prop · GD0389 · 1989-12-31 00:00:00 — Avtal som inskränker rätten att göra anspråkgällande får dock åberopas mot köparen endast om en sådan inskränkning medbindande verkan hade kunnat avtalas mellan denne och säljaren. Bristandereklamation i tidigare led är utan betydelse för köparens rätt. Omköparen vill rikta anspråk enligt denna paragraf mot en näringsidkare itidigare säljled, kan reklamation enligt 23 § göras hos denne eller hossäljaren. Har reklamation inte gjorts hos näringsidkaren i tidigare säljled,förlorar köparen sin räll mot denne, om han inte underrättar näringsidkaren omsitt anspråk inom skälig tid efter det att han insett eller borde ha insett atthan hade anledning all framställa anspråket. 47§ Har ett meddelande som köparen skall lämna säljaren eller någon annan enligt15, 23, 26 eller 46 § avsänts på ett ändamålsenligt sätt, får meddelandetåberopas även om det försenas, förvanskas eller inte kommer fram. Delsammagäller ett sådant meddelande med föreläggande av tilläggstid som säljaren kanlämna köparen enligt 40 §. Dennalag träder i kraft . Genom lagen upphävs konsumenlköplagen(1973:877). I fråga om avtal som har ingåtts före ikrafllrädandet gäller äldreföreskrifter. 2 Förslagtill Prop. Lag om ändring i konsumenttjänstlagen (1985:716) Härigenomföreskrivs att 17, 21, 29 och 31 §§ konsumenttjänstlagen (1985:716) skall haföljande lydelse. Villkonsumenten åberopa att tjänsten är felaktig, skall han underrättanäringsidkaren om detta inom skälig tid efter det att han märkt eller bortmärka felet (reklamation). Reklamation får dock inte ske senare än två åreller, i fråga om arbete på mark eller på byggnader eller andra anläggningar påmark eller i eller på andra fasta saker, efter det att uppdragetavslutades, såvida inte annal följer av en garanti eller liknande utfästelse. Harnäringsidkaren handlat i strid Har näringsidkaren handlat grovt mot tro och heder, får reklamation vårdslöst eller i strid mot tro och alltid ske efter det atl heder, får reklamation alltid ske uppdraget avslutades. efter det alt uppdraget Harmeddelande om reklamation lämnats in för befordran med post eller avsänts påannal ändamålsenligt sätt, anses reklamation ha skett när detta gjordes. Avhjälpsinte felet enligt vad som sägs i 20 §, får konsumenten göra avdrag på priset. Omsyftet med tjänsten i huvud- Om syftet med tjänsten i huvud sak är förfelat, får konsumenten i sak är förfelat och näringsidkaren stället häva avtalet. Detsamma insett eller bort inse detta, fär kon&u- gäller, om tjänsten har utförts i menten i stället häva avtalet. Del- strid mot förbud enligt 4 § mark- samma gäller, om tjänsten har ut- nadsföringslagen (1975:1418) eller förts i strid mot förbud enligt 4 § 6 § produktsäkerhetslagen marknadsföringslagen (1975:1418) (1988:1604). eller 6 § produktsäkerhetslagen (1988:1604). Hartjänsten utförts till en del och Har tjänsten utförts till en del och finnsdet starka skäl att anta att den fmns det starka skäl att anta att den intekommer att fullföljas utan fel inte kommer att fullföljas utan fel av väsentlig betydelse förkonsumenten får denne häva avtalet beträffande återstående del. Är feletsådant att syftet med tjänsten i huvudsak är förfelat eller utförs tjänsten istrid mot förbud enligt 4 § marknadsföringslagen eller 6 §produktsäkerhelslagen, får konsumenten i stället häva avtalet i dess helhet. Omdet redan innan tjänsten har den inte kommer att utföras utan menten, får dennehäva avtalet. av väsentlig betydelse förkonsumenten fär denne häva avtalet beträffande återstående del. Är feletsådant att syftet med tjänsten i huvudsak är förfelat och näringsidkareninsett eller bort inse delta eller utförs tjänsten i strid mot förbud enligt 4§ marknadsföringslagen eller 6 § produktsäkerhetslagen, får konsumenten istället häva avtalet i dess helhet, påbörjats finns starka skäl alt anta attfel av väsentlig betydelse för konsu- eller bort inse detta. Om det finns starka skäl att anta att det kommer att inträffa dröjsmål av väsentlig betydelse för konsumenten, får han häva avtalet i enlighet med vad som sägs i första stycket. Är dröjsmålet av väsentligbetydelse för konsumenten, får han häva avtalet. Har mer än en obetydlig delav tjänsten utförts, får konsumenten dock häva avtalet endast beträffande dendel som återstår. Även i ett sådant fall får avtalet hävas i sin helhet, omsyftet med tjänsten i huvudsak är förfelat på grund av dröjsmålet. Är dröjsmålet avväsentlig betydelse för konsumenten, får han häva avtalet. Har mer än enobetydlig del av tjänsten utförts, får konsumenten dock häva avtalet endastbeträffande den del som återstår. Även i ett sådant fall får avtalet hävas isin helhet, om syftet med tjänsten i huvudsak är förfelat på grund avdröjsmålet och näringsidkaren insett Näringsidkaren ärskyldig att ersätta konsumenten skada som denne tillfogas på grund av feleller dröjsmål, om inte näringsidkaren visar att skadan ej beror på försummelseav honom eller någon som på hans sida har anlitats för all utföra tjänsten. Näringsidkaren ärskyldig att ersätta konsumenten skada som denne tillfogas på grund av dröjsmål,om inte näringsidkaren visar att dröjsmålet beror på ett hinder utanför hanskontroll som han inte skäligen kunde förväntas ha räknat med vid avtaletsingående och vars följder han inte heller skäligen kunde ha undvikit ellerövervunnit. 2 1989/90. Näringsidkarensskadeständsskyl-dighet på grund av fel eller dröjsmål omfattar även ersättningför skada på föremålet för tjänsten eller annan egendom som tillhör konsumenteneller någon medlem av hans hushåll. Näringsidkaren ochkonsumenten kan träffa avtal om att ersättning enligt första eller andrastycket ej skall omfatta förlust i näringsverksamhet. Berordröjsmålet på någon som näringsidkaren har anlitat för att hell eller delvisutföra tjänsten, är näringsidkaren fri från skadeståndsskyldighet endast omockså den som han har anlitat skulle vara fri enligt första stycket. Detsammagäller om dröjsmålet beror på en leverantör som näringsidkaren har anlitateller någon annan i tidigare led. Näringsidkaren ärskyldig att ersätta konsumenten skada som denne tillfogas på grund av fel, ominte näringsidkaren visar att det har förelegat ett sådant hinder som avses iförsta eller andra stycket för en felfri tjänst. Näringsidkaren är alltidskyldig att ersätta skadan, om resultatet av tjänsten avviker från vad hansärskih har utfäst. Näringsidkarensskadeståndsskyldighet på grund av fel eller dröjsmål omfattar även ersättningför skada pä föremålet för tjänsten eller annan egendom som tillhör konsumenteneller någon medlem av hans hushåll. Näringsidkarenoch konsumenten kan träffa avtal om atl ersättning enligt första, andra ellertredje stycket ej skall omfatta förlust i näringsverksamhet. Dennalag träder i kraft . I fråga om avtal som haringåtts före ikraftträdandet gäller äldre föreskrifter. 3 Förslagtill Prop. Lag om ändring i lagen (1914:45) om kommission, handelsagenturoch handelsresande Härigenomföreskrivs i fråga om lagen (1914:45) om kommission, handelsagentur ochhandelsresande delsatt 56 § skall ha följande lydelse, debatt det i lagen skall införas in en ny paragraf, 56 a §, av följande lydelse. Genomavtal, som kommissio- Genom avtal, som kommissio- nären,för kommiiteniens räkning nären, för kommittentens räkning meni eget namn, ingår med tredje men i eget namn, ingår med tredje man,förvärvar denne fordringsrätt man, förvärvar denne fordringsrätt allenastmot kommissionären och mot kommissionären och inte, i vidare mån än som följer av 56 a §, Tredjeman kan icke mot kommissionären eller hans borgenärer grunda någon rätt därå,att kommissionären av kommittenten har att fordra eller bekommit gods ellerpenningar till fullgörande av avtalet. Har en konsument förvärvat en vara av en näringsidkare som haröverlåtit varan i kommission för en annan näringsidkares räkning och är förhållandenasådana att konsumenten enligt 46 § första stycket konsumenlköplagen (1990:00)har rätt att rikta anspråk mot en näringsidkare i tidigare säljled, harkonsumenten rätt att mot kommittenten rikta samma anspråk på grund av fel påvaran som han kan göra gällande mot säljaren. Vad som föreskrivs i 46 § andrastycket konsumenlköplagen skall ej gälla i sådana fall En konsument som med stöd av 46 § konsumenlköplagen har rätt att riktaanspråk mol en kommissionär i dennes egenskap av näringsidkare i tidigaresäljled har rätt att göra samma anspråk gällande mot dennes kommit- Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Prop. 1989/90: 89 tent, om kommittenten är näringsidkare. Bestämmebema i 46 § tredje stycket konswnentköplagen om reklamationmed anledning av anspråk mot näringsidkare i tidigare säljled tillämpas ocksånär konsumenten vill rikta anspråk mot någon som är kommit-tent Dennalag träder i kraft . Utdrag ur protokoll vidregeringssammanträde . Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , ,, , , Hulterström. G. , , ,, , , , och Lagrådsremiss om ny konsumentköplag 1 Inledning Konsumenlköplagen(1973:877) trädde i kraft . Dess syfte är att stärkakonsumenternas ställning vid köp. Lagen behandlar ett antal frågor som är avcentral betydelse från konsumenlskyddssynpunkt men innehåller inte någonfullständig reglering rörande konsumenlköp. Vid sidan av konsumenlköplagen ärockså allmänna köplag tillämplig på konsumentköp. Ijuni 1977 tillkallades justitierådet att som särskild utredarese över lagstiftningen om konsumentköp. Utredaren, som arbetade under namnetkonsumentköpsutredningen, avlämnade betänkandet (SOU 1984:25) NyKonsumentköplag. Betänkandet har remissbehandlats. Tillprotokollet i detta ärende bör fogas dels en sammanfattning av betänkandet sombilaga 1, dels det lagförslag som läggs fram i betänkandet som bilaga 2, delsen förteckning över remissinstanserna och en remissammanställning som bilaga 3. Underlagstiftningsärendets gång har överläggningar hållits med företrädare förjustitiedepartementen i , och . Delösningar som har diskuterats vid de nordiska depärtementsöver-läggningarna harvidare behandlats vid överläggningar med företrädare förallmänna reklamationsnämnden, , ,, , , , , ,Småföretagens , , , , ,, ,, , ,, . ,, , AB Bostadsgaranti,, , Möbelhandlaresamt . 2 Allmän motivering 2.1 Allmänna utgångspunkter 2.1.1Förhällandet till allmänna köprättsliga regler Somjag har nämnt i det föregående innehåller den gällande konsumenlköplagen intenågon fullständig reglering av konsumentköpen. Den tar bara upp vissa frågorsom är särskilt viktiga från konsumentskyddssynpunkt. Lagens regler ärtvingande till konsumentens förmån. Vid sidan av konsumenlköplagen är ocksåreglerna allmänna köplag tillämpliga på konsumentköp. Detta gällerinte bara frågor som är oreglerade i konsumenlköplagen utan också frågor sombehandlas i båda lagarna. Enproposition om en ny allmän köplag har avlämnats till under våren1989 (se prop. 1988/89:76). Förslaget bygger på konventionden angående avtal om inter-nationeka köp av varor och innebär enbetydande modernisering av köprätten. Denna reformering av den allmännaköprätten gör det nödvändigt att också se över konsumenlköplagen. Redan under arbetet medden nya allmänna köplagen aktualiserades vissa frågor av grundläggandebetydelse för den framtida regleringen av konsumentköp. En sådan fråga är omregleringen av konsumentköp även fortsättningsvis bör ske i en särskildkonsumentköplag eller om regleringen av sådana köp bör integreras i denallmänna köplagen. Jag har i propositionen om ny allmän köplag utförligtredogjort för skälen till varför jag anser att konsumentköpen bör regleras i enfristående konsumentköplag (se prop. 1988/89:76 s. 25 f). En annan fråga är om en nykonsumentköplag - i likhet med den gällande - bara bör ta upp vissa spörsmålsom är särskilt viktiga från konsumentsynpunkt eller om den bör innehålla en iprincip uttömmande reglering av konsumentköpen. Detnuvarande systemet, där såväl konsumenlköplagen som den allmänna köplagen ärtillämpliga på förhållandet mellan säljare och köpare vid konsumentköp, innebäri princip följande. 1 första hand är parternas avtal bestämmande för derasinbördes rättigheter och skyldigheter. Om avtalet innehåller någon föreskriftsom är oförmånligare för köparen än konsumentköplagens reglergäller emellertid inte den föreskriften. Då tar nämligen konsumentköplagenstvingande regler över. I frågor där parterna inte har kommit överens om någonsärskild reglering blir i första hand allmänna köplag tillämplig. Menom konsumenlköplagen innehåller en bestämmelse i ämnet som är förmånligare förköparen tillämpas i stället den bestämmelsen. Detta system, med tvädelvis parallella lagar på konsumentköpsområ-det, har kritiserats som svårt attförstå och överblicka. Enligt min mening finns det anledning att ta fasta på denkritiken. Etl regelsystem som riktar sig till konsumenter bör naturligen varautformat så atl det är så lättillgängligt som möjligt. En ny konsumentköplag bördärför innehålla en i princip uttömmande reglering av konsumentköpen. Denföreslagna nya allmänna köplagen har också utformats med utgångspunkt i att denöver huvud taget inte skall vara tillämplig på konsumentköp. 2.1.2Riktlinjer for en ny konsumentköplagstiftning Attkonsumentköpen regleras i en fristående och i princip uttömmandekonsumentköplag betyder inte att en sådan lag måste ta upp alla frågor somberörs i den allmänna köplagen. Det framstår tvärtom som angeläget attkonsumenlköplagen inte görs onödigt omfattande. Den bör reglera alla ipraktiken vanligen förekommande problem på konsumen tköpsområdet men inte taupp sådana företeelser som mera sällan kan antas bli aktuella. När frågor avdetta slag ändå kommer upp bör de kunna lösas genom en analogtillämpning av allmänna köprättsliga regler. Härvid måste dock beaktas attsärskilda hänsyn gör sig gällande när säljaren är en näringsidkare och köparenen konsument. Man bör sålunda vara försiktig med att kräva att en konsument påsamma sätt som en näringsidkare skall iaktta ett visst handlingsmönster i olikasituationer med risk för att annars förlora sin rätt. Det gäller alltså att göraen avvägning mellan å ena sidan sådana frågor som är av betydelse förkonsumenter och som bör regleras i konsumenlköplagen och å andra sidan frågorsom mera sällan blir aktuella vid konsumentköp och som därför bör lämnasutanför för att lagen inte skall bli alltför detaljerad och omfångsrik. Enligtmin mening har utredningen i allt väsentligt träffat rätt i den avvägningen. Deremissinstanser som har uttalat sig i frågan har också genomgående ställt sigpå samma linje. En ny konsumentköplag börtill en början klargöra när en vara skall avlämnas från säljaren till köparen,hur det skall ske, vilken betydelse avlämnandet har och i vilket skick varan dåskall befinna sig. Lagen bör också reglera vad som skall gälla om säljaren inteavlämnar varan i rätt tid eller om varan är behäftad med fel. I samband meddetta bör regleras under vilka förutsättningar varan skall anses behäftad medfel. Av särskild betydelse är naturligtvis regler om vilka påföljder som skallbli aktuella i fallav säljarens avtalsbrott. Lagen bör vidare innehålla regler om vad som skallgälla beträffande betalning och beträffande fall då köparen är i dröjsmål medbetalningen. Detär naturligt att huvudintresset vid utformningen av en ny konsumentköplagknyts till de situationer dä avtalsrelationerna inte har utvecklat sig på detsätt som parterna haft anledning att förvänta sig. För de väl fungerandesituationerna behövs ingen eller i vart fall ringa lagstiftning. Den nya lagenbör alltså till större delen koncentreras på frågorna om när avtalsbrott kananses föreligga och vilka påföljder som då kan bli aktuella. Delligger nära lill hands att la den allmänna köplagens bestämmelser somutgångspunkt vid utformningen av de enskilda bestämmelserna ikonsumenlköplagen. Den förra lagen tar visserligen i första hand sikte på köpmellan näringsidkare, men den är inte begränsad till sådana köp. Även omkonsumentköpen har undantagits, skall lagen gälla exempelvis fall där säljarenär en privatperson som säljer lill en näringsidkare, fall där bägge parter ärprivatpersoner och fall där köparen är en juridisk person som inte drivernäring, t.ex. en ideell förening. Den allmänna köplagen har utformats med tankeockså på sådana fall. Reglerna i den allmänna köplagen torde därför iväsentliga delar kunna anses godtagbara även för konsumentköp. Detfinns också andra argument som talar för atl lagreglerna om konsumentköp ochandra köp i möjligaste mån bör stämma överens. För säljare som avtalar iblandmed konsumenter och ibland med näringsidkare är det givetvis en fördel att haenhetliga regler att rätta sig efter. Vidare har köplagen sedan gammalt legattill grund för analogier på andra, icke detaljreglerade avtalsområden. Sådanaanalogier kompliceras om det fmns Oera alternativa rättsordningar vid köp.Självfallet är det också över huvud taget värdefullt om man inte komplicerarden rättsliga regleringen utan försöker få till stånd ett någorlunda enhetligtsystem. Påvissa punkter kan det emellertid vara motiverat att låta konsumentköpreglernafölja de regler som gäller om konsumentjänster enligt konsumenlljänsllagen(1985:716) i stället för reglerna i den allmänna köplagen. Likheterna mellanköp och tjänst är i en del fall betydande, och det kan ibland vara tveksamt omett avtal är att hänföra till den ena eller andra kategorin. För sådana fallfinns det anledning att sträva efter en nära likhet mellan konsumentköp- ochkonsumenttjänstregler. Även i övrigt kan det finnas lösningar ikonsumenlljänsllagen som framstår som mer ändamålsenliga för konsumentköp änmotsvarande bestämmelser i den allmänna köplagen. Självfalletkan del också finnas anledning all överväga lösningar som inte har någonmotsvarighet vare sig i den nya allmänna köplagen eller i konsumenttjänstlagen.Det yttersta motivet för en revision av konsu-mentköpräiien är intresset av attstödja konsumenternas ställning på marknaden. Enligt min mening är det ocksåbefogal att i skilda avseenden förstärka det civilrättsliga skyddet förkonsumenterna. idet följande atl i en del fall diskutera lösningar som är mera förmånliga förkonsumenten an vad konsumenttjänstlagen erbjuder för motsvarande situationer. Jaghar sagt alt den allmänna köplagen i mycket kan bilda utgångspunki förkonsumenlköplagen. När det gäller den språkliga utformningen av paragraferna,rubriksättningen m.m. är det dock inte givet atl den allmänna köplagen börbilda mönster för konsumenlköplagen. Även om den allmänna köplagen kan fåtillämpning på köp av privatpersoner, lar den i första hand sikte på merakommersiella köp. Detta har också, i det nordiska samarbetet, färgat dennärmare utformningen av de skilda paragraferna. Man kan litet tillspetsat sägaall den allmänna köplagen är skriven för personer som ofta har en viss insikt iköprättsliga frågor. Närdet däremoi gäller konsumenlköplagen är läget ell annat. Enskilda konsumenterär av naturliga skäl sällan insatta i köprättsliga frågeställningar ochköprättslig terminologi. Det finns ett starkt intresse av att lagtextenutformas så alt den blir så lättläst som möjligt för den enskilde konsumenten.Att konsumenlköplagen därigenom delvis kommer att kläs i en annan dräkt än denallmänna köplagen kan kanske utgöra en viss olägenhet för näringsidkare somkommer i kontakt såväl med den allmänna köplagen som med konsumenlköplagen.Denna olägenhet torde dock vara begränsad och får godtas med hänsyn tillintresset av atl konsumenlköplagen blir lättillgänglig för konsumenter. 2.1.3Tvingande eller dispositiva regler? kräver konsumentskyddet att en lag om konsumentköp i betydandeutsträckning görs tvingande till konsumenternas förmån. Utredningen har därvidanfört att ell väsentligt syfte med särskilda konsumentköpregler är attmotverka de olägenheter som kan uppstå för enskilda konsumenter genom attsäljare i koniraktsformulär använder villkor som inskränker köparensrättigheter enligt allmänna regler eller pä annat sätt missgynnar köparen. Föratt detta syfte skall kunna tillgodoses bör lagens regler enligt utredningen istor utsträckning vara tvingande till köparens förmån. Utredningensbedömning i denna del godtas av de flesta remissinstanserna. För egen del villjag framhålla att den särskilda civilrättsliga lagstiftning till skydd förkonsumenterna, däribland konsumenlköplagen, som gäller i principär tvingande till konsumentens förmån. Del kan enligt min mening inte komma ifråga atl frångå denna princip när det gäller regler i en ny konsumentköplag. Huvudprincipenbör alltså vara alt den nya konsumentköplagens regler skall vara tvingande tillkonsumentens förmån. Delta innebär att villkor som är sämre för konsumenternaän lagens regler blir ogiltiga. Däremot är det naturligtvis inget som hindraratt parterna kommer överens om villkor som är mera förmånliga förkonsumenterna. I vissa avseenden kan det dock finnas anledningatt ge parterna frihet att avtala om även sämre villkor än lagens bestämmelseranvisar. Sådana avsteg från huvudprincipen bör komma till direkt uttryck ilagtexten. Spörsmålet om lagenstvingande natur leder över till en annan fråga rörande lagens struktur. Sålundaanser några remissinstanser att utredningens lagförslag i för stor utsträckninginnehåller regler som ger ell vidsträckt utrymme för skönsmässiga bedömningaroch försvårar förutsebarheten. Enligt min mening är delgivetvis önskvärt alt lagreglerna lämnar så klara besked som möjligt. Samtidigtär det emellertid angeläget att reglerna görs så nyanserade att man irättstillämpningen kan ta hänsyn till de särskilda omständigheter somföreligger i varje enskilt fall. En alltför stelbent reglering kan motverkadetta intresse och även hindra att rättsbildningen anpassas till fortgåendeförändringar. För att reglerna skall bli tillräckligt flexibla är det därförofrånkomligt att de ibland formuleras i så allmänna ordalag att deras närmareinnebörd måste fyllas ut och konkretiseras genom vägledande avgöranden irättspraxis. 2.1.4 Särskilda regler omsakrättsligt skydd vid konsumentköp? Vidförsäljning av lösa saker gäller som huvudregel att köparen uppnår skydd motsäljarens borgenärer först om varan har kommit i hans besittning. Om köparenhar låtit den köpta varan kvarbli hos säljaren, kan den genom utmätning ochkonkurs tas i anspråk för betalning av de skulder som säljaren har. Köparensrätt inskränker sig då till att han i konkurrens med övriga borgenärer kan göragällande en fordran på säljaren. Den nu angivna principenkallas för traditionsprincipen. Den bygger på att varan skall ha överlämnats("traderats") till köparen - dvs. besittningen skall ha övergått tillköparen - för atl denne skall vara sakrättsligt skyddad. Enligt en i vissaandra länder tillämpad princip får köparen däremot skydd mot säljarensborgenärer redan genom avtalet. Den principen kallas för avtalsprincipen. Frågan omtraditionsprincipen kontra avtalsprincipen har behandlats av riksdagenmed anledning av en motion där det begärdes att frågan om traditionskravetskulle underkastas en allsidig utredning. ansåg inte all en sågenomgripande översyn var motiverad men uteslöt inte att del kunde finnasanledning atl närmare överväga om de problem som kravet på enbesittningsövergång medför kan lösas på annat sätt än genom en uppluckring avnuvarande regler. utgick frän att spörsmålet skulle komma attuppmärksammas under det pågående köprättsliga arbetet (se LU 1987/88:1). Fråganhar behandlats vid de överläggningar som höll den 27april 1989 med företrädare för näringsliv m.fl. (se avsnitt 1). Därviddiskuterades bl.a. huruvida en övergång till avtalsprincipen vore önskvärd.Från flera håll uttrycktes tveksamhet inför tanken att släppa avtalsprincipen fri ikommersiella sammanhang. Det sades alt risken för svåröverskådligatransaktioner och i förlängningen även formlösa säkerhetsöverlåtelser varalltför stor. Andra menade att dessa farhågor var överdrivna och anförde attavtalsprincipen fungerar utmärkt i många länder.