prop · GD0382 · 1989-12-31 00:00:00 — En fömtsättningför beslag enligt bestämmelsen är att beslag hade kunnat ske, om lagföringenhade ägt mm i . Riksåklagaren eller rätten beslutar om beslaget. Enligt förarbetenatill denna bestämmelse skall del vid tillämpningen inte ske någon prövning avom de i 27 kap. 1 § RB angivna fömtsättningama för beslag föreligger; de skallanses uppfyllda genom del utländska beslutet om förverkande. Övrigai 27 kap. RB angivna fömtsättningar för beslag måste däremoi vara uppfyllda.Vad som sägs i 27 kap. om väckande av åtal kommer vid tillämpning av dennaparagraf i stället all avse ansökan om förhandling enligt 9 § (prop. 1972:98 s.123 f.). Sedan domen väl verkställts tillfaller egendom svenska staten såvidainte regeringen i det enskilda fallet beslutar överlämna det lill den främmandestaten (36 §). Såsomjag redan nämnt (avsnitt 2.2) kan ett beslut om beslag eller kvarstad som harmeddelats i etl annat nordiskt land verkställas i enligt nordiskaverkställighetslagen. Denna modell avviker från den som bmkas i andrasammanhang, eftersom del normalt inte är fråga om verkställighet av etlutomlands meddelat beslut ulan all del på framställning från främmande statfallas beslut om tvångsmedlet i fråga. Vissatvångsmedel, bl. a. beslag, kan komma lill användning /' samband med utlämningför brott, och detta såväl i avvaktan på en framställning om utlämning som efter del all sådan framställning gjorts (16 och 23 §§ lagen 1957:668 om utlämning för brott). 1 fråga om förfarandet vid användning av tvångsmedel sägs uttryckligen i 16 § atl vad som i allmänhet är föreskri vet för brottmål skall gälla. Beslag kan alltså användas efler en prövning i varje enskilt fall enligt samma principer som annars i brottmål. Regering en kan när utlämning beviljas förordna all föremål som tagils i beslag skall överiämnas lill den främmande staten (21 §). finns i den nordiska utlämningslagen(12 och 17 §§ resp. 15 § tredje styc- Prop. 1989/90:82 kel). Beslag som sker påbegäran av främmande stat med stöd av bestämmelsema i utlämningslagama kansåledes ske för all säkra såväl bevisning som domsverkslällighel och kan därförske enligt samtliga tre gmnder som anges i 27 kap. 1 § RB, dvs. i fråga omföremål som kan antas äga betydelse för utredning av brott, föremål som ärgenom brott någon avhänl eller på gmnd av brott förverkat (prop. 1957:156 s.91, jfr s. 79). Beslagoch husrannsakan kan också göras på begäran av främmande stat enligt lagen(1973:431) om utredning angående brott mot utländsk tullag. Beslag får dockföretas endast i ulredningssyfle och 2 § innehåller ett uttryckligt förbud motanvändning av tvångsmedel i syfte all möjliggöra förverkande av egendom. Enbestämmelse vars tillämpning fömtsätter alt misstanke om brott föreligger motnågon får heller inte tillämpas (prop. 1973:117 s. 22 och 25 f.). Beslagkan alltså komma lill användning för utländska myndigheters räkning dels enligtIvångsmedelslagen beträflFande egendom som har betydelse för utredning ombrott eller som frånhänls någon genom brott varvid egendomen i fråga överlämnastill den främmande staten, dels när en framställning om verkställighet iSverige har gjorts enligt den intemationella verkställighetslagen i fråga omföremål som har förklarats förverkat i den utländska domen. I del sistnämndafallet kan regeringen, sedan domen väl verkställts i , på begäranöverlämna föremålet till den främmande staten. I annal fall tillfaller dettasvenska staten. Omman bortser från beslagsmöjlighelema i ullämningssammanhang är del alltså intemöjligt atl la i beslag föremål som i en utländsk dom har förverkats på gmnd avbrott och överlämna föremålet till den främmande staten för verkställighet,dvs. låta verkställigheten av domen ombesörjas av den främmande staten. Beslagkan heller inte ske innan en utländsk dom innehållande sakförverkande somkan verkställas här i riket har vunnit laga krafl, och än mindre medanrättegång pågår i utlandet eller innan åtal ens har väckts. Skillnadenmellan dessa båda kategorier är all föremålet i den första skulle överlämnas lillden främmande staten som således ombesörjer den egentliga verkställigheten avdomen medan det i den andra kategorin fall handlar om alt förordna om beslagför all säkra kommande verkställighet i , varvid föremålet som regeltillfaller svenska staten. 1förarbetena lill Ivångsmedelslag uttalade föredragande statsrådet sintveksamhet över beslag på begäran av främmande stat av föremål som kan antasvara förverkat på gmnd av brott. Riksåklagaren hade i del ärendet ullalat atttillämpningen kan bli vansklig. Föredragande statsrådet konstaterade atl 18 § intemationellaverkställighetslagen medger att egendom som omfattas av en förverkandeförklaringlas i beslag sedan framställning om verkställighet har gjorts här i landet,alltså efter det all lagakraftägande dom har meddelats i den främmande staten.Han ansåg det vara olämpligt atl vid sidan av dessa bestämmelser reglera fråganom beslag för annan stals räkning. Frågan om bestämmelsema i den intemationellaverkställighetslagen borde utvidgas lill all avse beslag innan dom harmeddelats i den främmande staten kunde enligt departementschefen /90:82 inte las upp i del sammanhanget (prop. 1975:35 s. 56). Ipromemorian föreslås att bestämmelser nu införs som gör del möjligt all förutländsk myndighels räkning la i beslag också egendom som är eller kan antasvara genom brott förverkad och alt egendomen därvid antingen blir kvar iSverige i och för senare verkställighet av det utländska förverkandebeslutet,eller, enligt regeringens eller i nordiska förhållanden domstolsbestämmande, överlämnas till den främmande staten som således själv svarar fördoms verkställigheten. Remissinstansemahar tillstyrkt båda förslagen eller lämnat dem ulan erinran. Enstakaremissinstanser har utan all motsätta sig förslaget ifrågasatt behovet aven regel som tillåter all förverkad egendom överlämnas till den främmandestaten. Enligt några remissinstanser är den föreslagna lagtexten otydlig: Föregen del får jag anföra följande. Beslagföratt säkra verkställighet i av utländska sakförverkanden Sammaskäl som jag har anfört i fråga om kvarstad talar enligt min mening förall det bör vara möjligt all genom beslag säkra verkställighet av ell utländsktsakförverkande. Ett viktigt skäl är naturligtvis att den skillnad som enligtsvensk räll upprätthålls mellan sak- och värdeförverkande är relativt okändutomlands och att det är en ren tillfällighet om den åtgärd somden främmande staten begär är kvarstad eller beslag. Skälen förstärks också avatt beslag är möjligt beträflFande föremål som redan har förklaratsförverkade i en lagakraftvunnen utländsk dom. Om en utländsk dom som avser ettsakförverkande kan verkställas i , borde del enligt min mening inteföreligga några hinder mot all bevilja beslag på ell tidigare stadium än vadsom nu är möjligt. Jagföreslår alltså i enlighet med vad jag föreslagit i fråga om kvarstad all egendom som skäligen kan antas vara förverkad på gmnd av brott får tas ibeslag på begäran av främmande stat för att säkra domsverkslällighel i Sverigeoch alt en fömtsättning härför alltså skall vara atl den utländska domen fårverkställas här. Beslag bör kunna ske när som helst under det utländska brottmålsförfarandetsgång, således såväl innan åtal har väckts som efler del alt dom har meddelats iden främmande staten men innan den har hunnit verkställas här. Beträffandevdlkoren för beslag bör, såsom föreslås i promemorian, samma krav ställas som i 27 kap. 1 § RB. Del bör alltså vara fråga om egendom som skäligen kan antas vara förverkad på gmnd av brott. Ut ländska sakförverkanden får verkställas i endast under fömtsätt ning atl egendomen hade kunnat förverkas enligt svensk lag, om lagföring en hade ägt mm i (14 § andra stycket intemationella verkställig hetslagen). Eftersom en fömtsättning för beslag är att det utländska förver kandebeslutet är verkställbart här måste detta villkor följaktligen beaktas när beslagsfrågan övervägs. Skulle regeringen i förhållande till en främ mande stat komma överens om andra villkor för verkställighet och med stöd av bemyndigandet i 2 § intemationella verkställighetslagen meddela 31 särskilda bestämmelser idetta avseende, blir också dessa indirekt tillämp- Prop. 1989/90:82 ligavid prövningen av om fömtsättningar för beslag föreligger. 1fråga om förfarandet ansluter jag mig lill promemorians förslag, som ocksåöverensstämmer med vad jag har föreslagit i fråga om kvarstad, nämligenatt skall överlämna den utländska framställningen lillriksåklagaren. Riksåklagaren skall, i enlighet med vad som gäller enligttvångsmedelslagen, låta vidta de åtgärder som erfordras enligt 27 och 28 kap. RBvarefter verkställt beslag skall anmälas till rätten för prövning. Del finnsinte något behov av all efler mönster av 9 § Ivångsmedelslagen - därefteröverlämna ärendet till regeringen för prövning eftersom det här inte blirfråga om all överlämna föremålet i fråga lill främmande stat. Ipromemorian föreslås att samma ordning skall gälla som den som föreslås förkvarstad, alltså all rätten om åtal inte redan har väckts skall bestämma denlid inom vilken åtal skall väckas. På de skäl jag redovisat i fråga om kvarstad(avsnitt 2.3.1) anser jag all rättens behov av kontroll över all egendom inteblir liggande under beslag under obegränsad lid bör tillgodoses genom allbeslaget tidsbegränsas. Jag återkommer närmare till denna fråga ispecialmotiveringen. Bestämmelserav del slag som här föreslås bör enligt min mening, liksom de bestämmelser somföreslagits i fråga om kvarstad, kunna ges generell tillämplighet och såledeskomma lill användning ulan några krav på ömsesidighet. Den omständigheten allSverige har ingått ell avtal om verkställighet av domar som avsersakförverkande med den främmande staten i fråga bör vara lillräckligt. Dettaöverensstämmer också med promemorians förslag. Såsom generaltullstyrelsenpåpekar i sitt remissvar tillåter den föreslagna regleringen beslag på begäranav främmande stat i mål om brott mot ifrågavarande stats tullag, trots alltsåall lag om utredning angående brott mot utländsk tullag, enligt vadjag redovisat, förbjuder beslag i syfte att möjliggöra förverkande av egendom.1973 års lag, som fömtsätter ömsesidighel, påverkas alltså inte av de nuföreslagna reglerna. Överlämnadeav beslagtagen egendom tid främmande stat Jagövergår härefter till promemorians förslag alt det också skall vara möjligt allförordna om beslag av egendom som skäligen kan antas vara förverkad ochöverlämna egendomen i fråga till den främmande staten. Frågan är alltså omtvångsmedelslagens regler bör utvidgas till att avse också förverkad egendom,varvid det alltså skulle ankomma på den främmande staten själv att föranstaltaom verkställigheten av förverkandebeslutet. Visserligen minskarbehovet av all kunna överlämna förverkad egen dom lill främmande stat om möjligheter införs all genom beslag säkerstäl la kommande verkställighet i av ell förverkandebeslut i enlighet med vad jag har föreslagit. Några egentliga hinder mot att sådana möjligheter införs torde emellertid inte finnas, om det lill förfarandei knyts särskilda villkor till skydd för den enskilde. Tvångsmedelslagen fömlsäller redan nu en diskretionär prövning varvid alltså åtgärdens mer 32 ellermindre ingripande verkan från den enskildes synpunkt får vägas mot Prop.1989/90:82 den främmande statens intresse. Ensådan ordning skulle nämligen kunna vara att föredra i vissa situationer. Ellförfarande enligt vilket den främmande staten först har att göra framställningom beslag som skall prövas enligt de nu föreslagna bestämmelserna ochdärefter, sedan dom i målet har meddelats, inge en ny framställning omverkställighet av förverkandebeslutet som skall prövas enligtverkställighetslagarna kan i vissa fall vara onödigt omständligt, och delkan ifrågasättas om en sådan dubbel prövning alltid fyller ett behov. Ensituation jag tänker på är den att framställningen gäller flera olika föremålvarav en del utgör bevismaterial och en del är förverkade. Även om harell verkställighetsavtal med den främmande staten i fråga kan det varapraktiskt atl överlämna alla föremål en gång för alla i stället för att behållaen del av dem i avvaktan på all en framställning görs enligt verkställighelslagama.En sådan möjlighet är också ändamålsenlig, om regeringen redan på beslagsstadielkan fömtse atl man på verkställighelsstadiel skulle vara villig all avslå frånall behålla del förverkade föremålet och enligt 36 § intemationellaverkställighetslagen överlämna föremålet lill den främmande staten. Särskildbetydelse skulle naturligtvis en sådan möjlighet ha i förhållande lill statermed vilka vi inte har några verkställighetsavtal. Såsom har framgått av minredovisning tidigare (avsnitt 2.2) är det ju, än så länge, endast ell fåtalstater som överhuvudtaget kan komma i åtnjutande av de tvångsåtgärder jag nu föreslår.Det avtal med och som jag behandlar i detta ärendereglerar endast förverkande av av brott. Förverkade brottsverktygomfattas exempelvis inte. För att sådana skall kunna överlämnas tillStorbritannien och skulle en bestämmelse av del slag jag nubehandlar krävas. 1sammanhanget bör också påpekas all del finns vissa möjligheter attmed tillämpning av Ivångsmedelslagens regler till främmande stal överlämnaegendom som kan antas vara förverkad genom brott, nämligen om egendomen har frånhänlsannan genom brott. Del torde heller inte vara uteslutet att till främmande statöverlämna egendom som kan antas vara förverkad om samma egendom utgörbevismaterial i den utländska rättegången. Avdet sagda framgår att jag kan ansluta mig lill promemorians förslag. Emellertidbör enligt min mening verkställigheten i första hand äga mm i ochbeslagtagen egendom således kvarstanna här lill dess att den utländska domenkan verkställas här. Möjligheten all till främmande stat överlämna ocksåegendom som kan antas vara förverkad genom brott bör därför enligt min meninggälla endast i andra hand, om verkställighet inte kan eller bör äga mm iSverige eller då ell överlämnande av något annat skäl i del enskilda falletframstår som lämpligare. Lagtekniskt bör detta kunna uttryckas så all del skallföreligga särskilda skäl för att förverkad egendom skall kunna överlämnas tillfrämmande stat. Närdet gäller beslag av föremål såsom förstadium till verkställighet i av ell utländskt förverkandebeslut enligt den föreslagna ord ningen ställs, som jag redogjort för, ell indirekt krav på atl förverkande 33 3 1989/90. I saml Nr 82 hadekunnat ske enligt svensk räll, om lagföringen hade ägt mm i . Etl sådantvillkor bör enligt min mening uttryckligen ställas upp vid beslag av föremålsom skall överlämnas till den främmande staten. Också i promemorian föreslås ellsådant villkor. Belräflfande vdlkoren iövrigt och förfarandet bör tvångsmedelslagens nuvarande regler kunna gälladirekt. Det bör alltså i utomnordiska förhållanden krävas all del rör sig omett brott för vilket enligt svensk lag är föreskrivet fängelse i mer än ell år.Framställningen bör överlämnas till riksåklagaren och verkställt beslagöverlämnas till rätlen för prövning av om beslaget är lagligen gmndat, varefterdet är regeringen som slutligen avgör frågan om föremålen skall överlämnas lillden främmande staten eller inte. Det förenklade förfarande som gäller förnordiska framställningar bör enligt min mening kunna tillämpas även på dennatyp av beslag. Del bör alltså vara rätten och inte regeringen som avgör fråganom överlämnande av egendom till de nordiska grannländema. Förfarandet enligttvångsmedelslagen skall enligt de redovisade uttalandena i lagensförarbeten föregås av en diskretionär prövning av om beslag och överlämnande lillden främmande staten är en lämplig åtgärd. De uttalanden som där görs om hurprövningen skall gå lill (prop. 1975:35 s. 72 f.) blir naturligtvis tillämpligaockså i fråga om den prövning som skall äga mm enligt den nu föreslagnabestämmelsen. Del intresse som ligger bakom den främmande statens framställningfår således vägas mot åtgärdens mer eller mindre ingripande verkan från denenskildes synpunkt. förarbeten framhölls särskilt att tredje mansintressen skall tillgodoses, och de förtjänar naturligtvis särskilduppmärksamhet när del gäller all slutligt överlämna föremål till främmandestat. Mitt förslag:Behörig domstol vid prövning av fråga om kvarstad och beslag som syftar lillatt säkerställa verkställighet i av utländska förverkanden skall varaStockholms tingsrätt. Promemorianinnehåller inga särskilda fommregler. Remissinstansernahar inte yttrat sig i fommfrågan. Skälen för mitt förslag:Tvångsmedelslagen innehåller inga särskilda fommbeslämmelser. De allmänna fommreglemai 19 kap. RB är alltså tillämpliga på framställningar enligt lagen.Promemorians förslag innehåller inga särskilda fommregler för de nya kvarslads-och beslagsbeslämmel-ser som föreslås och fommfrågan har överhuvudtaget inteberörts under remissbehandlingen. Enligt min mening finnsdet anledning all överväga särskilda fommregler när det gäller kvarstad ochbeslag som syftar till att säkra framtida verkställighet i av utländskaförverkandebeslut. Såväl den intemationella som den nordiskaverkställighetslagen innehåller nämligen särskilda fommbeslämmelser.Stockholms tingsrätt är ensam behörig att pröva frågorenligt den intemationella verkställighetslagen (35 §) och riksskatte- Prop.1989/90:82 verket prövar framställningar enligt den nordiskaverkställighetslagen som avser förverkande (avsnitt 2.2). Särskiltmot bakgmnd av all de beslut om kvarstad och beslag på begäran av främmandestat jag nu syftar på har ell direkt samband med frågan om och i vad månutländska förverkanden kan verkställas i , är det enligt min meningnaturligt att välja motsvarande lösning i fråga om vilken domstol som skallhandlägga tvångsmedelsfrågoma. annat skäl för detta är atl behovet av allhålla kontroll över beviljade tvångsåtgärder bäst tillgodoses genom att dendomstol som beviljar tvångsåtgärden är densamma som sedermera skall handläggaverkställighetsfrågan. Denna domstol har också god kunskap om och erfarenhet avden ganska komplicerade verkställighetslagstiftningen. Till saken hör ocksåalt är ensam behörig att pröva frågor ombeslag som gäller anhängiggjorda verkställighelsärenden (18 § intemationellaverkställighetslagen). Jagföreslår därför all ensam utses atl handlägga kvarstadsfrågoroch beslagsfrågor som syftar lill all säkerställa domsverkslällighel iSverige. Del är angeläget all se till all är behörig allpröva den utländska framställningen i hela dess vidd. Den främmande staten kanju exempelvis ha uttryckt etl altemativt önskemål om all föremålen skallöverlämnas lill denna. Behörigheten för bör därföromfatta också den prövning enligt 8 § Ivångsmedelslagen som framställningenkan föranleda. För framställningar som endast syftar lill all beslagtagnaföremål skall överlämnas till främmande stat krävs enligt min mening ingasärskilda fommregler. Föratt inte i onödan komplicera lagstiftningen bör behörigheten för Stockholmstingsrätt omfatta också nordiska framställningar på området. Delär inte uteslutet all delta ställningstagande kan komma all omprövas iframliden. När utsågs lill enda behöriga domstol enligtden intemationella verkställighetslagen fömtskickades all frågan skulle kunnaomprövas efter någon lids tillämpning av lagen i ljuset av då vunnaerfarenheter (prop. 1972:98 s. 90). Lagen har än så länge kommit all utnyttjasi en högst begränsad omfattning. Del finns enligt min mening inte tillräckligaskäl all nu la upp frågan om en ändrad ordning. Mittförslag: De nya bestämmelsema om användning av kvarstad och beslag på begäranav främmande stat placeras i lagen (1975:295) om användning av vissatvångsmedel på begäran av främmande stal. Till lagen (1972:260) om intemationelltsamarbete rörande verkställighet av brotlmålsdom och lagen (1963:193) omsamarbete med , , och angående verkställighet av slraflFfogas en hänvisning lill tvångsmedelslagens bestämmelser. Promemoriansförslag överensstämmer med mitt förslag. Promemorieförslaget innehåller dockingen hänvisning från verkställighelslagama till Ivångsmedelslagen. Remissinstansernahar inte haft något all erinra. Skälen fbr mitt fbrslag:Även om det från vissa synpunkter är lämpligt atl placera de nya reglema i verkställighelslagama,anser jag för min del övervägande skäl tala för en placering itvångsmedelslagen. Mot en placering i verkställighetslagarna talar bl.a. attvissa av de nya bestämmelsema de som gäller överlämnande av beslaglagenegendom lill främmande stat - i alla händelser måste placeras itvångsmedelslagen. Enligt min mening bör bestämmelsema om tvångsåtgärder ibrottmål på begäran av främmande stat i största möjliga utsträckning samlas på ellställe. För all sambandet mellan ivångsmedelslagen och de båda verkställighelslagamatydligt skall framgå förordar jag i stället att det i verkställighelslagamagörs en hänvisning lill Ivångsmedelslagen. Härigenom tillgodoses också den synpunktsom har framförts under remissbehandlingen om all överlappningen mellanbeslagsregeln i 18 § intemationella verkställighetslagen och de nya beslagsreglemai tvångsmedelslagen bör framgå tydligare än enligt promemorians förslag. När det gällerutformningen av de nya bestämmelsema i tvångsmedels-lagen har jag tagit fastapå påpekanden under remissbehandlingen om vissa olydligheter i promemoriansförslag. Jag förordar också att man avviker från promemorians förslag genom alli största möjliga utsträckning sammanföra bestämmelsema om kvarstad och beslagsom sker för all säkra verkställighet i . Mitt förslag medföröverhuvudtagel färre nya paragrafer i än promemoriansförslag. Det har också den fördelen att man undviker den ändrade mbriksättningenoch paragraflförskjulningen som följer av promemorians förslag. Jag ansluter mig lill denuppfattning som har framförts i promemorian om all del inte krävs någrasärskilda bestämmelser i 26 kap. RB om kvarstad på begäran av främmande stat;några sådana bestämmelser finns heller inte för tvistemål i 15 kap. RB. 2.4 Överenskommelsen med och Prop. .2.4.1 Innehållet i överenskommelsen Överenskommelsenbehandlar i första hand frågor om verkställighet av utländska förverkanden somgäller av brott och användning av tvångsåtgärder för all säkraverkställighet av sådana förverkanden. 1 de olika artiklama reglerastillämpningsområdet (art. 1), definitioner (art. 2), centralorgan (art. 3),fullgörande av framställningar (art. 4), upplysningar och bevis (art. 5),tvångsåtgärder avseende av brott (art. 6), verkställighet av beslut omförverkande (art. 7), kostnader (art. 8), språk (art. 9), bestyrkande (art.10), territoriell tillämpning (art. 11) och slutbestämmelser (art. 12). I deföljande skall jag helt kort redovisa det närmare innehållet iöverenskommelsen. Statemaålar sig enligt artikel 1 all bistå varandra med tvångsåtgärder och vidförverkande av av brott liksom vid brottsutredning som gäller spårandeoch återställande av sådan . Av artikeln framgår en väsentligbegränsning i åtagandena, nämligen all statema inte ålar sig mer än vad resp.stats nationella lagstiftning tillåter. Denna begränsning framgår också avartikel 4. Av artikelns andra stycke framgår all överenskommelsen inte skallinverka på andra avtal eller samarbelsarrangemang statema emellan.Överenskommelsen är med andra ord inte avsedd all förändra eller formaliseraexempelvis del polissamarbete som redan finns mellan och Storbritanniensåvida inte bistånd begärs under uttryckligt åberopande av överenskommelsen. 1artikel 2 definieras olika begrepp som används i överenskommelsen. Definitioneni punkten a) har endast betydelse vid tillämpningen av bestämmelsema omtvångsåtgärder. Jag återkommer därför till denna i anslutning till all jagbehandlar artikel 6. Definitionen av begreppet av brott i punkten b) äromfattande och torde läcka vad som normall avses med begreppet utbyte av brottenligt 36 kap. 1 § BrB.