prop · GD03110 · 1989-12-31 00:00:00 — Ifråga om överutdelning m.m. frän fämansföretag har jag föreslagit attbeskattning skall ske som en särskild intäktspost i inkomstslaget tjänst utanuttag av socialavgifter, rätt till schablonavdrag eller grundavdrag (avsnitt6.8). Bestämmelserna tas in i SIL. De fämansföretagsregler som jag nu behandlar hör systematiskt inte hemma i SIL utan i KL. De bör därför föras in somen särskild punkt i anvisningarna till 32 S KL, som behandlar inkomst avtjänst. Bestämmelserna har flyttats över med i stort sett oförändrat innehåll. Ändringarnabestår främst i att systematiska brister i regelsystemet av- Prop.1989/90:110 hjälpts. Den nuvarande bestämmelsen som reglerar ett fåmansföretagsförvärv av egendom som uteslutande eller så gott som uteslutande är avsedd förföretagsledarens privata bruk kan enligt min mening inte ersättas av en regelom att beskattning av anskaffningsvärdet skall ske som för vanliga löneuttag.Av förarbetena till 1976 ärs fämansföretagslagstiftning (SOU 1975:54, prop.1975/76:79) framgår att bestämmelsen skall tillämpas endast vid företagetsförvärv av lös egendom från utomstående. Detta bör klart framgå av lagtexten. När det gäller frågan om förvärv av bit förföretagsledarens privata bruk delar jag FSK:s uppfattning att det nya systemetför beskattning av bilförmåner som trädde i kraft (prop.1986/87:46, SkU 9, rskr, 73, SFS 1986:1199) bör medföra att bilar undantas fräntillämpning av den nämnda bestämmelsen. Vid behandlingen av beskattningenav naturaförmåner har jag föreslagit att delvis nya beskattningsregler införsför bilförmån. Dessa ändringar påverkar dock inte min bedömning att enundantagsregel för förvärv av bilar i fämansföretag bör införas. Vidare bör somjag tidigare anfört den särskilda värderingsregeln för företagsledare ifämansföretag avseende bilförmån slopas. Som en konsekvens av attundantagsregeln införs bör företaget fä rätt till värdeminskningsavdrag påanskaffningsvärdet. Om en till företagsledaren närstående person, som intesjälv är anställd eller delägare i företaget, får utnyttja bil för privat brukbör företagsledaren beskattas för förmånen. Genom sitt bestämmande inflytandeär det han som har gjort det möjligt för den närstående att utan motprestationanvända företagets bil för privat bruk. Frän några remissinstanser har hävdats att det föreliggeren omotiverad olikhet i beskattningen beroende på om fåmansföretaget köper envillafastighet eller en bostadsrätt som tjänstebostad ät företagsledaren.Enligt min mening är förvärv av en bostadsrätt åt företagsledaren eller honomnärstående person just en sådan åtgärd som inte är betingad av företagetsverksamhet och därför skall föranleda beskattning av företagsledaren. Denomständigheten att villafastigheter inte behandlas på samma sätt är intetillräckligt för att undanta bostadsrätter från denna beskattning. Bestämmelsen bör inte tillämpas om företaget anskaffar enomsättningstillgång för företagsledarens privata bruk. I ett sådant fall bör istället vanliga regler om uttagsbeskattning gälla. Om en delägare i ett fåmansföretag avyttrar lös egendomtdl företagel som inte är till nytta för företagets verksamhetreavinstbeskattas delägaren enligt 35 S 4 mom. KL för helaköpeskillingen. Enligt mitt tidigare framlagda förslag skall reavinsterbeskattas i inkomstslaget kapital med en skattesats på (avsnitt 6). Föratt förhindra transaktioner av detta slag anser jag att det inte ärtillräckligt att hela köpeskillingen beskattas med denna skattesats.Bestämmelsen bör därför föras ihop med de övriga stoppreglerna och helabeloppet beskattas på samma sätt som föresläs för överutdelning från fämansföretag. Den nuvarande regeln om beskattning v\d felaktigprissättning vid överlä- telseav egendom mellan fåmansföretag och delägarna kolliderar med be- Prop.1989/90:110 stämmelserna om bäde företagets förvärv av egendom förföretagsledarens privata bruk och delägares införsäljning av onyttig lösegendom. I praxis (RÅ 1985 1:52) har bestämmelsen om felaktig prissättning inteansetts tilllämplig när företagsledare vederlagsfritt tagit ut egendom frånföretaget om företagets förvärv av samma egendom medfört att företagsledarenbeskattats för anskaffningskostnaden. Jag delar FSK:s uppfattning att dennapraxis bör komma till uttryck i lagtexten. Inte heller bör en delägaresinförsäljning av onyttig lös egendom till överpris föranleda beskattning enligtbestämmelsen om felaktig prissättning. Regeln att hela köpeskillingen skalltas upp som skattepliktig intäkt får anses tillräcklig. Felaktig prissättningvid införsäljning av fast egendom och bostadsrätter återkommer jag tillsenare. Hardelägaren i efterhand korrigerat en felaktig prissättning genom att t. ex.återbetala mellanskillnaden till företaget, bör detta inte medföra atttransaktionen bedöms enligt någon stoppregel om rättelsen sker inom samma tidsom tillämpas för att rättelse av taxering skall anses ha skett frivilligt ochskattetillägg därför inte påförs. Däremot bör inte ett villkor aft avtaletmellan företaget och delägaren är beroende av taxeringsmyndigheternasgodkännande beaktas. Transaktionen skall bedömas som om den fullföljts. FSK:sförslag om ändrad definition av begreppet fåmansföretag medför bl. a. attbestämmelsen angående felaktig prissättning inte blir tillämplig på fåmansägdahandelsbolag. För en viss situation anser jag emellertid att felprisregeln börtillämpas även på fåmansägda handelsbolag. Vadjag syftar på är utköp frän ett fåmansägt handelsbolag av fastigheter ochbostadsrätter e.d. som vinstbeskattas enligt de förmänliga reglerna förprivatbostäder Förvärvar ett handelsbolag - eller ett aktiebolag - en jordbruksfastighet,vilket kan komma att bli möjligt , skall mangårdsbyggnaden ingå inäringsverksamheten. Detta medför bl. a. att bolaget fär rätt att görareparationsavdrag. Tar delägaren sedan ut byggnaden ur bolaget och säljer den,behöver han endast betala skatt på försäljningssumman om byggnaden efteruttaget räknas som privatbostad. Det bör göras klart att uttaget inte utanskatteeffekter kan ske till underpris. Bestämmelsen bör utformas på det sättetatt uttag från fåmansägt handelsbolag till underpris av fastigheter ochbostadsrätter e.d. som är sä inrättade att de kan användas för privat boendeockså beskattas enligt regeln om felaktig prissättning. Beträffandebeskattning vid företagsledares etter företagsledare närstående personsupplåtelse av lokal tdl fåmansföretag gör jag föjande bedömning. Mittförslag om beskattning vid uthyrning av privatbostäder (avsnitt 7.6) innebäratt beskattning sker på samma sätt i inkomstslaget kapital, oavsett omuthyrningen avser hela eller del av året. Från hyresintäkten medges avdrag med4 000 kn samt därutöver vid uthyrning av småhus av hyresintäkten och vidannan uthyrning för den del av den egna hyran eller avgiften som belöper på denuthyrda delen. Om bostaden eller del därav hyrs ut till arbetsgivare elleruppdragsgivare medges inte 4 000-kronorsavdraget. I det fallet medges skäligtavdrag. Bakgrundentill den nuvarande bestämmelsen om beskattning vid företagsledares upplåtelseav lokal som ägs eller disponeras av honom till få- mansföretagetvar att man ville förhindra att företagsledaren genom att ut- Prop. 1989/90:110nyttja schablonbeskattningen av en- och tväfamiljsfasdgheter skattefritt skullekunna tillgodogöra sig ersättningen. Bestämmelsen är enligt min meningfortfarande befogad. Det gäller även när särskilda bestämmelser nu införs förbeskattning av anställdas ersättningar frän arbetsgivaren för lokal-upplåtelseoch trots de nya reglerna om beskattning av uthyrningsinkomsten Företagsledarenskulle annars få möjlighet att ta ut ersättning från företaget som lägrebeskattad kapitalinkomst, trots att den egentligen borde beskattas som tjänst.Hela hyresersättningen skall därför redovisas i inkomstslaget tjänst. Upplåtarensavdragsrätt för kostnader för uthyrningen bör begränsas tiU de direktamerkostnaderna som föranletts av företagets utnyttjande av lokalen. Ifråga om företagets avdragsrätt för lokalkostnaden anser jag i likhet med FSKatt denna bör motsvara utgivet belopp om detta är marknadsmässigt. Medmarknadsmässig ersättning förstås vad företaget skulle ha fått betala till enutomstående för en motsvarande lokal. Bestämmelsenangående hyresersättning bör även fortsättningsvis gälla för fåmansägdahandelsbolag. Motivet till bestämmelsen hänger inte i första hand samman medupprätthållandet av dubbelbeskattningen. I det här sammanhanget bör enligt minmening inte göras någon skillnad mellan en upplåtelse till aktiebolag ochhandelsbolag. Bestämmelsenom beskattning till följd av överträdelse av tåneförbudet i aktiebolagslagen(1975:1385) år inte någon fåmansföretagsregel utan beskattning sker vidförbjudna lån frän alla aktiebolag. Bestämmelsen bör därför brytas ut ochplaceras i en egen anvisningspunkt, punkt 15 av anvisningarna till 32 S KL.Innebörden av begreppet lån i aktiebolagslagen och KL bör vara detsamma och detskall i normalfallet vara fråga om ett penninglån för att beskattning skallske. I förtydligande syfte bör detta framgå av lagtexten. Grundprincipennär det gäller beskattning av transaktioner som täcks av låneförbudet är attdet är fråga om uttag för gott av medel från företaget. Uttaget bör såledesjämställas med lön. Frågan om en återbetalning av lånet skall utesluta beskattningmäste bedömas mycket restriktivt. En omständighet som kan föranleda attbeskattning inte skall ske är att länet återbetalats före utgången avlåntagarens beskattningsår. Ett krav bör dock vara att det är fråga om endefinitiv återbetalning och inte ett s. k. rullande lån. Enligtreglerna som jag tidigare föreslagit för beskattning av råntefria ellerlågförräntade lån från arbetsgivare skall förmånen beskattas i inkomstslagettjänst och beläggas med socialavgifter som ett mot förmånen svarandebelopp fär dras av enligt allmänna regler om avdrag för räntekostnader(avsnitt 5.3.2.1). Vidare slopas det skattefria beloppet om 2 000 kn liksom desärskilda reglerna om räntetillägg i 10 S 6 mom. Denya reglerna är enligt min mening inte dllräckliga för att avhålla företagsledarei fåmansföretag från att utnyttja sin speciella ställning och därigenom skaffaett lån med fördelaktig ränta. Bestämmelsen om beskattning av företagsledareeller närstående person som fär en sådan förmån bör därför Beskattning bör ske i inkomstslaget tjänst päsamma sätt som vid Prop. 1989/90:110 överutdelning m. m. frän fämansföretag.Företaget ä sin sida bör uttagsbeskattas. Vid delägares införsäljning av en fastighet tillfåmansföretaget gäller att reavinstberäkningen inte får görasenligt de regler som normalt gäller vid fastighetsförsäljningan Reglermotsvarande de som gäller för beräkning av reaförlust skall i ställettillämpas. RSV kan medge dispens om försäljningen sker av organisatoriska ellerandra synnerliga skäl. Enligt RSV:s praxis gäller i princip att undantag medgesom den införsålda fasdgheten helt eller till huvudsaklig del skall användas iföretagets rörelse. Åven med de av mig föreslagna beskattningsreglerna förfysiska personers avyttring av privatbostäder och näringsfastigheter (avsnitt6.4.7 och 6.4.11) finns behov av att inte tillåta en schablonmässig beräkningav reavinsten vid införsäljning av fastighet som inte skall användas iföretagets näringsverksamhet. Motivet är liksom tidigare att förhindra attdelägaren genom sådana onödiga införsäljningar tar ut medel från företaget päett från skattesynpunkt fördelaktigt sätt, trots att delägaren genom företagethar samma tillgång till fastigheten som före försäljningen. Jag delar FSK;suppfattning att RSV:s praxis - som innebär att införsäljningar av fastighetersom helt eller huvudsakligen skall användas i företagets näringsverksamhetbeskattas enligt de vanliga reavinstreglerna - lagfästs. Detta innebär attschablonberäkning av vinsten får göras vid sädana "nyttiga"införsäljningar RSV bör få möjlighet att medge schablonberäkning om det finnssynnerliga skäl. För att förhindra att en delägare i samband medinförsäljningen genom överprissättning för fastigheten tar ut medel fränföretaget, som beskattas enligt den av mig föreslagna skattesatsen på förkapitalinkomster, bör överpriset beskattas som intäkt av tjänst. Beräkning av reavinst för bostadsrätter skall i enlighetmed vad jag tidigare anfört (avsnitt 6.4.10) ske på i princip samma sätt somberäkningen av reavinst för fastigheten av vinsten kan antingenske enligt en grundregel eller enligt en schablonregel. Mot denna bakgrundanser jag att beskattningen av en delägares införsäljning av en bostadsrättfill fåmansföretaget bör behandlas på samma sätt som en motsvarandefastighetsinförsälj-ning. Bakgrunden till nuvarande bestämmelser att fämansföretagendast har avdragsrätt för utbetalat tandem är att det ansettsotillfredställande att fåmansföretag skulle få en skattekredit genom att görareserveringar för tantiem och liknande skulden Syftet med bestämmelsen är attföretagets avdrag och mottagarens skattepliktiga intäkt skall hänföra sig tillsamma än FSK föreslär att avdragsrätt införs för avsättning om tantiemetbetalas ut från räkenskapsårets utgång. I likhet med RSV anserjag att förslaget - trots vissa fördelar - skulle innebära en sådan tungroddadministration att det inte bör genomföras. Mitt förslag:Definidonen av fämansföretag skall inte omfatta handelsbolag. För de fall enviss bestämmelse skall omfatta även handelsbolag införs en definition avbegreppet fåmansägt handelsbolag som i princip överensstämmer med definitionenav fåmansföretag. För handelsbolagen är det andelsinnehavet ellerbolagsavtalet som avgör om ett väsentligt inflytande föreliggen Det skall avlagtexten framgå att aktiernas röstvärde skall beaktas vid bedömningen av omett företag är ett fämansföretag. Det skall vidare av lagtexten framgå attbolag vars aktier är inregistrerade vid eller är föremålför OTC-notering inte skall räknas som fåmansföretag. Detta bör ske genom atthänvisning görs till begreppet aktiemarknadsbolag enligt lagen (1985:571) omvärdepappersmarknaden. Likaså skall som fåmansföretag inte räknasbostadsrättsföreningar och renodlade bostadsaktiebolag. FSK:sförslag: Överensstämmer med mitt. Remissinstanserna:Flertalet remissinstanser är positiva till förslagen. Frän några håll anförsatt inga företag vars aktier är föremål för omsättning pä aktiemarknaden ellerför inofficiella noteringar bör betraktas som fämansföretag. Någralänsskattemyndigheter anser att subsidiärdefinitionen av fåmansföretagsbegreppetbör ändras sä att den kan tillämpas på sådana bolag som t.ex. PraktikertjänstAB, där verksamheten är uppdelad pä flera avgränsade rörelsegrenan Från någrahåll efterlyses en närmare definition av företagsledarbegreppet i lagtexten. Skälen för mitt förslag:Vid tillkomsten av lagstiftningen om fåmansföretag framhölls att det avgörandeför om ett fåmansföretag skulle anses föreligga var att en person eller ettfåtal personer hade ett dominerande eller väsentligt inflytande i företaget. Avlagtexten kom emellertid inte klart att framgå att aktiernas röstvärde skallbeaktas vid bedömningen om ett sådant inflytande föreliggen Praxis (RÅ 1986ref. 47) har dock tolkat bestämmelsen så att de ägda eller innehavda aktiernasröstvärde skall beaktas. Jag delar kommitténs uppfattning att detta bör kommatill klart uttryck i lagtexten. Bolag som ärinregistrerade vid eller är föremål för OTC-notering färanses vara underkastade sådan insyn och kontroll att det inte föreligger sammarisk för missbruk som i mer renodlade fåmansföretag. I praxis har också ettOTC-noterat företag inte bedömts som ett fåmansföretag ( RÅ 1986 ref. 165).Jag anser i likhet med kommittén att det av lagtexten bör framgå attdefinitionen av fåmansföretag inte omfattar sådana bolag. Detta bör uttryckasgenom en hänvisning till begreppet aktiemarknadsbolag i lagen omvärdepappersmarknaden. För övriga bolag som är föremål för omsättning pämarknaden och för vilka inofficiella noteringar föreligger är jag inte beredd attföreslå något generellt undantag. I dessa fall får en bedömning göras i varjeenskilt fall. Beskattningenav handelsbolagens vinster är inte uppdelad i tvä led utan allbeskattning sker direkt. Ägarnas uttag av kontanter ur handelsbolaget påverkaralltså inte beskattningen. Handelsbolagens ställning inomfåmans-företagslagstiftningen har ifrågasatts frän många häll, bl. a. eftersomett av syftena med denna lagstiftning var att förhindra ägarna av aktiebolagatt tillgodogöra sig bolagets vinstmedel pä ett sådant sätt att beskattningenvid uttagstillfället kringgås. Jag delar den uppfattningen att handelsbolageninte generellt skall anses som fåmansföretag. De bör därför undantas frändefinitionen. Om en bestämmelse skall tillämpas pä ett handelsbolag bör dettai stället uttryckligen anges. Till följd av detta måste en särskild definitionav vad som avses med ett fåmansägt handelsbolag införas. Definitionen bör anslutatill definitionen av fåmansföretag. Frågan om ett dominerande inflytande föreliggeri sådana handelsbolag skall avgöras med ledning av andelsinnehavet ellerbolagsav';alet. Beträffandedefinitionen av företagsledarbegreppet delar jag FSK:s uppfattning att ennärmare konkret utformning i lagtexten knappast är möjlig utan att en samladbedömning av alla föreliggande omständigheter måste göras. Härvid kanjämförelse bl. a. göras med vad som gäller vid bedömningen vidinkomstuppdelning i familjeföretag beträffande förhållandet mellan företagsledareoch medhjälpande make. Bestämmelsernaom beskattning av förmåner från fåmansföretag har tagits in i punkt 14 avanvisningarna till 32 S KL. Till punkt 15 av anvisningarna till 32 S KL harflyttats bestämmelserna om beskattning vid överträdelse av låneförbudet.Bestämmelserna om reavinstberäkning vid delägares införsäljning av egendom hartagits in i 24 § 6 mom. I 2 S 13 mom. SIL har införts bestämmelser som tarsikte på fåmansföretaget. 8.12.3 Inkomstuppdelning i familjeföretag Mitt förslag: Den nuvarande 400-timmarsgränsen för attmedhjälpande make själv skall beskattas för ersättning för sin arbetsinsatsliksom bestämmelsen angående arbete utfört i makarnas gemensamma bostadslopas. Avgörande skall i stället vara den faktiska arbetsinsatsen ochersättningens marknadsmässighet i förhällande till det utförda arbetet.16-årsgränsen för att barn själva skall beskattas för lön för sitt arbete iföräldrarnas verksamhet behålls. Beträffandeersättningar från fåmansägt handelsbolag dll medhjälpande make och barn, somockså är delägare i bolaget, skall bestämmelsen om inkomstuppdelning gälla förall inkomst - bortsett från skälig ränta pä insatt kapital. FSK:s förslag: Överensstämmer med mitt. Remissinstanserna:I stort sett samtliga remissinstanser är positiva till att 400-timmarsgränsenslopas. Företrädare för näringslivet föreslär att 16-ärs-gränsen slopas eller ivart fall sänks till 15 är. Några remissinstanser anser att bestämmelsenangående inkomstuppdelning i fåmansägda handelsbolag där make och barn ocksä ärdelägare är obehövlig. Skälen för mitt förslag: Makar som tillsammans har ettföretag eller bedri- Prop. 1989/90:110 ver näringsverksamhet behandlas ibeskattningshänseende olika när det gäller möjligheten att fördela resultatetmellan sig beroende pä om verksamheten anses utövad gemensamt eller om den enemaken betraktas som medhjälpare. Anses verksamheten bedriven av båda makarnagemensamt eller anses - i fåmansföretag - båda makarna som företagsledare,godtas i princip den av makarna gjorda inkomstuppdelningen. I medhjälparfallenär det den medhjälpande makens faktiska arbetsinsats som är avgörande förmöjligheten till inkomstuppdelning. Denna princip är enligt min mening enriktig utgångspunkt för reglernas uppbyggnad. En medhjälpande make har ungefärsamma ställning som en utomstående som anställts i företaget och har inte detansvar som följer av företagsledande uppgiften Beträffande gränsdragningenmellan gemensam verksamhet och medhjälparfall anser jag att departementchefensuttalande i prop. 1975/76:77 s. 67 f. är vägledande både idirektägd verksamhet och i fämansföretag där båda makarna är verksamma. När en av makarna anses som medhjälpare krävs förinkomstuppdelning att den medhjälpande makens arbetsinsats uppgått till minst400 timmar under beskattningsåret. Denna timgräns infördes för att möjliggöraen kontroll av medhjälpande makens arbetsinsats. 400-timmarsgränsen haralltsedan den infördes kritiserats starkt. Den har ansetts leda till effektersom inte kan accepteras från rättvise- och jämställdhetssynpunkt. Skäl kan ioch för sig anföras för att behälla 400-timmarsgränsen om denna är effektivfrån kontrollsynpunkt. Av de enkätsvar som redovisats i FSK:s betänkande ochav inkomna remissvar framkommer emellertid att sä inte är fallet. 400-timmarsgränsenbör därför slopas. Avgörande för inkomstuppdelningen skall i stället vara denmedhjälpande makens faktiska arbetsinsats och ersättningens marknadsmässighet.Liksom ddigare bör telefonpassning och representation i bostaden inte beaktas. Regeln om ålderskravet för att barn själva skall blibeskattade är fortfarande motiverad av kontrollskäl. Några mer bärande skälför att sänka åldersgränsen föreligger inte enligt min mening. Bestämmelserna om inkomstuppdelning gäller ocksä lön frånhandelsbolag till företagsledarens make och barn som är delägare ihandelsbolaget. Bestämmelserna har ansetts vara tillämpliga endast vidfördelning av arbetsinkomster (RÅ 83 1:18 och RÅ 1986 ref. 111). Praxismöjliggör alltså en inkomstuppdelning i fåmansägda handelsbolag som integodtas när det gäller fämansaktiebolag. Bestämmelserna om inkomstuppdelning börinte - såvitt gäller inkomst som make och barn får som delägare ihandelsbolaget - begränsas till att avse endast ersättning för utfört arbete.Om det belopp sädana delägare fått från bolaget överstiger marknadsmässigersättning för utfört arbete och skälig ränta pä insatt kapital, skall därförföretagsledaren beskattas för den överskjutande delen. Bestämmelserna om inkomstuppdelning har tagits in i punkt13 av anvisningarna till 32 S KL. 8.13Övergången till det nya systemet 8.13.1.Avskattning av lagerreserver m.m. Mitt förslag:Lagerreserver, avsättning till internvinstkonto och resultatutjämningsfondåterförs till beskattning till den nya skattesatsen under längst fyra änFormellt återförs reserverna till beskattning vid 1992 ärs taxering. Vid dennataxering beslutas ett uppskovsbelopp som utgör skillnaden mellan de upplöstareserverna och årets survavsättning. Beloppet utgör en intäkt som skallåterföras till beskattning med per är vid taxeringarna . Något särskilt avdrag - rabatt - om uppskovsbeloppet återförs i snabbaretakt utgår inte. Fysiska personer behöver inte ta upp någon del av uppskovsbeloppetvid taxering. För enskilda näringsidkare skall intäkten beläggas medsärskild löneskatt och inte bli förmänsgrundande om den skattskyldige inteyrkar annat. För näringsidkare som i samband med övergängen går över dll attdriva verksamheten i aktiebolag föreslås en möjlighet att återförauppskovsbeloppet i bolaget. URF:s förslag:Överensstämmer i huvudsak med mitt. De särskilda av-skattningsreglerna föreslåsäven omfatta skadeförsäkringsföretagens regleringsfonder för trafikförsäkringoch utjämningsfonden Avsättning till internvinstkonto omfattas däremot inte.Återföring föreslås ske under fem ån För uppskov krävs i princip maximalsurvavsättning. Återföring skall ske med , , , och 10 %under taxeringsåren 1992-1996, Vid snabbare återföring utgår rabatt medmaximalt av återfört belopp. För en fysisk person som skjuter uppåterföringen till taxering utgår ett tillägg om av det uppskjutnabeloppet. Remissinstanserna: Förslagetgodtas i stort. RSV anser att en avvecklingsperiod om tre är är tillräcklig.Verket hävdar att kravet pä maximal survavsättning vid 1992 ärs taxering ärokontrollerbart. Från näringslivets sida framhålls att reglerna avlikviditetsskäl bör få en generösare utformning.