prop · GD0377 · 1989-12-31 00:00:00 — Köparen gjorde gällande alt säljaren inte kunde åberopabristande undersökning, eftersom denne inte upplyst om sin bristfälliga golvreparalion.HD slog fast all det rörde sig om ett gammalt trähus i dåligt skick, att flerafuktskador från lakläckage kunde iakttas och all golvet i fråga var uppenbartskadat; köparen hade därför en uppenbar anledning alt närmare undersökaskadomas beskaflFenhel och omfattning. HD konkluderade: "Med hänsyn tillall (säljaren) förklarat all golven var slut och lill att det vid besiktningenmåste ha framstått som uppenbart att golvet var allvariigt skadat, kan detförhållandet att (säljaren) inte upplyst om reparationen inte medföra att(säljaren) inte skulle äga åberopa att (köparen) eftersatt sinundersökningsplikt."' 1del aktuella fallet har HD således gått på den princip som gäller, d. v. s. attrelevansen avgörs med hänsyn till köparens undersökningsplikt, trots attsäljaren kände lill felet. Resultatet är knappast överraskande eftersom detinte rörde sig om ett fel som var svårt upptäcka. Den omständigheten att HDlämnat prövningstillstånd i det nu behandlade fallet, så all det nu endaståterstår att ta ställning till ett fall där säljaren har känt lill ett fel somär svårt alt upptäcka, lyder dock på att HD är beredd att slå fast alt säljareni sådana fall har upplysningsplikt. Del är således först , med tillgång tilldetta nya rättsfall, som man med någorlunda säkerhet kan fömtsäga vilkenställning HD kan tänkas la i ett renodlat fall. Delta anlagande bygger dock på etlmotsatsslut. Helt säker kan man således inte vara förrän HD avgjort ett mål därsäljaren känt lill felet och felet varit svårt att upptäcka. Somhovrätten tidigare framhållit tycks utredningen utgå från alt säljaren enligtgällande rätt har en ganska omfattande allmän upplysningsplikt (d.v.s. även ifall då säljaren inte gjort någon generell friskrivning). Som framgår avhovrättens genomgång av praxis har utredningen inte fullgott stöd för detta.Det bör erinras om rättsfallet NJA 1985 s274. Mot denna bakgmnd ter sigutredningens uttalanden i specialmotiveringen oklara.''' Utredningen framhålleratl lagförslaget inte innehåller något om upplysningsplikt och påpekar attdetta innebär atl säljaren inte blir ansvarig för fel som han borde hamisstänkt fanns (vilket stämmer med gällande rätt). När det gäller fel somsäljaren känt till, nämner utredningen inget alls om upplysningsplikt (utanhänvisar till svek o. Det är oklart vad utredningen i alla avseendenmenar. Del skulle vara en fördel om några klara -1 frågelistans ingress uppmanas säljaren att lämna sådanaupplysningar om fastigheten som en köpare kan vara intresserad av. I mäklarkontraktengörs ofta en erinran om "upplysnings- resp undersökningsplikten";huruvida en sådan klausul fanns med framgår inte av rättsfalle. Bruket avfrågelistor har kanske uppkommit på grund av att man uppfattat rättsläget såatt säljaren skulle ha en allmän upplysningsplikt, vilket inte är fallet. Denomständigheten att en frågelista förekommer vid ett köp kan eventuellt uppfattas som ett slags enligt kontraktet avtalat åtagande från säljaren attupplysa om de defekter han känner till. Det framgår inte om HD lagt särskild vikt vid attdet förekommit en frågelista vid köpet. "Betänkandet, s92. uttalanden gjordes.Utredningen lar visserligen klart avstånd från att Prop. 1989/90:77 allmänupplysningsplikt skulle vara utgångspunkten; del är bra alt utred- Bilaga 8ningen gör denna markering. Frågan är dock om det inte borde markeras någottydligare hur man skall göra avvägningen mellan upplysningsplikt ochundersökningsplikt. Somhovrätten framhållit har säljaren upplysningsplikt vid generella påföljdsfriskrivningar.Om säljaren inte känt lill felet skulle friskrivningen således gälla. Det finnsdock ytterligare några fall av intresse, som utredningen inte berört, därfelet kan bli relevant, trots atl säljaren friskrivil sig på etl sätt som ärformellt oklanderligt. I rättsfallet 1981 s400 godtogs inte friskrivningen heltenkelt därför atl säljaren var fackman som sålde till konsument och det rördesig om allvarliga konslmktionsfel i arbeten som säljaren själv utfört. 1rättsfallet NJA 1983 s %65 jämkades en (lill sin formulering i och för siggodtagbar) friskrivningsklausul med stöd av 36 § AvlL, varvid flera olikafaktorer vägdes in. "Del för sig i målet om en överlåtelse av ettbostadshus från en kommun till privatpersoner. Kommunen har annonserat uthuset som nyrenoverat och modemiseral, och huset har av allt alt döma givit spekulantemaintryck av all efter renoveringen hålla en god standard. Köpama har därförotvivelaktigt haft avsevärt fog för all utgå från all byggnaden i vart fallskulle vara i ell acceptabelt skick. Det fel som byggnaden likväl visat sigvara behäftad med är gmndläggande och omfattande. Med hänsyn till nu nämnda ochövriga omständigheter finner HD att del skulle vara oskäligt att beträflFandefelet i fråga tillämpa friskrivningsklausulen". Enligthovrättens mening bör en så viktig fråga som friskrivningar regleras merautförligt än utredningen föreslagit. '* Hovrätten anser vidare att lagförslaget,när det gäller upjjlysningsplikt, bör innehålla en regel om upplysningsplikt isamband med friskrivning." Vidare bör enligt hovrättens mening det imotiven uttalas att säljaren inte har någon generell upplysningsplikt; särskiltmot bakgmnd av att man inte dra några hell säkra slutsatser av de två rättsfallhovrätten anfört framstår del som angelägel med ett klargörande uttalande. Enligtgällande rätt, så som den har utvecklats i rättspraxis, ställs det mycket högakrav på köparen när det gäller att undersöka fastigheten. Utredningen anser som en tumregel bör ställa upp att en köpare av villor och fritidshus i normafalletinte skall behöva tillkalla särskild expertis för en ingående undersökning.Endast i sådana situationer då del finns särskilda varningssignaler kan delrimligen krävas av köparen att han, om han inte själv besitter tillräckligakunskaper, anlitar särskilda experter för " Jfr Adlercreutz, Avtalsrätt II, 1978. s 82-83. " Utredningen anser visserligen att det intefinns någon anledning att göra någon ändring igällande rättsläge; betänkandet, s81. Detta hindrar ändå inte att gällande " Se hovrättens utkast, 19d § 1 st. 148 Tingsrätten delar utredningens uppfattning i Prop.1989/90:77 delta hänseende. Möjligen innebär det en viss uppmjukning av dekrav Bilaga 8 som ställs på en köpare när del gäller att undersökafastigheten. Köparensundersökningsplikt utgör, som framhålls i belänkandet, otvivelaktigt det mestbetydelsefulla momentet vid bedömningen av vad köparen har haft anledning atträkna med i fråga om fastighetens skick. Att undersökningsplikten särskiltframhålls i lagtexten har därför sitt värde, även om några närmare anvisningarom hur köparens undersökning skall gå lill av naturliga skäl inte kan lämnas.Det bör emellertid påpekas att enligt gällande rätt även andra faktorer änköparens undersökningsplikt kan inverka på bedömningen. Tingsrätten ställer sigdärför tveksam till uttalandet på s 92 ö i fråga om säljarensupplysningsplikt, i den mån detta uttalande skall läsas så all säljarens underlåtenhetall upplysa om ett fel aldrig skulle få någon betydelse vid sidan av de fallsom kan omfattas av någon ogiltighetsgmnd i avtalslagen. Uttalandet synes inteslå i överensstämmelse med formuleringen i lagtexten, där del endast sägs attundersökningsplikten skall vara utgångspunkten vid bedömnigen. Denna formuleringutesluter inte alt även andra omständigheter får tillmätas betydelse.Tingsrätten utgår från att någon ändring i förhållande till gällande rätt inteär åsyftad. För att undvika all oklarhet på denna punkt bör man kanske i 4 kap19 § första stycket i den föreslagna lagtexten behålla den formulering som nufinns i lagtexten, nämligen "med hänsyn till omständighetema haftanledning räkna med vid köpet". Konsumentverketdelar utredningens uppfattning all köpama av villor och fritidshus inormalfallet skall kunna utgå från alt deras undersökningsplikt inte är såvittgående alt de skall behöva anlita särskilda experter för att undersökafastigheten. Det är som utredningen påpekar inte praktisktgenomförbart för köparen alt få till stånd någon ingående expertundersökning avfastigheten. Detär enligt verkels mening tillfredsställande all den föreslagna lagtexteninnehåller en i allmänna ordalag formulerad regel om omfattningen av köparensundersökningsplikt. Verket tillstyrker därför förslaget på denna punkt och hari övrigl inga invändningar mot det resonemang som förs under detta avsnitt. Juridiskafakultetsstyrelsen vid : Se avsnitt 2. Närdet gäller förvärv av villa och fritidshus bör i normalfallet enligt utredningen inte uppställas krav som innefattar att köparen skall behöva tillkalla särskild expertis för undersökning. Detta skall endast behöva ske i 149 sådana fall där särskilda"varningssignaler" förekommer. 1989/90: 77 rernaifrågasätter del lämpliga i all på detta sätt begränsa undersöknings- Bilaga 8plikten. Av rättspraxis framgår att köparens undersökningsplikt är mycket långtgående.Detta förhållande lorde numera vara välkänt för en bred allmänhet. Omutredningsförslaget går igenom finns risk att denna insikt försvagas. Del ärenligt Byggentreprenörerna oklokt alt kombinera framhållandet avundersökningsplikten i lagtexten med en försvagning av denna skyldighet.Lagstiftarens signaler bör gå i en och samma riktning. Enniarkerad undersökningsplikt framhäver också den stora skillnad i betydelse förpartema som råder mellan ell fastighetsköp och köp av exempelvis en TV apparat. Utredningenföreslår att köpares genom praxis utvecklade undersökningsplikt skall kommatill uttryck i lagtext. Styrelsen finner detta positivt särskilt som köpare,när det gäller bostadshus avsett för en eller två familjer, även geltsmöjlighet att med bindande verkan fullgöra sin undersökningsplikt genom en avpartema utsedd opartisk besiktningsman. Om denna altemativabesiktningsmöjlighet utnyttjas torde antalet tvister angående fel i fastigheti fortsättningen bli färre. Dagens tvister gäller frågan humvidaköpare borde ha upptäckt ell visst fel. Då den altemativa metoden används blirfrågan inte längre aktuell. Dessutom torde metoden "tvinga" säljareatt ge vamingssignaler om misstänkta fel eftersom det som inte antecknas iprotokollet senare blir att betrakta som dolt. Ellosäkerhetsmoment är hur detaljerade protokollen måste vara eftersom vissauppenbara bagatellartade brister skall betraktas som synliga trots all de inteantecknats. annat osäkerhetsmoment är att köparen inte kan lilltvinga sigen tillämpning av den altemativa regeln. Det är troligt atl en tillämpning intekommer till stånd då "säljarens marknad" råder. Detär mindre lämpligt med en inskränkning i undersökningsplikten, som föreslås i motivutlalandel till 19 § (sid 93, 1 och 2 st). Man kan inte la för givet, att undersökningsplikten (;ns i "normalfallet" enbart skallkunna fullgöras av köparen själv utan medverkan av särskilt kunnig person. Att fastställa som huvudregel alt det räcker med köparens egen undersökning i normalfallet strider delvis mot den föreslagna regeln om besiktning. Den na regel utgår ju ifrån att besiktningen skall ske av särskilt kunnig person. De olika köpeobjekten, har utredningen själv slagit fast, skiljer sig starkt liksom de personliga fömtsättningama för alt upptäcka eventuella fel. Av den anledningen bör praxis enligt NJA 1985 sid 871 fortfarande vara vägledande. Det måste vidare anses vara mindre lämpligt, att försöka ändra på gällande praxis enbart genom motivuttalanden, vars rättsliga innebörd man kan tvista om. Rättsläget blir knappast klarare härigenom. Småhusägarei : Prop. Köparensundersökningsplikt är väsentlig med tanke på ärendets karaktär rJ"3gäo och allt som går att okulärt inspektera skall beaktas. Därest köparen självinte är sakkunnig skall mäklare eller låneinstitut föreslå att sakkunnigbesiktning ulföres. Förall antalet tvister skall minska föreslår utredningen ett besiktningsförfarandevid köp av en- eller Ivåfamiljshus som köps för privat bruk. Hovrättenfinner alt ett sådant förfarande kan vara till stor fördel, om reglernautformas klart och entydigt. skall rättsverkan av en utförd besiktning vara all säljarenansvarar för fel som inte dokumenterats i besiklningstlåtande. '* En alldelesavgörande fråga är därför hur denna dokumentation skall åstadkommas.Utredningen menar att endast "fel som har rättslig relevans" skallantecknas, medan vad utredningen kallar "finishfd" som "ärtypiska för hart när alla fastigheter"'' skall hållas utanför. Man nämnersom exempel lapetsläpp och ytliga småsprickor i fasad m. m. "En köpare somvill göra gällande att sådana "fd" inte anmärkts i utlåtandet ochdärför skall omfattas av säljarens ansvar för dolda fel, kan inte vinnaframgång". Det anförda visar återigen svårigheterna att behandla denna typav materia utan ett enhetligt felbegrepp." Det är gott och väl att man iutlåtandet dokumenterar sådana defekter, som man redan vid besiktningen(köpet) kan konstalera är fel i köprällslig mening. Del är oftast inte dessasom ställer till problem, när man skall la ställning till undersökningspliktensomfattning. Det är de fall då det finns symtom på fel, som är de besvärliga.Del är därför väl så viktigt att man i utlåtandet dokumenterar sådana symtom.De exempel som utredningen menar inte skall dokumenteras är ofta sädana smådefektersom faller utanför felbegreppet, men det kan ibland vara svårt att dra gränsenmellan smådefekter och symtom på fel. Ett tapetsläpp kan lika väl bero på dåliguppsättning som på alt ytan bakom tapeten är fuktig. En ytlig spricka i enfasad kan lika gärna bero på att putsen har en s.k. torrspricka (som inte ärallvarlig) som att det har börjat uppkomma spänningar i den bakomliggandetegelmuren. tolka utredningens uttalande välvilligt, kan man uppfatta det så att manskall hålla sådana småskavanker, som inte är symtom på fel, utanförprotokollet. Det bör i så fall betonas att besiktningsmannen i utlåtandet skalldokumentera inte bara sådana defekter som i sig är redan utbildade fel, utanäven sådana defekter som är symtom på fel som redan '* Betänkandet, s99. På ett annat ställe, s723 st,verkar utredningen mena det motsatta, då man framhåller att säljarenundantagsvis inte skulle kunna bli ansvarig trots att felet inte anmärkts iutlåtandet. ' Skall väl vara byggnader. '"' De "fel" utredningen talar om, skullemed den av hovrätten föreslagna terminolo gin inte kallas för fel; genom att sålunda inte använda termen fel på dessa bristfallig heter, markeras att säljaren inte ansvarar. uppkommit eller är i någottidigare utvecklingsstadium. När det gäller Prop. 1989/90:77 symtom på felär del således myckel viktigt besiktningmannen utförligt Bilaga 8 motiverarvad symtomet kan indikera. Hovrättenanser vidare atl rättsverkan av besiktningen måste uttryckas myckel klarare ilagtexten. Skall utlåtandet ha betydelse som processuell presumtion,"' somskall kunna motbevisas, eller skall del ha karaktär av exklusivt bevismedel? ''Vidare måste man klart precisera vilka felanspråk som slår kvar och vilka somfaller bort. Om del i besiktningsullålandet angetts att etl symtom indikerarett visst fel, kan man fråga sig om köparen är förhindrad atl åberopa fel, dådel senare visar sig att del i själva verket rör sig om ell annat och kanskeallvarligare fel. Hovrättenåterkommer lill detta i anslutning lill hovrättens utkast till lagtext. Hovrättengår nu över lill frågor som rör besiktningsmannens kompetens, hurbesiktningsmannen skall utses och andra spörsmål som har samband därmed. Utredningenframhåller atl besiktningsmannen skall vara erfaren och opartisk. Om någotderaav dessa krav i efterhand visar sig inte vara uppfyllt, skall man bortse frånutlåtandet och i händelse av tvist falla tillbaka på den vanliga huvudregeln omköparens undersökningsplikt."' Utredningen framhåller att bedömningen i såfall skall vara mera förmånlig för köparen, om besiktningsmannen varit partisklill säljarens förmån. Hur skulle han kunna vara det? Genom att i utlåtandetpåpeka fel som han så atl säga "anteciperat". 1 så fall skullevisserligen inte säljaren bli ansvarig, men köparen skulle å andra sidanantingen pruta eller låta bli all köpa fasligheten. Skulle han kunna varapartisk genom all inte anmärka fel? I så fall blir ju säljaren ansvarig,eftersom felet inte anmärkts. Vad har utredningen tänkt på? Om man skallbortse från utlåtandet därför att besiktningsmannen varit oerfaren, skallköparen inte ha samma förmåner, enligt utredningen, utom möjligen då säljarensjälv valt ut besiktningsmannen och övertalat köparen att godta denne. 1 detsenare alternativet är det tydligen säljaren som vill underkänna utlåtandet,eftersom man kan förmoda atl besiktningsmannen på grund av sin oerfarenhelinte upptäckt så mycket som han bort. Man kan då fråga sig varför säljaren överhuvud taget skall kunna få utlåtandet underkänt i detta fall, då han självverkat för att den aktuelle besiktningsmannen skulle utföra besiktningen? Förslagetverkar i dessa delar mindre lyckat, inte minst mot bakgrund av atl köparen kankomma i underliige.'"' Innebörden av vad utredningen anfört blir lätt att,då en tvist om fel seglar upp, parternas argumentation förskjuts lill att istället gälla frågan om besiktningsmannens kompetens och opartiskhet. När detgäller frågan om kompetens bör del enligt hovrättens mening räcka med attparterna varit överens om att den aktuelle besiktningsmannen skulle utförabesiktningen. Den säljare som har besikt- "" Jfr t. ex. hyresnämnds yttrande enligt 12:57a 2 st JB, som skall ha presumtionsver- kan iprocessen i fastighetsdomstolen. besiktningsutlåtande enligt 7:20 AB 72. "'Betänkandet, s 96. ""Betänkandet,s97. ningsutlåtandetsrättsverkningar klara för sig, ser i eget intresse lill atl man Prop.1989/90:77 utser en tillräckligt kompetent besiktningsman. När det gällerfrågan om Bilaga 8 opartiskhet kan som hovrätten visat en besiktningsmanknappast vara partisk till säljarens förmån. Däremot kan en besiktningsmannaturligtvis vara partisk till förmån för köparen, t. ex. genom att inte taupp fel som i och för sig kunnat upptäckas. Detta kan å andra sidan säljarenråda bot på (liksom då besiktningsmannen är slarvig"') antingen genom attsjälv medverka vid besiktningen och visa på fel eller genom att i efterhand men naturligtvis före köpet"* komplettera utlåtandet. Även i detta fallkan man således ifrågasätta om det är en lämplig rättsföljd att man skallbortse från utlåtandet. Utredningenframhåller att köparens skall behandlas förmånligare när del gäller undersökningsplikten,om säljaren inte velat gå med på besiktning genom besiktningsman. Detta verkarvara en egendomlig konsekvens. I allmänhetär besiktningen till fördel försäljaren åtminstone i så måtto all en gmndligl utförd besiktning minskarrisken för all säljaren längre fram skall bli ansvarig för dolda fel. Attsäljaren av någon anledning inte vill medverka lillbesiktning, motiverar intealt köparens undersökningsplikt reduceras. Utredningenframhåller atl den part som begär besiktning självfallet skall stå förkostnaden. Hovrätten delar inte utredningens uppfattning, som tycks grundad påatt den som är uppdragsgivare skall stå för kostnaden. Det verkar enligthovrättens mening vara mindre viktigt vem av parterna som i det särskildafallet är uppdragsgivare. Viktigare måste vara all besiktningen genomförs baraom båda parter är överens om detta. Besiktningen kan sägas ligga lika mycket ibådas intresse med tanke på att man kan undvika framtida tvist och då ärdet rimligare all kostnaden delas lika. 1 vart fall bör dessa frågor övervägasmera noggrant än utredningen gjort. Därvid bör beaktas två olika praktiskasituationer. 1 del ena fallet kan besiktningsullålandet komma att omfatta såmånga fel att köparen föredrar atl avstå från all ingå avtal; i det andrafallet ingår parterna köpeavtal. Vem av parterna skall stå för kostnaderna i debåda fallen? 1flertalet mål om fel i fastighet är frågan humvida köparen har fullgjort sinundersökningsplikt uppe till bedömande. Att desarmera undersökningspliktengenom ett besiktningsutlåtande på sätt utredningen har föreslagit skulleframför allt kunna föra med sig att antalet mål om fel i fastighet minskade,men även atl tvisterna förenklades. Tingsrätten välkomnar därför förslaget.Utredningen har i sitt förslag begränsat möjligheten att fullgöra under- "' Säljaren förutsätts få ta konsekvenserna av att bersiktningsmannengör en slarvig besiktning; betänkandet, s 100. "*Utredningen pekar på möjligheten för säljaren att i efterhand kompletterautlåtan det, men är märkligt vag när det gäller tidpunkten; betänkandet, s99. sökningsplikten genom ettbesiktningsutlåtande till att gälla överlåtelser av Prop. 1989/90:77bostadsfastigheter för en eller två familjer. Som utredningen själv framhål- Bilaga 8 ler är detta ingen självklar begränsning. Enligt tingsrättens meningsaknas anledning att göra denna begränsning. Den föreslagna regeln bör därförgälla alla fastighetsöverlåtelser. Vidöverlåtelser av hyresfastigheter och andra kommersiella fastigheter torde, somutredningen också påpekar, bmket atl anlita besiktningsmän vara etablerat. Attäven i dessa sammanhang låta ett av en opartisk besiktningsman utfärdatutlåtande desarmera undersökningsplikten måste bara vara lill fördel, även omtvister i dessa fall sällan förekommer. Fråganom en köpare har fullgjort sin undersökningsplikt kan också komma upp i falldär t ex privatpersoner köper en obebyggd tomt för att på denna uppföra ettbostadshus. Tingsrätten har avgjort ett sådant mål om fel i fastighet.Felet påstods bestå i bl a att markens beskaflFenhel avvek från vad köparenhade haft anledning räkna med (omfattande lerförekomst som fördyrade gmnden).Frågan i målet var bl. a om köparen hade eftersatt sin undersökningsplikt genomatt tex inte föranstalta om en geoteknisk undersökning. Även i sådana fall kanen desarmeringsregd vara av värde. Ytterligareell skäl till att inte begränsa hjälpregeln till att avse bostadsfastigheterför en eller två familjer är att jordabalken enligt tingsrättens mening börinnehålla regler som gäller förvärv av i princip alla slags fastigheter.Därtill kommer att en generell regel också kan komma att medverka till attbesiktning kommer till stånd i så många fall som del är praktiskt möjligt. Tingsrättendelar utredningens bedömning all de föreslagna bestämmelserna om besiktningkan bidra till att nedbringa antalet tvister eller begränsa deras omfattning.Redan för närvarande är det inte ovanligt att en besiktning äger mm före köp aven fastighet. Det ligger ju i köparens intresse att härigenom dels bilda sig enuppfattning om fastighetens skick, dels fullgöra sin undersökningsplikt med denverkan detta kan ha vid eventuellt senare uppdagade fel. M!ed de i utredningenföreslagna reglema om besiktning kommer del, mera än vad som ärfallet, att ligga i säljarens intresse atl en noggrann besiktning utförs,eftersom säljaren i regel kommer all få bära ansvaret för fel som inte harupptäckts vid besiktningen. Eftersom besiktningen härigenom kommer att bli enangelägenhet för både köpare och säljare torde frågan om besiktningsförrätlarensopartiskhet och erfarenhet sällan leda till några komplikationer. Båda parterkan förväntas tillse att den som anlitas för besiktningen både är opartisk ochbesitter erforderlig kompelens för uppdraget. Motbakgmnd av vad som har sagts nu kan det ifrågasättas om lagen bör innehålla ell krav på erfarenhet och opartiskhet. Det fömtsätts all besikt ningsmannen har godtagits av säljaren och köparen. De har möjlighet all kontrollera hans opartiskhet och kompetens. Deras frivilliga avtal att godta en person som besiktningsman bör då också anses innefatta 154 ell godkännande av besiktningsmannensopartiskhet och kompelens. 1989/90:77 besiktningsmannen under vissaförhållanden bör kunna åläggas skade- Bilaga 8 slåndsansvar har utredningennämnt på s 100.