prop · GD03138 · 1989-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1989/90:138 om ansöknings- och expeditionsavgifter vid Statligamyndigheter Regeringenföreslår att anta de förslag som har tagits upp i bifogade utdrag urregeringsprotokollet . 1propositionen behandlas den kategori avgifter som regleras i expeditionskungörelsen(1964:618). Enligt förslaget skall principen full kostnadstäckning fastställassom ekonomiskt mål för den verksamhet som dessa avgifter avser att täcka. Ianslutning till detta föreslås riktlinjer för beräkning av avgifternas storlek. Vidareföreslås att avgiftema skall tas ut när en ansökan görs (ansökningsavgift) istället för vid expediering av beslutet (expeditionsavgift). Dennu gällande avgiftsfriheten för staten, kommunerna, landstingskommunerna ochvissa andra subjekt föreslås i flertalet fall bli helt avskaffad. Beträffandeavgifter för kopior föreslås att avgift skall tas ut först om en beställningomfattar minst tio sidor. Vidare föreslås att de avgifter som kommer in för registeratdragoch kopior skall få disponeras av myndigheten. Ifråga om ratinerna för redovisning och uppbörd föreslås att systemet medstämpelmärken slopas. Underföratsättning att godkänner de föreslagna riktlinjerna avserregeringen att uppdra åt att inkomma med ett förslag omavgiftsberäkning till grund för de föreskrifter om avgifter som regeringenskall besluta. 1 1989/90. Nr 138 Rättelse: s. Utdragur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande:statsministern ;5on, ordförande, och statsråden , , , , R. Carisson, , , G. , ,, , , , , , , Proposition om ansöknings- och expeditionsavgifter vidstatliga myndigheter (B 1977:06)' fick i uppdrag bl.a. att se över reglerna om expeditionsavgift iexpeditionskungörelsen (1964:618, ExpK). Utredningen överlämnade i maj 1986sitt betänkande (DsFi 1986:10 och 11) Avgifter för prövning av vissa ärendenhos statliga myndigheter. I betänkandet behandlas ExpK i de delar som gälleravgiftsuttag för expeditioner som avser beslut om tillstånd, godkännande,dispens eller annan särskild rättighet. Utredningens slutbetänkande (SOU1988:33) Släpp kopiorna fria överiämnades ijuni 1988 och behandlar resterandedelar av ExpK, innefattande bl.a. avgiftssättningen för registerutdrag, kopiorm.m. Utredningens sammanfattningar av betänkandena bör fogas till protokollet idetta ärende som bilaga 1 och bilaga 2. Betänkandena har remissbehandlats. Förteckningar över remissinstansernaoch sammanställningar av remissyttrandena bör fogas till protokollet som bilaga3 och bilaga 4. ExpKinnehåller dels föreskrifter om expeditionsavgifter och därmed sammanhängandefrågorom uppbörd, redovisning, rätt att överklaga m.m., dels allmännaföreskrifter om en expeditions form och tillhandahållande. om uppbörd och redovisning av stämpelmedel samt bestämmelser omstämpelbeläggning och tillhandahållande av de stämpelmärken kring vilkaredovisningssystemet är uppbyggt finns i stämpelförordningen (1964:619). ExpKtillämpas i princip av de statliga förvaltningsmyndigheterna. verkoch de allmänna advokatbyråerna är helt undantagna från kungörelsenstillämpningsområde. ' Utredningsman kammarrättspresidenten . inteheller de affärsdrivande verken eller sådana myndigheter som i sin Prop.1989/90:138 instruktioneller på annat sätt getts rätt att bedriva avgiftsbelagd verksamhet inomsitt kompetensområde beträffande expeditioner som utfärdas i den verksamheten.Ytterligare begränsningar finns i särskilt angivna fall. expeditionersom utfärdas av allmänna domstolar regleras avgifterna sedan den1 i förordningen (1987:452) om avgifter vid de allmänna Deexpeditioner för vilka avgift skall tas ut samt avgiftsbeloppen framgår av en tillExpK fogad avgiftslista. Denna är uppdelad i två avdelningar. Avdelning Iomfattar avgifter för allmänna expeditioner såsom kopior och utskrifter.Avdelning II omfattar avgiftstariffer för i princip två olika huvudgrupper.Den ena avser tillstånd, godkännanden, dispenser eller andra särskildarättigheter, i fortsättningen betecknade tillståndsärenden, som meddelas avannan statlig myndighet än domstol. Den andra huvudgrappen utgörs av registeratdrag,bevis eller annat, som utfärdas av sådan myndighet efter begäran, ifortsättningen betecknade registeratdrag. Statensinkomster totalt av expeditionsavgifter enligt ExpK uppgick /89till ca 280 milj. kr Gemensamtför tillståndsärenden är att expeditionen utgör en underrättelse om ett beslutsom en myndighet har meddelat efter ansökan och prövning. Tyngdpunkten iärendets handläggning ligger i dessa fall normalt på prövningen. Beträffanderegisterutdrag är det inte fråga om någon egentlig prövning. Myndighetensuppgift är i princip endast att tillhandahålla den begärda handlingen. Detsammagäller de expeditioner av kopior m.m. som avdelning I av avgiftslistanomfattar. ExpKhar varit i kraft . En tanke bakom ExpK var att såväl sökanden somden tillämpande myndigheten med ledning av en enda författning skulle kunnaavgöra om expeditionen i ett ärende var avgiftsbelagd eller inte. Enligt minmening har avgiftslistans betydelse i detta hänseende dock minskat, eftersommånga myndigheter och verksamheter undantagits från ExpK:stillämpningsområde och bestämmelser om avgift införts i ett stort antalspecialförfattningar. En sökande kan inte längre avgöra om en expedition i ettärende är avgiftsbelagd eller inte enbart med ledning av avgiftslistan. Detvanliga sättet att ta reda på detta är i stället att höra sig för hos denmyndighet som handlägger ärendet. För den tillämpande myndigheten haravgiftslistan intresse endast i fråga om de ärenden som handläggs avmyndigheten. En samlad författning av detta slag fyller därför inte längrenågon nämnvärd praktisk funktion. Ett undantag gäller dock i fråga omutlämnande av kopior vilket, om än i olika utsträckning, förekommer hossamtliga myndigheter. Regelsystemet i ExpK framstår även i andra avseenden somföråldrat. Avgiftslistans uppbyggnad och sakområdets omfattning bidrar vidare tillatt göra regleringen otymplig att hantera såväl från tillämpnings- somuppföljningssynpunkt. Utredningenhar konstaterat att de nu tillämpade avgifterna som regel inte grundas på mer ingående beräkningar av självkostnaderna och att av gifterna bygger på sinsemellan olika kalkylunderlag. Mot denna bakgmnd har utredningen föreslagit att man, med utgångspunkt i principen om full 3 kostnadstäckning,skall göra en analys av tidsåtgång m.m. för handläggningen av ärendena och medledning av resultatet utforma nya avgiftsbestämmelser. Vidare har utredningenföreslagit att de nuvarande bestämmelserna ersätts med bestämmelser i deförfattningar där tillståndsplikten är föreskriven. Där anges tillämpligavgiftsklass för de olika ärendena medan bestämmelser om avgiftens storlek iresp. avgiftsklass liksom gemensamma bestämmelser om förfarandet m.m. tas in ien särskild förordning. För registeratdrag har utredningen föreslagit enreglering av motsvarande slag. Avgifter för kopior m.m. föreslås bli regleradei en förordning som gäller för såväl domstolar som andra statliga myndigheter.Den föreslagna regleringen leder till att ExpK kan upphävas. Jaginstämmer i allt väsentligt i utredningens förslag och avser att föreslå regeringenatt den föreslagna ordningen införs. Innan detta sker krävs att vissariktlinjer för avgiftssättningen fastställs. Iprincip har regeringen fått bemyndigande att själv besluta om expeditionsavgifter(prop. 1974:171, SkU61, rskr. Den reform jag nu föreslår innebäremellertid sådana förändringar att regeringen bör inhämta riksdagensgodkännande av de riktlinjer som föreslås gälla för avgiftsuttaget samt ettnytt bemyndigande på grand av detta godkännande. I sammanhanget bör nämnasatt regeringen föreslagit att godkänna riktlinjer föruttag av ersättning för vissa statliga tjänster och varor (prop. 1989/90:100bil. 2 s. 250- Förslaget avser, till skillnad från expeditionsavgifter,ersättning föir sådana tjänster och varor som statliga myndighetertillhandahåller på en mer eller mindre konkurrensutsatt marknad t.ex.tidskrifter och andra publikationer, kurs-, konferens- och rådgivningsverksamhet.Sådan ersättning skall enligt förslaget helt få disponeras av myndigheten. Idet följande kommer jag att närmare behandla principema för avgiftssättningenoch frågan om att ta ut avgifter för tillståndsärenden som ansökangörs. Jag kommer därefter att ta upp några andra frågor som utredningen harbehandlat, nämligen frågan om slopande av avgiftsfriheten för staten,kommunerna m.fl. Vidare behandlas frågan om att avskaffa systemet medstämpelmärken vid uppbörd och redovisning av avgifterna. Slutligen tar jag upputredningens förslag att låta de avgifter som kommer in för registeratdrag ochkopior m.m. disponeras av myndigheten. 3 Principer för avgiftssättningen 3.1 Avgifter för tillståndsärenden3.1.1 Ekonomisk målsättning Mittförslag: 1 princip skall full kostnadstäckning gälla som ekonomiskt mål förverksamheten inom det område där avgiften tas ut. Utredningensförslag: Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:Samtliga remissinstanser tillstyrker förslaget eller Prop. 1989/90:138lämnar det utan erinran. , kammarkollegiet och statensstrålskyddsinstitut framhåller dock att undantag från principen om full kostnadstäckningmåste kunna göras i vissa fall. Skälenfor mitt förslag: De principer som ligger till grund för ExpK framgår av prop.1964:75 s. 306 ff. Dåförnyat bemyndigande att fastställa expeditionsavgift inhämtades från riksdagenmed anledning av den nya regeringsformens införande, hänvisade man uteslutandetill den redogörelse för huvuddragen i ExpK:s bestämmelser som lämnats i prop.1964:75 (jfr. 1974:171 s. 27). Iförarbetena finns inte några mer detaljerade uttalanden om beräkningsgrunderför avgifternas storlek. Något klart formulerat ekonomiskt mål för den verksamhetdär expeditionsavgifter tas ut har heller inte ställts upp. Den enda givnautgångspunkten för avgiftssättningen är att en avgift inte får överstigastatens kostnader för ärendenas handläggning. Förden avgiftsbelagda verksamheten hos flertalet av de statliga myndigheter somtillämpar andra avgiftsbestämmelser än ExpK har normalt ett ekonomiskt mållagts fast. Detta mål anger hur stor andel av en verksamhets kostnader som börtäckas av avgifter. Det vanligast förekommande ekonomiska målet är full kostnadstäckning.Fördelarna med en klart uttalad ekonomisk målsättning är enligt utredningenflera. För det första blir frågan om kostnadstäckningsgraden eller annorlundauttryckt graden av subventionering på detta sätt föremål för beslut på denpolitiska nivån, där olika intressen kan vägas mot varandra. Den myndighet somhar ansvaret för verksamheten får vidare en klar utgångspunkt för sinekonomiska uppföljning. Utredningen menar också att de som konfronteras med enavgift härigenom får en motivering för avgiftsnivån. Ensamlad redovisning av avgiftsbelagd verksamhet vid statliga myndigheter finnsi årliga publikation Taxor och avgifter. Ävenför den avgiftsbelagda verksamhet som är I fråga anser jag att avgifternabör bestämmas så att de täcker samtliga kostnader. Det ekonomiska målet börsåledes vara full kostnadstäckning. Härav följer att hänsyn skall tas tillsåväl direkta som indirekta kostnader vid avgiftssättningen. Avgiftssättningenföreslås alltså ske efter målsättningen att full kostnadstäckning skalluppnås. För att fastställa storleken på avgiftsbeloppen krävs dock ytterligareutredning. Generellt sett innebär förslaget en höjning av avgiftsnivån. Hurstor höjningen kommer att bli kan inte närmare anges utan först när manundersökt handläggningstider m.m. Vad som kan sägas är att höjningarnakommer att skifta avsevärt mellan olika ärendeslag och att höjningarna förvissa ärenden kan bli betydande medan det i andra fall endast blir en fråga omen anpassning till förändringar i det allmänna kostnadsläget. Underremissbehandlingen har framhållits att undantag från målet full kostnadstäckningmåste kunna göras för vissa ärendeslag. Även jag anser att ett uppfyllande avdetta mål i vissa sammanhang kan få negativa effekter. 1 vissa fall kan detdärför vara motiverat att ge avkall på kravet på full kostnadstäckning. I vadmån avsteg skall göras får bedömas när taxan utformas. 1principen om full kostnadstäckning ligger också att en avgift inte får 5 överstiga statenskostnader för prövning av ärende. Som en konsekvens av detta anserjag attavgifter enligt det föreslagna systemet inte skall tas ut i en verksamhet somredan är finansierad genom andra avgifter än expeditionsavgifter. Jag tänkerhär på myndigheter med reglerande verksamhet som finansieras enligt s.k.uppdragsmodell. Den avgiftsbelagda verksamheten är då formellt knuten tillstatsbudgeten genom s.k. 1 000-kronorsanslag. Exempel på sådana myndigheter ärbankinspektionen, försäkringsinspektionen, socialstyrelsensläkemedelsavdelning och sprängämnesinspektionen. Genom uttaget avexpeditionsavgifter uppkommer i viss mening en dubbelfinansiering. I den mån ärendenhosdessamyndigheterbör beläggasmed avgifter kan detta ske genom tillägg tiU de nuvarandeavgiftsbestämmelserna. Dessa avgifter disponeras av myndigheten. Mittförslag: Avgifterna bestäms med utgångspunkt i en schablonmässigt beräknadkostnad för handläggningen av ett tillståndsärende. Utredningensförslag: Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:Förslaget tillstyrks eller lämnas utan erinran. Kommerskollegiet ifrågasätterom man inte, när kostnaden schablonberäknas, bör ta hänsyn till sådana "myndiietsspecifika"kostnader som beror t.ex. på skillnader i teknisk utmstning. Kollegiet harvidare hävdat att man vid beräkning av schablonkostnad också bör ta hänsyn tillkostnader för handläggning hos remissmyndighet. Skälenför mitt forslag: Handläggningen av sådana tillståndsärenden där expeditionsavgifttas ut är spridd på ett stort antal myndigheter, som skiljer sig åt i fråga omorganisatorisk och finansiell stmktur. För en del av myndigheterna ärexpeditionsavgifter det enda avgiftsslaget. För andra är expeditionsavgifterendast en bland flera olika avgifter. Omfattningen av verksamhet, därexpeditionsavgifter tas ut, varierar från myndighet tiU myndighet.Genomsnittligt är det dock en förhållandevis liten del av myndigheternas totalaverksamhet som avser handläggning av denna typ av ärenden. Detskulle innebära ett mycket stort arbete att beräkna självkostnaden för alla ärendeslaggenom att kartlägjja varje myndighets kostnader och dessas fördelning på olikaverksamheter. Ett sådant tillvägagångssätt borde visserligen leda till störreprecision i avgiftssättningen än mer schablonmässiga beräkningar. Av praktiskaskäl, men också för att vinna enhetlighet, har jag emellertid, liksomutredningen, stannat för att avgiftema i fortsättningen bör bestämmas medledning av schabloner, grandade på självkostnadsberäkningar. Närdet gäller utformningen av en sådan schablon är handläggningstiden för ärendeten naturiig utgångspunkt. Enligt den modell utredningen har anvisat bör tillgrund för schablonen läggas en genomsnittlig kostnad för en timmes effektivhandläggning. Med effektiv handläggning menas den tid som går åt för beredningoch prövning av ett ärende. Utredningenhar schablonmässigt beräknat kostnaden för en effektiv handläggartimme till 270kr. Beräkningen avser löneläget per . Med hänsyn till förändringeni kostnadsläget kan en på motsvarande sätt beräknad timkostnad uppskattas tillca . vid ingången av . Den kostnadsberäkningutredningen gjort bygger i princip på antagandet att beredningen och prövningenav ett ärende görs av en handläggare med en viss genomsnittlig lönekostnad.Härtill läggs lönekostnaden förden tid som schablonmässigt beräknas åtgå för"chefsgranskning", arbetsledning, registrering, diarieföring,utskrift, expediering m.m. Den på detta sätt bestämda sammanlagda lönekostnadenbildar underlag för ett procentuellt pålägg för indirekta kostnader av typenandel i centraladministration, lokaler, sjukvård, telefon m.m. Den angivna konstruktionenger, som kommerskollegiet påpekat, inte någon möjlighet att beakta kostnadersom är specifika för en viss myndighet. Av vad jag tidigare anfört framgåremellertid att en schablonisering är nödvändig för att få ett system som ärenhetligt och praktiskt att hantera. Jag anser att den av utredningen förordademodellen tillgodoser dessa krav utan att schabloniseringen för den skull drivsför långt. Modellen bör därför kunna tjäna som utgångspunkt för beräkningen avavgiftsunderlaget. Däremot delar jag kollegiets uppfattning att kostnader förhandläggningen hos myndigheter som är remissinstanser i vissa fall bör beaktasvid beräkning av schablonkostnaden för ett tillståndsärende. Jag tänker iförsta hand på de fall där ett remissförfarande är särskilt föreskrivet och ifall då remissen är nödvändig för att få ett erforderligt beredningsunderlag itillståndsärendet. Mittförslag: Den framräknade kostnadsschablonen bör bilda underlag för en saktaxa. Utredningensförslag: Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:Förslaget tillstyrks eller lämnas utan erinran av samtliga remissinstanser. Skälenför mitt förslag: Två altemativa taxekonstmktioner har diskuterats avutredningen, dels en tidtaxa, dvs. en tidsbaserad taxa i varje enskilt ärende,dels en saktaxa, dvs. en fast taxa, baserad på tidsåtgång för ett normalärende,för resp. ärendeslag. Utredningen har konstaterat att en taxa baserad på denfaktiska handläggartid som åtgår för varje enskilt ärende i princip leder mer rättvis kostnadsfördelning, eftersom varje ärende får bära sin kostnad.Utredningen menar dock att en tidtaxekonstraktion i praktiken leder tillbetydande olägenheter och förordar därför att kostnadsschablonen används föratt bilda underlag för en saktaxa. Skillnader i erfarenhet mellan olikahandläggare och skillnader mellan myndigheter som handlägger samma typ avärenden skulle med en tidtaxa kunna medföra att olika avgifter tas ut iobjektivt sett likvärdiga ärenden. Ett tungt vägande skäl mot att använda kostnadsschablonensom underlag för en tidtaxa är även detförhållandet att sökanden inte i förväg kan bedöma avgiftens storlek. Prop.1989/90:138 Med ett tidtaxesystem kan man också befara ett betydande antalöverklaganden av debiteringsbeslut. Slutligen konstaterar utredningen att entidtaxa är omständlig att hantera från administrativ synpunkt. Motdenna bakgrund anserjag, liksom utredningen, att övervägande skäl talar för attlåta timkostnadsschablonen utgöra underlag för en saktaxa där avgifternabestäms så att de i princip motsvarar den handläggarkostnad som ettnormalärende av resp. ärendeslag föranleder. En sådan taxa har den fördelen attden är lätt att hantera, är förutsebar och ger en jämnhet i avgiftsuttaget. Ensaktaxa är också en förutsättning för att den av utredningen föreslagnaordningen med ansöknmgsavgifter skall kunna genomföras. Moten saktaxa kan i och för sig invändas att avgiften i ett ärende kan bli för högoch i ett annat för låg i förhållande till ärendets självkostnad. Detta är enofrånkomlig följd av ett sådant system, som emellertid uppvägs av att denackdelar som nämnts i fråga om tidtaxesystem inte uppkommer. Det bör ocksåpåpekas att ett överuttag i det enskilda fallet inte medför att avgiftsuttageti denna del skall ses som beskattning med de konsekvenser detta för med sig ifråga om regleringens form. Enligt förarbetena till regeringsformen böravgiftssättningen inom ett område ses som en helhet (prop. 1973:90 s. 218). Somdär närmare utvecklas kan en avgiftssättning, som innebär ett överuttag inomett verksamhetsområde accepteras, om andra avgifter inom sammaverksamhetsområde innebär motsvarande underuttag. I ett sakiaxesystem däravgiften bestäms så att den motsvarar kostnaden för ett normalärende inom visstärendeslag kommer i princip en sådan utjämning att ske inom resp. ärendeslag. Somjag redan nämnt har jag för avsikt att föreslå regeringen att införa ett systemdär varje ärendeslag i resp. specialförfattning hänförs till en avgiftsklassoch där avgiftens storlek i varje klass bestäms i en gemensam förordning. Meddenna ordning blir det enkelt att genomföra justeringar i avgiftsuttaget medhänsyn till bl.a. förändringar i det allmänna kostnadsläget. Ändringar vadgäller avgiftsklassen för ett visst ärendeslag kommer i princip att ske endastnär handläggningstiden, på grund av författningsändringar eller av annat skäl,påtagligt förändras. Detbeskrivna systemet medför visserligen att avgifterna schabloniseras ytterligareett steg i den meningen att avgiftsklasserna kommer att representera vissafasta intervaller i fråga om handläggartid. Effekter av detta slag är dockoundvikliga i ett saktaxesystem om regleringen skall bli hanterbar. Underförutsättning att godkänner de riktlinjer för avgiftssättningen jagnu har angett avser jag föreslå regeringen att ge iuppdrag att i samråd med berörda myndigheter beräkna den genomsnittligahandläggningstiden inom olika ärendeslag och även i övrigt ta fram det underiagsom krävs för att fastställa antalet avgiftsklasser och avgiftsbeloppet iresp. Imånga fall är tillstånd tidsbegränsade. Det förekommer även att till stånd kan överlåtas. 1 sådana fall krävs som regel särskilt medgivande av tillståndsmyndigheten. Enligt den nuvarande ordningen gäller att samma avgift skall tas ut vid förlängning och vid överlåtelse av tillstånd som för motsvarande förstagångstillstånd. Enligt utredningen torde oftast prov- 8 ningen av en ansökan omförlängning eller överlåtelse innebära en total prövning motsvarande den somsker vid en förstagångsansökan. Samma avgiftsklass bör därför som regel fömtsättasgälla. Är emellertid prövningen av en ansökan om förlängning eller överlåtelseav mer summarisk karaktär anserjag, i likhet med utredningen, att detta bör slåigenom i det nya systemet genom att en särskild, lägre avgiftsklass föreskrivsför dessa fall. 3.2 Avgifter för registerutdrag Mittförslag: Avgifter för registeratdrag bestäms efter samma riktlinjer som angettsför tillståndsärenden. Utredningensförslag: Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:Det fåtal av remissinstanserna som yttrat sig i frågan tillstyrker förslaget. Skälenför mitt förslag: Den handläggning som krävs för utfärdande av ett registeratdragbestår i huvudsak i att ta fram faktiska uppgifter ur ett register. Ett registeratdragkännetecknas av att det har officiell prägel och kan tillerkännas vissrättsverkan. Det är normalt försett med ett intyg om riktigheten av deuppgifter utdraget innehåller. Utredningenhar konstaterat att samma argument som anförts beträffande avgiftssättningenför tillståndsärenden också gäller för registeratdrag. Mot denna bakgrand harutredningen föreslagit att en reglering sker efter samma mönster. Jag delarutredningens uppfattning. Registeratdragenbör därför i likhet med tillståndsärendena vara belagda med avgifter beräknadeefter målsättningen att full kostnadstäckning skall erhållas. Avgifternasstorlek bör beräknas schablonmässigt med utgångspunkt i den handläggningstidsom normalt åtgår för att utfärda och expediera registemtdraget. Den framräknadekostnadsschablonen får bilda underlag för en saktaxa av den typ jag föreslagitför tillståndsärenden. Även den författningstekniska utformningen bör ske påmotsvarande sätt. Antalet berörda författningar är för registeratdragens deljämförelsevis få. Förslagetomfattar inte sådana registeratdrag som enligt särskilda föreskrifter skalllämnas utan kostnad för den enskilde, se t.ex. 10 § datalagen (1973:289). 3.3 Avgifter för kopior Mittförslag: Avgifter för kopior och utskrifter från datamedier tas ut först om enbeställning omfattar minst tio sidor. Utredningensförslag: Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:Nästan samtliga remissinstanser tillstyrker eller lämnar utredningens förslagutan erinran. Några remissinstanser påpekar att utrymme kan finnas för missbrakav den föreslagna avgiftsfriheten. Skälenför mitt förslag: Statliga myndigheters uttag av avgifter för kopior Prop.1989/90: 138 regleras i ExpK och, för de allmänna domstolarnas del, iförordningen (1987:452) om avgifter vid de allmänna domstolarna.