prop · GD03143 · 1989-12-31 00:00:00 — Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition förelägga vad föredraganden har anfört för den åtgärd ochdet ändamål som han har hemställt om. Sammanfattning av betänkandet pp- 1989/90:143 Bilaga1 Vi har fått tiU uppgift att utarbeta förslag till ändrad eller nylagstiftning som ger kommunema möjlighetatt tillfälligt förbjuda eller begränsa biltrafiken närluftföroreningssituationen är äpecidlt besvärande. Syftet torde vara att skapa möjlighet att isådana situationer vidta extraordinära åtgärder för att skydda människors hälsa. Idetta betänkande lägger vi fram förslag till en lag om förbud mot trafik medmotordrivet fordon vid särskilt svåra luftföroreningar. Vidare redovisar vivissa synpunkter och ställningstaganden beträffande gränsvärden förluftföroreningshalter samt för mätning och prognosticering av föroreningar iluften. Ett förbud mot biltrafik kan komma att medföra vittgående olägenheterför enskilda och samhället. Tiden har inte medgett att vi närmare analyseratsådana konsekvenser. En förenklad beskrivning av tänkbara effekter är intagensom bilaga till detta betänkande. Denföreslagna lagstiftningen innebär att en kommun skall få rätt att vid särskiltsvåra luftföroreningssituationer tillfälligt förbjuda trafik med motordrivetfordon inom vissa områden. För att kommunen skall erhålla denna rätt krävs attdet inom kommunen har upprättats en beredskapsplan för särskilt svåra luftföroreningssiituationer.Planen måste vara antagen av kommunfullmäktige. Av beredskaipsplanen skaU detframgå vilka fömtsättningar beträffande föroreningshalter och väderläge somskall föreligga för att en särskilt svår luftförorenings situation skaU ansesvara för handen. Det skall alltså ankomma på den enskilda kommunen att utifrånde lokala förhåUandena faststäUa de kriterier på luftföroreningssituationenoch dess förutsedda utveckling som skall avgöra när förbud mot trafik medmotordrivet fordon kan utfärdas. Avberedskapsplanen skall vidare framgå de nödvändiga förberedelseåtgärderna ochhuvuddragen av den organisation som krävs vid ett förbud. De vägar och gränsemaför de områden som kan omfattas av förbud skall vara angivna i planen. Planenskall också uppta en beskrivning av vilka åtgärder som skall vidtas för attlindra de negativa konsekvenserna av ett förbud. Detkan fömtsättas att undantag från ett förbud måste förekomma i vissutsträckning. Planen skall därför uppta under vilka fömtsättningar undantagskall medges. Genom att kommunen sålunda får bestämma hur undantag skallbeviljas ges den möjlighet att meddela såväl individuella som generellaundantag och kan på så sätt bl. a. reglera vilken omfattning ett förbud får påden totala trafikvolymen. Det blir alltså möjligt för den enskilda kommunen atttillämpa lagen med en betydande grad av flexibilitet. Innankommunen fastställer innehållet i beredskapsplanen skall den vara skyldig att ha omfattande samråd. Under planarbetet skall samråd ske med andra kommuner som berörs och med länsstyrelser inom regionen. rådsskyldigheten gäller även mot trafikhuvudmän och polismyndighet. Vi dare skall kommunen vara skyldig att samråda med , trafiksäkerhetsverket och . För att bereda aUmänheten möjlighet att påverka innehållet i planen skaU planförslaget ställas ut till offentlig granskning. Avsikten med samrådsförfarandet och utställandet är bl.a. att tillförsäkra kommunen det bästa möjliga beslutsunderiaget. randet skall dessutombidra till att skillnader mellan olika kommuner inom Prop. 1989/90:143 en region i fråga om gränsvärden m. m. i möjlig mån undviks. Enligtlagförslaget skall en nämnd som kommunfullmäktige bestämmer taställning till om de i planen angivna fömtsättningarna för ett förbud i ett visstläge är uppfyllda och om så befinnes vara fallet besluta om förbud. Omkommunfullmäktige beslutar det får nämnden uppdra åt ett utskott, en ledamoteller en anställd hos kommunen att på nämndens vägnar fatta beslut om förbud. Ettförbud skall kungöras genom att det läses upp i radio eller TV. Vidare måsteförbudet utmärkas med vägmärken vid gränserna för det område där det skallgälla. Densom överträder ett förbud kan dömas till böter. Fortsatt färd i strid mot ettförbud skall hindras av polis. Betänkandets lagförslag Prop. Bilaga 2 Förslag till Lag omförbud mot trafik med motordrivet fordon vid särskilt 1§ Vid särskilt svåra luftföroreningssituationer får en kommun utan hinder av iövrigt gällande bestämmelser besluta om tillfälligt förbud mot trafik medmotordrivet fordon på vissa vägar eller inom vissa områden av kommunen. Förbudfår meddelas endast om kommunen har antagit en beredskapsplan för särskiltsvåra luftföroreningssituationer. 2 §En beredskapsplan för särskilt svåra luftföroreningssituationer skall behandla de gmndläggande förutsättningama för att förbud enligt denna lag skall få meddelas, de nödvändiga förbereddseåtgärdema och huvuddragen av den organisation som krävs vid förbud. 1 enlighet härmed skall planen uppta bl. a)uppgift om de ämnen varskoncentration i luften skall vara bestämmande för bedömningen av humvida ensärskilt svår luftföroreningssituation föreligger, b)vilket gränsvärde, som viddenna bedömning skall gälla för respektive ämne, samt på vilket sätt, hur oftaoch på hur många ställen mätning a v dessa ämnen skall ske, c)vilket faktaunderlag som skallligga till gmnd för bedömningen av den aktuella vädersituationen ochutvecklingen av denna, d) vilkafömtsättningar som, v:id en sammantagen bedömning av väder situationen och dennas utveckling samt de aktuella föroreningshalterna, skall vara uppfyllda för att förbud skall få meddelas, e) desärskilda gator och vägar eller gränsema för det eller de områden där förbud kan komma att gälla, Ohur förberedande information till allmänheten, närliggande kommuner,trafikhuvudmän, polisen och andra berörda myndigheter, m. fl. g)beskrivning av åtgärder som skall vidtas för att lindra påfrestningama påsamhällslivet vid ett förbud, h)vilka organ inom kommunen som har ansvar för respektive åtgärd, i)vilken nämnd som enligt 8 § har att besluta om förbud, j)hur ett förbud skall komma till allmänhetens kännedom, k)under vilka fömtsättningar u ndantag som avses i 10 § andra stycket kan medgessamt 1)vilken nämnd som enligt 10 § andra stycket har att pröva frågor omundantag. 3 § När ett förslag till beredskapisplanupprättas skall kommunen samråda med de länsstyrelser, trafikhuvudmän,polismyndigheter och kommuner som berörs av planen. Samråd skall också ske medstatens naturvårdsverk, trafiksäkerhetsverket och . Andra som har ettväsentligt intresse av förslaget skall beredas tillfälle till samråd. 4 § Innan förslaget tillberedskapsplan antas, skaU det ställas ut tiU granskning under minst fyraveckor. Den som vill lämna synpunkter på förslaget skall göra dettaskriftligen under utstäUningstiden. Kungörelseom förslagets utställande skall före utställningstidens början Prop.1989/90:143 anslås på kommunens anslagstavla och införas i ortstidning. Av kungörelsen Bilaga 2 skall framgå varutställningcn äger rum samt inom vilken tid, på vilketsätt och till vem synpunkter på förslaget skall lämnas. 5 §Bestämmelserna i 3 och 4 §§ gäller även i fråga om ändringar i bered skapsplanen. Omett förslag till ändring av beredskapsplanen är av endast begränsad omfattningfår kommunen begränsa samrådet och underiåta att ställa ut förslaget. 6 § Beredskapsplanen antas avkommunfullmäktige. 7 § harantagit beredskapsplanen skall den tillställas berörda grannkommuner,länsstyrelser, trafikhuvudmän och polismyndigheter samt regeringen, statensnaturvårdsverk, trafiksäkerhetsverket och . Informationom planen, innefattande uppgifter om vägar och områden där förbud enligt dennalag kan komma att gälla, skall lämnas i ortstidning eller på annat motsvarandesätt meddelas allmänheten. 8 § Förbud eriligt denna lagmeddelas av den kommunala nämnd som kommunfullmäktige bestämmer. Nämnden får,om kommunfullmäktige beslutar det, uppdra åt ett utskott, åt en ledamot ellersuppleant eller åt en anställd hos kommunen att på nämndens vägnar fatta beslutom förbud. 9 § Beslut om att förbud skallbörja gälla skall kungöras genom att läsas upp i rundradio. Detsamma gäller förbeslut om att förbud skall upphöra. ett förbud gäller skall detvara utmärkt med vägmärken vid berörd väg eller vid gränserna för berörtområde. 10 § Även om förbud enligt denna lag gäller får trafik utföras 1. av polis- och tullpersonal,personal vid , läkare, distriktssköterskor, barnmorskor ellerveterinärer i yrkesutövning, 2. för transport av sjuka personertill elstans och från läkare eller sjukvårdsanstalt, 3. av statlig brandkår ellerkommunal räddningskår vid räddningstjänst, 4. i väghållningsarbete ellerliknande arbete på eller vid vägen, eller 5. i andra med I. 4. jämförliga trängande fall. Frågaom ytterligare undantag prövas av den nämnd som kommunfullmäktige bestämmer.Nämnden får, om kommunfullmäktige beslutar det, uppdra åt ett utskott, åt enledamot eller suppleant eller åt en anställd hos kommunen att besluta pånämndens vägnar i ett visst ärende eller en viss grupp av ärenden. Undantag fårförenas med särskilda villkor. 11 § Den som bryter mot ett förbudenligt denna lag döms tiU böter, högst , om gärningen inte ärbelagd med straff i eller lagen (1951:649) om straff för vissatrafikbrott. 12 § Framförsfordonistridmotettförbudenligtdennalagskallpolismanhindra fortsatt färd. 13 § Kommunfullmäktiges beslutenligt 6 § och en nämnds beslut enligt 8 § får överklagas enligt 7kap. kommunallagen (1977:179). 14 § En nämndsbeslut enligt 10 § andra stycket får överklagas Prop. 1989/90:143 hos . Länsstyrelsenbeslut får överklagas hos kammarrätten. Dennalag träder i kraft den Sammanställning av remissyttrandena Prop. Efterremiss har yttranden över betänkandet avgetts av: Riksåklagaren,, överstyrelsen för civil beredskap (ÖCB), ,, , trafiksäkerhetsverket, meteorologiska och hydrologiskainstitut (), transportrådet, plan-och bostadsverket, statensnaturvårdsverk, , kammarrätten i ,länsstyrelserna i , , och , ,, samt , delegationen förmiljöprojekt , , kommunalförbund.Göteborgsregionens Lokaltrafik , , Kungl.Automobil Klubben (KAK), i (LO), ,kommun. , (),, , AB ,, . , Sydvästra och (). Följande som berettstillfälle att avge yttrande har avstått: Centralorganisationen /SR, ,länstrafiken i . , , , och . 2 Remissyttrandena 2.1 Förslaget i allmänhet Flertaletremissinstanser är positiva till eller motsätter sig inte att biltrafik skallfå förbjudas vid svåra luftföroreningar. Endast ett fåtal remissinstanser avstyrkerförslaget med hänvisning till att det inte föreligger något behov av sådanaåtgärder. Några anser emellertid att flera praktiska frågor av olika slag börberedas och övervägas betydligt mer ingående innan en reglering införs. Fleraremissinstanser som är positiva till förslaget framhåller nödvändigheten avatt genom långsiktig planering förbättra miljön och framhåller bl. a. att detär främst genom sådant arbete som man hindrar att befolkningen exponeras förhöga luftföroreningar. remissinstanser anför att en lag om tillfälligt förbud mot biltrafikinte får förhindra den långsiktiga planeringen för en bättre luftkvalitet. SMHIpekar på att den typ av tillfälliga åtgärder mot luftföroreningar som utredningenföreslår inte kommer att lösa luftmiljöproblemen, vilket måste ske medpermanenta åtgärder. bör den långsiktiga planeringen mot svårigheter av det slag som här avses i första hand inriktas mot åtgärder vid käUan. Oavsett vilka förberedande åtgärder som vidtas kan det dock inte uteslutas att situa- 33 3 Riksdagen1989/90. 1 saml Nr 143 tionerkan uppkomma där den enda rimliga åtgärden är att vidta kraftiga Prop.1989/90:143 begränsningar av trafiken. För att skapa rätt förståelse hosallmänheten och Bilaga 3 andra berörda för sådana åtgärder som förbud ellerkraftig begränsning av biltrafik torde det vara nödvändigt att man först harvidtagit de möjliga långsiktiga åtgärder som motverkar effektema av ensvårbemästrad luftföroreningssituation. Vetskapen om att ett förbud kan kommaatt utfärdas bör vara ett incitament för berörda företag och andra att vidtaåtgärder för att minska olägenheterna av ett sådant förbud. pekar på att det varit kommitténs huvuduppgift att utreda ochföreslå styrmedel som varaktigt kan minska storstadstrafikens miljöstörningar.Naturvårdsverket anser att det i första hand är denna typ av styrmedel som ärangelägen. Tillfälliga förbud bör ses som nödåtgärder som i vissa situationerkan behöva tillgripas i avvaktan på att man med mer permanenta åtgärderförbättrat miljösituationen så att risken för "särskilt svåraluftföroreningssituationer" blir mycket liten. Enligtlänsstyrelsen i krävs vid en situation med svåraluftföroreningar en helhetsbedömning av möjliga åtgärder beträffande samtligarelevanta emissionskällor. anser det därför vara en brist attinte kommitténs direktiv även omfattat möjlighet att införa restriktioner vadgäller andra verksamheter som t. ex. industri- och energianläggningar. Länsstyrelseni påtalar det allvarliga i att samhället försatt sig ien sådan situation att en lag av denna typ ansetts nödvändig. Möjligheten atttillfälligt förbjuda trafik får inte ersätta konkreta miljöförbättrandeåtgärder. menar dock att i en situation där luften anseshälsovådlig att är det ekonomiska avbräcket av underordnat intresse.Sammanfattningsvis anser att den möjlighet att snabbt stoppabiltrafiken som förslaget innebär i vissa situationer kan vara nödvändigt. LO,som tillstyrker utredningens förslag, menar att förbud mot biltrafik endast börkomma i fråga i nödsituationer, dvs. när halten av luftföroreningar medförakut hälsofara. , som också tillstyrker förslaget, anser attett tillfälligt trafikförbud skall vara till för att avvärja ett kristillståndoch kan endast komma att tillämpas vid något enstaka tillfälle och då . Liknande synpunkter framförs bl.a. av . Blandde remissinstanser som avstyrker eller är tveksamma tiU förslaget medhänvisning till att frågan bör beredas och övervägas mer ingående märksriksåklagaren, och . Riksåklagareninstämmer i allt väsentligt i vad överåklagaren vid åklagarmyndigheten iStockholm anfört såsom underremissinstans tiU riksåklagaren. a. att ett försök att mer ingående klarlägga och analyseraolägenheterna med ett förbud borde ha varit en självklarhet innan ett förslag tiUen förbudslagstiftning läggs fram. Omfattningen av de negativa verkningama avett trafikförbud och hur man söker begränsa detta kan antas få stor betydelseför hur allmänheten uppfattar förbudet och därmedockså för fömtsättningarna att uppnå en god efterlevnad med rim- Prop.1989/90:143 liga övervakningsresurser. Vägverketanser att lagförslaget inte är tillräckligt underbyggt av betänkandet.Lösningen av alla de svåra problemen har i stället överlåtits till den enskildakommunen. Verket menar att betänkandet närmast har karaktär a v enförtjänstfull förstudie. I utredningsuppdraget har ingått dels att överväga ochlämna förslag till gränsvärden för föroreningshalter samt hur dessa bör mätasoch prognostiseras, dels att belysa effekterna av förbud eller inskränkningari trafiken och föreslå åtgärder som så långt som möjligt minskar de negativaverkningarna av ett beslut. Utredningen har inte enligt på ett tiUfredsställandesätt kunnat fullgöra uppdraget i dessa avseenden vilket får bedömas mot denkorta tid som stått till förfogande. Ett gediget kunskapsunderlag är en fömtsättningvid bedömningen om en föroreningsepisod bör föranleda särskilda åtgärder,vilka åtgärder som är önskvärda och hur åtgärderna bör vidtas allt avvägt motde kostnader åtgärderna skulle förorsaka den enskilde och samhället. Verketmenar att detta kunskapsunderlag saknas. Koncessionsnämndenför miljöskydd beklagar bl. a. från miljösynpunkt att förevarande utredning liksom andra utredningar på miljöområdet måste arbeta undersådan tidspress att utredningsarbetet av nödvändighet måste få karaktären av hafsverk.Med hänsyn framför allt till att konsekvenserna i olika hänseenden avtillfälliga förbud mot biltrafik inte är utredda finner nämnden att betänkandetinte bör läggas till gmnd för någon ny lagstiftning. att kommittén inom ramen för sitt huvuduppdrag bör fortsättautredningsarbetet om frågan om tillfälliga förbud mot biltrafik ochkonsekvenserna av sådana förbud i olika hänseenden. Enligt nämnden bör därvidövervägas om inte också andra åtgärder kan vidtas beträffande trafiken somskulle kunna tillgodose det syfte som föranlett utredningsarbetet. Blandde remissinstanser som avstyrker förslaget med hänvisning till att denföreslagna lagstiftningen inte behövs märks främst de motororganisationer somyttrat sig. a. att det i inte förekommit sådana luftföroreningssituationeratt det uppstått medicinska hälsorisker för stora befolkningsgmpper och attutredningsförslaget mot den bakgmnden framstår som starkt överarbetat. KAKanser att det är tveksamt om de åtgärder förslaget innebär över huvud taget ärnödvändiga och pekar bl. a. på att trafiken i och år 1987endast behövde förbjudas under två respektive . remissinstanser, bl. a. , ifrågasätterbehovet av lagstiftning mot bakgmnd av det efter hand aUt ökande antalet fordonmed katalytisk avgasrening. KAKanför att antalet fordon med katalytisk avgasrening ökat markant och att dettainte berörts i betänkandet. Eftersom sådana fordon i ytterst ringa mån bidrar tiUde aktuella föroreningssituationerna kan en eventueU lagstiftning och det därpåföljande planarbetet hos kommunerna vara bortkastat. OcksåM pekar på den snabba introduktionen av katalysatorbilarna och 35 anföratt nästan en fjärdedel av allt trafikarbete på personbilssidan Prop.1989/90:143 utförs av bilar med katalytisk avgasrening. Enligt M blir förslagetom bil- Bilaga 3 förbud ur föroreningssynpunkt alltmer inadekvat för varjedag som går. Ett snabbt utbyte av dieseldrivna kollektiv- ochdistributionsfordon vore enligt M en effektivare väg mot bättre miljö äntillfälliga bilförbud. 2.2Förutsättningarna för ett förbild Utredningsförslagetinnebär att det skall ankomma på den enskilda kommunen att utifrån de lokalaförhållandena fastställa de kriterier på luftföroreningssituationen och dessförutsedda utveckling som skall avgöra när förbud mot biltrafik kan utfärdas. Fleraremissinstanser anser att gemensamma riktvärden för förorenings-nivåer och bedömningsgmnderbör utarbetas för hela landet. Bland dessa märks bl.a. ,, länsstyrelserna i , , och , Örebrosamt , . ,, och . Socialstyrelsenanför att hälsoeffekterna inte är beroende av kommungränser och att det därförär viktigt att likvärdiga kriterier upprättas för bedömningen av när luftförorenirgarnaär särskilt svåra. De olika kommunernas skilda ambitionsnivåer kan inteensamma avgöra om för befolkningen negativa hälsoeffekter uppstår. Engränsvärdeslista behöver därför upprättas nationellt varvid erfarenheter frånandra länder bör inhämtas. Vidare menar att metoder för attmäta luftkvalitén i en tätort bör tas fram så att mätresuUaten blir jämförbara.För att förhindra att ett tillfäUigt förbud mot biltrafik leder till onödig orooch besvär hos befolkningen är det nödvändigt att beredskapsplanen utformasmed utgångspunkt från definierade hälsokriterier. framhåller betydelsen av att det centralt fastställs gränsvärden förtillåtna luftföroreningar och tillhörande exponeringstider. Vidare måsteenligt verket göras en bedömning av hur mycket som är lokalt producerat och hurmycket som importeras endast den lokala andelen kan påverkas av ettbiltrafikförbud. Vidare måste episoderna prognostiseras med tillräckligframförhållning och avstämning ske mot lokala mätningar. Länstyrelseni anser att regeringen skall ge riktlinjer tillledning för kommunens beslut om de fömtsättningar (föroreningsämnen, halter avdessa ämnen, varaktighet, mätmetoder m. som enligt beredskapsplanen skallgälla för att ett trafikförbud skall få meddelas. SMHIunderstryker vikten av att det byggs upp ett prognos- och övervakningssystemoch att det därvid etableras kontakt med kommunen skall fåbästa möjliga prognosunderlag. anser att man på goda gmnder kan ifrågasätta om varje enskild kommun skall kunna ha en egen uppfattning om vad som skaU avses med "en särskilt svår luftfijroreningssituation", Kriteriemabör ju vara satta med utgångspunkt i när effekter på människors hälsa kan förvän tas och detta kan ju knappast variera mellan olika kommuner. Å andra sidan, framhåller verket, kan en centraU definierad "larmnivå" göras 36 verkningslösi beredskapsplanen genom att den kombineras med åtgärder Prop. 1989/90:143som saknar effekt. De överväganden som görs i betänkandet beträffande Bilaga 3 bedömningsgrunder och gränsvärden jämte riktvärden för luftkvalitetbör kunna utgöra vägledning för kommunernas arbete. Ifrågan om vem som skall besluta om tillfälliga förbud är remissinstanserna oense.Omkring hälften tillstyrker eller lämnar utredningens förslag utan erinran. Denandra hälften är mer eller mindre kritiska mot att kommunerna skall blibeslutande myndighet och anser i stället att beslutsbefogenheten skall ankommapå länsstyrelserna. Många menar att under alla förhållanden börha ett avgörande inflytande på besluten. delar utredningens uppfattning att kommunerna är bäst skickadeatt avgöra dessa frågor. Genom det tillsy nsans var som miljö- ochhälsoskyddsnämnden har och den övriga kompetensen som finns inom kommunen fårfrågan en allsidig förankring genom den hanterings-ordning som föreslås. Blandde remissinstanser som anser att det skaU ankomma på att meddelaerforderliga förbud märks bl. a. riksåklagaren, trafiksäkerhetsverket, . Riksåklagarenanför att i de storstäder där regleringen kan komma att få praktisk tillämpningförhåller sig det ofta så att kommunerna "går i och ur varandra". Mankan därför räkna med att vid en akut situation flera förbudsplaner kan kommaatt gälla för ett enda sammanhängande geografiskt område. Därvid skulleskiftande fömtsättningar för och olika omfattningar av de rådande förbudenkunna komma att gälla. Detta skulle i sin tur skapa oklarhet för den enskildeom vad som faktiskt gäller i olika delar av det aktuella området. Svårigheternaatt i ett sådant läge övervaka efterlevnaden och beivra överträdelser avförbuden är uppenbara. Detta talar enligt riksåklagarens mening starkt för attdet skall ankomma på , som är obunden av kommungränsema, attupprätta och fastställa beredskapsplanerna och meddela erforderliga förbud. Trafiksäkerhetsverketmenar att det framgår av utredningsmaterialet att ett förbud ger verkningarlångt utanför den kommun som meddelar förbudet. Särskilt svåraluftföroreningssituationer är sällan bundna till en enda kommun. Vid ett förbudbehöver åtgärder vidtas långt utanför den kommun där trafiken förbjuds.Beslutskompetensen måste bl. a. därför enligt verkets mening läggas på enmyndighet med ett geografiskt vidare kompetensområde än en kommuns. Länsstyrelsernahar ett brett kompetensområde och skaU bl. a. handhatrafikregleringsfrågor. Länsstyrelserna har också genom förordningen(1979:1082) getts ett särskilt mandat att besluta om tillfälligt förbud motbiltrafik om det behövs på grund av särskilt svåra väderförhållanden. talar övervägande skäl för att anförtro beslutanderätten bl. a. med hänsyn tiU att flera kom muner kan vara berörda av ett förbudsförfarande. Enligt nämnden är det inte tillräckligt med det samrådsförfarande som utredningen föreslagit. Enligt länsTrafik AB ter det sig orimligt att varje enskild Prop. 1989/90:143 kommun gesmöjlighet att stoppa biltrafik - särskilt i där - Bilaga 3 kommunernatill ytan är mycket små. Enligt utredningens förslag skulle t. ex. Skånesminsta kommun, Bjiirlöv, kunna besluta att stänga av all norrifrån kommandetrafik till , bl.a. och E66.1 praktiken skulle detta innebäraatt trafiken i hela lamslogs. kan konstateras att enmycket stor del av luftföroreningarna i Bjurlöv kommer från angränsandeområden varför luftföroreningsituationen i Bjurlöv i stort inte skulleförbättras. Bolaget anser mot bakgmnd av det anförda att beslutanderätten börläggas på som får samråda med berörda kommuner.