prop · GD0337 · 1989-12-31 00:00:00 — Yttrandet bör bifogasprotokollet i delta ärende som bilaga 6. Lagrådet lämnar med ett par undantagförslagen utan erinran. Jag återkommer till lagrådels yttrande i avsnitten5.1.1 och 5.6.2.1 övrigt föreslår jag i förhållande till de remitteradeförslagen vissa redaktionella ändringar. 1989/90: 37 2 Övemattningslägenheter m. m. Min bedömning:Kommunema bör genom överenskommelser med fastighetsägama och på annat sättkunna verka för att sådana hyresförhållanden som avser övemattningslägenheterm. m. upplöses sä all lägenheterna kan ställas till bostadsförmedlingensförfogande. Delta kan ske utan särskild lagstifming. Arbetsgruppens förslag:Kommunema ges möjlighet att hos hyresnämnden utverka ell föreläggande mot enfastighetsägare att vidta de åtgärder som krävs för upplösning av sådanahyresförhållanden som avser övemall-ningslägenheier m. m. Sådana lägenheter somblir lediga med anledning av ett föreläggande skall kunna ställas tillbostadsförmedlingens förfogande enligt bestämmelsema i lagen (1987: 1274) omkommunal bostadsanvis-ningsrätt. Remissinstanserna:Arbetsgmppens förslag avstyrks av de flesta remissinstansema. Särskilt derättsliga instansema, bl. a. , bostadsdomslolen och hyresnämndernai , och , är kritiska. Vad man framför allt vänder sigmot är alt de åtgärder som arbetsgmppen föreslår är alltför ingripande iförhållande till de effekter som kan uppnås.Vidare görs invändningar av såväl lag- som bevisieknisk karaktär. Prop.1989/90: 37 Också integritetsaspekter läggs på förslaget. Bland de kommuner somyttrat sig är flera positiva till en lagstifming som syftar till attövematmingslägenheter och andra komplementbostäder skall kurma ställas tillbostadsmarknadens förfogande. a. kommim är emellertid kritiskmot den lagtekniska lösning som arbetsgmppen har föreslagit. Skälenför min bedömning: Del råder stor brist på bostadslägenheter. Del är därförangeläget att åtgärder vidtas för atl såväl öka antalet bostäder som allumyttja del redan befintliga beståndet av bostäder på ett effektivt sätt. Avarbetsgmppens promemoria framgår all många lägenheter används tillfälligtendast för övemaitningar eller på annat sätt. Givetvis är detta förhållandeinte tillfredsställande. Arbetsgmppenhar med sill förslag visat på ett alternativ för all komma till rätta medförhållandena. Förslaget innebär bl. a. alt bestående hyresförhållanden skallkunna upplösas genom tvångsåtgärder som initierats av kommunen. Mot bakgmnd avden remisskritik som uttalats mot förslaget är jag inte beredd att lägga deltill gmnd för lagstiftning. I stället bör del syfte som förslaget har - alltill bostadsmarknaden föra bostäder som används endast tillfälligt - kunnauppnås genom atl kommunema inom ramen för gällande lagstifming genom överenskommelsermed fastighetsägarna och på annat sätt verkar för att sådana hyresförhållandensom avser övemaimingsbostäder och liknande blir upplösta. Av den genomgång somarbetsgmppen har gjort av gällande rätt i fråga om besitmingsskyddet förhyresgäster (promemorian s. 23 f.) framgår att en fastighetsägare med stöd avbestämmelsema i 12 kap. jordabalken (hyreslagen) har stora möjligheter attupplösa ett hyresförhållande när hyresgästen inte bor permanent i lägenheten(se 46 § första stycket 10). Detta gäller bl. a. om fastighetsägaren som skälför uppsägning åberopar all lägenheten skall ställas till förfogande förkommunal bostadsförmedling (jfr rällsfall från bostadsdomslolen RBD 20:81 och29:81). Redani dag förekommer det att överenskommelser om s. k. kontraktssanering träffas isamband med ombyggnad (se arbetsgmppens redovisning i promemorian s. 27). Medkontraktssanering avses att kommimen och fastighetsägaren kommer överens omatt de hyresgäster som inte bor permanent i huset skall sägas upp för prövningav besitmingsskyddet vid hyresnämnden enligt 46 § första stycket 4 hyreslagen.Om nämnden vid sin prövning finner att ett hyresförhållande bör upplösas pågmnd av ombyggnaden utan att hyresgästen erbjuds ersäiiningslägenhei elleråterflyttning i huset, innebär överenskommelsen all lägenheten kommer allställas till bostadsförmedlingens förfogande. Enligtmin mening bör det kimna vara möjligt för kommunema alt använda sig av ett motsvarande system även utan samband med en ombyggnad. En fastighetsägare har ju som jag redogjort för stora möjligheter att med stöd av 46 § första stycket 10 hyreslagen säga upp en hyresgäst som inte använder sin lägenhet för permanent boende. Om fastighetsägarna eller deras organisationer frivilligt åtar sig all umyitja de möjligheter som redan . finns alt upplösahyresförhållanden av icke permanent karaktär, bör flera lägenheter kunnaställas till bostadsförmedlingamas förfogande. Särskilt i de kommuner därfastighetsägarna och kommunen redan har ett etablerat samarbete i fråga omkommtmal anvisningsrält till bostäder som blir lediga, bör del enligt minbedömning finnas goda utsikter all också ta upp frågan om atl friställaövemattningslägenheter. Jag vill nämna att lagen om kommunalbostadsanvisningsräll syftar till frivilliga överenskommelser mellan kommun ochfastighetsägarna om anvisningsrält. Om överenskommelse inte kan träffas, kanfrågan om anvisningsrält avgöras av hyresnämnden. Kommunema torde också påaimal sätt kunna verka för att övemattningslägenheter ställs tillbostadsförmedlingens förfogande. Ett exempel är atl kommunen i samband medlilldehiing till förelag och andra av lägenheter i s. k. lägenhetshoiellvillkorar lilldehiingen med all andra lägenheter som inte innehas för permanentbmk ställs till bostadsförmedlingens förfogande. Deima ordning praktiserasredan idag av . Sammanfatmingsvis anserjag alltså att kommunema genom överenskommelser med fastighetsägarna och påaimat sätt bör kunna verka för all sådana hyresförhållanden som avserövematmingslägenheter m. m. upplöses så att lägenheterna i stället kan ställastill förfogande för bostadsförmedling. Jag avser att senare takontakt med företrädare för bl. a. och fastighetsägamasorganisationer för all närmare diskutera arbetet för atl söka nå frivilligalösningar mellan kommunen och fastighetsägama. Jag vill tillägga altbostadsrältsuiredningen i sitt betänkande (SOU 1988: 14) Översyn avbostadsrältslagen m. m. i enlighet med sina direktiv tagit upp frågan hurlägenhetema i en bostadsrättsförening i största möjliga utstiäckning skallkomma till användning för permanent boende. Som ett led i dessa strävanden harutredningen föreslagit alt en bostadsrättsförening efter fritt skön skall kunnavägra juridiska personer inträde i föreningen. Förslaget bereds för närvarandei . Jag har för avsikt atl senare förelägga regeringen deförslag jag i denna fråga finner lämpliga. 1989/90: 37 3 Åtgärder mot olovlig kontorisering m. m. 3.1 Preskriptionstiden för ansökan om handräckning m. m. Mitt förslag: Dentioåriga preskriptionstiden slopas fr. o. m. när del gällerbyggnadsnämndens rätt att ingripa genom ansökan om handräckning ochföreläggande om rättelse för att återföra olovligt kontoriserade lägenheter m.m. till bostäder. Om möjligheten all ingripa gått förlorad före deima dag,skall dock något ingripande inte få göras. 1 fråga om påföljder i form avavgifter föreslås ingen ändring av den nuvarande tioåriga preskriptionstiden. Arbetsgruppens förslag:Överensstämmer med mitt förslag. Arbetsgmppen har dock föreslagit alt de nyabestämmelsema om slopad preskrip- tionstid inte skalltillämpas, om en ägare eller någon annan mot vilken ingrip- Prop. 1989/90:37 ande kan ske gör sannolikt att åtgärden vidtogs före lagens ikraftträdande. Remissinstanserna:Flertalet av de remissinstanser som uttalat sig är positiva till förslaget.Fastighetsägareförbundet förordar dock att den tioåriga preskriptionstiden börslå kvar. Sveriges Bostadsrättsföreningars () ochSveriges Advokatsamfund anser all förslaget kan iimebära vissatillämpningssvårigheter vid ägarbyte. Samma synpunkter har Mäklarsamfimdet somockså anser att nuvarande regler om tio års preskriptionstid överensstämmermed övriga regler i samhället, t. ex.flera av reglema i jordabalken. Även vissaandra instanser, t. ex. kommun, ifrågasätter om inte förslaget innebärviss rättsosäkerhet. anser att PBL-sysiemei i viss mån är ellsvårhanterligt instmment när det gäller att komma till rätta med olovligakonloriseringar men all situationen imderlättas, om den tioåriga preskriptionstidentas bort. i avstyrker att tioårstiden slopas, mentillstyrker arbetsgmppens förslag alt fastighetsägaren skall ha bevisbördan föratt preskription inträtt. Reglema blir då effektiva och preskriptionstidenbehöver inte slopas. är däremot kritisk mot bevisbörderegeln.Länsstyrelsen i Göieborgs och län ifrågasätter om förändringen kan genågon effekt. Skälenför mitt förslag: Enligt gällande rätt krävs det bygglov för atl man skall fåla i anspråk eller inreda en byggnad helt eller delvis för väsentligen annatändamål än del för vilket byggnaden senast har använts eller för vilket bygglovhar lämnats (8 kap. 1 § första stycket 3 /1987:10/, PBL).Att en bostadslägenhet görs om till eller används som kontor är - enligtförarbetena (prop. 1985/86:1 s. 677 f.) - eu exempel på ell ändratumyltjande som kräver bygglov. Om någon gör sig skyldig till en överträdelse avbestämmelsen, skall i princip la ut en byggnadsavgift och entilläggsavgift (10 kap. 4 och 7 §§ PBL). Byggnadsnämndenhar också möjlighet alt direkt begära handräckning vid tingsrätten för att fårättelse (10 kap. 12 och 13 §§ PBL). Nämnden kan dock välja att i ställetförelägga ägaren av fastigheten att inom en viss lid vidta rättelse. Omföreläggandet inte följs, får nämnden begära handräckning (10 kap. 14 § förstastycket PBL). Föreläggandet får förenas med vite eller med en föreskrift atlåtgärden - om föreläggandet inte följs - kan komma alt utföras genombyggnadsnämndens försorg på den försumliges bekostnad (10 kap. 18 § förstastycket PBL). Möjlighetemaför en byggnadsnämnd att ingripa begränsas dock genom de preskripiionsbesiämmelser som finns. Enligt 10 kap. 27 § första stycket PBL får byggnadsavgift eller tilläggsavgift inte tas ut, om påföljdsfrågan intelagits upp till överläggning vid sammaniräde med nämnden från det all "överträdelsen begicks". Inte heller får ansöka omhand räckning eller besluta om föreläggande förflutit från det alt den åtgärd som kräver bygglov "vidtogs". Bestämmelser om detta finns isamma paragrafs andra stycke. Delkan knappast råda delade meningar om atl en lägenhet som har byggts Prop.1989/90: 37 för att tjäna som bostad också priinärl skall användas som ensådan. Avsteg från det avsedda umylljandei bör fömtsätta särskilt tillståndfrån behörig myndighet. Del är mot denna bakgmnd otillfredsställande, ommöjligheterna atl ingripa mot olovligen omvandlade bostadslägenheter i onödanbegränsas genom de bestämmelser som finns om preskription. Så som riksdagenuttalat (BoU 1987/88:14 s. 13, rskr. 271) är det angeläget att reglerna ärutformade så all byggnadsnämnderna ges goda möjligheter atl ingripa. Somframgår av arbetsgmppens promemoria har man i rättspraxis - beroende på vilkabestämmelser som varit tillämpliga i del enskilda fallet -kommit fram tillolika slutsatser i fråga om beräkningen av preskriptionstiden i de fall ettanvändningssätt olovligt ändrats (se promemorian s. 47 ff.). Vad frågan närmastgäller är om preskriptionstiden skall räknas från den dag lägenheten olovligentagits i anspråk för ett ändrat ändamål eller om liden skall räknas från dendag det olovliga ianspråktagandet upphörde. Arbetsgmppen har kommit till denslutsatsen all övervägande skäl talar för alt den tioåriga preskriptionstidenenligt PBL bör beräknas med utgångspunkt i den tidpunkt då bostadslägenhetenolovligen logs i anspråk för annat ändamål, oavsett om del är frågan om att taut avgifter eller alt vidta åtgärder för all få till stånd rättelse. Dermaslutsats har inte satts i fråga under remissbehandlingen. Även jag utgår ifrånatt de nuvarande bestämmelsema i PBL har denna innebörd. 1likhet med arbetsgmppen anser jag att del inte finns skäl att föreslå någonändring av preskriptionsbestämmelsema såvitt gäller avgiflspåföljdema.Avgifterna har ju sin främsta betydelse genom sin preventiva funktion. Del ärdärför svårt all se vilket syfte ett hot om avgifter efter så pass skulle ha mot t. ex. en olovligt tillkommen koniorsanvändning. Den tioårigapreskriptionstiden bör därför i denna del slå kvar oförändrad. Däremotär del från bostadsförsörjningssynpunki angeläget att byggnads-nämndema utanhinder av några preskriptionsbestämmelser ges möjlighet atl på annat sättingripa mot att bostadslägenheter används för annat ändamål än det avsedda. Detär - som också arbetsgmppen har uttalat - naturligt att beskriva användningenav en bostadslägenhet för otillåtet ändamål som olovlig så länge användningenpågår. Under denna lid bör byggnadsnämnderna också ha möjlighet alt ingripa förall åstadkomma rättelse. Jag föreslår därför au del sägs klart ut i lagen attfireskriplionsbestämmelsen i 10 kap. 27 § andra stycket PBL inte gäller närnågon utan lov har tagit i anspråk eller inrett en bostadslägenhet förväsentligen annat ändamål än bostadsändamål. bör följaktligenkunna begära handräckning och utfärda föreläggande så länge en olovliganvändning av en bostadslägenhet pågår. Miltförslag innebär att jag inte är beredd all tillmäta de invändningar om rättsosäkerhet vid ägarbyte m. m. någon avgörande tyngd vilka några remissinstanser anfört mot ett slopande av preskripiionsbeslämmelsen. Som arbetsgmppen funnit kan den som avser att köpa ett hus utan större svårig heter ta reda på hur lägenhetema i huset får användas eller på annat säu gar dera sig mot överraskningar som kan hänföras till del förhållandet alt en lägenhet i huset olovligen används, t.ex. som kontor. Jagvill tillägga att miu förslag att slopa preskriptionsbestämmelsen är begränsattill fall då en bostadslägenhet olovligen har tagils i anspråk eller inrettsför annat ändamål än bostadsändamål. Beträffande övriga fall som omfattas avpreskriptionsbestämmelsema i 10 kap. 27 § PBL, dvs. olovligt inrättande av upplag,"svarlbyggen" m. m., föreslår jag däremot ingen ändring. Kommunema bör ha möjlighetalt ingripa även mot sådan olovlig användning av en bostadslägenhet sompåbörjats innan de nya bestämmelserna trätt i kraft. Så som arbetsgmppenföreslagit bör dock något ingripande inte kunna ske, om möjligheten aU ingripapå gmnd av preskription gåu förlorad redan före de nya bestämmelsernasikraftträdande (se också lagrådets yttrande, bilaga 6). Däremot är jag inteberedd au följa arbetsgmppens förslag att införa särskilda bestämmelser ombevisbördans fördelning i de fall preskriptionsinviindning görs. Del bör liksomhillills vara en uppgift för rättstillämpningen att ulan någon särskildreglering pröva frågan om bevisbördans fördelning. Prop.1989/90: 37 3.2 Bygglovsprövningen vid ändrad användning av enbostadslägenhet Mitt förslag: Inomområden med detaljplan skall bygglov kunna vägras för ändrat användningssättav bostadslägenheter, även om detaljplanen saknar bestämmelser om byggnadersanvändningssätt. Arbetsgruppensförslag stämmer överens med mitt förslag. Remissinstanserna har istort inte haft några invändningar mot förslaget. Skälen för mitt förslag:Som sagts krävs det bygglov för atl ta i anspråk eller inreda enbostadslägenhet för väsentligen annat ändamål än bostad, 8 kap. 1 § förstastycket 3 PBL. Enligt 11 § samma kapitel skall en ansökan om bygglov föråtgärder inom ett område med detaljplan bifallas, om åtgärden inte strider motplanen och del inte heller finns något annat hinder mot bygglov. Av 5 kap. 7 §första stycket 3 framgår att del i en detaljplan kan meddelas bestämmelser omt.ex. au en byggnad skall användas för bostadsändamål. Om sådana bestämmelserhar meddelats i en plan, skall alltså vägra bygglov för en ändradanvändning av byggnaden. En åtgärd som skall företas måste alltså stämmaöverens med de planbestämmelser som har meddelats. Del är emellertid inteovanligt all stadsplaner, som enligt övergångsbestämmelserna till PBL numeraskall gälla som detaljplaner, saknar bestämmelser om hur en byggnad skallanvändas. Del kan också förekomma att nya detaljplaner saknar sådanabestämmelser. Om en byggnadsnämnd i ell sådant fall vill vägra bygglov förändrad användning av bostadslägenheter, krävs det atl nya planbestämmdser omanvändningssättet meddelas. Delta är enligt min meninginte tillfredsställande. Som arbetsgmppen föreslagit bör därför kravet på nyaplanbestämmelser slopas i dessa fall. Även om en detaljplan saknarplanbestämmelser om byggnaders användningssätt skall bygglov kunna vägras, ombostadslägenheten behövs för bostadsförsörjningen. Bestämmelsen bör tas in someu nytt femte stycke i 8 kap. 11 § PBL. 1989/90: 37 3.3 Den s. k. bristortslagen upphävs Mittförslag: Lagen (1973: 189) med särskilda hyresbestämmelser för vissa orter (dens. k. bristortslagen) upphävs. Arbetsgruppensförslag stämmer överens med mitt förslag. Remissinstanserna:De få remissinstanser som uttalat sig angående bristortslagens hävande ställersig positiva till förslaget med undantag för några få, exempelvis som inte finner någon anledning till att lagen avskaffas. Nackakommun anser atl bristortslagen fyller eu preventivt syfie och är därförtveksam till all lagen avskaffas. Skälen för mitt förslag:Genom lagen (1973: 189) med särskilda hyresbestämmelser för vissa orter (dens.k. bristortslagen) infördes regler som i huvudsak innebär att man på vissaorter som regeringen bestämmer, 43 kommuner, inte får lov auhyra ut eller annars ta i anspråk bl.a. bostadslägenheter för väsentligen annatändamål än det avsedda, om inte hyresnämnden har lämnat tillstånd. Lagenomfattar också hotell- och pensionatsrörelse (3 §). Den som uppsåtiigen brytermot lagen kan dömas till böter eller fängelse i högst (6 §).Preskriptionstiden för detta brott är (se 35 kap. 1 § ). Enligt min mening är lidennu mogen alt upphäva lagen. Jag delar arbetsgruppens uppfattning att del börvara en uppgift för kommunen och inte hyresnämnden all avgöra om enbostadslägenhet skall få användas för annat ändamål än bostad. Genom plan- ochbygglagen, PBL, och de ändringar som jag nu föreslagit (avsnitt 2.1 och 2.2)har kommunema också fått effektiva möjligheter att hindra att bostadslägenheterundandras bostadsmarknaden. Jag vill här särskilt erinra om all kommunemanumera kan göra en planmässig prövning i ett bygglovärende, även om ett ändratanvändningssätt inte kräver några inredningsåtgärder (prop. 1985/86: 1 s. 677).Vidare ger PBL möjlighet till påföljder och ingripanden som torde vara minstlika effektiva som straffansvaret enligt bristortslagen. Sammantaget föreslårjag därför att lagen upphävs. 1989/90: 37 Mittförslag: Hyresnänmden skall i vissa undantagsfall kunna meddela beslut omsärskild förvalming av en fastighet. Detta skall kunna ske om enfastighetsägare underiåter att hyra ut bostadslägenheter i en fastighet och detmed hänsyn till bostadsförsörjningen är uppenbart oförsvarligt aU lägenhetemastår outhyrda. Arbetsgruppensförslag stämmer i huvudsak överens med miu förslag. Remissinstanserna:Flertalet av dem som yttrat sig anser au de inte har anledning alt motsätta sigförslaget. Vissa remissinstanser, bl. a. bostads-domstolen samt hyresnämndernai , och , är dock tveksamma. Dessa instanserifrågasätter behovet och riktar kritik mot au man tillgriper en sådaningripande åtgärd som . hovräu anser all möjligheten mindre ingripande åtgärd, såsom vitesföreläggande, borde övervägas. och är negativa tillförslaget. anser både au del är eu allvarligt ingrepp iäganderätten au hindra en fastighetsägare från all disponera sin egendom efteregel goufinnande och au en tvångsförvalming knappast skulle ge något resultat.Sveriges Advokatsamfund anser för sin del att bestämmelserna bör tas in ibostadsanvisningslagen (1987: 1274), som har ell mer begränsattillämpningsområde och bl. a. inte medger ingripanden mot lägenheter itvåfamiljsvillor. tillstyrker förslaget,men anser alt lagtextens formuleringar, som anger all man skall ta hänsyn tillbostadsförsörjningen, medför starka variationer mellan olika kommuner.Länsstyrelsen i tillstyrker men anser inte atl förslaget kommeratt öka utbudet av lägenheter. Vidare fömlsäller förslaget enligt styrelsen får använda sig av riv-ningskonirakt. Skälen för mitt förslag:Många bosuidslägenheter står tomma. kan del finnas sakliga skäl fördeua, t. ex. au fastighetsägaren har behov av lägenhetema somevakueringsbostäder, men del gäller långtifrån alltid. Del är t. ex. väl käntatt bostadslägenheter står tomma inför en föreslående ombyggnad; ibland sålänge all lägenheterna skulle kunna fylla eu tillfälligt bostadsbehov. Detförekommer också all fastigheter av spekulativa skäl töms på hyresgäster, t.ex. inför en försäljning eller ombildning till bostadsrätt och att lägenheternadärefter står outhyrda under en relativt . Givelvis kan det uppfattassom oförsvarligt atl man i eu läge av bostadsbrist låter lägenheter ståouthyrda. Det är därför enligi min mening naturligt all överväga vilka åtgärdersom kan vidtas för all göra det möjligt att ingripa mot fastighetsägare somlåter bostadslägenheter stå tomma trots att de myckel väl skulle kunna fylla eutillfälligt bostadsbehov. Enligt nuvarande svensklagstiftning finns del inga möjligheter all tvinga Prop. 1989/90: 37 enfastighetsägaren all upplåta en bostadsfastighet till umyltjande. Jag anserinte heller att problemen med tomma lägenheter är av den beskaffenheten alt manbör införa sådana generella ingrepp i fastighetsägarens äganderäu (jfr BoU1987/88:4 s. 8 och BoU 1987/88: 13 s. 9). Utgångspunkten måste alltjämt varaatt det är fastighetsägaren själv som har ansvaret för sill hyreshus. Det är iförsta hand denne som måste ta ställning till om en lägenhet skall hyras ut,när en hyresgäst skall sägas upp och som följd av detta också hur länge enlägenhet får stå tom. Naturligtvismåste del godtas att lägenheter ibland står lomma , t.ex.inför en ombyggnad eller i väntan på all en ny hyresgäst skall flytta in. Sålänge förhållandena är fastighetsekonomiski välmotiverade och dispositionen avlägenheterna ingår i en seriös fastighelsförvalming finns det inte någonanledning till kriiik. Det är först när fastighetsägarens handlande med hänsyntill bostadsförsörjningen är uppenbart oförsvarligt som det bör finnasmöjlighet att ingripa. Jag tänker här på fall då en fastighetsägare avspekulativa skäl eller av skäl som inte kan sägas stå i överensstämmelse medgod fastighetsförvaltning tmderlåter atl hyra ut bostadslägenheter. Framförallt syftar jag på sådana fall där lägenheter står lomma iavvaktan på ombyggnad eller rivning eller ombildning till bostadsrätt.Merparten av remissinstansema har inte heller haft erinringar mot alt del börfinnas möjlighet till ingripande i de situationer jag nu nämnt. Arbetsgmppensförslag innebär att en fastighetsägare, som inte uppfyller de krav somsamhället skäligen bör kunna ställa på honom i fråga om förvaltningen avfastigheten, med stöd av bostadsförvalmingslagen (1977: 792) skall kunnafråntas förvalmingsansvarel i de nämnda fallen. Del innebär all en särskildförvaltare tillsätts som i fortsättningen får vidta de åtgärder somfastighetsägaren borde ha gjort, dvs. hyra ut lägenhetema för bostadsändamål. Detnuvarande syftet med bostadsförvalmingslagen är att säkerställa att dehyresgäster som finns i fastigheten kommer i åmjutande av de förmåner somföljer med fastighetsägarens skyldighet atl bevara sundhet, ordning och skickinom fastigheten och att även i övrigt förvalta fastigheten på ett sätt som ärgodtagbart för de boende (jfr 2 §). Lagen syftar alltså bara till att ta tillvara de boendes intressen. En fömlsäiming för aU lagen skall vara tillämplig ärdärför au det finns minst en lägenhet i huset som är ulhyrd som bostad. Medarbetsgmppens förslag utvidgas lagens tillämpningsområde till atl avse ävenlomma hus. Fömtom de boendes intressen kommer vidare allmänna bostadsförsörjningssynpunkteratl kunna åberopas för ett ingripande. Jag anser inte att det finns någraprincipiella invändningar mot detta.