. Beträffandeinvändningen att det skulle kunna vara svårt för arbetsgivaren att hanteraavgiftsuttaget när förmånen rent faktiskt betalas ut av någon annan anför RSVatt det får ankomma på arbetsgivaren att hålla reda på detta. Det är ju enligtRSV ändå arbetsgivaren som på ett eller annat sätt bidrar dll möjligheten atterhålla förmånen. Avlikformighetsskäl är det vikdgt att skapa ett närmare samband meUan basen förinkomstskatten och basen för socialavgifterna eftersom nuvarande skillnaderleder tiU ekonomiska snedvridningar och skatteplanering. Vidare medförskillnaderna i underlag dllämpningsproblem för såväl arbetsgivare sommyndigheten Medhänsyn dll att den pensionsgrundande inkomsten och avgiftsunderla get för egenavgifter även fortsättningsvis bör beräknas på grundval av den försäkrades taxering bör man knyta an bestämmelserna om beräkning av pensiongrundande inkomst och avgiftsunderlag för egenavgifter dll de be stämmelser som gäller för beräkning av inkomst av tjänst och inkomst av näringsverksamhet enhgt KL. I konsekvens härmed bör vidare reglerna om beräkning av underlag för arbetsgivaravgifter knytas närmare samman med begreppet inkomst av tjänst enligt KL på samma sätt som skyldigheten att göra skatteavdrag är knuten till detta begrepp. Den allmänna principen attalla förvärvsinkomster skall avgiftsbeläggas Prop. 1989/90:110 leder till attsådana ersättningar som undantas från socialavgiftsuttag därför attmottagaren inte ansetts ha haft något förvärvssyfte, ersättningar somutbetalats av annan än arbetsgivare och ersättningar som inte haft funktion avkostnadsersättning liksom förmåner som tillkommit en anställd exempelvis genomköp av egendom till underpris från arbetsgivaren blir avgiftsplik-dga. Likasåbör de inkomster som tidigare delvis varit skattefria på grund av att de intekunnat hänföras till något inkomstslag men som enligt mitt förslag skallbeskattas under inkomst av tjänst, bli föremål för uttag av socialavgiftenVissa regeländringar i detta syfte bör därför vidtas i 3 kap. 2 och 2 a S§ och11 kap. 2 och 3 SS AFL, 2 kap. 3,4 och 5 SS och 3 kap. 3 S och 4 S lagen(1959:551) om beräkning av pensionsgrundande inkomst enligt lagen (1962:381) omallmän försäkring. Denhär föreslagna regeländringen innebär att även de problem RSV tar upp i sittyttrande får sin lösning. Ersättningarna blir som RSV påpekat enligt dagensregler - och även enligt de regler som jag föreslår skall gälla -skatteplikdg inkomst av tjänst. uttas dock inte socialavgifter i dessafall. Genom att underlagen för inkomstskatten och socialavgiftsuttaget i högreutsträckning kommer att överensstämma med varandra kommer i de av RSV anfördafallen även socialavgifter att tas ut. Det bör emellertid vara den som betaltersättningen eller förmånen som också skall betala avgiften även om någotdirekt anställningsförhållande inte föreliggen När ersättningar som skallbeskattas som inkomst av tjänst utbetalas av en utländsk fysisk eller juridiskperson, som inte är att anse som arbetsgivare, bör socialavgifter tas ut i formav egenavgifter. Det torde av bl.a. praktiska skäl inte vara möjligt att isådana fall kräva socialavgifter av den som betalat ut ersättningen. Förslaget innebär också att fulla socialavgifter skall tas ut även påmedel som överförs till vinstandelsstiftelse. Flertalet remissinstanser harlämnat RINK:s förslag i denna del utan erinran eller tillstyrkt det. Kritiskatill förslaget i denna del har varit bl.a. Näringslivets skattedelegation ochBankföreningen. Debidrag en arbetsgivare lämnar till en vinstandelsstiftelse är att likställa medlön. Bidraget är också pensionsgrundande för arbetstagaren. Med hänsyn härtillbör av likformighetsskäl fulla avgifter uttas på sådana bidrag. Äventillfälliga förvärvsinkomster berörs av avgiftsbeläggning. Här avses sådanatillfälliga inkomster som skall redovisas under inkomst av tjänst. Det kan varafråga om priser från fiske- eller kunskapstävlingar eller vinster fråndeltagande i reklamtävlingan Hit hör även skattepliktiga inkomster frånhobbyverksamhet enligt mitt förslag om viss utvidgning av inkomstslaget tjänst.Alla dessa avser ersättningar för utfört arbete eller prestation. Närersättningar av ifrågavarande slag inte är att anse som inkomst av anställningutgör denna typ av tillfälliga ersättningar inkomst av annat förvärvsarbetevilket ger förmånen Därmed bör egenavgifter tas ut. Av principiella skäl böravgiftsuttaget således inte begränsas dll den särskilda löneskatten, vilketnågra remissinstanser förordat. I den mån inkomsten kan härledas ur ett sådantuppdragstagarförhållande där ersättningen skall hänföras tillinkomst av anställning bör alltså uppdragsgivaren betala fulla arbetsgivaravgiften Beträffande dessadllfälliga förvärvsinkomster har av några remissinstanser hävdats att detskulle uppkomma praktiska svårigheter att avgiftsbelägga inkomster av dettaslag. Dessa farhågor bör emellertid enligt min mening inte överdrivas. Jag hartidigare föreslagit (avsnitt 5.2) att vissa sådana ersättningar undantas frånskatteplikt. De torde vidare ofta inte överstiga 1 000 kn och därigenom enligt2 kap. 4 § 1 inte ingå i avgiftsunderlaget. Det kan dessutom tilläggas vadgäller t.ex. tävlingsvinster, ersättningar för reklamuppdrag o.d. att dessa sågott som uteslutande torde utbetalas av näringsidkare och juridiska personersåsom ideella föreningar. Enligt 37 § i den nu gällande taxeringslagen är dessaskyldiga att lämna kontrolluppgift för ersättning eller förmån i anledning avuppdrag eller dllfälligt arbete om ersättningen överstiger 100 kn Deytterligare administrativa komplikadoner som det kan innebära att i sådana fallockså ta ut socialavgifter kan med hänsyn härtill inte förmodas bli särskiltstora. Jag anser det inte lämpligtatt höja den allmänna gränsen för uttag av socialavgifter på 1 000 kn medför den nackdelar genom att vissa yrkesgrupper, t.ex. musiker som oftahar små inkomster från ett stort antal tillfälliga arbetsgivare får en mycketlåg pensionsgrundande inkomst. Denna effekt skulle förstärkas ytteriigare ombeloppet höjdes. 5.6.3Underlaget för den särskilda löneskatten Mittförslag: Förvärvsinkomster som inte till någon del grundar rätt tillsocialförsäkringsförmåner beläggs med en särskild löneskatt motsvarandeskattedelen av socialavgifterna. Skatten skall av enkelhetsskäl vara densammaför egenföretagare och arbetsgivare. Inkomstav näringsverksamhet där den skattskyldige inte själv är aktiv eller är mer än65 år beläggs med särskild löneskatt. Sådan skatt utgår också för lön och annanarbetsersättning till personer som är RINK:s förslag:Överensstämmer i allt väsentligt med mitt. Remissinstanserna: Flertaletremissinstanser har tillstyrkt förslaget eller lämnar det utan erinran. Skälen för mitt förslag Egenavgifterskall betalas av den som är försäkrad enligt AFL och har inkomst av annatförvärvsarbete som avses i 3 kap. 2 § eller 11 kap. 3 § samma lag. Försäkradeär i huvudsak svenska medborgare och personer som utan att vara svenskamedborgare är bosatta här i landet. Egenavgifter skall betalasfrån det år den försäkrade fyller till och med då denförsäkrade fyller 65 ån Inormalfallet åligger det den försäkrade aft betala fulla egenavgifter Prop.1989/90:110 Detta gäller den som brukar en jordbruksfasdghet eller bedriver enrörelse och som utfört eget arbete. Den som å andra sidan varit s.k. passivbrukare, exempelvis en delägare i en brukad jordbruksfasdghet som inte självutfört något arbete, betalar endast de avgifter som knyter an till underlagetför beräkningen av pensionsgrundande inkomst. Densom utför eget arbete på hyreshus eller haft inkomst av eget arbete frånrörelse eller fasdghet i utlandet betalar endast de avgifter som knyter ah tillunderlaget för beräkningen av den sjukpenninggrundande inkomsten. Enligt3 kap. 4 § används två underlag för att beräkna egenavgifter Underlaget fördebitering av folkpensionsavgift, tilläggspensionsavgift, delpensionsavgiftsamt den allmänna löneavgiften utgörs av inkomst av annat förvärvsarbete enligt11 kap. 3 § AFL. Detta inkomstbegrepp omfattar sådana inkomster som grundarrätt till tilläggspension och alltså utgör underiag för beräkning avpensionsgrundande inkomst. Underiagetför debitering av de övriga avgifterna, dvs. sjukförsäkringsavgift,barnomsorgsavgift, arbetsskadeavgift samt arbetarskyddsavgift, utgörs avinkomst av annat förvärvsarbete enligt 3 kap. 2 eller 2 a § AFL, dvs. inkomstersom kan ligga till grund för beräkning av sjukpenninggrundande inkomst. Dettainkomstbegrepp bygger, dll skillnad från det i 11 kap. 3 § AFL, på enuppskattning av framtida inkomster av eget arbete. Äveni övrigt finns vissa skillnader mellan begreppen. Inkomst av annan fasdghet,exempelvis förvaltning av ett hyreshus, kan sålunda i motsats till vad somgäller vid beräkning av pensionsgrundande inkomst beaktas vid bestämmandet avden sjukpenninggrundande inkomsten. Detta förutsätter dock att inkomsten härrörfrån eget arbete vid förvaltningen eUer skötseln av fastigheten och att detinte är fråga om ren kapitalförvaltning. Vidbestämmande av avgiftsunderlag skall bortses från sjukpenning och liknandeförmånen Sjukpenning och motsvarande ersättning är dock pensionsgrundande i denmån ersättningen träder i stället för inkomst av annat förvärvsarbete enligt 11kap. 3 S AFL. Tillinkomst av annat förvärvsarbete hänförs främst inkomst av här i riket bedrivenrörelse och inkomst av här belägen jordbruksfastighet som brukas av den försäkrade. Avgörandeför bedömningen om den försäkrade skall erlägga egenavgifter är såvitt gällerinkomst av jordbruksfastighet om fastigheten brukats. Har så skett tas fullaavgifter ut för den som även utfört eget arbete och endast depensionsförmånsrelaterade avgifterna för den som bedömts som passiv brukare.Passivt brukande anses föreligga när någon annan delägare varit aktiv brukareeller när fastigheten på annat sätt brukats genom ställföreträdare. Harbrukande inte skett tas inte heller några avgifter ut. Somjag anfört i föregående avsnitt är min principiella inställning att av lik formighetsskäl all arbetsersättning och all inkomst av näringsverksamhet, så långt detta är möjligt, bör beläggas med någon typ av socialavgift eller mot svarande skatt. För inkomster som gerförmåner som bl.a. sjukpenning och ATP bör fulla Prop. 1989/90:110arbetsgivaravgifter resp. egenavgifter tas ut. För övriga förvärvsinkomster börendast en särskild löneskatt tas ut som beräknas motsvara den del avsocialavgifterna som kan anses som skatt i ekonomisk mening. Förinkomstslaget tjänst är inkomsterna som regel förmånsgrundande för personer somär högst , vilket innebär att det bör tas ut fulla arbetsgivaravgiftenLöner till personer som är bör, liksom vid nuvarande regler,inte ge förmåner i form av sjukpenning och ATP, varför endast särskildlöneskatt bör tas ut för sådana lönen Inkomstav aktiv näringsverksamhet bör vara förmånsgrundande på i huvudsak samma sättsom vid nuvarande regler, varvid fulla egenavgifter bör tas ut. Inkomst avnäringsverksamhet för personer som är vid inkomstårets utgång,liksom all inkomst av passiv näringsverksamhet, bör inte vara förmånsgrundande,vilket innebär att endast särskild löneskatt bör tas ut. Jag kommer senare attnärmare utveckla vad som avses med passiv näringsverksamhet (avsnitt 8.10.3). Densärskilda löneskatten på inkomst av näringsverksamhet som inte ärförmånsgrundande balanserar den skattemässiga förmån som uppkommer förkapitaltillgångar genom den särskilda skatteutjämningsreserv som jag senarekommer att föreslå (avsnitt 8.2) vilket bidrar till att ge likartade skatteeffekterför kapitalinkomster och ränteutgifter som redovisas under inkomstslagen näringsverksamhetoch kapital. Ävende som är berörs. För dessa föreslås att avgifter tas ut på sammasätt som för vuxna, vilket enligt dagens regler gäller för arbetstagare meninte för näringsidkare under 16 ån Det bör här nämnas att flertalet skattskyldigaunder kommer att redovisa sina inkomster i passiv och inte i aktivnäringsverksamhet, vilket innebär att endast särskild löneskatt tas ut. Sådanainkomster är inte pensionsgrundande men är sjukpenninggrundande. Fördet år en egenföretagare avlidit betalas vid nuvarande regler samtliga avgifterutom tilläggspensionsavgift. Pensionsgrundande inkomst beräknas inte. Dessaregler kan ifrågasättas såvitt gäller inkomst som förvärvats före dödsfallet.Dödsfallsåret sker taxering gemensamt av den avlidnes och dödsboets inkomsteroch det kan inte anses lämpligt att ta ut fulla avgifter eftersom inkomsternainte är pensionsgrundande. Mot denna bakgrund bör särskild löneskatt tas utför inkomster under dödsfallsåret liksom av dödsbo. RINK:sförslag innebär att grundavgift även skall tas ut på uppskjutna arbetsersättningarMed detta avses pensionsförmåner och utbetalningar på grund avpensionsförsäkringar Som jag anfört tidigare (avsnitt 4.2) i samband medfrågorna rörande pensionärernas beskattning bör utredningens förslag i dennadel inte genomföras. Störstbetydelse torde den särskilda löneskatten komma att få när det gäller inkomstav passiv näringsverksamhet. I detta begrepp ingår ersättningar som enligtdagens regler är avgiftsfria. Vid taxeringen görs enligt vad jag närmarekommer att utveckla senare (avsnitt 8.10.3) en uppdelning i förvärvskällor avaktiv eller passiv natun Avgörande för gränsdragningen är omfattningen av denegna arbetsinsatsen. Den bedömning som görs vid taxeringen avses bli styrande.Hänförs ersättningen till inkomst av aktiv näringsverksamhet tas egenavgifterut. Anses det vara fråga om inkomst av passiv näringsverksamhet skall särskildlöneskatt tas ut. För delägare ihandelsbolag bör egenavgifter tas ut om delägaren enligt angivna principervarit verksam i handelsbolaget på ett sådant sätt att hans inkomst skallhänföras dll akdv näringsverksamhet. Rör det sig om inkomst av passivverksamhet bör särskild löneskatt tas ut. Samma principer bör gälla även fördelägare i dödsbo som beskattas som handelsbolag. Löneskatten bör som jagtidigare nämnt regleras i en särskild lag. Mitt förslag i denna del föranlederockså ändringar i 1 kap. 1 § och 3 kap. 5 S . 5.6.4Den särskilda löneskattens storlek Mitt förslag: Densärskilda löneskatten bestäms till av avgiftsunderlaget och skall varalika för arbetsgivare och egenföretagare. Skattesatsen skall inte automatisktfölja förändringar av socialavgifterna utan bör endast justeras när en merväsentlig förändring av socialavgiftsuttaget skett. RINK:sförslag: Överensstämmer endast delvis med mitt förslag. Enligt RINK böravgiftssatsen bestämmas på ett sådant sätt att den automatiskt påverkas avframtida förändringar i de enskilda avgiftssatserna. anser att det inte finns anledning att tillämpa detexakta beräkningssätt för avgiftsnivån som utredningen använt sig av.Kammarrätten i anser att det av utredningen föreslagna procenttaletbör avrundas. Skälenför mitt förslag: Jag delar RINK:s bedömning att det i stor utsträckning ärnödvändigt att göra en schablonmässig uppskattning av skaftedelen avsocialavgifterna. Procentsatsen för den särskilda löneskatten bör därefterbestämmas så att den ungefär motsvarar vad som kan anses som skattedelen avsocialavgifterna. Av enkelhetsskäl bör densärskilda löneskatten vara densamma för arbetsgivare och för egenföretagare.Endast de avgifter som uttas för egenföretagare bör därför beaktas vidbestämmandet av skattesatsens storlek. För folkpensionsavgift,barnomsorgsavgift och arbetarskyddsavgift finns inget samband mellan förmån ochavgift och dessa avgifter är därför i ekonomisk mening att betrakta som skatti sin helhet. Den allmänna löneavgiften måste också anses vara en skatt. Dessapålagor bör därför i princip tas ut för alla förvärvsinkomsten Övrigaegenavgifter har någon typ av samband med förmånerna men sambandet ärofullständigt i många avseenden, t.ex. genom att sjukförsäkringsavgiften ävenfinansierar sjukvård och föräldrapenningförmåner för ej förvärvsarbetande ochgenom att allmän tilläggspension inte utgår för inkomster utöver 7,5 basbeloppsamt endast ersätter pensionstillskott vid läg ATP. RINK har bedömt atthälften av övriga socialavgifter kan anses utgöra skatt. ! lagrådsremissenföreslogs en mindre avvikelse från RINK:s beräkningsmetod och att skattesatsenskulle fastställas till . För egen del anser jagemellertid att övervägande skäl talar för att skattesatsen beräknas i enlighetmed de principer RINK föreslagit. Skattesatsen bör' därför bestämmas till 22,. Detfinns enligt min mening inte tillräcklig anledning att låta skatten automatisktfölja eventuella förändringar av socialavgifterna. Skattesatsen bör i ställetläggas fast. Förändringar av den bör företas genom särskilda riksdagsbeslut omdet har skett sådana mer betydande förändringar av socialavgiftsuttaget attäven den särskilda löneskatten bör ändras. 5.7.1Extra avdrag och Jämkning vid existensminimum Mittförslag: De nuvarande reglerna om extra avdrag vid taxeringen och jämkning vidden preliminära beskattningen på grund av existensminimum slopas. Reglernakvarstår i form av ett förbehållsbelopp vid beräkning av avdrag för kvarståendeskatt. Den nuvarandeföreträdesordningen vid införsel ändras så att avdrag för preliminär skatt fårföreträde framför all införsel. RINK:sförslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt. Remissinstanserna:Frågan har knappast berörts. TCO godtar dock förslaget. Skälen för mitt förslag:Enligt nuvarande ordning gäller att ett särskilt avdrag - extra avdrag videxistensminimum - kan medges vid taxeringen om inkomsten efter skatt interäcker till för den skattskyldiges och hans familjs försörjning (50 S 2 mom.och punkt 1 av anvisningarna till 50 S KL). Orsaken till att inkomsten interäckt till skall vid tillämpning av dessa regler vara nedsatt arbetsförmåga,långvarig oförvållad arbetslöshet, stor försörjningsbörda eller därmedjämförlig omständighet. Dessa förhållanden kanbeaktas även vid preliminärbeskattningen genom jämkning samt vid beräkning avavdrag för kvarstående skatt (41 § och anvisningarna till 41 S UBL). Vidaregäller enligt 15 kap. utsökningsbalken att förbehållsbeloppet vid införselbestäms med ledning av bestämmelserna om existensminimum i KL. Som kommittén redovisathar kritik riktats mot de nuvarande existensminimireglerna vidpreliminärbeskattningen och vid taxering, bl. a. från , JO och riksrevisionsverket.Kritiken går bl. a. ut på svårigheter att nå överensstämmelse vidpreliminärbeskattningen och vid taxeringen. I relativt många fall har det visatsig att kvarstående skatt uppkommit tUl följd av att avdraget vid taxeringeninte visat sig stämma överens med jämkningen av den preliminära skatten.Kritiken avser också de förutsättningar som gäller för reglernas tillämpningsamt förhållandet gentemot t. ex. socialbidrag. Jaginstämmer till stor del i denna kritik och anser i likhet med kommittén attavdraget bör slopas vid taxeringen, liksom motsvarande jämkningsregler vidpreliminärbeskattningen. Ytteriigare ett skäl härtill är, som RINK framhållit,att tillämpningen av dessa regler kan anses innefatta bedömningar somknappast bör göras av skattemyndigheterna. Jag delar även kommitténs uppfattning att reglerna dockbör kvarstå vid beräkningen av avdrag för kvarstående skatt, där de kan fungerasom ett komplement till de anståndsregler som finns. Som ddigare nämnts bestäms förbehållsbeloppet vid införselför underhållsbidrag och för skatte- och avgiftsfordringar böter m.m. medledning av existensminimireglerna i KL. De sistnämnda reglerna bör i sak finnaskvar men överföras till utsökningsbalken. Benämningen existensminimum bör dockslopas och ersättas av begreppet förbehållsbelopp, vilket närmare anslutertill vad som gäller vid utsökning. Enligt nuvarande regler i 15 kap. 14 S utsökningsbalkenhar införsel för underhållsbidrag företräde framför skatteavdrag. Sistnämndaavdrag har i sin tur företräde framför annan införsel. Ett slopande av existensminimireglerna vid taxeringen ochmotsvarande jämkningsregler vid preliminärbeskattningen föranleder attföreträdesordningen bör ändras så att avdrag för preliminär skatt fårföreträde framför all införsel. Den ändrade företrädesordningen innebär bl. a.att införsel för underhållsbidrag i vissa fall får ge vika till förmån förpreliminär skatt. Om en fordran på underhållsbidrag till barn inte betalas kanvårdnadshavaren efter ansökan hos den allmänna försäkringskassa där han ellerhon är inskriven få bidragsförskott enligt lagen (1964:143) ombidragsförskott. Genom bestämmelserna om bidragsförskott är vårdnadshavarengaranterad ett grundskydd som bekostas med allmänna medel. Mot den bakgrundenbör den nämnda konsekvensen av en ändrad företrädesordning enligt minmening kunna godtas. Den nuvarande företrädesordningen mellan avdrag förkvarstående skatt och införsel för underhållsbidrag bör kvarstå oförändrad. Vid beräkningen av förbehållsbelopp vid avdrag förkvarstående skatt till-lämpas de regler som gäller i fråga omexistensminimum och som föreslås överförda till utsökningsbalken. RINK harväckt frågan om inte resursmässiga och andra fördelar skulle kunna vinnasgenom att låta kronofogdemyndigheten besluta om förbehållsbelopp vid avdragför kvarstående skatt. Ett skäl till det skulle vara att samma beräkningsmetodskall tillämpas när kronofogdemyndigheten bestämmer förbehållsbelopp vidinförsel. Hos kronofogdemyndigheten måste alltså under alla förhållanden finnaskompetens och rutiner för beräkningen. Jag anser att det skulle innebära vissa fördelar frånresurs- och samordningssynpunkt att låta kronofogdemyndigheten besluta omförbehållsbelopp också i fråga om avdrag för kvarstående skatt. Av främstadministrativa skäl är jag emellertid inte beredd att nu föreslå att dennaarbetsuppgift förs över i sin helhet till kronofogdemyndigheten.