prop · GD0370 · 1989-12-31 00:00:00 — manfattningav betänkandet Censurlagen en modemisering av biograf- Prop. 1989/90:70förordningen fogas till protokollet som bilaga 4, lagförslagen i samma betänkandesom bilaga 5 samt remissammanställningen avseende detta som bilaga 6. Regeringenbeslutade att inhämta lagrådets yttrande över förslag tilllag om ändring av , lag om filmcensur och kontroll av videogram ochvissa andra lagar. Förslagen bör fogas till protokollet i detta ärende sombilaga 7. Lagrådetsyttrande, som avgavs , bör fogas till protokollet sombilaga 8. Datainspektionenhar, som framgår av avsnitt 4.7, inkommit med yttrande. och till regeringen har kommit in ett stort antal skrivelser mednamninsamlingar i ärendet och flera uppvaktningar i frågan har ägt rum hosregeringsledamöter. 1fortsättningen redogör jag först för gällande rätt och den diskussion som förtsi denna fråga (avsnitt 2). Därefter diskuterar jag behovet av utökadlagstiftning, när det gäller våldsskildringar i rörliga bilder och de frågor ensådan lagstiftning väcker med hänsyn till regeringsformens bestämmelser omyttrande- och mötesfrihet (avsnitt 3). I avsnitt 4, slutligen, framlägger jagmina överväganden och förslag under åtta huvudmbriker: - Ett brett åtgärdsprogram (4.1) - Rådet mot skadligavåldsskildringar (4.2) - Utbildningsinsatser (4.3) - Stöd till kvalitetsfilm och kvalitetsvideogram(4.4) - Stöd till frivilliga krafter(4.5) - Straffskärpning (4.6) - Biografbyrånstillsyn över videogrammarknaden m. m. - Censur av offentligt visad film(4.8) Somkommer att framgå godtar jag i allt väsentligt lagrådets förslag till ändringari de remitterade förslagen. Lagrådets granskning har också lett till vissaredaktionella ändringar i lagtexten. Jag behandlar lagrådets synpunkter främsti avsnitten 4.6, 4.7, 4.8.6 och 4.8.9 samt i specialmotiveringen (avsnitt 6). Vissaav de förslag som läggs fram i propositionen påkallar inte ändrad lagstiftningoch har därför inte granskats av lagrådet. Dessa förslag hänför sig tillavsnitt 7. Vidberedningen av detta ärende har jag samrått med cheferna för justitie-, finans-och civildepartementen samt statsråden , och i defrågor som berör deras ansvarsområden. 2 Gällande rätt och bakgrund p°p- Regeringsformensbestämmelser om gmndläggande fri- och rättigheter fick sin nuvarande utformninggenom lagändringar som trädde i kraft . I samband medinförandet diskuterades filmcensurens förenlighet med de nya reglema. 1propositionen (prop. 1975/76:209 s. 111) om ändring i regeringsformen anfördesatt bestämmelserna om förhandsgranskning av biograffilm i förordningen(1959:348) med särskilda bestämmelser om biografföreställningar m. (biografförordningen) i första hand utgör en begränsning av yttrandefriheten. Enligtregeringsformen är varje medborgare gentemot det allmänna försäkradyttrandefrihet en frihet att i tal, skrift eller bild eller på annat sättmeddela upplysningar samt uttrycka tankar, åsikter och känslor. Yttrandefrihetenfår begränsas genom lag i den utsträckning regeringsformen medger det. Ensådan begränsning får göras endast för att tillgodose ändamål som ärgodtagbara i ett demokratiskt samhälle. Begränsningen får aldrig gå utöver vadsom är nödvändigt med hänsyn till det ändamål som har föranlett den och inteheller sträcka sig så långt att den utgör ett hot mot den fria åsiktsbildningensåsom en av folkstyrelsens gmndvalar. 1regeringsformen (2 kap. 13§) anges de ändamål för vilka begränsning avyttrandefriheten får ske. Dessa är hänsyn till rikets säkerhet, folkförsöijningen,allmän ordning och säkerhet, enskilds anseende, privatlivets helgd eller förebyggandetoch beivrandet av brott. Vidare får friheten att yttra, sig i näringsverksamhetbegränsas. 1 övrigt får begränsningar av yttrandefriheten ske endast omsärskilt viktiga skäl föranleder det. Vid bedömandet av vilka begränsningar somfår ske skall särskilt beaktas vikten av vidaste möjliga yttrandefrihet ipolitiska, religiösa, fackliga, vetenskapliga och kulturella angelägenheter. Ändamåletmed förhandsgranskningen av biograffilm anses vara sådant att detöverensstämmer med de undantagsmöjligheter som angivits i 2 kap. 13§regeringsformen. Eftersombiografiorordningens regler avser film som visas vid biografföreställningar ärreglema om censur även att betrakta som ett ingrepp i mötesfriheten. Varjemedborgare är på ett liknande sätt som gäller för yttrandefriheten garanterad mötesfrihet. Även mötesfriheten får begränsas för vissa ända mål som är angivna i regeringsformen men som saknar intresse här (2 kap. 14 § första stycket). För att säkerställa filmcensurens gmndlagsenlighet har i en särskild övergångsbestämmelse, punkt 4 av övergångsbestämmelsema till lagen (1976:871) om ändring i regeringsformen, föreskrivits att vid ikraftträdandet föreliggande bestämmelser om att film inte fick förevisas offentligt, om den inte hade godkänts för sådan visning, skulle gälla utan ninder av gmndlagsbestämmelsema. gäller övergångsbestämmelsen även videogram. För den yttrandefrihet somutövas i tryckt skrift, tryckfriheten, gäller Prop. 1989/90:70 regler som ärutformade på ett annat sätt. De begränsningar som får göras i tryckfrihetenregleras i tryckfrihetsförordningen. Enligttryckfrihetsförordningen gäller förbud mot censur. Missbmk av tryckfriheten fårendast beivras i efterhand och i den särskilda ordning och i de fallförordningen medger det. Ansvaret för innehållet i en tryckt skrift vilarenligt tryckfrihetsförordningen på en bestämd person, för periodisk skriftvanligen dess utgivare och för en tryckt skrift av annat slag författaren (8kap. 1 och 5 §§). Denna person kan dömas till ansvar eller åläggas skadeståndsskyldighetför missbmk av tryckfriheten bara om skriften innehåller något som utgörtryckfrihetsbrott. Vad som är tryckfrihetsbrott anges genom en uppräkning i gmndlagenav olika gämingar (7 kap. 4 och 5§§). För strafibarhet krävs att gämingen ärkriminaliserad också enligt vanlig lag. I detta sammanhang kan nämnas att somtryckfrihetsbrott anses bl.a.sådan olaga våldsskildring varigenom någon i bildi tryckt skrift skildrar sexuellt våld eller tvång med uppsåt att bildensprids, om inte gämingen med hänsyn till omständighetema är försvarlig. Straffför sådan gäming finns föreskriven i 16 kap. 10 b § . Brottsbalksbrottetomfattar emellertid även andra former av våldsskildringar. Dessa skall berörasi avsnitt 2.1.4. Justitiekanslemhar uppgiften att vaka över att tryckfrihetens gränser inte överskrids. För målom tryckfrihetsbrott finns en särskild rättegångsordning med juryprövning. Censurav film har funnits . Numerafinns bestämmelsema om obligatorisk förhandsgranskning av offentligt visad filmi biografförordningen. Innanen film får visas offentligt, dvs. vid en allmän sammankomst eller offentligtillställning, måste den ha godkänts av . Detta gäller allaslags filmer och fr.o.m.den 1 januari 1986 även videogram. Reklamfilm är sedannämnda tidpunkt undantagen. S.k.trailers betraktas inte som reklam och inteheller filmer och videogram med musikupptagningar, exempelvis s. k. videoclips. Varje kopia som skall komma till användning vidoffentlig visning skall ges in till biografbyrån. Granskningsavgiftens storlekär beroende av såväl speltid som antal kopior. Biografbyrånfår inte godkänna en film eller en del av en film som på gmnd av det sätt som händelsemaskildras på och det sammanhang som de förekommer i kan verka förråande eller skadligtupphetsande eller förleda till brott. Biograföyrån får vidare vägra godkänna enfilm eller en del av en film om den finner att visningen uppenbarligen stridermot lag. Bedömningenav frågan om ingripande skall ske utgår i huvudsak från filmens syften ochhelhetsverkan. Beträffandefilmer som är avsedda att visas för bam gäller strängare 20 regler.Sedan den 1 januari 1978 tillåts visning av en film för barn efter en Prop.1989/90:70 indelning av dem i tre åldersgrupper. Dessa utgörs av en åldersgruppför barn som är , en för barn som fyllt sju men inte och enför barn som fyllt elva men inte . En film eller en del av en film fårinte godkännas i den mån den kan vålla bam i den aktuella åldersgruppen psykiskskada. Enligtförordningen (1988:675) med instmktion för statens biograftyrå avgörs frågan omcensur av censorer på följande sätt. Omen film är avsedd att visas för vuxna, dvs.personer som fyllt , prövasfrågan om godkännande av en enda censor. När denne ifrågasätter om filmen börförbjudas helt eller delvis, skall han tillkalla en annan censor för att deltai prövningen. Har de skilda meningar skall ytterligare en censor tillkallas. Omcensorerna avser vidta någon mer väsentlig censuråtgärd skall filmgranskningsrådetsyttrande inhämtas. är ett till biografbyrån knutetrådgivande organ som består av fem ledamöter. Filmsom är avsedd att visas för barn skall alltid granskas av två censorer. Minsten av censorerna skall ha kvalificerad utbildning och erfarenhet ibarnpsykologi, pedagogik, barnpsykiatri eller annat ämne av värde vidprövningen. Om de båda censorerna inte kan enas, skall en tredje censor delta iprövningen. Om censorerna avser vidta någon mer väsentlig åtgärd skall de, närdet gäller barnfilm, inhämta yttrande från barnfilmnämnden. är liksom filmgranskningsrå-det - ett till biograföyrån knutet rådgivande organbestående av fem ledamöter. Biografbyrånsbeslut i censurärenden kan överklagas hos regeringen. Beslut om avgifteröverklagas hos kammarrätten. Vissa av byråns beslut, bl. a. att inhämtayttrande från filmgranskningsrådet eller barnfilmnämnden, får inte överklagas. Förhandsgranskningav filmer och videogram enligt biografförordningen är den enda form av censursom förekommer i . Genomlagen (1978:487) om pliktexemplar av skrifter och ljud- och bildupptagningarinfördes regler om pliktexemplar även av ljud- och bildupptagningar. Arkivetför ljud och bild inrättades för att ta hand om dessa nya pliktexemplar.Arkivet startade sin verksamhet , då även lagen trädde ikraft. De grundläggande reglerna om arkivet återfinns i förordningen (1988:342)med instruktion för arkivet för ljud och bild. De pliktexemplar som skalllämnas in till arkivet är följande. Samtliga radio- och TV programsom sänts ut av , 2. filmer som godkänts för visningav biograföyrån, 3. reklamfilm för biografvisning, 4. fonogram och videogram somoffentliggjorts och mångfaldigats i landet i minst 50 exemplar och 5. offentliggjordafonogram och videogram som mångfaldigats utom- landsoch importerats till i minst 50 exemplar och har svenskt Prop.1989/90:70 intresse, t.ex. svensk text. Leveranspliktenomfattar också omslag, fodral, folder, broschyr och liknande, som följer medvarje exemplar vid spridning. Filmer som lämnats till arkivet återlämnas,sedan arkivet framställt en videokopia. Arkivetsverksamhet kan indelas i fyra huvudområden: accession, bevarande,katalogisering och tillhandahållande. Bl.a.genom personliga besök ivideobutiker får arkivets personal kännedom om det leveranspliktiga området.Den som inte uppfyller sin skyldighet att lämna pliktexemplar kan föreläggasatt vid vite fullgöra sin skyldighet. Regleringenav arkivets verksamhet är starkt beroende av att det insamlade materialet är upphovsrättsligtskyddat. Detta medför att arkivets tillgänglighet är begränsad. Pliktexemplarenär inte allmänna handlingar. De kan således inte begäras utlämnade medhänvisning till offentlighetsprincipen. (Jfr 2 kap. 11 § 3tryckfrihetsförordningen och 22 a c§§ lagen (1960:729) om upphovsrätt tilllitterära och konstnärliga verk). Huvudregelnär att materialet är tillgängligt endast för forskningens behov. Upptagningarnahålls tillgängliga i kopia i arkivets lokaler genom att spelas upp för den somönskar ta del av upptagningar för forskningsändamål. Forskningsändamål har hären relativt vid bemärkelse då även t. ex.journalistiska djupreportage hör hit.De är inte tillgängliga för allmänheten. Hemlån av ljud- och bildupptagningsom förvaras i arkivet får över huvud taget inte ske. Omnågon i annat syfte än forskningsändamål vill ta del av arkivets materialfordras upphovsmannens tillstånd. Arkivethar inrättat ett ADB-register över inlämnade pliktexemplar. 2.1.4De s. k. videovåldsbrotten Den1 trädde lagen (1981:485) om förbud mot spridning av filmer ochvideogram med våldsinslag, den s. k. videovåldslagen, i kraft. Lagensbakgrund var den nästan explosionsartat ökade användningen av videoapparateroch uthyrningen av videogram. Detta öppnade möjligheter för en spridning tillallmänheten av våldsskildringar. Syftetmed lagen var att hindra att filmer eller videogram med ingående skildringar avvåld eller hot om våld lämnades ut till barn . Förbudet gälldespridning av skildringar av detta slag som skedde i yrkesmässig verksamheteller annars i förvärvssyfte. Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet som intevar ringa bröt mot lagen kunde dömas till böter eller sex månaders fängelse.Filmer och videogram som biograföyrån godkänt för visning för någonåldersgrupp omfattades inte av lagen. Exemplar av videogrameller film som varit föremål för brott skulle förverkas, om det inte varuppenbart obilligt. Den 1 augusti 1982utvidgades lagen till att förbjuda spridning även till vuxna personer av skildringar av rått eller sadistiskt våld. Filmer och videogram som godkänts av biograföyrån för en vuxenpublik omfattades inte av spridningsförbudet. Den1 trädde ytteriigare förändringar i kraft. Beskrivning- Prop.1989/90:70 en av det brott som avsåg spridning till vuxna av s. k. extremvåldfick en ny lydelse så att den gällde närgångna eller utdragna skildringar avgrovt våld. straflFbelades även spridning av skildringar av sexuelltvåld eller tvång. Statens biografcyrå skulle fortsättningsvis meddelamedgivande innan åtal fick väckas. Vidare öppnades möjlighet till frivilligförhandsgranskning av videogram hos biograföyrån. Isamband med en lagrådsremiss om förstärkt gmndlagsskydd föryttrandefriheten, m.m.framfördes förslag om att de s.k.videovåldsbrottenskulle överföras till , se prop. 1986/87; 151. Förslaget om gmndlagsregleringledde inte till lagstiftning såvitt gällde videogrammen. Däremot infördes ibrottsbalken brotten olaga våldsskildring och otillåten utlämning av film ellervideogram (16 kap. 10 b resp. 10 c§). förändrades brottsbeskrivningeni flera avseenden i förhållande till vad som gällt i videovåldslagen. Tankamapå ett förstärkt gmndlagsskydd för yttrandefriheten har blivit föremål förfortsatt beredning (jfr betänkande KU 1987/88:36). Förslagettill ny gmndlagsreglering i fråga om yttrandefriheten byggde på samma systemsom tryckfrihetsförordningen. Systemet med en ensam ansvarig person ansvarigutgivare skulle överföras till de nya medierna. Av det skälet är nu olagavåldsskildring även ett skildringsbrott från att i videovåldslagen uteslutandevarit ett spridningsbrott. Tanken var att i första hand en ensam ansvarigutgivare skulle straffas för olaga våldsskildring och att man endast sekundärtskulle åtala personer närmare allmänheten i distributionskedjan. Ännu haremellertid inte någon sådan ordning med en ansvarig utgivare införts vare sigför film eller videogram. Såsomolaga våldsskildring straffbeläggs spridning dels av alla slags bilder somskildrar sexuellt våld eller tvång, dels av rörliga bilder som innehållernärgångna eller utdragna skildringar av grovt våld mot människor eller djur.Straffansvaret gäller även den som framställer sådana bilder, om de är avseddaatt spridas. Såvitt gäller bilder med sexuellt våld eller tvång i trycktaskrifter svarar brottet mot ett tryckfrihetsbrott. Skildringar av sexuelltvåld eller tvång som inte faller under tryckfrihetsförordningen liksomskildringar i rörliga bilder av närgånget eller utdraget grovt våld motmänniskor eller djur är strafföelagda enbart enligt . När det gällerspridning av de otillåtna skildringarna svarar brottsbalksbrottet i huvudsakmot den kriminalisering som fanns i videovåldslagen. Kraven på att spridningenskall ha skett i näringsverksamhet eller annars i förvärvssyfte uteslötsemellertid i brottsbalksbrottet. Vidare är nu endast uppsåtligt handlandestraffbelagt, medan även oaktsamhet som inte var ringa tidigare varkriminaliserad enligt videovåldslagen. Brottetotillåten utlämning av film eller videogram motsvarar det i videovåldslagen strafföelagdautlämnandet av våldsfilmer till bam . Kravet på att gärningenskall ha skett i näringsverksamhet kvarstår. bestraffas dock endast uppsåtligtoch grovt oaktsamt handlande, medan videovåldslagen gjorde även oaktsamhet somej var ringa straflFbar. Någonsärskild regel om förverkande motsvarande den som fanns i 3 videovåldslagen togs intein i utan här inträder i stället de Prop. 1989/90: 70 allmänna reglemaom beslag och förverkande. Densom skildrar bam i pomografisk bild med uppsåt att bilden sprids eller spridersådan bild döms till ansvar enligt 16 kap. 10 a § för bampomografibrott.Bestämmelsen omfattar alla typer av bilder, stillbilder liksom rörliga bilder,tecknade bilder liksom fotografiska bilder och bilder som förmedlas med TV-teknikeller videogram. Bampomografi-brottet tillkom tidigare än videovåldslagen.Detta brott är också ett tryckfrihetsbrott. Påföljden är böter eller fängelsei högst . Yttrandefrihetenär också garanterad i några av de internationella konventioner som Sverigeingått. Artikel 19 om medborgerliga och politiskarättigheter tillförsäkrar var och en yttrandefrihet och innehåller endefinition av vad denna frihet innefattar. I ett tredje stycke till artikelnanges att de i artikeln nämnda rättighetema får underkastas vissainskränkningar, men endast sådana som är angivna i lag, och som är nödvändigaa) för att respektera andra personers rättigheter eller anseende och b) för attskydda den nationella säkerheten, den allmänna ordningen ("ordre public"),den allmänna hälsovården eller sedligheten. Konventionens efterlevnad övervakasav för de medborgerliga och politiska rättighetema. Ocksåden europeiska konventionen angående skydd för de mänskligarättighetema och de gmndläggande frihetema innehåller bestämmelser till skyddför yttrandefriheten. 1 artikel 10 stadgas att envar skall äga rätt tillyttrandefrihet innefattande frihet att mottaga och sprida uppgifter och tankarutan inblandning av offentlig myndighet och oberoende av territoriella gränser.Också denna rätt får underkastas vissa inskränkningar under fömtsättning attdessa är angivna i lag och i ett demokratiskt samhälle är nödvändiga, bl. a.med hänsyn till den allmänna säkerheten, förebyggandet av oordning eller brottoch skyddandet av hälsa eller moral. Som redovisats i betänkandet Videovåld II s.36 ff har artikeln i flera fall blivit föremål för tolkning avkonventionsorganen i , bl. a. i målet Handyside mot . Konventionenom bamets rättigheter som antogs av taräven upp frågan om barns rätt till yttrandefrihet. Enligt artikel 17 åtar sig konventionsstatemaatt säkerställa att bamet har tillgång till information och material från olikanationella och intemationella källor. Vidare föreskriver artikel 17 attkonventionsstaterna skall bl. a. uppmuntra utvecklingen av lämpliga riktlinjerför att skydda barnet mot information och material som är till skada för bametsvälfärd. Förslagom att underteckna konventionen kommer att föreläggas detta 2.1,7Utländsk rätt Prop. Detfinns stora olikheter mellan nationer vad gäller synen på restriktioner avutbudet av rörliga bilder. I vissa länder tolereras mycket närgångna våldsskildringar,medan man är restriktiv i fråga om sexualskildringar. I andra länder är dettvärtom. Det är vanligt med någon form av förhandsgranskning för film somskall visas offentligt för bam och ungdomar, medan regelsystemet i övrigt varierarstarkt. nordiska ländema skiljer sig lagstiftningen ganska mycket åt i detta avseende. Danmarkhar inte vuxencensur, men filmer och videogram som skall visas offentligt för bamoch ungdomar skall förhandsgranskas. Det finns ingen lagstiftningsom direkt avser videogram för privat bmk, men däremot ett generellt förbud atttillhandahålla pomografiska filmer för underåriga. Finlandhar censur av alla filmer och videogram som skall visas offentligt. En radolika åldersgränser tillämpas. För den privata videogrammarknaden gäller attvideogram som inte är tillåtna för offentlig visning för personer under 18 åröver huvud inte får tillhandahållas. Islandhar censur av alla filmer och videogram. Norgehar förhandsgranskning av alla filmer och videogram som skall visas offentligt.Sedan den 1 januari 1988 skall också alla videogram som tillhandhållsallmänheten registreras i det särskilda videogramregistret. Registrering kanvägras om videogrammets innehåll strider mot straflla-gens förbud mot skildringav pomografi eller grovt våld. kan också kräva att ettvideogram skall vara granskat av innan det registreras.Vidare krävs för att få sälja eller hyra ut videogram till allmänheten attdetaljisten har kommunalt näringstillstånd. Straffansvar kan bara undgås omvideohandlaren kan visa att han inte bmstit i kontroll. Straffen rör sig omböter, fängelse, företagsbot eller näringsförbud. Västtysklandkräver fölhandsgranskning av alla filmer och videogram som skalltillhandahållas någon som inte fyllt . Däremot finns ingen obligatoriskvuxencensur. Försäljning och uthyming av filmer och video-gram som integranskats eller som fått åldersgränsen , får ske bara i lokaler dit underårigainte har tillträde. Postorderdistribution av vuxenprogram är förbjuden. Storbritannienhar censur av alla filmer och videogram. Censuren för videogram är strängare änför film avsedd för offentlig visning. Filmer som har den strängasteåldersgränsen (R 18) får bara tillhandahållas i särskilda lokaler (ett 100-tali hela landet), som har licens utfärdad av regeringen. Frankrikehar ett system som i hög grad liknar det nuvarande svenska: censur föroffentligt visad film men efterhandskontroll av filmer som enbart avsetts förden privata marknaden. Italienhar generell censur av filmer och videogram, såväl för offentlig visning ellerTV som för uthyming eller försäljning till de privata konsu-mentema. 2.2 Bakgrund Prop. Människansuttrycksförmåga är nära förbunden med möjligheten att fästa yttranden imateriella medier. Dessa bevarar uttrycket och gör det möjligt att överbringameddelanden och tankar mellan personer som inte har direkt kommunikation medvarandra. Medier kan i mer eller mindre tekniskt avancerad form medgemångfaldigande eller upprepning. Att fästa språkliga eller andra uttryck imedier gör det emellertid också möjligt för andra än de som direkt deltar iutbytet att påverka processen och av olika skäl hindra kommunikationen. Denradikalt nya möjlighet till mångfaldigande av det skrivna ordet som tryckerikonsteninnebar inskränktes också genom föreskrifter om censur avmakthavare, både kyrkliga och värdsliga. Först upplysningstiden och1800-talets frihetssträvanden medförde en principiell förändring i detta ungefär efter boktryckarkonstens genombrott i . Tryckerikonstengjorde det möjligt att mångfaldiga bilder, men fotografiet och kinematografenmedförde helt andra spridningsmöjligheter också för icke-skriftligagestaltningsformer. 1filmens bamdom var de ekonomiska hindren för en mer allmän spridning utanföroffentliga visningslokaler så stora att det knappast går att tala om privat bmkoch privat distribution av film som ett massmedium. Förstnär videotekniken blev allmänt tillgänglig för stora delar avbefolkningen i de industrialiserade ländema förändrades denna situation. Detskedde i en för många oväntat snabb takt, vilket t. ex. kan utläsas av att denstatliga massmediekoncentrationsutredningen i sitt betänkande (SOU 1980:28)Massmediekoncentration inte fömtsåg att videogrammen skulle spela en väsentligroll som massmedium. I och med att uthyming av videogram blev allmän, till enkostnad för den enskilde som motsvarar eller är mindre än priset på enbiobiljett, blir den rörliga bilden ett massmedium på ett nytt sätt. Samtidigthar inspelning av videogram blivit så billig att den konkurrerar med fotografin.Därmed är en kommunikation i rörliga inspelade bilder möjlig för de flesta iden industrialiserade världen.