prop · GD03116 · 1989-12-31 00:00:00 — Enligtgällande ordning kan oktroj för bankaktiebolag beviljas för högst , medandet för sparbanker och föreningsbanker saknas tidsbegränsning av oktrojer.Bestämmelsen om tidsbegränsning av affärsbanksoktrojer infördes redan i börianav . Dess ursprungliga syfte var att Kungl. Maj:t skulle få tillfälleatt med inte alltför långa mellanrum se över bankernas bolagsordningar (prop.1903:67 s. 1271). Banklagsutredningenföreslog i sitt slutbetänkande SOU 1984:27 att regeringen skulle kunna beviljaoktroj utan tidsbegränsning även för bankaktiebolagen. Föredragande statsrådetkonstaterade i prop. 1986/87:12 att de ursprungliga skälen inte längre gör sigstarkt gällande. Han ansåg dock att KMK:s betänkande borde avvaktas innan någondefinitiv ställning togs till om reglerna borde ändras. KMKhar inte lagt fram något förslag rörande tidsbegränsningen av affärsbanksoktrojer.Jag anser emellertid att en ändring av reglerna bör övervägas. Medtanke på det angivna ursprungliga syftet kan konstateras att det allmänna fortlöpande får inblick i affärsbankernas bolagsordningar genom att varie ändring i dem skall stadfästas av regeringen eller bankinspektionen (2 kap. 4 § ). Den gällande ordningen med omprövning av en oktroj 61 efter ett visst antal århindrar inte att ingripande sker mot banken om det skulle finnasanledning till detta (7 kap. 8 och 9 §§ BRL). I praktiken innebär det inteheller någon påtaglig skillnad om tillståndet är tidsbegränsat eller inte.Affärsbankerna bedriver sin verksamhet som om oktrojen inte var tidsbegränsadbl.a. genom att åtaganden görs som sträcker sig över oktrojperioderna. Vidförlängning av oktrojer sker inte heller någon fömtsättningslös omprövning,utan det är mer fråga om en formsak. Ett avskaffade av tidsbegränsningen föraffärsbanksoktrojerna skulle därtill medföra att regelsystemet för de olikabankformerna blir enhetligt på ytterligare en punkt. Sammanfattningsvisanserjag att tidsbegränsningen av oktrojer för bankaktiebolag är obehövlig ochbör tas bort. De oktrojer för affärsbankerna som gäller och somär begränsade i tiden bör därför vid lagändringens ikraftträdande utan ansökanbytas ut mot en oktroj utan tidsbegränsning. 3.4 Utländska bankfilialer 3.4.1 Principiella överväganden Mitt förslag:Utländska bankföretag får, efter regeringens tillstånd, driva bankrörelse frånavdelningskontor med självständig förvaltning (filial) här i landet. Bankfilialgruppensförslag: Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:Samtliga remissinstanser utom () har tillstyrkt attbankfilialgruppens förslag nu genomförs i huvudsak. RSV har ifrågasatt omförslaget skall genomföras innan vissa beskattningsfrågor rörande utländskafilialer i allmänhet har lösts. Flera instanser (bl.a. fullmäktige i Sverigesriksbank och NO) har framfört att någon behovsprövning inte bör ingå itillståndsprövningen. NO har också anfört att de utländska bankfilialerna börfå verka på samma villkor som svenska banker och därmed även få upplåningsrätti . Riksbanksfullmäktige och har ansett attverksamheten i filial och dotterbolag inte bör få sammanfalla samt att krav påbredd och allsidighet i verksamheten inte bör ställas på både filial ochdotterbank. och har däremot ansettatt samma krav på verksamhetsbredd bör ställas på en utländsk bankfilial som påen svensk bank. Hovrätten för har beträffande den föreslagnalagstiftningstekniken pekat på svårigheten att avgöra vilka bestämmelser ibanklagstiftningen m.m. som i det enskilda fallet blir tillämplig på bankfilial.Hovrätten har förordat att tillämpliga regler sammanförs till en särskild lagom utländska bankfilialer. Skälen för mitt förslag:Utlänningars och utländska företags rätt att driva näringsverksamhet reglerasav lagen (1968:555) om rätt för utlänning och utländskt företag att idka näringhär i riket. Ett utländskt företag måste ha regeringens eller kommerskollegiumstillstånd för att utöva näringsverksamhet i . Tillstånd får i huvudsakbeviljas ett företag som är registreratsom bolag eller ekonomisk förening i sitt hemland och som där Prop.1989/90:116 bedriver näringsverksamhet. skall bedriva sin näringsverksamhet här genom ettavdelningskontor med självständig förvaltning, s.k. filial. Filialen skall ståunder ledning av en verkställande direktör för den svenska rörelsen. Detutländska företagets verksamhet här skall drivas under firma, som innehållerföretagets namn med tillägg av ordet filial och som också tydligt angerföretagets nationalitet. Firman tecknas av den verkställande direktören. Filialenskall ha egen bokföring, som är helt skild från det utländska företagetsbokföring i övrigt. Bestämmelsernai lagen gäller inte utländskt bank- eller försäkringsföretags rätt att drivaverksamhet i . Utländska försäkringsföretags rätt att drivaförsäkringsrörelse i regleras av lagen (1950:272) om rätt för utländskaförsäkringsföretag att driva försäkringsrörelse i . Utländska bankersmöjligheter att här driva verksamhet regleras av bankrörelselagen (1987:617,BRL) och, när det gäller de utlandsägda dotterbankerna, av bankaktiebolagslagen(1987:618, ). Sedanden har utländska banker kunnat ansöka om tillstånd att etableradotterbolag i . har nio utlandsägda bankaktiebolag oktroj attdriva bankrörelse här i landet. Samtliga utlandsägda banker har erhållitvalutahandelstillstånd, vilket innebär att de är s.k. valutabanker. De harockså en upplåningsmöjlighet i . Internationelltsett är det ett vanligt fenomen att utlandsägda banker har svårt att komma inoch bli stora på andra länders marknader. Även i har de utlandsägdabankerna tagit små andelar av kreditmarknaden och de har hitintills inteutgjort något särskilt märkbart konkurrenselement. Jämfört med de svenskägdaaffärsbankerna har de utlandsägda bankerna haft förhållandevis större andelaraffärer med svenska och utländska banker, medan rena kundaffärer är en mindredel av verksamheten. Etableringen i har varit förenad med storakostnader vilket medfört att de flesta bankerna redovisat underskott isin verksamhet. Flerainslag i regleringen av dotterbankerna har uppfattats som hämmande.Tillämpningen av den s.k. enhandskreditregeln har således i flera fall upplevtssom en belastning. I 2 kap. 16 § BRL stadgas att en bank skall ägna särskilduppmärksamhet åt att banken inte i sådan omfattning, att fara kan uppkomma fördess säkerhet, har fordringar på samma låntagare eller på låntagare som harintressegemenskap. Vid tillämpningen av enhandskredit-bestämmelsen harbankinspektionen rekommenderat bankerna att begränsa engagemangen med en kundtill femton procent av bankens riskbärande kapital. I bankens riskbärandekapital inräknas förutom eget kapital även utelöpande förlagslån samtvärderegleringskonto för utlåning till fullt belopp. Dessa femton procent utgördock inte någon absolut gräns. Hänsyn har i viss utsträckning kunnat tas tillexempelvis säkerhetens art och kredit-tagarens person. Medhänsyn till de utlandsägda bankernas begränsade egna kapital, till att flertalet inte tagit upp några förlagslån samt till att de inte hunnit arbetaupp några värderegleringskonton är deras riskbärande kapital förhållandevis 63 Särskilt med tankepå att flertalet av dem vänder sig till stora och Prop. 1989/90:116 medelstoraföretag har tillämpningen av enhandskreditbestämmelsen upplevts som hämmande.En övergång från dotterbank till filial skulle ge ett väsenligtvidgat utrymme i nu berört hänseende. Med beaktande av att en filial arbetarmed hela den utländska bankens kapitalbas som gmnd skulle enhandskreditregelninte påverka en filial på samma sätt som sker med dotterbankerna. Eftersomkapitalbasen ligger till gmnd för expansionsutrymmet kommer även i dettaavseende en filialbildning att vara fördelaktigare. Vidare förbättrasupplåningsvillkoren genom att hela koncernen står bakom. Även om en bank medhänsyn till praxis om s.k. ansvarsgenombrott kan tvingas svara för ettdotterbolags förbindelser, framstår lån direkt till den utländska banken somett säkrare alternativ för placerarna. Ikostnadshänseende kommer filialalternativet att ställa sig något billigareeftersom beroendet av en svensk organisation minskar. Det kommer t.ex. inte attställas något krav på särskild styrelse. Frånde utländska bankernas synpunkt talar sålunda flera omständigheter till förmånför filialetableringsalternativet. kan det också bli en stimulanstill ökad konkurrens på den svenska kreditmarknaden om det blir möjligt förutländska banker att öppna filial i . Särskilt inom valutahandeln kande utländska bankerna bidra med ökat kunnande. De skulle inte minstmed beaktande av att valutaregleringen i allt väsentligt avskaffats kunnautvecklas till ett värdefullt inslag på den svenska kreditmarknaden. NärSverige Öppnade marknaden för utländska banker genom att tillåtaetablering av dotterbolag angavs i lagstiftningsärendet att detta skulle sessom ett första steg i riktning mot en ökad integrering med utlandet. Somtidigare nämnts har ett starkt intresse av att så långt det är möjligtdelta i det västeuropeiska samarbetet för att möjliggöra en enhetlig marknadför finansiella tjänster. Det framstår som naturligt att nu ta ett steg vidarei fråga om en integration av bankmarknaderna. Jagföreslår därför att utländska banker ges möjlighet att, efter tillstånd avregeringen, driva bankverksamhet med självständig förvaltning (filial) här ilandet. De frågor som finns kring beskattningen av utländska filialer i allmänhetbör inte föranleda att genomförandet av förslaget uppskjuts. Jag återkommertill denna beskattningsfråga (se avsnitt 3.4.6). Ibankfilialgruppens förslag ingår även att skapa möjligheter för andra företagsom bedriver finansieringsverksamhet att etablera filial i . Deföreslagna ändringarna förutsätter emellertid att KMK:s förslag till ny kapitalmarknadslaggenomförs. Jag ställer mig i princip positiv till att utländskafondkommissionsbolag och andra finansiella företag skall få möjlighet attverka genom filial här i landet. De lagtekniska fömtsättningarna behöver emellertidutredas ytteriigare. Jag tar därför inte upp frågan i detta sammanhang. Idet följande tar jag först upp frågor om utländska bankfilialers verksamhetsförutsättningar. 3.4.2Förutsättningar för verksamheten m.m. Prop. Detär enligt min mening inte nödvändigt att tillskapa en särskild lag för deutländska bankfilialerna. I stället anser jag att utgångspunkten för regleringenbör vara vad som gäller för de svenska bankema i den mån reglema i BRL kan ochbör tillämpas på filialerna. I övrigt kan reglema i lagen (1968:555) om rättför utlänning och utländskt företag att idka näring här i riket i vissaavseenden ligga till gmnd för regleringen även av bankfilialer. Avden nuvarande definitionen av bankrörelse (verksamhet i vilken ingår inlåningfrån allmänheten på sådan räkning som bank aUmänt använder) följer att en iSverige verksam bank måste vara beredd att ta emot de medel som kunder önskarsätta in på räkning i banken. 1984/85:191 med förslag om utländskabanketableringar i ansåg departementschefen att kravet att en bankskall erbjuda ett brett sortiment av tjänster inte borde innebära att enutlandsägd bank skulle vara skyldig att driva verksamhet som omfattar alla de banktjänsterallmänheten har behov av. Verksamheten fick emellertid inte bli så snäv att denlika gärna kunde ha drivits i fondkommissionsbolag eller finansbolag utanborde inrymma flertalet av de traditionella banktjänstema. Fråganom omfattningen av en banks verksamhet diskuteras i kreditmarknadskommitténs(KMK:s) slutbetänkande. Frågan kommer att behandlas i ett senare skede. Tillsvidare anser jag att de uttalanden som gjordes i nämnda proposition om krav ifråga om verksamhetens bredd också bör gälla för de utländska bankfilialema.Hänsyn får emellertid även tas till den utveckling som har ägtmm i fråga om de krav som ställs på svenska banker i detta hänseende. Föratt etablera bankrörelse i krävs regeringens tillstånd. Vid beviljandeav oktroj enligt , sparbankslagen (1987:619) och föreningsbankslagen(1987:620) skall en viss prövning av den planerade verksamheten göras.Motsvarande prövning görs när ett svenskt bankaktiebolag önskar etablera enfilial utomlands. Denna princip bör också gälla för ett utländskt bankföretagsom vill driva verksamhet genom en filial här i landet. Jag har i föregåendeavsnitt (3.3) föreslagit en ändring av det kriterium som gällt viddenna prövning. Dennuvarande EG-regleringen innebär att EG-statema tills vidare kräver särskildatillstånd för etablering av tredjelandsfilialer (se avsnitt 2.2.2). Det finnsdärför inte någon anledning för att nu överväga att avstå fråntillståndsprövning av filialer till utländska banker. Tillståndetbör avse en rätt för den utländska banken att över huvud taget öppna filial i . Om banken önskar öppna fler än ett avdelningskontor 65 5 1989/90. böringet ytteriigare tillstånd krävas. Den i bedrivna filialverksam- Prop. 1989/90:116 heten bör således ses som en enhet. Ensärskild fråga är om det skall vara möjligt för en utländsk bank att ha såvälen dotterbank som en filial i . Jag anser för min del att något hindermot ett sådant arrangemang inte bör uppställas. Om tillstånd skall ges för bådaaltemativen bör det emellertid av verksamhetsplanen klart framgå vilkenverksamhet som skall bedrivas i dotterbanken resp. i filialen. Verksamhetemafår bl.a. av skatteskäl inte sammanblandas. Enligtlagen (1968:555) om rätt för utlänning och utländskt företag att idka näringhär i riket gäller för utländska företagsfilialer i allmänhet att de skall ståunder ledning av en verkställande direktör och att däQämte en vice verkställandedirektör kan utses. För dessa båda gäller att de skall vara myndiga och bosattahär i riket. Verkställande direktören är ansvarig för filialens verksamhet.Någon särskild styrelse krävs inte. Enbankstyrelse i en svensk bank kan delegera sin beslutanderätt till en styrelsesom är knuten till ett avdelningskontor eller ett annat lokalt kontor.Styrelsen består vanligtvis av kontorsföreståndaren och ett mindre antalpersoner som representerar olika intresseområden på orten. Dessa styrelserhandlägger ofta t.ex. kreditfrågor. Jaganser att den modell som i valts för företagsfilialer i allmänhet börgälla också för banker. Det bör aUtså krävas att den verkställande direktörenär bosatt i , men han behöver inte vara svensk medborgare. Det är somsagt inte nödvändigt att filialen förestås av en särskild styrelse. Det bördock inte föreligga något hinder mot att en styrelse tillsätts i likhet med vadsom gäller beträffande avdelningskontor i svenska banker. Frågaom eget kapital i filialen Ivissa länder har en utländsk bankfilial i viss mån avskärmats från huvudkontoretgenom ett krav på att filialkontoret skall ha ett avskilt eget kapital somutgör bas för verksamheten. Ilikhet med bankfilialgmppen anserjag att det inte bör ställas krav på ett särskiltavskilt kapital för de här etablerade filialema. Kapitalbasen bör i ställetutgöras av koncernens kapitalbas. Det blir sedan tillsynsmyndigheterna iSverige och hemlandet som har att kontrollera att filialens affärer är sådanaatt de inte kommer i konflikt med vare sig kapitaltäckningsregler ellerenhandskreditbestämmelser i eller i hemlandet. Det kan för övrigtnämnas att det enligt andra banksamordningsdirektivet intelängre skall få krävas något sådant eget kapital för filialer tillkreditinstitut auktoriserade i något EG land. Enligtandra banksamordningsdirektivet skall banker och andra kreditin stitut inom EG inte vara bundna av värdlandets rörelseregler, i den mån 66 dessa innehåller förbudmot någon av de verksamheter som enligt direktivet Prop. 1989/90:116 skallhänföras till elementär bankrörelse och som banken enligt hemlandets regler fårbedriva. Det kan komma att bli aktuellt även för svensk del att tillämpa ensådan princip åtminstone för banker från vissa gmpper av länder, t.ex. om ettsamarbetsavtal av denna innebörd träffas mellan ochEFTA-ländema. Intill dess bör dock utgångpunkten för regleringen av denverksamhet som skall bedrivas av utländska bankers filialer i vara attsamma regler som gäller för de svenska bankema skall gälla. Det innebär att iförsta hand i tillämpliga delar skall komma till användning. BRL:srörelseregler finns i 2 kap. som har följande undermbriker: verksamhet, kapitaltäckningoch kassareserv, kreditgivning, upplåning samt särskilda bestämmelser. I1 § i den gällande lydelsen anges den yttre ramen för bankemas verksamhet.Denna beskrivs på följande sätt: Enbank får bedriva in- och udåning av pengar samt, med den inskränkning somföljer av 2 §, driva annan verksamhet som har samband därmed. Att en lokalföreningsbanks rätt att bedriva inlåning är begränsad följer av 1 kap. 5 §föreningsbankslagen. I3, 37 och 38 §§ fondkommissionslagen (1979:748) finns bestämmelser om rätt förbank att driva fondkommissionsrörelse. Inomdenna yttre ram är emellertid bankemas verksamhet begränsad i vissa avseenden.Dessa begränsningar finns intagna i 2 kap. 2-6 §§ BRL. 12§ anges att bankema har rätt att förvärva och driva handel med endast viss iparagrafen angiven egendom. Den egendom som anges är mynt, sedlar, växlar,checkar och anvisningar samt obligationer, förlagsbevis, förlagsandelsbevisoch andra fordringsbevis som är avsedda för den allmänna marknaden. Dämtöversägs att en bank för egen räkning får förvärva egendom som anges i 3-8 §§ . Bestämmelseni 3 § ger bankema rätt att under vissa fömtsättningar förvärva fordringar sominte är avsedda för den allmänna marknaden. På dessa fordringsförvärv ställssamma gmndläggande krav som på kreditgivningen genom att en fordran endast färförvärvas om det låneavtal på vilket fordringen gmndas har ett sådantinnehåll, att banken själv vid förvärvstiUfället hade kunnat bevilja krediten. I4-6 §§ anges den egendom som bankema får förvärva men inte driva handel med.Gemensamt för den i paragrafema angivna egendomen är att förvärvet fömtsättsske i syfte att ge banken sådana tillgångar som behövs för att kunna drivarörelsen på ett praktiskt och ändamålsenligt sätt. Annan egendom än den somanges i 2-6 §§ är bank alltså förbjuden att förvärva, dock med vissa undantagsom finns intagna i 7-8 §§. Även om det fömtsätts att egendom som förvärvatsmed stöd av dessa undantagsbestämmelser senare skall avyttras, är det intefråga om att driva en sådan handel som avses i2§. Enligt7 § andra stycket får en bank förvärva aktier som ingår i en emission i vilken banken medverkat. Underförstått skall syftet med förvärvet vara att underlätta emissionen. Om en bank driver fondkommissionsrörelse får ban ken enligt 7 § tredje stycket också i viss utsträckning för att underlättafond- 67 kommissionsrörelsenförvärva aktier, emissionsbevis samt andelar i aktie- Prop. 1989/90:116fonder och i ekonomiska föreningar. I8 § ges banken möjlighet att förvärva i stort sett alla typer av egendom, omförvärvet sker i syfte att skydda en fordran, dvs. minska eller eliminera enkreditförlust. I första hand avses förvärv av egendom som utgör säkerhet förfordran men även annan egendom kan komma i fråga. Utanförramen för tillåten bankverksamhet i faUer aUtjämt leasing av lösegendom och fastighetsleasing/renting. Sådan verksamhet tillåts banker inomEG. KMK har föreslagit att finansieringsverksamhet som är förenlig medbankinlåning skall tillåtas bankema. Detta innebär att bankema skulle få rättatt bedriva factoring, finansiell leasing samt fastighetsleasing. Somredan angetts bör som huvudregel samma regler gälla för filialema som för desvenska bankema. Det betyder bl.a. att filialema tills vidare inte kan tillåtasgöra placeringsförvärv av fastigheter eller ägna sig åt leasing av vare eller lös egendom. Även när det gäUer förvärv av fastighet för annatändamål, t.ex. för att erhålla lokaler eller bereda bostad åt anstäUda i bankenerfordras särskiU tillstånd enligt lagen (1982:618) om utländska förvärv avfast egendom m.m. (fastighetsförvärvslagen). Sådant tiUstånd bör dockregelmässigt ges för fastighetsförvärv som syftar tiU att tillgodose i 2 kap. 4§ BRL angivna ändamål. En bank får enligt denna bestämmelse förvärva bl.a. fastegendom, tomträtt och bostadsrätt för att erhålla lokaler för verksamheteneller tillgodose därmed sammanhängande behov eller för att bereda bostad åtnågon som är anställd i banken. Denutländska banken bör genom sin filial kunna få fondkommissions-tillstånd undersamma fömtsättningar som gäUer för en svensk bank. Detprincipiella aktieförvärvsJÖrbudet innebär att banker inte får göra placeringsförvärvav aktier, dvs. förvärv som sker i bankfrämmande företag i syfte att behåUaaktiema i egen portfölj och tillgodogöra sig avkastning och värdestegring. Enutländsk bank genom sin filial skall lika litet som en inhemsk bank få förvärvaaktier i allmänhet. Även de övriga förvärvsförbud som är utlöpare av detprincipiella aktieförvärvsförbudet bör träffa den rörelse som bedrivs i Sverigei filialen. Sålunda bör endast de förvärv som nämns i 2 kap. 2-8 §§ BRL kunnakomma i fråga för filialen. Förvärv av rörelse i bankfrämmande företag bör intefå ske. Detfinns enligt BRL ett visst utrymme för förvärv av s.k. transaktionsak tier. Hit hänförs aktieförvärv som har som gemensamt drag att de ingår som ett led i bankens affärsverksamhet och där syftet med förvärven är att un derlätta bankens rörelse. Det kan vara fråga om förvärv som ingår i en emission i vilken banken medverkar (2 kap. 7 § andra stycket BRL). Ett innehav av aktier som har förvärvats med stöd av detta lagmm får inte vara längre än nödvändigt och i princip inte längre än . Bankinspektionen kan, om särskilda skäl föreligger, förlänga denna tidsfrist. Det kan vidare vara fråga om förvärv av aktier med syfte att underlätta fondkommissions rörelse (2 kap. 7 § tredje stycket BRL). Detta gäller naturiigtvis endast bank 68 somhar tillstånd att driva sådan rörelse. Det sammanlagda anskaffnings- Prop.1989/90:116 värdet av de aktier som banken innehar med stöd av detta lagmm fåruppgå till högst av den genomsnittliga årsomsättningen i bankensfondkommissionsrörelse, dock högst 100 milj.kr. Om banken driver fondkommissionsrörelseäven i dotterbolag gäller begränsningen för banken och bolaget gemensamt.Bankinspektionen kan, om synnerliga skäl föreligger, medge att en bank fårförvärva dessa värdepapper i större omfattning. Slutligen kan förvärv avaktier för skyddande av fordran enligt 2 kap. 8 § BRL hänföras till kategorintransaktionsförvärv. Aktieförvärv enligt nämnda lagrum får ske genom köp påfondbörsen eller om banken annars skulle lida avsevärd förlust genom ettdirekt övertagande av aktien. Förvärv enligt paragrafen skall enligt 2 kap. 22§ BRL anmälas hos bankinspektionen. TiUtransaktionsförvärven kan även hänföras aktieförvärv i finansieringssyfte.Bank har enligt gällande lag inga möjligheter att förvärva sådana aktier. med filialetablering här i är ett kontrollsubjektenligt företagsförvärvslagen och är därmed förhindrat att förvärva bundnaaktier och att utan särskild prövning enligt lagen förvärva fria aktier isvenska aktiebolag. På sätt jag tidigare föreslagit för svensk bank, som intehar utlänningsförbehåll i sin bolagsordning, anserjag att en utländsk bankgenom sin filial här skall kunna förvärva aktier och andelar i den utsträckningsom 2 kap. 7 och 8 § § BRL tillåter. Undantagfrån bestämmelsema i företagsförvärvslagen bör därför göras för förvärv somingår som ett naturiigt led i bankverksamheten vare sig det är fråga om ensvensk bank eller ett utländskt bankföretag med filial här i landet. Fören utländsk bankfilial bör, som redan angetts, motsvarande regler gälla som förde svenska bankema när det gäller förvärv av aktier till handelslager förfondkommissionsrörelsen. Handelslagerbegränsningen gäller därmed. Denna innebäratt filialen får inneha värdepapper i sitt handelslager som uppgår till högstde belopp som anges i 16 § fondkommissionslagen. Den ytterligarebegränsningsregel som avser beräkning av underlag på koncernbasis bör dockinte tillämpas på ett utländskt bankföretag med filial här i landet.