prop · GD03116 · 1989-12-31 00:00:00 — Arbetsgmppen hänvisar i denna del till att frågan om prövningskriterier bör tas upp i anslutning till beredningen av kredit marknadskommitténs slutbetänkande. Inspektionen menar, att det av lag- stifningen bor framgå, att någon behovsprövning inte skall göras vid ut gående filialetableringar. När det gäller ingående filialetableringar anser inspektionen att - i avbidan på att tillståndskriteriema och frågan om en däri ingående behovsprövning kommer att omprövas sådana bör be handlas på grundval av samma kriterier som gäller för annan banketablering i . Bilaga 3 Kommerskollegiumfinner, från de synpunkter kollegiet har att beakta, att bankfilialgmppensförslag är mycket positivt. Enligt kollegiets mening får förslaget dock barases som ett steg på vägen mot en fullständig liberalisering, i vart fall inom EG-EFTAområdet. EG-kommissionenframlade ett förslag, att när det gäller förhållandet tilltredje land tillämpa principen om nationell behandling, dvs. att utländska ochinhemska banker skaU behandlas lika och enligt etab-leringslandetslagstiftning. Enligt förslaget är denna behandling tillräcklig för att en bankfrån det tredje landet skall kunna få EG-licens att etablera dotterbolag ochfilialer inom hela EG-området. Bankfilialgmppensförslag synes i huvudsak följa principen om nationell behandling. På vissapunkter innebär förslaget dock att utländska banker särbehandlas. Kollegietvill därför påpeka att de fortsatta diskussionema mellan EFTA och EG på områdetkan leda till att de regler i lagförslaget som avser behandlingen av utländskabanker i ett senare skede kan komma att behöva ändras. Bankfilialgmppensförslag kommer vidare, om det genomförs, att underlätta svenskt agerande i defora där tjänstehandelsfrågoma behandlas. Exempelvis kommer innehållet iSveriges reservation tiU OECDs kapitalliberaliseringsstadga, i den del denavser etablering av filialer till utländska banker, att kunna modifieras. Bankfilialgmppenger enligt godtagbara skäl för att utländska banker ska fåetablera bankfilialer i . Nyetableringama kan tänkas stimulera en ökadkonkurrens inom banksektom, som i sin tur kan leda till förbättringar förhushållen. Verket ser även positivt på en ökad intemationeU integration vilketpä sikt kan underlätta för konsumentema vid intemationella transaktioner. En fömtsättningför att förbättringar till följd av utländska bankfilialetableringar skullekomma hushållen tiU del är att samma krav på verksamhetsbredd ställs på dessabankfilialer som på de svenska bankema så att filialema inte enbart blir företagsinriktadesamt att en konkurrensneutralitet upprätthålls. Konsumentverkethar svårt att bedöma alla konsekvenser av att hemlandets kapitaltäckningsreglerska gälla och att tillsynen i stor utsträckning ska ske i hemlandet. Deförhållandevis många konkurserna inom bankvärlden som förekommit i exempelvisUSA och gör dock att vi inte ograverat bör acceptera utländska kapitaltäckningsregler.Svenska hushåll måste vara säkra på att en penningplacering i bank aren ipraktiken riskfri och fullt likvid placeringsform. Beträffandeförslagen om att utländska företag ska få bedriva finansiell verksamhet genom filial i samt att svenska finansbolag och fond kommissionsbolag ska kunna bilda filial i utlandet efter tillstånd finner verket ligga i linje med intemationella liberaliseringssträvanden. Konsu mentverket finner de föreslagna ändringama i gällande lagar lämpliga. () Prop. Inledningsvisvill RSV betona att det är väsentligt att regler utformas så att de så långtmöjligt tillgodoser konkurrensneutraliteten. I skattelagstiftningen finns enrad regler som i första hand är knutna till skattesubjektet och först i andrahand till inkomstslaget. Först måste således villkoret att vara svensktaktiebolag uppfyllas, därefter har det betydelse om rörelse bedrivs.Vinstdelningsskatten är ett exempel som drabbar aktiebolag men inte filialer.Som skattereglema ser ut f n skulle således en utländsk bankfilial i bli lindrigare beskattad, genom utebliven vinstdelningsskatt, än desskonkurrenter, de svenska bankaktiebolagen. Dessutom kan nämnas att utländskajuridiska personer som driver verksamhet i genom fast driftställe (t exfilial) kan bli beskattade för den förmögenhet som finns nedlagd i . Detfinns också fördelslagstiftning. Som exempel kan nämnas reglerna om allmäninvesteringsfond. Dämtöver kan nämnas att ingen dubbelbeskattning sker när detutländska ägarbolaget vinsten i filialen(nettobehållningen av rörelseinkomsten). Detta ska jämföras med verksamhet sombedrivs i genom dotterbolag då kupongskatt utgår. Skattelagstiftningenstår emellertid inför omdanande förändringar fr o m . Det ärväsentligt att hänsyn tas till neutralitetsfrågorna i kommandeskattelagstiftning. Bankfilialgmppenbehandlar alltför kortfattat frågan om bankfilials beskattning. En filial ärinte något självständigt skattesubjekt. Den i bedrivna filialen somsådan erlägger inte inkomstskatt i . Detta gör istället det utländskaägarföretaget som beskattas som inskränkt skattskyldig enligt reglemai6§ 1 momc och 16 §2 mom lagen om statlig inkomstskatt (SI). Enligt dessa regler skallutländska bolag beskattas för bland annat inkomst av rörelse som här bedri vtsfrån fast driftställe, och inkomster som en filial uppbär anses som sådanrörelseinkomst. Begreppet "fast driftställe" definieras ianvisningspunkt 3 till 53 § kommunalskattelagen (KL). Detskattemässiga reslutatet för filialen skall beräknas enligt de regler somgäller för intäkter och kostnader i rörelse enligt 19 och 20 §§ samt 28 30 §§KL. Problem kan dock uppstå när man skall avgränsa vilka intäkter och kostnadersom skall hänföras till filialen respektive det uUändska ägarbolaget. Tvåfördelningsnormer kan bli aktueUa. Antingenbeskattar man ett bolags samtliga inkomster i en stat, fömtsatt att bolaget ifråga har ett fast driftstäUe i staten, eller så beskattar man endast deinkomster som kan anses hänförliga till det fasta driftstäUet. Båda dessafördelningsnormer har sina för- och nackdelar. Den sista fördelningsnormen ärden intemationellt vedertagna och har kommit till uttryck i modellavtalliksom i de svenska dubbelbeskattningsavtalen. Riskenmed denna beskattningsprincip är, att om skatten är högre i käll- staten än i hemviststaten,torde det utländska bolaget i vissa fall försöka styra bolagets betalningsströmmarförbi det fasta driftstället för att undvika skatti källstaten genom att forma organisationen så, att inkomstema inte Prop.1989/90:116 kan anses hänförliga till det fasta driftstället i källstaten. Detutländska Bilaga 3 bolaget torde härvidlag ha en stor valfrihet beträffandesitt handlingsmönster. Vadavser intemationellt verksamma banker kan frågor uppstå rörande prissättningenav kapital och tjänster. Transaktionerna mellan en internationellt verksambanks olika enheter är ofta så frekventa och komplexa att en av svårighetemabestår i att avgöra till vilken enhet inom banken en viss andel av vinsten skaanses vara hänförlig vid beskattning. En utländsk bankfilial i ska jubetala samma pris på kapital och tjänster från moderbolaget som ett friståendebolag, s k armlängdspris. vilka möjligheter till prisjämförelser kommer attfinnas? EnligtgäUande rätt ger dubbelbeskattningsavtalen i vart fall de som är utformade ienlighet med modellavtal de svenska skattemyn-dighetema möjlighet attjustera inkomsten av rörelse från fast driftställe i . Häri ligger intenågot problem. Problemetär istället hur långt den interna rätten sträcker sig. 43 § 1 mom KL är intedirekt tillämplig beträffande utländsk filial i och antagligen inteheller beträffande svensk filial eller självständigt bedriven rörelse iutlandet. Indirekt kan man antagligen använda sig av principen om attprissättning m m mellan fast driftställe och ägarbolag skall vara marknadsmässig.Reglema om avdrag för driftskostnader i 20 och 29 §§ KL är naturligtvistillämpliga. Sammagäller reglema om inkomsternas beräknande i 19 och 28 §§ KL, även om dessabestämmelser i praktiken kan vara svår att tillämpa, bl a beroende påbevisbördans placering. Reglerna i 42 § KL om beskattning av uttag ur rörelsevid överlåtelse av varor och produkter från det fasta driftstället till detutländska ägarbolaget och även från svenskt företag till i utlandet självständigtbedriven röelse kan ibland bli aktuella. Detgenomgående problemet med gällande rätt är i detta avseende avsaknaden avspeciell lagtext eller entydiga förarbetsuttalanden, vari framgår hur man skallangripa otillåten vinstöverföring. Som det nu är får man stödjasig enbart på mer allmänna bestämmeler och principer. Ävenom rättsläget klarläggs, så kvarstår problemet att från det utländskaägarbolaget erhålla all den information som är nödvändig för att rätt kunnaberäkna det i belägna fasta driftställets reslutat. Särskiltkapital i en bankfilial Banklagstiftningeni många länder kräver att filialer till utländska banker skall ha ett avskilt eget kapital i sin balansräkning som bas för verksamheten. Sådana bestämmelser utgör ofta gmnden för beskattning. Arbetsgmppen har diskuterat möjligheten att föreskriva ett särskilt tillskjutetfilialkapital för utländska bankfilialer. Gmppen har emellertid inte funnit något behov av att så sker. Kapitalbasen bör i stället utgöras av koncernens kapitalbas. RSV vill betona att det ärkomplicerat att fördela vinster redan när det Prop. 1989/90:116 gäller"vanlig vamproduktion". Vid "finansiell produktion" är detän mer Bilaga 3 komplicerat. Vad avser en utländsk bankfilial som dessutomsaknar eget kapital torde stora svårigheter uppstå. RSV vill påpeka attmöjligheten att bestämma "rätt pris", s k armlängdspris, ökar omfilialen har ett särskiU tillskjutet filialkapital, t ex genom att det egnakapitalet kan tjäna som beskattningsunderlag. Omden utländska bankfilialen har ett särskiU tillskjutet kapital ökar möjlighetenatt bedöma avdragsrätten för räntor. RSV är av den uppfattningen att det börklarläggas att "ränta" på lån som rätteligen bör mbriceras somfilialens del av ägarbolagets egna kapital inte är avdragsgill. Enbank som driver intemationeU verksamhet, oavsett genom filial eller genomdotterbolag, har som målsättning att utnyttja de möjligheter som erbjuds attlönsamt låna upp och låna ut kapital. Detta innebär att stora mängder kapitalflyter över nationsgränserna, inte bara från filial tiU huvudkontor eller fråndotterbolag till moderbolag och tvärtom, utan också från filial till filial.Kapital flyter i själva verket ofta i båda riktningama mellan olika enheterinom banken. En fråga som kan få stor betydelse för en utländsk bankfilialsbeskattning är valutakursförändringar. Hur ska förlust resp vinst påvalutakurser behandlas skattemässigt? Frågan är av extra stor betydelse när detgäller transaktioner mellan bolag inom koncemen. I skattelagstiftningen saknasnämligen bestämmelser om hur valutakursförändringar skall beskattas.Skattepraxis innebär att endast orealiserade kursförluster behöver beaktas vidboksluten. Någon kvittering mot motsvarande orealiserade kursvinster behöverinte ske. Detta gäller även i sådana fall där orealiserade vinster ochförluster föreligger i samma valuta. Om däremot i bokföringen beaktats ävenorealiserade kursvinster blir dessa skatteplikriga inkomster. Det följerav denstarka kopplingsom råder mellan bokföring och beskattning. Den märkligasituationen föreligger därför, att den skattskyldige efter egen skön kan styrabeskattningen av de orealiserade kursvinsterna. () har i olika omgångar arbetat med envalutarekommendation. Nämnden har lagt ett förslag, "Värderingav fordringar och skulder i utländsk valuta", som har blivit rekommendarionden (BFN Nr 2, ). RSV bedömer det som väsentligt att dennafråga även regleras närmare i den kommande förändringen avföretagsbeskattningen. Bankfilialsskyldighet att följa svenska bestämmelser RSVinstämmer med gmppens förslag att utländska bankfilialer ska lyda under samma regler som stadgats för andra i verksamma filialer. I finns farhågor att utländsk bankfilial med verksamhet i 160 kommerattomfattasendastav"hemlandets"sekretessbestämmelser.DettaProp. 1989/90:116 skulle få till följd att uppgift om danskars ränteinkomsteretc i utländsk Bilaga 3 banks filial i ej skulle komma danskaskatteförvaltningen tillhanda. RSV utgår dock från att en utländsk bankfiliali är skyldig att följa gällande bestämmelser inom skatte- ochsekretessområdet. Exempel på bestämmelser är uppgiftsskyldigheten i 37 §taxeringslagen (TL), bestämmelsema om taxeringsrevision i 56 § TL samt bestämmelsemai 3 § uppbördslagen om skyldighet att verkställa skatteavdrag påanställningsinkomster. RSVinstämmer också i förslaget att svenska bestämmelser beträffande bokföring ochredovisning i tillämpliga delar även ska gälla utländsk bankfilial i . Filialensuppgiftsskyldighet enligt TL m m och skyldighet att följa gällande svenskabestämmelser beträffande bokföring och redovisning gäller förmodligen formelltbara filialens redovisning och handlingar, inte det utländska ägarbolagetsdokumentation m m. Det bör uppmärksammas att filiallagens (lag om rätt förutlänning och utländskt företag att idka näring här i riket, SFS 1968:555) kravpå bokföring, redovisning m m formeUt sett endast gäller när verksamhetenbedrivs i form av registrerad filial. Emellertid har i rättspraxis slagits fastatt bestämmelsema är tillämpliga även om registrering av filial i sig inte harägt mm. Föratt kunna rätt bedöma om prissättningen mellan ägarbolaget och filialen är marknadsmässigoch hur koncernintema tjänster m m har fördelats mellan t ex huvudkontoret ochdet fasta driftstället i , kan ytterligare material behövainförskaffas. Hur långt medverkansplikten i 21 § och 56 § 2 mom TL sträcker sigär dock oklart. Ioch för sig kan man med fog hävda att bestämmelserna formellt även omfattar samtligaägarbolagets handlingar som behövs för att rätt kunna beskatta ägarbolagetfördel fasta driftställets resultat här i riket. Ägarbolaget är ju skattskyldigti och då bör TLs bestämmelser vara fuUt ut tillämpliga på bolaget.Detta innebär i så faU att skattemyndighetema kan kräva mer dokumentation i"filialfallet" än då verksamheten bedrivs i dotterbolagsform.Emellertid har det i praktiken visat sig svårt att få den begärdainformationen från utländska ägarbolag. Vad skattemyndighetema kan göra iavsaknad av begärd information är att skönstaxera ägarbolaget för ett beräknatskäligt rörelseresutlat av det fasta driftstället. Risken är dock stor attnågon egentlig granskning inte blir av om det inte finns lagliga ellerpraktiska - möjligheter att få all den information av ägarbolaget som behövsför att rätt kunna bedöma om den, i det fasta driftstället, redovisade vinstenöverensstämmer med vad som rätteligen skall redovisas i detta. RVSanser att nuvarande reglering om hur prissättning mm mellan fasta driftställen (och såledesäven filialer) och ägarbolag skall behandlas är otill- 161 Riksdagen1989/90. 1 saml Nr 116 räcklig.Allmänna principer och några enstaka uttryckliga regler finns emel- Prop.1989/90:116 lertid att tillgå. Avsaknaden av hänvisningar till dessa regler ochdirekta Bilaga 3 principer i lagtext är dock ett problem, i synnerhet somrättspraxis på området är mycket sparsam. RSVanser att det är nödvändigt med hänvisningar av nu nämnt slag och föreslårdärför att någon av följande modeller bör tiUämpas. Hänvisningtill reglema i 43 § 1 mom KL innebärande att prissättning m m även mellan fasta driftställen och ägarbolag skall vara marknadsmässig. Detta bör ske i något av följande lagmm: a)41 § KL eller i anvisningarna härtill, eller möjligen b) 6 § 1 mom SI Istället för hänvisning enligt ovan modell kan man i ett moment till 43 § 1 mom KL, eller i anvisningarna till lagmmmet, inskriva att principen i 43 § 1 mom KL om att ersättning för varor och tjänster etc skall vara marknadsmässig även skall gälla beträffande köp och försäljning, upplåtel ser m m mellan fasta driftställen och ägarbolag. Ovanståendeförslag överensstämmer med de förslag och synpunkter som RSVs "Transfer Pricing"gmpp kommer att framlägga till . Beträffandedet senare altemativet, vill RSV peka på att den danska motsvarigheten till 43§ I mom KL, "12 § selskabsskatteloven", innehåller ett andra styckesom säger att lagmmmet även gäller filialer till utländska bolag vilka bedrivsfrån fast driftställe i . Detta gäUer antagligen även när filialen ärbedriven utomlands (jmfr "Internprissättning i multinationella koncemer"Nordiska skattevetenskapliga forskningsrådets skriftserie NSFS 19 s 19). Även åtskiUigaandra länder låter sina korrigeringsbestämmelser direkt eller indirekt omfatta filialfallen (se "Transfer Pricing Rules" s 10, utgiven 1987av och betr ; "Prissättning inommultinationella koncerner" s 123 O- Dentyska skatterätten använder två fördelningsmetoder. Filialenbetraktas som en ekonomisk självständig enhet och dess vinst och förmögenhetfastställs enbart på basis av filialens redovisning, den s k direkta metoden. Ägarbolagetstotala vinst och förmögenhet kan också vara underlag för fördelning mellanägarbolag och filial med lämpliga fördelningsnycklar, den s k indirektametoden. Denna metod stöter regelmässigt på stora praktiska svårigheterspeciellt hos inhemska filialer till utländska bolag. Den gemensamma vinstenoch förmögenheten måste beräknas så, att de överensstämmer med inhemska bestämmeler.Valda fördelningsnycklar måste utvecklas så att de dels är enhetliga för helabolaget, dels är tillämpbara på beskattningsunderlaget. SluUigen måste vinstenkunna prövas från hemviststaten. Tänkbart användningsområde för den indirektametoden blir bolag med relativt homogena tjänster och affärsstmkturer, t exbanker, försäkringsbolag och handelshus. Inom dessa branscher har denindirekta metoden suc-cesivt tillämpats. RSVvill dessutom trycka på den osäkerhet som råder beträffande hur långt de utländska ägarbolagens uppgiftsskyldighet sträcker sig. Denna fråga bör uppmärksammas ytterligare. De krav på dokumentation och uppgifts- lämnande som gäller beträffande rätten till avdrag för underskott p g a så 162 kalladjointventure-verksamhetutomlandskanvara tiU viss vägledning vid Prop. 1989/90:116 en översyn av uppgiftsskyldigheten. Sammanfattningsvisifrågasätter RSV om bankfilialgmppens förslag ska genomföras innanbeskattnings- och kontrollfrågor rörande utländska filialer i harlösts. Hovrättensaknar anledning att i sak göra invändningar mot den föreslagnaliberaliseringen. Hovrättenavstyrker att förslaget i dess nuvarande utformning läggs tiU gmnd förlagstiftning. Hovrätten förordar i stället att hithörande lagstiftningsammanförs till en särskild lag om utländska bankfilialer. =:=:=:=:= Oavsett omerforderliga bestämmelser införs i en särskild lag eller inarbetas i nu gälandeförfattningar, synes det nödvändigt att åtminstone vad gäller tillsynen ihögre grad än som skett precisera vad som skall gälla beträffande utländskabankfilialer. Villkoretför tillstånd till in- och utgående filialetablering har fått samma utformningsom det rekvisit som gäller för erhållande av bankoktroj. Tillstånd skallsålunda lämnas "om ändamålet kan anses vara till nytta för bankväsendeteller det allmänna". Vid bedömningen av om bankoktroj skall beviljas ärdet avsett att tillståndsgivaren skall göra en behovsprövning, en sådan skall,enligt promemorian, inte ske vid prövning av om tillstånd skall ges tiU in- ochutgående filialbildning. Hovrättenanser det vara oacceptabelt att samma formulering på detta sätt ges enskiftande innebörd. Det kan dessutom sättas i fråga om nyttorekvisitet, såsomdet utformats, är lämpligt när det uppstäUda målet är en långtgåendeintegration. Rekvisitet är så allmänt håUet att det synes möjliggörahänsynstaganden till skiftande nationella intressen av både högre och lägredignitet, något som kan tänkas försvåra möjligheten till utgående svenska etableringari länder med friare etableringsrätt. Hovrättenförordar, att tillståndsbestämmelsen ges en annan utformning än den förslagna. Enutgångspunkt för arbetsgmppen har varit att utländska bankfilialer och svenska banker skall arbeta under så konkurrensneutrala villkor som möj ligt. När en princip om likabehandling sålunda skall gälla borde behovet av avsteg därifrån ingående analyseras och avsteg från principen tillåtas endast 163 omstarka sakliga skäl talar därför. De skäl som i promemorian anförs till Prop.1989/90:116 stöd för förslaget att inte medge de utländska filialema samma rättsom Bilaga 3 inhemska banker inklusive de utlandsägda svenska bankerna att låna i har, enligt hovrättens mening, inte den tyngd attavsteget från den fasUagda likabehandlingsprincipen framstår som motiverat. Enligtförslaget skall en utländsk bankfilial i överensstämmelse med vad som gällerför uUändska filialer i allmänhet enligt 9 § 2 st, 17 och 19 §§ lagen (1968:555)om rätt för utlänning och utländskt företag att idkla näring här i riket ståunder ledning av en verkställande direktör, för vilken den utländska bankenskall utfärda en fullmakt innebärande rätt för verkställande direktören attföreträda banken i alla frågor som rör verksamheten i riket samt rätt attmottaga stämning mot banken och själv eUer genom annan tala och svara fördenne. Det fömtses av arbetsgmppen att en utländsk bank på gmnd av tvingandebankregler kan vara förhindrad att utfärda en så generell fullmakt somföreskrivs i nyssnämnda bestämmelser. Det föreslås därför ett tillägg till 19 §anförd lag av innehåll att bankinspektionen "får beträffande filial tillutländskt bankföretag medge undantag om särskilda skäl föreligger". Paragrafenär så utformad att bankinspektionen skulle kunna helt efterge kravet påfullmakt utan att handla i strid med bestämmelsen. Även om en sådan långtgåendedispensgivning sannolikt inte är avsedd framstår det som otillfredsställandeatt det varken av föreslagen lagtext eller motivuttalanden framgår vilkaeftergifter från kravet på generell fullmakt som kan tillåtas. Med hänsynsärskilt till de rättsförluster för bankkunder som kan uppstå om en banksföreträdare överskrider sin behörighet synes det erforderligt att närmareutreda frågan om inskränkning i verkställande direktörens behörighet.Hovrätten avstyrker att paragrafen ges den föreslagna lydelsen. Sverigehar redan tagit ett första steg mot ökad integration med omvärlden genom att tillåta utländska banker att etablera dotter banker här. Det är då följdriktigt att nu även införa möjlighet för utländska banker att öppna filialkontor här. Det har även visat sig att tillämpningen av den s k enhandsregeln i 2 kap 16 § BRL upplevts som hämmande, eftersom de flesta av dotterbankema vänder sig till stora och medelstora företag. En filial skulle få betydligt större utrymme för stora krediter till en och samma kund med hänsyn till att den skulle arbeta med hela den utländska bankens kapitalbas som gmnd. Humvida inrättande av filialer även skulle bidraga till någon påtagligt ökad konkurrens på den svenska kreditmarknaden fö refaller däremot tveksamt. Kammarrätten är således positiv till de framlagda förslagen och tillstyrker 164 attdessa lägges till gmnd för ny lagstiftning. Kammarrätten önskar endast Prop.1989/90:116 göra några smärre kommentarer. Kreditmarknadskommitténsdirektiv anger att endast en inhemsk juridisk person och inte en filial till enutländsk bank borde få vara valutabank med det myndighetsansvar som är förenatmed en sådan ställning. I det lagstiftningsärende som behandlade utgåendefilialer hänvisade föredraganden till att motsvarande tveksamhet förekommit iFinland och . Såsomnärmare utretts i promemorian är valutabankens myndighetsfunktion endast enkontrollfunktion. Om en valutatransaktion inte kan godkännas skall banken inteavslå framställningen utan vidarebefordra ärendet till . Valutabankenfår således inte utöva sådan myndighetsfunktion som innebär att ett negativtbeslut fattas. Kammarrätten hyser inte några betänkligheter mot att en utländskbankfilial får utöva samma myndighetsfunktion som tillkommer en svenskavalutabank. Utländskbank blir skattskyldig för den genom filialen bedrivna verksamheten.