prop · GD0377 · 1989-12-31 00:00:00 — För lånlagarbyggda hus som uppförs i annan ordning än påtotal- eller generalenlreprenad krävs dock garanti och försäkring endast ifråga om sådana gmndlägg-ningsarbeten, byggnadsdelar och installationer somutförs enligt avtal med husleveranlör eller entreprenör. Garanti- ochförsäkringsskyddet gäller alltså inte låntagarens eget arbete. Garanti ochförsäkring för slyckebyggda småhus som uppförs på total- ellergeneralenlreprenad lämnas av Bostadsgaranti och dess kooperativamotsvarigheter. Vid delad entreprenad tillhandahålls garanti och försäkring avett garantiföretag, , som bildats av . Garantin och försäkringen gäller även de byggnadsdelar somhusleveranlören överlåtit. STR-Garantis åtaganden är återförsäkrade hosLänsförsäkringar. Konsumentskyddetinom ramen för den statliga bostadsfinansieringen kan sammanfallas enligtföljande. Det saknas krav på konsumentskydd vid ROT-arbeten. När det gällernyproduktion av småhus ställs krav på garanti- och försäkringsskydd. Kravetgäller dock inte konsumentens egel arbete. Det ställs vidare krav på avtalsskyddvid nyproduktion av sådana småhus som uppförs för försäljning till den somskall bo i huset, s.k. säljarbyggda småhus, saml vid uppförande på total- ellergeneralentreprenad av lånlagarbyggda småhus. Krav på avtalsskydd uppställsdäremoi inte om ell låntagarbyggt småhus uppförs på deladentreprenad. DenI inrättades en skadenämnd med rätt att besluta i vissa frågor omavhjälpande av fukt- och mögelskador (prop. 1985/86:48, BoU 6, rskr. 62, SFS1985:1040 och 1119). Nämnden kan besluta all medel som staten och vissabyggproducenter gemensamt ställer lill förfogande skall få användas föråtgärder som skall få skadade hus att fungera tillfredsställande som bostad.Detta stöd kan utges endast för hus byggda underåren 1975-1985. Utöverde skadefall som omfattas av det gemensamma systemet kan staten genom fondenför avhjälpande av fukt- och mögelskador i småhus ensam ge stöd i vissasituationer. Ett sådant stöd kan utgå lill småhusägare som förvärvat sittsmåhus från nåigon som inte ingår i en byggproducent-grupp i det gemensammasystemet. Staten kan också träda in med ett socialt motiverat stöd som ärbegränsat till att lyfta av sådana kostnader som huset inte kan bära i ombyggtskick. Finansieringen i övrigt får då ske med krediter på den oprioriteradekredilmarknaden. Förde flesta privatpersoner utgör förvärv och försäljningar av småhus deekonomiskt mest betydelsefulla affärerna i deras liv. Delta gäller både i frågaom förvärv av ett nytt eller äldre hus och i fråga om försäljning av ett äldrehus saml oavsett om avialsmotparten är en annan privatperson eller ennäringsidkare. Mot denna bakgrund är del självklart att de regler som gällerför dessa överlåtelser måste innebära en rättvis avvägning mellan parternasintressen. Del är också viktigt att reglerna är utformade på ett sådant sättatt de utgör lydliga anvisningar om hur parterna bör förhålla sig och vad debör tänka på i samband med överlåtelsen. Detstora flertalet småhusöveriåldser gäller äldre (dvs. inte nybyggda) hus och medprivatpersoner som säljare och köpare. På detta område har del förekommitåtskilliga tvister i domstolarna . En slutsats som mantorde kunna dra av detta är att det skulle vara en fördel om de principer sombör gälla kommer till ullryck i lagtexten tydligare än som är fallet förnärvarande. Utredningenhar delbetänkande behandlat frågan om säljarens ansvar för faktiskafel i den försålda fastigheten. Utredningen har därvid föreslagit att denuvarande reglerna förtydligas så att bl. a. köparens undersökningspliktframgår av lagtexten. Vidare har utredningen föreslagit regler om reklamationoch förkortad preskriptionstid saml vissa tvingande regler i fall då säljarenär en näringsidkare och köparen en konsument. Utredningensförslag har mottagits väl av remissinstanserna även om det riktats kritik motvissa punkter i förslagen. Remissinstanserna delar allmänt utredningensuppfattning att det finns anledning att göra ändringar i de nuvarandereglerna. För egen del ansluter jag mig till den uppfattningen. Enligt minmening bör reglerna utformas i huvudsak enligt utredningens förslag. Närdet så gäller överlåtelser i olika rättsliga former av nybyggda småhus harutredningen delbetänkande föreslagit att konsumentskyddslagstiftningenkompletteras med en särskild lagom förvärv av nya småhus. Lagförslaget tarendast sikte på avtal som träffas mellan en näringsidkare i dennes yrkesmässigaverksamhet och en konsument. I lagförslaget återfinns en heltäckande regleringav tvingande natur i huvudsak efter mönster av konsumenttjänstlagen men medkomplettering bl.a. med vissa regler om besiktning. Utredningensförslag i denna del har fått ett negativt mottagande av remissinstanserna.Åtskilliga av dem har ifrågasatt om det verkligen finns något behov avcivilrättslig lagreglering på detta område med hänsyn till det konsumentskyddsom säkerställs inom ramen för den statliga bostadsfinansieringen. Enligtmin mening får den som förvärvar ett nyproducerat småhus ett gott skydd genomden garanti och försäkring m. m. som ställs som villkor för statligbostadsfinansiering. Delta hindrar givetvis inte att det kan finnas skäl attförbättra skyddet i något hänseende. Enligt vad jag har inhämtat harkonsumentverket inlett ett arbete i syfte att genom förhand- 2 1989/90. lingar ytterligare stärkadet avtalsskydd som konsumenten har enligt ABS Prop. 1989/90:77 80. Arbetetavser också delade entreprenader samt köp av husbyggsatser. Av det anfördaframgår all del - i varje fall inte föreligger några tungtvägande konsumenlpoliliska skäl för alt vidta lagstiftningsåtgärder i syftealt förbättra lägel för dem som åtnjuter del konsumentskydd vilket ställs som \illkor för statlig bostadsfinansiering. Konsumentskyddetinom ramen för den statliga bostadsfinansieringen omfattar i första hand ettgaranti- och försäkringsskydd. Av särskild betydelse är all skyddet omfattarbl.a. del fallet atl näringsidkaren går i konkurs. Som åtskilligaremissinstanser har anfört har garanti- och försäkringsskyddet klara fördelarfrån konsumentskyddssynpunkt framför en lagstiftning som i vissadetaljhänseenden erbjuder etl mera fullständigt skydd men som inte omfattarnågon garanti och försäkring. Av utredningens överväganden framgår all del förnärvarande inte är möjligt all införa en lagstiftning som innehåller regler omgaranti- och försäkringsskydd. En tvingande konsumentskyddslagstiftning ulansådana regler skulle kunna innebära att del inte går att bibehålla det garanti-och försäkringsskydd som ställs som villkor för statlig bostadsfinansiering ochsom har tillkommit genom frivillig överenskommelse. Det anförda talar mot attdet införs tvingande regler i fråga om den småhusproduklion som omfattas av konsumentskyddetinom ramen för den statliga bostadsfinansieringen. Konsumentskyddetinom ramen för bostadsfinansieringen omfattar emellertid inte helasmåhusproduktionen. Utanför konsumentskyddet faller de frifinansieradesmåhusen för permanent bmk, liksom alla fritidshus En inte obetydlig del avsmåhusproduktionen faller alltså utanför det konsumentskydd som säkerställsgenom den statliga bostadsfinansieringen. 1 sammanhanget bör också framhållasmöjligheten all den frifinansierade produktionen av småhus för permanent bmk som inte torde utgöra mer än omkring e:n procent av marknaden kommer att öka betydligt. Konsumenternasställning vid nyproduktion av småhus som inte omfattas av kravet påkonsumentskydd inom ramen för bostadsfinansieringen är svag. Jag anser att detfinns starka skäl att vidta lagstiftningsåtgärder för att förbättrakonsumenternas ställning i sådana fall. Sådana lagstiftningsåtgärder framstårockså som en naturlig konsekvens av den gällande konsumentskyddslagstiftningen,som ju bl.a. gäller reparationer och tillbyggnader av småhus. Motbakgrund av det anförda förordar jag att konsumentskyddslagstifl-ningenkompletteras med regler om nyproduktion av småhus. 1 fråga om den produktionsom omfattas av ett skydd inom ramen för bostadsfinansieringen är som jag nyssberörde behovet av skyddsregler inte särskilt stort och del föreligger skäl somtalar mot tvingande regler på detta område. En möjlighet skulle kunna vara attgöra lagreglerna dispositiva i vissa fall. Den frågan skall jag behandlanärmare i det följande (se avsnitt 2.2.2). Denav utredningen föreslagna lagen om förvärv av nya småhus gäller avtal omförvärv av fastighet eller tomträtt till vilken hör ett nytt bostadshus avsettför en eller två familjer. Vidare gäller lagen beträffande förvärv av ettsådant hus som är lös egendom, men inte utgör tillbehör lill tomträtt. Inomlagförslagets tillämpningsområde faller även olika entreprenadavtal enligtvilka en näringsidkare ålar sig att heh eller delvis låta utföra det arbete sombehövs för att färdigställa ett sådant hus. Lagförslaget gäller också slutligenköp av en byggsats lill ett monteringsfärdigt hus. Förslaget om en särskildlag om förvärv av nya småhus har som jag tidigare framhållit fått ettövervägande negativt mottagande hos remissinstansema. En invändning motförslaget som ofta återkommer är all del blir alltför komplicerat all förasamman regler om köp av fast och lös egendom och om tjänster i en gemensam lag.Man har menat att det är en bättre ordning all ha särskilda lagregler för varjeavtalstyp. Jag delar de kritiskaremissinstansernas uppfattning. Den fördel som del i och för sig innebär atlbehandla alla typer av småhusförvärv i en lag uppväger enligt min mening intede komplikationer som uppkommer när man frångår den traditionella uppdelningenav regdstoflFet på särskilda lagar för köp resp. tjänster. Enligt min meningbör därför den föreslagna lagen om förvärv av nya småhus inte införas. Istället bör reglema uppdelas på de olika avtalslypema. Jagkommer i det följande atl behandla utredningens förslag såvitt gäller avtal omtjänster som avser uppförande av byggnader för bostadsändamål(småhusentreprenader) i avsnitt 2.2. Reglerna om köp av fast egendom ellertomträtt lill vilken hör ett nyproducerat småhus behandlas i avsnitt 2.3. Därbehandlas också utredningens förslag delbetänkande om felreglerna ijordabalken. Slutligen kommer jag i avsnitt 2.4 att ta upp utredningens förslagbeträffande köp av en ny eller begagnad byggnad som utgör lös egendom och inteär tillbehör till tomträtt. Enkonsuments köp av en byggsats till etl monteringsfärdigt hus kommer, som jagtidigare har sagt, atl falla in under del förslag till ny konsumentköplag somjag kommer att redogöra för. 2.2 Konsumenttjänster som avser uppförande av byggnaderför bostadsändamål m. m. Mitt förslag:Konsumenttjänster som avser uppförande av byggnader för bostadsändamål samtandra tjänster som den som uppför byggnaden har åtagit sig all utföra i sambanddärmed (småhusenlreprenader) lagregleras i konsumenlljänsllagen (1985:716). Utredningens förslag:Småhusenlreprenaderna och förvärv av nyproducerade småhus genom köp av fastoch lös egendom regleras i en särskild lag som i stor utsträckning bygger påkonsumenlljänsllagen. Remissinstanserna: Denföreslagna särskilda lagen har fått ett negativt Prop. 1989/90:77 mottagandehos remissinstansema. Flera remissinstanser förordar därvid att reglema omsmåhusentreprenader tas in i konsumenttjänstlagen. Några remissinstanserifrågasätter dock om reglema i konsumenttjänstlagen bör användas som förebildför reglerna om småhusentreprenader. (Se remisssammanställningen avsnitt 1.) Skälenfor mitt förslag: Av skäl som jag har anfört anser jag all det behövslagregler om konsumentskydd vid småhusenlreprenader (se avsnitt 2.1.4), men föreslagna gemensamma lagregleringen av småhusentreprenader och småhusköpinte bör genomföras (se avsnitt 2.1.5). Jag förordar följaktligen attsmåhusenlreprenadema regleras för sig. Utredningensförslag såvitt gäller småhusenlreprenader bygger i stor utsträckning påkonsumenlljänsllagen. Denna utgångspunkt för en lagreglering har i allmänhetgodtagits imder remissbehandlingen. Några remissinstanser har dock ifrågasattom delta är en lämplig utgångspunkt. Enligt hovrätten för tarkonsumenlljänsllagen huvudsakligen sikte på tjänster av begränsad omfattningsåsom reparationer av lösa saker och utredningen hade därför mera självständigtbort utreda om inte problemen rörande småhus borde regleras på ett meramarkerat annorlunda sätt. Jagvill för egen del erinra orn att konsumenttjänstlagen redan nu är tillämplig påentreprenader som gäller uppförande av andra byggnader än sådana som är avseddaför bostadsändamål. Lagen tillämpas också på entreprenader som gäller om- ochtillbyggnader av byggnader för bostadsändamål. Att en lagstiftning omsmåhusenlreprenader bör ha konsumenlljänsllagen som förebild synes mot denbakgmnden naturligt (jfr SOU 1979:36 s. 138). Därmed är inte sagt attkonsumenttjänsllagens regler ulan vidare kan göras tillämpliga på entreprenadersom gäller uppförande av nya byggnader för bostadsändamål. Saken måste givetvisanalyseras närmare. Som kommer atl framgå av det följande (se avsnitt 2.2.2 2.2.11) visar en sådan analys atl reglema i konsumenttjänstlagen i storutsträckning kan användas även på småhusentreprenader. Jagdelar mot den bakgmnden utredningens uppfattning att lagregler omsmåhusentreprenader i stor utsträckning bör bygga på konsumenttjänstlagen. Medden utgångspunkten är det naturligt att lagregleringen görs genom erforderligaändringar och tillägg i konsumenttjänstlagen. Småhusentreprenadernaär undantagna från konsumenttjänstlagens tillämpningsområde (seI § 2 i lagen). Av vad jag nu har sagt följer att delta undantag bör tas bort.Frågan om vilka ytteriigare ändringar och tillägg som bör göras i lagen medanledning av att den blir tillämplig också på småhusentreprenader behandlas idet följande (se avsnitt 2.2.2 2.2.11). Synpunkter med anledning avutredningens förslag vilka inte i första hand gäller småhusentreprenader utanmera konsumenttjänstlagen i allmänhet kommer därvid endast i vissa fall attkommenteras närmare. Enligt min uppfattning bör det inte komma ifråga all idelta lagstiftningsärende mera allmänt ompröva de lösningar som valdes vidtillkomsten av konsumenttjänstlagen. 2.2.2 Tvingande ellerdispositiva regler? Mitt förslag:Reglema om småhusenlreprenader skall i princip vara tvingande till konsumentensförmån. Om konsumenten tillförsäkras etl sådant garanti-, försäkrings- ochavialsskydd som ställs som villkor för statlig bostadsfinansiering, skall dockreglema vara dispositiva. Utredningensförslag: Reglema skall i princip vara tvingande. I ell särskilt yttrande (SOU1986:38 s. 432-434) förordas i princip den av mig föreslagna lösningen. Remissinstanserna:En allmän uppfattning bland remissinstanserna är all tvingande lagregler intebör införas, om sådana regler leder lill att man inte kan bibehålla detkonsumentskydd som finns inom ramen för den statliga bostadsfinansieringen.Många remissinstanser menar också att detta konsumentskydd inte kan behållas omtvingande regler införs. Flera remissinstanser föreslår alt frågan omdisposiliva eller tvingande regler löses i huvudsak på det sätt som jag harföreslagit. (Se remissammanställningen avsnitt 1 och 2.1.) Skälen för mitt förslag:Den civilrättsliga lagstiftning som gäller till skydd för konsumenterna är iprincip tvingande till konsumentens förmån. Principen uttrycks i konsumentskyddslagamaså att ett avtalsvillkor som i jämförelse med bestämmelsema i lagen är tillnackdel för konsumenten är utan verkan mot denne om inte annat anges i lagen(se bl.a. 3 § konsumenttjänstlagen). Konsumenttjänstlagenbygger på tanken att de bestämmelser som preciserar partemas förpliktelser ifråga om tjänstens innehåll, omfattning, utförande och pris m.m. i principskall vara dispositiva, dvs. lämna utrymme för avtalsfrihet. De bestämmelsersom reglerar påföljdema av näringsidkarens kontraktsbrott o. d. främstbestämmelsema om fel och dröjsmål samt skadeståndsreglema samt reglema omnäringsidkarens rättsskydd vid kontraktsbrott från konsumentens sida och vissaandra regler av mer utpräglad konsumentskyddskaraklär är däremot tvingande tillkonsumentens förmån. Föregen del anser jag, som jag tidigare framhållit (se avsnitt 2.1.4), atl detfinns skäl som talar för att man inte bör införa tvingande civilrättsligaregler i fråga om den småhusproduktion som omfattas av konsumentskyddet inomramen för den statliga bostadsfinansieringen. Därmed är inte sagt all dennaproduktion bör helt lämnas utanför den nya lagstiftningen. Jag anser i ställetatt lagstiftningen bör vara dispositiv i dessa fall. En fördel med en sådanordning är atl konsumentskyddet inom ramen för bostadsfinansieringenfortlöpande kan utvecklas utan att lagstiftningen behöver ändras. Reglemai konsumenttjänstlagen synes dock endast kunna göras dispositiva i de fall dåkonsumenten genom reglema för bostadsfinansieringen tillförsäkras ettfullständigt skydd, dvs. i de fal! då skyddet omfattar inte bara garanti- ochförsäkringsskydd utan också avialsskydd. inte något krav påavialsskydd om konsumenten köper ell monteringsfärdigt hus och detta uppförspå delad entreprenad. Som jag har sagt (se avsnitt 2.1.4) har dockkonsumentverket inlett ett arbete som kan leda fram till en överenskommelsemellan berörda intressenter om standardvillkor för bl. a. deladeentreprenader. Om arbete leder fram till en sådanöverenskommelse bör kravet på avialsskydd i bostadsfinansieringen utsträckasäven till delade entreprenader (jfr prop. 1980/81:100 bil. 16, LU 1980:29,rskr. 244 samt prop. 1985/86:100 bil. 13, BoU 20, rskr. Jag har i dennafråga särskilt samrått med chefen för . I fråga om övrigasmåhusentreprenader finns del enligt min uppfattning inte skäl all frångåprincipen om att konsumenlskyddsregler i princip skall vara tvingande lillkonsumentens förmån. Jag delar också utredningens uppfattning att den avvägningmellan tvingande och dispositiva regler som har gjorts i konsumenlljänsllagen ihuvudsak är lämplig även för ifrågavarande entreprenader. Jag anser följaktligen attreglema om småhusenlreprenader i princip bör vara tvingande till konsumentensförmån. Reglerna bör dock vara diposi-tiva i de fall då konsumententillförsäkras ett sådant garanti-, försäkrings-och avtalsskydd som krävs torstatlig bostadsfinansiering. Lagtekniskt kan miltförslag genomföras så att regeln i 3 § konsumenttjänstlagen om att lagen iprincip är tvingande till konsumentens förmån kompletteras med enundantagsregel enligt vilken lagen inte är tvingande om konsumententillförsäkras ett sådant garanti-, försäkrings- och avtals-skydd som ställs somvillkor för statlig bostadsfinansiering. En konsekvens av undantagsregeln äratt avtalsskyddet inom ramen för bostadsfinansieringen inte på alla punktermåste motsvara konsumenttjänstlagens regler. 2.2.3Kraven på näringsidkarens prestation Mitt förslag: Dekrav på näringsidkarens prestation som ställs i 4 8 §§ konsumenlljänsllagenskall gälla också vid småhusentreprenader. Utredningensförslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt förslag. Utredningen har dock inteföreslagit några motsvarigheter till reglema om tilläggsarbete i 8 §konsumenttjänstlagen (se 4-7 §§ i den föreslagna lagen om förvärv av nyasmåhus). Remissinstanserna: Fleraremissinstanser anser alt utredningens förslag bör kompletteras med regler omtilläggsarbete. De av utredningen föreslagna reglema om näringsidkarensskyldighet att avråda kritiseras av flera remissinstanser. Enligt är den av utredningen föreslagna bestämmelsen omnäringsidkarens skyldighet all iaktta all tjänsten inte utförs i strid motsäkerhetsföreskrifter oklar till sin innebörd. Bl.a. konsumentverketifrågasätter om inte också hälsa och hygien bör beaktas i detta sammanhang. (Seremissammanställningen avsnitt 2.2.) Skälenför mitt förslag: I 4-8 §§ konsumenlljänsllagen finns vissa all- Prop.1989/90:77 mänt hållna regler om de krav som den lagen ställer pånäringsidkarens prestation (förarbetena lill reglerna finns väsentligen i prop.1984/85:110 s. 36-44, 157-187 saml 347-350). Reglerna innebär i korthet följande. Näringsidkarenskall utföra tjänsten fackmässigt. Han skall vidare med tillbörlig omsorg tatillvara konsumentens intressen och samråda med denne i den utsträckning som ärmöjligt. Ett utflöde av denna omsorgsplikt är bl. a. att näringsidkaren i vissafall skall avråda konsumenten från att låta ulföra tjänsten och attnäringsidkaren i andra fall skall rådgöra med konsumenten om behovet av atlutföra tilläggsarbete. 1 tjänsten ingår, om inte annal får anses avtalat, attnäringsidkaren skall tillhandahålla del material som behövs. Näringsidkaren ärskyldig all särskilt iaktta, att tjänsten inte utförs i strid mot sådanaförfattningsföreskrifter eller myndighetsbeslut som väsentligen syftar tillalt säkerställa atl föremålet för tjänsten är tillförlitligt frånsäkerhetssynpunkt eller i strid mot förbud enligt 4§ marknadsföringslagen(1975:1418) eller 6§ produktsäkerhetslagen (1988:1604). Lagtekniskthar kraven på näringsidkarens prestation indelats i fyra delområden, nämligenUtförande och material (4 § konsumenlljänsllagen). Säkerhet (5 §),Näringsidkarens skyldighet all avråda (6 och 7 §§) samt Tilläggsarbete (8 §). Idet följande analyseras delområde för delområde om reglerna bör jämkas medanledning av att de skall gälla också för småhusentreprenader. Enligt4 § konsumenlljänsllagen skall näringsidkaren ulföra tjänsten fackmässigt. Hanskall vidare med tillbörlig omsorg ta till vara konsumentens intressen ochsamråda med denne i den utsträckning som det behövs och är möjligt. I fråga omför tjänsten behövligt material föreskrivs att näringsidkaren skalltillhandahålla detta, om inte något annat har avtalats. Fråganom tjänsten har utförts fackmässigt skall bedömas efter en objek tiv måttstock (jfr prop. 1984/85:110 s. 157). Vägledning kan här ofta hämtas i allmänna eller särskilda beskrivningar avseende material och metoder m. m. På byggnadsområdet är det vanligt alt producenter har lämnat anvisningar om hur etl material skall användas. Dessa anvisningar måste givetvis beaktas när man skall bedöma om en tjänst ulförts fackmäs sigt. På motsvarande sätt kan föreskrifter och allmänna råd som har utfärdats av t. ex. en myndighet bli av betydelse för bedömningen av om en tjänst utförts fackmässigt. När det gäller krav på byggnader finns gmndläg gande bestämmelser i 3 kap. (1987:10). I fråga om nyproduktion av småhus har plan- och bostadsverket utfärdat föreskrifter och allmänna råd med stöd av 16 kap. 1 § och 2 § plan- och byggförordningen (1987:383). Dessa återfinns i verkels författnings samling BFS 1988:18 nybyggnadsregler (föreskrifter och all männa råd). Ett viktigt syfte med dessa bestämmelser är atl garantera de boendes säkerhet och hälsa. Med tanke på den skillnad som föreligger mellan å ena sidan föreskrifter och å andra sidan allmänna råd torde en 23 avvikelsefrån ell allmänt råd inte alltid behöva uppfattas som en avvikelse Prop.1989/90:77 från kravet på fackmässighet. I sådana fall torde bedömningen bliberoende av vad t.ex. erfarna och kunniga yrkesmän anser (jfr SOU 1986:38 s.137). Utredningensförslag (4§) motsvarar regeln i konsumenlljänsllagen ulom så lill vida altutredningen föreslår all i lagtexten skall anges inte bara att tjänsten skallutföras fackmässigl utan också alt den skall utföras "i överensstämmelsemed avtal mellan näringsidkaren och konsumenten". Utredningensförslag godtas eller lämnas utan erinran av flertalet remissinstanser. EnligtMalmö tingsiäll är det av utredningen föreslagna tillägget i lagtexten onödigtoch bor utgå. Hovrätten för anser all del i lagtexten bör angesvem av partema som skall ansvara för projekteringen. Enligt hovrätten bör detockså klarläggas vad projekteringsarbetet skall omfatta. Enligtmin uppfattning uttrycker del av utredningen föreslagna tillägget i lagtextenen princip som redan gäller (se prop. 1984/85:110 s. 38 - 39). Jag delar därföruppfattningen att tillägget inte behövs. Vad gäller projekteringsarbete villjag anföra följande.