prop · GD0368 · 1989-12-31 00:00:00 — Regeringens skrivelse 1989/90:68 om invandrar- och flyktingpolitiken Regeringenbereder tillfälle att ta del av vad som tagits upp i bifogade utdragur regeringsprotokollet . Iskrivelsen redovisas den svenska invandrar-, invandrings- och flyktingpolitiken,invandringen till av utlänningar med viss tonvikt på flyktingar ochasylsökande samt det kommunala flyktingmotlagandet. Redovisningen avser ihuvudsak /89 samt i vissa avseenden av år 1989.Vidare beskrivs migrationssituationen i världen, flyktingsituationen ivärlden, det internationella migralions- och flyktingpolitiska arbetet samtSveriges roll i detta. 1989/90. Utdragur protokoll vid regeringssammanträde . Närvarande:Statsministem Carisson, statsråden , , , ,, R. Carisson, , , , , , ,, , , , , Regeringenhar, , åriigen lämnat en skrivelse till med redovisningav invandrings- och flyktingpolitik. har dennaskrivelse utvidgats till att också behandla den svenska invandrarpolitiken.Skrivelsen lämnas i anslutning till budgetpropositionen. Eftersamråd med chefen för utrikesdepartementei och statsrådet anhållerjag alt få lämna följande redovisning för /89, avsedd att föreläggasriksdagen. Detbör understrykas att invandrarpolitiken naturligtvis också omfattar deflyktingar som får tillstånd att stanna i . Vidare bör det noteras attinvandrarpolitiken är ett ansvar för hela regeringen där varje departementinom sitt sakområde har ett ansvar också för invandrarna. Eftersomdetta är första året som en redovisning görs av både invandrar-ochflyktingpolitiken och genom att denna redovisning nu lämnas tre månadertidigare än vad som varit fallet med de tidigare flyktingpolitiska skrivelsernafinns en viss upprepning av delar av 1988/flyklingpoli-tiska skrivelse(1988/89:82). Skrivelsen har också en viss obalans i den meningen attflyktingpolitiken fokuseras skarpare än invandrarpolitiken. Medinvandringspolitik avses de principer och regler som reglerar vilka utlänningarsom skall få tillstånd att bosätta sig i . Invandrarpolitikenomfattar sådana åtgärder som samhället vidtar för all underlätta invandrares,inklusive flyktingars, introduktion och integrering i det svenska samhället. Densvenska invandrarpolitiken kan sammanfattas i de tre invandrarpo-liliska målsom antog 1975: Jämlikhetsmåletinnebär att invandrare skall ha samma möjligheter, rättigheter och skyldighetersom den övriga befolkningen. Målet innebär vidare att alla gmpper i samhälletskall ha likvärdiga möjligheter att behålla och utveckla sitt modersmål och attutöva sin kulturverksamhet inom den svenska kulturgemenskapen.Invandrarpolitiken bör därför syfta till att ge medlemmar av språkliga minoritetsgmppermöjlighet att inom ramen för en intressegemenskap, som omfattar hela detsvenska samhället, ge uttryck för en egen språklig och kulturell identitet. Valfrihetsmålet innebäratt medlemmar av språkliga minoriteter skall Skr. 1989/90:68 kunna välja ivilken grad de vill uppgå i en svensk kulturell identitet och i vilken grad devill bibehålla och utveckla sin urspmngliga identitet. Åtgärder för all bevarakontakten med urspmngslandets kultur anknyter även till valet mellan att stannai eller att återvända till urspmngslandet. Samverkansmåletinnebär att en ömsesidig och omfattande samverkan skall finnas mellaninvandrar- och minoriletsgmppema och majoritetsbefolkningen i de frågor som ärav gemensamt intresse. Målet fömtsätter ömsesidig tolerans och solidaritetmellan invandrama och den inhemska befolkningen och mellan olika invandrargmpper.Ett förverkligande av samverkansmålet innebär bl. a. att invandrarna ges störremöjligheter att aktivt dellaga i det politiska livet i , att de gesvidgade möjligheter lill kulturell verksamhet och att invandringens positivakulturella effekter uppmärksammas i ökad utsträckning. År1986 tog ell nytt beslut om den samlade invandrarpolitiken varviddet sades att de tre invandrarpolitiska målen skall tolkas så att de syftartill lika rättigheter och möjligheter för invandrare i förhållande till denövriga befolkningen. De skall också leda till respekt för den enskildesidentitet och integritet, möjligheter att utveckla det egna kulturarvet inomramen för de gmndläggande normer som i gäller för mänsklig samlevnadsamt ömsesidig tolerans, solidaritet och gemenskap mellan människor av olika urspmng.Goda etniska relationer bör prägla del svenska samhället och samhället börmarkera sitt avståndstagande från alla uttryck av etnisk intolerans. Densvenska invandringen är reglerad, utom för medborgare i denordiska länderna som har fri rörlighet och elableringsrätt. Invandringen tillSverige har huvudsakligen varit en flyktinginvandring. Dennordiska invandringen ökade emellertid kraftigt och utgjorde avden totala invandringen, atl jämföras med ca 25,. Mottagandeti av flyktingar är endast ett av flera element i den svenskaflyktingpolitiken. I denna skrivelse redovisas alla de åtgärder som Sverigevidtar och stödjer i syfte att bistå de människor, som tvingas att fly, och föratt bidra lill att flyktingproblemen i världen minskas. Densvenska flyktingpolitiken innehåller följande huvudelement: - agerandei FN och andra internationella fora för att bidra till att intemationella konflikter motverkas och löses och för att respekten för de mänskliga rättigheterna upprällhålles, ekonomisktstöd till UNHCR, UNRWA och andra organisationer som bedriver flyktingarbeteutanför , intemationelltsamarbete i syfte att verka för en solidarisk ansvarsfördelning och för attstärka flyktingamas rättsliga skydd, överföringtill , ofta i samarbete med UNHCR, av särskilt utsatta personer sombehöver en säker undan förföljelse, - mottagande av flyktingar iSverige, i enlighet med en asyllagstiftning som i vissa avseenden ger medflyktingar jämförbara gmpper etl starkare skydd än vad 1951 årsflyktingkonvention stadgar, - ell av staten finansieratkommunalt mottagande för flyktingar och 3 därmedjämställda personer, vilket syftar till att främja deras möjlighe- Skr.1989/90:68 ter att finna sig tillrätta i det svenska samhället, olikasärskilda insatser, bland annat opinionsbildande verksamhet, för att förbättraflyktingars och jämförbara gmppers situation och möjligheter till integrationi , stödtill flyktingar som frivilligt vill lämna för att bosätta sig i hemlandeteller annal land. Idet följande redovisas huvuddragen i tillämpningen av dessa politik-områden. Somett instmment för invandrarpolitikens förverkligande har invand-rarministem ettinvandrarråd som består av representanter för invandrarnas riksorganisationer.För närvarande har rådet 28 ledamöter. till den31 samlades rådet . Jag har också haft konsultationermed företrädare för invandrarnas trossamfund. Avsikten är all detta skall skeäven fortsättningsvis. led i strävandena att ha en bred förankring för och ett nationellt samförståndkring den svenska flyktingpolitiken finns ett av regeringen tillsatt flyktingpolitisktråd med invandrarministem som ordförande. 1 rådets arbete deltar representanterför flera berörda folkrörelser och intresseorganisationer, svenska myndigheteroch FN:s flyktingkommissaries representant i . den I juli1988 till har rådet mötts sex gånger. Underåttiotalet har det skett en betydande ökning av migrationen, totalt sett, frånsyd till nord. Så länge den stora klyftan mellan ländema i syd och i nordbestår eller i varje fall inte väsentligt minskas kommer denna rörelse medall sannolikhet att fortsätta. Tillökningen i omfattningen och takten av migrationen bidrar naturligtvis detfaktum att avstånden i världen minskar i takt med alt den internationellakommunikationen ökar. En betydande del av denna migration är avflyktingkaraktär men en stor del är snarare ekonomiskt och/eller humanitärtbetingad. En ytterligare bidragande orsak är de många naturkatastrofer sominträffar, framför allt i den tredje världens fattiga länder. Densnabba takten i demokratiseringsutvecklingen i har också lett tillrelativt sett stora befolkningsrörelser, som också har påverkat . Föratt få ett mått på migrationens totala omfattning kan nämnas att antalet iutlandet födda personer, bosatta enbart i de 21 länder i världen som har delhögsta antalet utländska medborgare, uppgår till ca 60 miljoner människor. Iuppskattningama av befolkningsutvecklingen räknar man med nästan en fördubblingav jordens befolkning mellan nu och ; från cirka fem miljarder tillnågonstans mellan åtta och tio miljarder invånare. Denna ökning förväntashuvudsakligen äga mm i vissa områden. sådantär den s. k. islamiska bågen, från till genom Skr.1989/90:68 den indiska subkontinenten. Man kan räkna med en ökad emigrationfrån Magreb-ländema, , , Mellersta Östem, , Bangladeshoch . Ävenfrån de afrikanska länderna söder om kan man, om än med en vissfördröjning, förvänta sig en kraftigt ökad migrationsbenägenhet. Som exempelkan nämnas att nuvarande befolkning på ca IOO miljoner beräknas haökat lill 2000. Samtidigträknar man med att befolkning åldras och kommer att utgöra en mindreandel av jordens befolkning. Från att ha omfattat en tiondel förväntas denminska till cirka en tjugondd av världens befolkning. Mycket tyder därför påatt man kan vänta sig ett ökande migrations-tryck gentemot . situation där i stort sett alla europeiska länder för en politik som intetillåter någon eller endast en myckel begränsad invandring, utöver av flyklingskäl,är det naturligt atl de som söker sig till eller rör sig inom använder sig av de vägar som står lill buds. En sådan väg är att söka asyl. Härlämnas en komprimerad översikt av flyktingsituationen i världen och dessutveckling. Någon redovisning av situationen avseende respekten för demänskliga rättigheterna lämnas inte här eftersom en sådan görs i annan ordningav . Ettproportionellt sett något större utrymme lämnas åt beskrivningen av situationenoch utvecklingen i de europeiska och övriga industrialiserade länder, med vilkaSverige samarbetar i dessa frågor. Denöverväldigande majoriteten av världens flyktingar kommer från och finns i defattiga länderna i tredje världen. Uppskattningama av det totala antaletflyktingar i världen varierar med olika källor men siffran 15 miljoner ärallmänt vedertagen. Detfinns olika skäl till osäkerheten rörande antalet flyktingar. Den största delenav världens flyktingar finns i utvecklingsländerna i , ochLatinamerika. I de flesta av dessa länder är befolkningsstalisti-ken osäker ochbefolkningsräkningar sparsamt förekommande. Flyktingarna anländer ofta i stortantal, under kort lid och ibland under kaotiska omständigheter. I en del fallkan man konstatera att mottagarländerna överdriver antalet flyktingar i hopp omatt få ökat internationellt stöd. Utöver dessa felkällorförekommer det också att mottagarländerna av politiska skäl ger antingen en för hög eller en för låg siffra på antalet flyktingar i landet. Berörda FN-organ är tvungna att i första hand förlila sig på mottagarländernas egen statistik, och FN:s flyktingkommissarie () kan dessutom inte operera i ett land utan delta lands medgivan de. Följden blir att om ett land t. ex. inte vill dra uppmärksamhet till etl 5 flyktingproblem är delomöjligt för UNHCR att engagera sig i denna Skr. 1989/90:68 flyktingsituation.Detta innebär all flyklingama i fråga inte heller tas med i FN:s statistik. Iett stort antal länder i tredje världen förekommer intema flyktingar ("displacedpersons"), ibland i ganska stora antal. Dessa människor är politiskt,psykologiskt, socialt och ekonomiskt lika myckel flyktingar som andra, meneftersom de inte korsat en nationell gräns omfattas de inte av UNHCR:s mandat.Antalet intema flyktingar i väriden uppskattas lill nära 15 miljonermänniskor, dvs. ungeför lika många som antalet flyktingar. Detbör också uppmärksammas att de uppgifter om antalet flyktingar, som lämnas av UNHCR,vanligen inte inbegriper de mer än två miljonerna palestina-flyktingar, eftersomdessa till den överväldigande delen inte omfattas av UNHCR:s mandat. Variationemai uppskattningen av antalet flyktingar beror också på skillnadema idefinitionen av vem som är flykting. Enligt FN:s konvention angåendeflyktingars rättsliga ställning av , den s.k. Genéve-kon-ventionen,definieras en flykting på följande sätt: "...Densom(tillföljdavhändelser,som inträffat före och) i anledning av välgmndad fmklan förförföljelse på gmnd av sin ras, religion, nationalitet, tillhörighet till viss samhällsgmppeller politiska åskådning befinner sig utanför det land, vari han är medborgaresamt är ur stånd att eller på gmnd av sådan fmklan, som sagts, icke önskaralt begagna sig av sagda lands skydd, eller den som, utan att vara medborgare inågot land, till följd av händelser som fömt sagts befinner sig utanför det land,vari han tidigare haft sin vanliga vistelseort, saml är ur stånd att eller på gmndav sådan fmklan, som sagts, icke önskar att återvända dit." Dennadefinition motsvarar den som finns i den svenska utlänningslagen (3 kap. 2 § UtlL). Isammanhanget bör det uppmärksammas att själva konventionen är tidsmässigt ochgeografiskt begränsad till att gälla "händelser som inträffat före den 1januari 1951 i ". Dessa begränsningar upphävdes genom etttilläggsprotokoll av , men alla de länder, som har ratificeratkonventionen, har inte skrivit under tilläggsprotokollet. Detta gäller t.ex.Italien, där därför stora gmpper av flyktingar faller utanför statistiken. Olikaländer har i kraft av sin nationella lagstiftning också en möjlighet atl genågon form av uppehållstillstånd och/eller flyktingliknande status till andrakategorier av asylsökande, vilka då inte nödvändigtvis tas med i statistikenöver del totala antalet flyktingar. De afrikanska statema haren egen flyktingkonvention, den s. k. OAU- konventionen, som antogs . Denna går betydligt längre än FN- konvenlionen när det gäller att definiera vem som är flykting man accepterar t. ex. personer som har flytt till följd av angrepp av främmande makt, ockupation, utländsk dominans eller händelser vilka allvarligt stört den allmänna ordningen i hemlandet. OAU-konvenlionen är gmnden för det intemationella flyktingarbetet i , vilket bl. a. har till följd attfler människor erkänns som flyktingar än vad ett strikt tillämpande av Ge- néve-konvenlionen skulle innebära. Detta har bland annat inneburit att ( UNHCRgenerellt, utöver de s. k. mandatflyktingama, också ger bistånd Skr.1989/90:68 och skydd till personer "som angår" ("are of concernto") flyktingkommissarien. Denna term kan t. ex. avse personer som lämnarsitt land på gmnd av krig. intemationella flyktingpolitiska diskussionen råder det enighet om attflyktingkonventionens flyktingbegrepp dåligt korresponderar med dagensverklighet. som det knappast är politiskt realistiskt att tänka sigen förändring av konventionen anses det angeläget att utveckla nya instmmentanpassade lill verkligheten . (inklusive Mellersta Östem) Deafghanska flyktingarna utgör fortfarande den största enskilda flyktinggruppeni världen , med fler än fem miljoner människor i exil. Majoriteten avdessa flyktingar, cirka tre miljoner, finns i medan har tagitemot drygt två miljoner. Återvandringen efter den sovjetiska tmppåterdragningenhar varit mycket begränsad. FN:s särskilda repatri-eringsprogram förafghanflyktingar, till vilket bl. a. bidragit, kan knappast förväntaskomma igång ordentligt så länge stridigheterna i fortsätter. Uppskattningsvisfinns det ca 160000 flyktingar från , och i olikaländer i under UNHCR:s mandat. Majoriteten av flyklingama finns iläger i , medan de övriga återfinns i FiJipp/nema, ,, och . Många har vistats i läger under flera åroch lever under myckel svåra förhållanden. Denminskade uttagningen från flyklinglägren i tillsammans med denfortsatta och ökade utströmningen från ledde till att en intemationellkonferens om de indokinesiska flyklingproblemen i på FN:s initiativanordnades i . Konferensen avhölls ganska exakt efterden första vilken ledde till igångsättandet av det stora intemationellakvotuttag-ninsgprogrammet för Vietnam-flyktingama. Konferensenbeslutade om ett särskilt handlingsprogram för Indokina-flyktingama (ComprehensivePlan of Action, CPA) vilket är unikt genom alt man försöker ta ett helhetsgrepppå situationen. CPA är en kombination av preventiva åtgärder, ökademöjligheter till kvotuttagning, bistånd och stöd till återvandring. Det intemationellasamfundet har åtagit sig atl på kvoter överföra samtliga personer som befannsig i läger i före , medan samtliga somanlänt/anländer därefter skall genomgå individuell asylprövning. De som befinnsvara flyktingar skall erbjudas kvotplats, de andra skall erbjudas frivillig återvandring. Somen del av en gemensam nordisk kvot har erbjudit 400 kvotplatser /90. står genomförandet av CPA inför vissaproblem då del råder oenighet om hur man skall hantera de personer som efterasylprövning befunnits inte vara flyktingar men som ändå inte frivilligt villåtervända till . För del har rege- Skr. ringen hävdat att etteventuellt ofrivilligt återsändande dels måste föregås av en noggrannasylprövning av internationellt acceptabel standard, dels ske efter överenskommelsemed . har i del sammanhanget också beslutat om ettextra bidrag på en milj. kr. till UNHCR för att bygga upp kompetens förasylprövning i de berörda länderna i . Utreselaktenunder det s.k. ODP-programmel ("Orderiy Departure Programme"), inomvilket vietnameser kan ansöka om utresetillstånd, har ökat avsevärt under år1989. Totalt hade 32656 personer lämnat under ODP ,varav 259 för resa till . reste 21 268 personer ut pådetta sätt. Utöverflyklingama under UNHCR:s mandat finns fortfarande nära 300000 kambodjanskaflyktingar i gränsområdet mellan och . Sedan det vietnamesiskatmppåterdragandel har ett återvand-ringsprogram börjat ta form. Man kanemellertid inte förvänta att någon återvandring i större skala kommer all skeså länge inbördeskriget i pågår. ISydostasien finns även ell antal mindre flyklinggmpper från , Filippinema,olika delar av , m.fl.länder. En del av dessa flyktingaranses falla under UNHCR:s mandal, andra inte. Ennytillkommen gmpp är de kineser som antingen lyckats fly landet efter massakerni eller som då redan befann sig utanför men inte vågar återvända. Majoritetenav de ca 200000 tamiler som flytt Sri Länka, huvudsakligen till ,befinner sig fortfarande i exil. En viss återvandring har skett och UNHCR hartillsammans med Sri Länkas regering byggt upp ett ambitiöst återvandringsprogram.Detta har emellertid ännu inte kunnat genomföras i någon större omfattning på gmndav den politiska situationen. Detpalestinska flyklingproblemet, som uppstod , är det äldstafortfarande olösta och aktiva flyktingproblemet i världen. flyreller förvisas palestinier från de av ockuperade territorierna. Ilägren föds barn till ett liv i exil. Det är en Qärde generation flyktingar somi dag växer upp i dessa läger. Palestiniemaär den största enskilda flyktinggmppen i med fler än tvåmiljoner människor registrerade som hjälpbehövande flyktingar hos UNRWA. Dettotala antalet palestinska flyktingar är emellertid ännu större. Sönderfalletav den libanesiska staten har medfört att många människor flytt landet. En delär libaneser medan andra är palestinier eller människor som tillhör andrabefolkningsminoriteter, vilka tidigare sökt och fåll skydd i . Strömmen av flyktingarfrån har minskat något till följd av krigsup pehållet men fortfarande lämnar människor landet och söker politisk asyl. I gengäld har situationen i lett till en ökning av antalet flyktingar av kurdiskt urspmng. Det finns ett stort antal irakiska kurdiska flyktingar i . I finns en gmpp på fler än 30000 personer fördelade på tre olika läger. De sistnämnda flyktingarnas situation har varit föremål för I uppmärksamhettill följd av svårighetema att uppnå en överenskommelse Skr. 1989/90:68 mellanUNHCR och om ett hjälpprogram. En lösning kan nu skönjas, åtminstone iform av en formell överenskommelse. Totaltsett räknar man med ett par hundra lusen iranska och irakiska flyktingar iområdet. Deafrikanska ländema har vinnlagt sig om att föra en uttalat generösflyktingpolitik trots att en stor del av kontinentens cirka fem miljonerflyktingar finns i några av världens fattigaste länder. Ett annal ullryck förde afrikanska slatemas generositet gentemot flyktingarna är den tidigare nämndaOAU-konvenlionen, med ett vidare flyktingbegrepp än . Delär också på den afrikanska kontinenten där flyktingar i Genéve-konventionensbemärkelse ofta blandats med människor som flytt från torka, svält, väpnadekonflikter m.m. som flyktingkommissariens tidigare nämnda begrepp "of concemto" fått sin mest utbredda tillämpning. Tillden afrikanska kontinentens fem miljoner flyktingar skall läggas de fler än femmiljoner angoleser och mombiqaner som tvingats bli flyktingar i sina egnaländer till följd av Sydafrika-understödda inbördeskrig. Isödra finns flyktingar dels till följd av politik i Namibiaoch , dels till följd av stöd till mot regeringarnafientliga väpnade gmpper i och Mombique. Man räknar med alt detfinns över en miljon flyktingar från Mombique i de kringliggande länderna,framför allt i och . Enpositiv utveckling i södra är att den överväldigande majoriteten av de namibiskaflyklingama nu återvänt och alt demokratiska val genomförts i . FrånSydafrika flyr fortfarande människor, och man räknar med att det finns fleratiotusentals sydafrikanska flyktingar i närområdet. Dessa lever i storosäkerhet på grund av den sydafrikanska regimens kontinuerliga attacker motflyktingarnas bosättningsområden. Människorhar också fortsatt atl fly från kriget i södra till bl. Destörsta enskilda flyklinggmpema i finns fortfarande i , Sudanoch . Ettannat olöst flyktingproblem är de flyktingar i som flytt från krigetmellan POLISARIO (den av OAU erkända befrielserörelsen i ) ochMarocko i . Ettnytt problem är uppkomsten av flyktingar från Mauritanienrespektive till följd av konflikter inom och mellan dessa länder. Mångagamla flyktingproblem förblir olösta, och stora flyklinggmpper från olikaländer återfinns därför i bl.a. Bumndi, , , , , Zambiaoch , för att nämna några länder. Man uppskattar att fler än hälften avden afrikanska kontinentens stater är mottagare av flyktingar i någonomfattning. Utvecklingeni är fortsatt övervägande positiv. I har diktaturen fallitoch därmed har politiska fångar frigetts och flyktingar kunnat återvända. IChile tycks vägen tillbaka till demokratin vara befäst i och med att demokratiskaval har genomförts. Fler chilenare återvänder och få söker nu lämna landet somflyktingar. Situationeni har däremot blivit stadigt sämre. Detta härlett till alt människorflytt både lill närområdel och i viss mån lill . Det har blivitnödvändigt att genomföra särskilda insatser (kvotuttagning) i för atträdda människor undan livsfara. Destora koncentrationema av flyktingar återfinns fortfarande i Centralamerika.Delta är en följd av de väpnade konflikterna i framför allt och ElSalvador, samt i viss mån till följd av konflikten mellan denkontrarevolutionära rörelsen Contras, och regeringen i . I både ElSalvador och finns också betydande gmpper av interna flyktingar. Av de totalt fler än två miljonerna flyktingar och hemlösa i olika länder i , , , , och betraktasbort emot 500000 som flyktingar i formell bemärkelse. Ett par hundra tusen avdessa får bistånd från UNHCR. Encentralamerikansk konferens för all behandla de intemt hemlösas ochflyktingarnas problem anordnades av UNHCR i samarbete med decentralamerikanska regeringarna. Konferensen antog ett aktionsprograminnehållande en mängd olika konkreta projekt riktade till flyktingar och återvandrare.Återvandringen lill och har dock inte ökat i denomfattning man hoppats, beroende på de mycket begränsade framgångarna medfredsprocessen. Flyktingaroch asylsökande i , och Undersenare delen av åttiotalet har antalet asylsökande i kontinuerligtökat. Utvecklingen avseende och framgår av den efterföljandetabellen. räknar man med den förmodligen högsta siffran sedan andraväridskriget. Det bör uppmärksammas att dessa siffror, liksom allannan flyktingstatistik, måste tas med vissa reservationer. Till fdkälloma hört.