prop · GD0385 · 1989-12-31 00:00:00 — Den lorde emellertid i praktiken främst bli aktuell atltillämpa i mål om särskild handräckning, som ju skall avgöras i sak oberoendeav svarandens inställning. Även i mål om belalningsföreläggande eller vanlighandräckning torde del emellertid kunna framgå alt sökanden inlett förfarandeii onödan trots alt svaranden lämnat ansökningen obestridd. Om svaranden däremotframför invändningar mot koslnadsyrkandel, lorde detta i allmänhet få uppfattassom ell bestridande av ansökningen i den delen. Koslnadsyrkandel får då efterbegäran av sökanden överlämnas lill tingsrätten för prövning. Vilka regler somblir styrande för tingsrättens bedömning berörs i anslutning lill 50 §. Omen ansökan om särskild handräckning inte leder till något utslag, kankronofogdemyndigheten ålägga sökanden att ersätta svarandens kostnader i målet,om det finns skäl för det, Imål om belalningsföreläggande och vanlig handräckning kan svaranden normaltinte få ersättning för sina kostnader i målet (51 §), Den ordningen motiverasav all svaranden aldrig behöver prestera mer än ett blankt bestridande för atlundgå utslag. Ersättning kan i sådana mål aldrig fastställas i målet hoskronofogdemyndigheten, Imål om särskild handräckning kan däremot i många fall krävas mer av svaranden.Som utvecklats i den allmänna motiveringen är del därför rimligt all svarandenskall kunna tillerkännas kostnadsersättning i etl sådant mål, under fömtsättningatt något utslag inte meddelas, 1 dessa fall ankommer del påkronofogdemyndigheten all la ställning lill kostnadsfrågan. Somen fömtsättning för att svaranden skall kunna få ersättning för sina 133 kostnader gäller enligtförevarande paragraf alt det skall finnas skäl för det, Prop. 1989/90:85 Dettainnebär att svaranden skall ha lagt ner arbete i målet av en inte obetydligomfattning och all denna arbetsinsats varit motiverad. Om kronofogdemyndighetensprövning leder lill att ansökningen ogillas, kan det ofta finnas skäl för attålägga sökanden ansvar för svarandens kostnader. Om ansökningen avvisas elleråterkallas, torde del däremoi antagligen mera sällan bli fråga om atl ålägga sökandensådant ansvar. utslag eller beslut överklagas lill hovrätten, avgörsnaturligtvis kostnadsfrågan i båda instanserna med hänsyn till utgången ihovrätten och enligt reglema i RB Gfr specialmoliveringen till 50§). Ilikhet med vad som gäller sökandens rätt lill ersättning för ombudsarvodeeller eget arbete bör svarandens räll lill sådan ersättning normall utgå efteren schablon som regeringen bestämmer (48 §). Svarandenär skyldig att redan i sill bestridande framställa yrkande om ersättning försina kostnader i målet (32 §). Gör han inte det, kan han inte tillerkännasnågon sådan ersättning. Svaranden bör i föreläggandel enligt 25 § erinras omdelta. Regeringenfår meddela föreskrifter om ersättning enligt 46 och 47 §§ . Enligtnuvarande ordning kan kostnadsersättning i den summariska processen utgåendast i den utsträckning som anges i förordningen (1981:1056) om ersättningför kostnader i mål om lagsökning, betalnings-föreläggande eller handräckningvid tingsrätt. Enligt förevarande paragraf får regeringen även fortsättningsvismeddela sådana föreskrifter. Den nu gällande förordningen bör i samband medgenomförandet av den nya summariska processen ersättas av en ny förordning iämnet, vilken bör utformas efler i allt väsentligt samma principer som den nugällande. Kronofogdemyndighetenprövar självmant storleken av partemas yrkanden om kostnadsersättning enligt46 och 47 §§ . Omsvaranden i mål om belalningsföreläggande eller vanlig handräckning bestrider sökandens kostnadsyrkande, skall målet i den delen om sökan den begär del överlämnas lill tingsrätt. Om bestridande inte sker, åligger del emellertid kronofogdemyndigheten att i såväl dessa mål som i mål om särskild handräckning självmant pröva om den begärda ersätt ningen slår i överensstämmelse med de föreskrifter som finns. Enligt 27 § skall myndigheten också i föreläggandet lill svaranden ange vad denne kan komma all åläggas all utge som kostnadsersättning lill sökanden, om utslag meddelas. I mål om särskild handräckning skall kronofogdemyndig heten även pröva svarandens koslnadsyrkande självmant. I förevarande paragraf, som utformats efler lagrådets förslag, anges 134 alltsåatl kronofogdemyndigheten självmant, oberoende av invändning, Prop.1989/90:85 skall pröva storleken av parternas yrkanden om kostnadsersättningenligt 46 och 47 §§ . Delfinns anledning all erinra om all den förordade ordningen kräver att partemaalltid anger de skäl som enligt deras mening motiverar del begärdaersättningsbeloppet i fall där yrkandet överstiger de av regeringen fastställdanormalbeloppen. Någonannan kostnadsersättning än den som följer av 46 48 §§ får inte fastställas imålet hos kronofogdemyndigheten. Iparagrafen klargörs atl sökanden har räll lill kostnadsersättning i måletendast när utslag meddelas, all svaranden i mål om särskild handräckning kan fåkostnadsersättning endast om utslag inte meddelas i målet samt att svaranden imål om betalningsföreläggande eller vanlig handräckning inte kan tillerkännasnågon kostnadsersättning i målet hos kronofogdemyndigheten. här sammanhanget skall också beröras hur koslnadsreglerna för densummariska processen inverkar i den situationen all ell mål som först handlagtsi den summariska processen sedan avgörs av tingsrätt, antingen efleröverlämnande på sökandens begäran eller efler ansökan om återvinning. Avsiktenär inte all i förevarande lagstiftningsärende göra några ändringar iförhållande lill vad som gäller på detta område. Till en början står sålundaklart att de kostnader som parterna haft för den summariska processen i och försig är ersättningsgilla som kostnader för rättegångens förberedande enligt 18kap. 8 § RB. När del gäller de närmare fömtsätlningarna för ersättning finnssåvitt avser mål om mindre värden en särregel i 18 kap. 8 a § sjätte stycket RB.Enligt den kan ersättning till en vinnande kärande utgå högst enligt den taxasom tillämpas i den summariska processen. I övrigt gäller den allmänna regelni 18 kap. 8 § RB om rätt lill ersättning för kostnader som varit skäligenpåkallade för all la lill vara partens räll. Vid tillämpningen av denna regel ide nu avsedda fallen är del emellertid som också sker enligt nuvarande praxis naturligt att de regler som gäller för räll lill ersättning inom ramen förden summariska processen får bli vägledande för vad som kan anses vara skäligakostnader. Del nu sagda avser dels den situationen alt en vinnande kärandebegär ersättning i mål som inte handläggs enligt de särskilda reglerna förtvistemål om mindre värden, dels den situationen att en vinnande svarande oavsett Ivisleföremålets värde begär ersättning för kostnader under densummariska processen. Avvisaseller avskrivs en ansökan om betalningsföreläggande eller vanlig handräckning av kronofogdemyndigheten, är sökanden skyldig all betala skälig ersättning för svarandens kostnader i målet, om det finns synnerliga 135 Ett yrkande om sådan ersättning får dock inte framställas i Prop.1989/90:85 målet hos kronofogdemyndigheten. Paragrafeninnehåller en regel, enligt vilken svaranden i etl mål om belalningsföreläggandeeller vanlig handräckning har räll lill skälig ersättning av sökanden för sinakostnader i målet. Bakgrunden till regeln har tecknats i den allmännamotiveringen (avsnitt 2.14.2). Enligtden föreslagna regeln kan sökanden bli skyldig all ersätta svarandenskostnader i målet om ansökningen inte leder till något utslag och del finnssynnerliga skäl för en sådan ersättningsskyldighet. Vid den bedömningen börsärskild vikt läggas vid om sökanden genom slarv eller mot bättre velande harförorsakat svaranden kostnader i målet; bl. a. bör del i princip åliggasökanden att i det enskilda fallet kontrollera alt fordringen är obetald näransökan görs. Det kan också vara fråga om att ansökningen varit myckelomfattande eller svårtillgänglig. Ytterligare ett fall kan vara all del medhänsyn till t. ex. särskilda juridiska komplikationer i ärendet eller sökandenspersonliga förhållanden framstår som klart befogal för svaranden all anlitajuridisk hjälp för att bedöma om han bör bestrida eller inte. Enfråga om skyldighet för en sökande att ersätta svaranden för dennes kostnader iett mål enligt den nya ordningen får enligt paragrafens andra mening av skälsom redovisats i den allmänna motiveringen inte framställas hoskronofogdemyndigheten i del ifrågavarande målet. Däremot finns självfalletinget hinder mot all frågan om sådan ersättningsskyldighet väcks genom atlsvaranden ansöker om stämning eller betalningsföreläggande mot den urspmngligesökanden för all få ul kostnadsersättningen. Paragrafenlar som framgått av del sagda sikte på de fall som avgörs inom ramen för densummariska processen, nämligen genom beslut om avvisning eller avskrivning. mål som överlämnas lill tingsrätt, antingen på begäran av sökanden eller efleransökan om återvinning, gäller RB:s reglerom kostnadsersättning Gfr vad somsagts härom i specialmotiveringen lill 50 §). Ärsvaranden missnöjd med ell utslag i ell mål om betalningsföreläggande ellervanlig handräckning, får han ansöka om återvinning. Somanförts i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.16) skall svaranden i mål ombetalningsföreläggande eller vanlig handräckning kunna angripa ett utslag genomall ansöka om återvinning. En föreskrift om detta har lagits upp i förevarandeparagraf Återvinningskall sökas skriftligen. Ansökningen skall ha kommit in lill kronofogdemyndigheten inom en månad för utslaget. Ansökanom återvinning skall enligt förevarande paragraf göras skriftligen Prop.1989/90:85 inom en månad från den dag då utslaget meddelades. Ansökningen skallges in lill den kronofogdemyndighet som har meddelat utslaget, antingen lillhuvudkontoret eller lill något av kronokonloren i länet. Haråtervinning sökts i rätt lid, skall kronofogdemyndigheten överlämna målet förfortsall handläggning lill en tingsrätt som enligt vad handlingarna visar ärbehörig all handlägga målet. I annat fall skall kronofogdemyndigheten avvisaansökningen. Enansökan om återvinning, som gjorts i räll lid, skall enligt förevarandeparagraf överlämnas av kronofogdemyndigheten för fortsall handläggning lill entingsrätt som enligt vad handlingarna visar är behörig all handlägga målet Gfrspecialmotiveringen lill 36 §). Omen ansökan om återvinning görs utan iakttagande av föreskrifterna i 53 § skallkronofogdemyndigheten enligt andra meningen i förevarande paragraf i principavvisa ansökningen. Del mest praktiska exemplet därpå är att ansökningen kommerin . Mindre praktiskt är att en ansökan om återvinning görs muntligen,men man kan åtminstone teoretiskt länka sig ytterlighetsfall därkronofogdemyndigheten blir tvungen all avvisa en ansökan från någon sominsisterar på att göra denna muntligen. Omen ansökan av misstag ges in till fel kronofogdemyndighet blir någon avvisninginte aktuell ulan i stället får myndigheten söka vidarebefordra ansökningen lillrätt myndighet, eventuellt efler kontakt med sökanden. Attansökan om återvinning inte automatiskt medför alt en sökt verkställighet avutslaget skall upphöra följer av de föreslagna ändringarna i 3 kap. 11 och 12§§UB. Vissaregler som rör handläggningen vid tingsrätten finns i 60 62 §§ . Attvissa mål skall överlämnas till annan myndighet än tingsrätt följer av 5§. Densom är missnöjd med ell utslag i ell mål om särskild handräckning får överklagautslaget genom besvär lill hovrätten för utslaget.Detsamma gäller om sökanden i ett mål om belalningsföreläggande eller vanlighandräckning är missnöjd med ett utslag. Iparagrafen behandlas överklagande av utslag. Imål om särskild handräckning finns del inte någon möjlighet för svaranden all ansöka om återvinning. Enligt första meningen i förevaran de paragraf får svaranden i etl sådant mål, om han är missnöjd med utslaget, i stället överklaga detta genom besvär lill hovrätten. Delsamma gäller sökanden, eftersom utslaget i dessa mål kan innebära atl bara en del 137 avhans yrkande bifalls. Han kan också vara missnöjd med kronofogde- Prop.1989/90:85 myndighetens bedömning av hans kostnadsersältningsanspråk. Äveni mål om belalningsföreläggande eller vanlig handräckning kan sökandens kosinadsersätlningsyrkandepmlas och mot utslaget i den delen får sökanden reagera genom all överklaga. Enregel om detta har lagils upp i paragrafens andra mening. Ävensvaranden kan i mål om särskild handräckning ha anledning all överklagautslaget såvitt rör hans skyldighet att betala ersättning för kostnader.Kostnadsersättning till svaranden kan i del summariska förfarandet dock baraåläggas sökanden i de mål om särskild handräckning som avgörs genom beslut (41och 47 §§). Somframgått av den allmänna motiveringen lorde det saknas tillräcklig anledningall föra in något generellt förbud mot att överklaga hovrättens avgöranden iangelägenheter rörande den summariska processen. Någon motsvarighet till föreskrifternai 36 § lagsökningslagen har därför inte lagits upp i den nya lagen. Tidenför överklagande har beslämts lill , i likhet med vad som gäller föröverklagande av kronofogdemyndighetens beslut enligt UB. Tiden räknasemellertid för utslaget. Atl partema skall underrättas när etlutslag meddelas föreskrivs i 44 §. Ellbeslut varigenom ell mål har avgjorts på annal sätt än genom utslag fåröverklagas genom besvär lill hovrätten för beslutet.Beslut att överlämna ell mål till tingsrätt och avskrivningsbeslul enligt 37 §får dock inte överklagas. Enligtden nya lagen kan mål om betalningsföreläggande och handräckning avgöras avkronofogdemyndigheten inte bara genom utslag ulan också genom olika typer avbeslut. Delta gäller beslut atl avvisa en ansökan eller att avskriva ett mål.Del kan också gälla sådana avgöranden i mål om särskild handräckning sominnebär alt ansökningen lämnas helt utan bifall (41 §). Dessa typer av beslutfår enligt förevarande paragraf överklagas genom besvär till hovrätten inom treveckor från beslutet. 1paragrafens andra mening las upp ell par undanlag från principen alt beslut sominnefattar avgörande av etl mål får överklagas. Det ena gäller avskrivningsbeslulsom meddelas på gmnd av alt sökanden inte i rätt tid begärt överlämnande lilltingsrätt av ell bestritt mål om belalningsföreläggande eller vanlighandräckning (37 §). annal undanlag görs för myndighetens beslut attöverlämna ett mål lill tingsrätt (eller annan myndighet som enligt 5 § skalljämställas med tingsrätt). Däremot är del tillåtet att överklagakronofogdemyndighetens beslut alt med stöd av 8 § överlämna ell mål lill enannan kronofogdemyndighet. Kronofogdemyndighetensbeslut under handläggningen av ett mål får inte överklagas särskilt. Beslut somavses i 63 § får dock överklagas särskilt genom besvär lill hovrätten inom treveckor för beslutet. Kronofogdemyndighetensbeslut under handläggningen av ett mål, dvs. beslut som inte innebär att måletavgörs, får enligt förevarande paragraf inte överklagas särskih. Del kan gällat. ex. beslut att la upp en ansökan lill handläggning. Enda undantaget frånförbudet att särskilt överklaga beslut under handläggningen gäller beslutenligt 63 §, dvs. beslut i fråga om s. k. interimistiska ålgärder i mål omsärskild handräckning. Vidöverklagande av kronofogdemyndighetens utslag eller beslut tillämpas 18 kap.8-11 §§ utsökningsbalken. I18 kap. 8 -11 §§ UB finns regler om besvärsinlagans innehåll och om vissa andraförhållanden som har samband med en besvärslalan. Dessa regler blir genom denförevarande paragrafen tillämpliga även vid överklagande avkronofogdemyndighetens beslut eller utslag i mål om belalningsföreläggandeeller handräckning. Avregleringen följer bl. a. alt besvärsskriften skall ges in lill kronofogdemyndigheten,som efler en prövning av om överklagandet har skett inom rätt tid översänder besvärshandlingamaoch övriga handlingar i målet lill hovrätten. prövningkan också leda till all besvärslalan avvisas. Vid behandlingen i hovrättentillämpas reglema i 52 kap. RB, i den mån särregler inte finns i 18 kap. 811 §§UB. Detta följer av 21 § lagen (1946:804) om införande av nya rättegångsbalken.Av sistnämnda lagmm följer också all hovrättens beslut får överklagas tillhögsta domstolen. Avvisasansökningen, skall kronofogdemyndigheten underrätta sökanden om delta. något annal beslut som innebär atl målet avgörs eller ell beslutenligt 63 §, skall båda partema underrättas om beslutet, om det inte äruppenbart obehövligt. Iparagrafen anges att kronofogdemyndigheten skall underrätta sökanden om ett avvisningsbeslut och båda partema om övriga typer av beslut som innebär alt målet avgörs samt om beslut enligt 63 §. Föreskriften tillämpas även i fall där endast del av ansökningen avvisas eller avskrivs. Underrät telsen skickas som vanligt brev. När avvisning beslutas efler del alt föreläggande enligt 25 § utfärdals för svaranden, kan del vara lämpligt att trots allt underrätta även svaranden om avvisningsbeslulet. Detta får anses gälla även ulan uttrycklig författningsreglering. Underrättelse om andratyper av beslut än avvisningsbeslut får underiå- Prop. 1989/90:85 las omåtgärden är uppenbart obehövlig. Härmed avses exempelvis den situationen allsvaranden inte behöver underrättas i fall då målet avskrivs innan någotföreläggande lill honom har skickats ut. Ävennär det gäller andra beslut under handläggningen än sådana som avses i 63 § kanpartema självfallet behöva underrättas. Några särskilda regler i lag i dettahänseende lorde emellertid inte behövas. Del får ankomma påkronofogdemyndigheten alt efler en lämplighelsbedömning i del enskilda falletavgöra om underrättelse bör ske. 1mål som har överlämnats lill tingsrätt med stöd av 36 § eller efter ansökan omåtervinning skall talan anses väckt när ansökan om belalningsföreläggandeeller handräckning kom in till kronofogdemyndigheten. De av sökanden ingivna handlingamaskall anses som stämningsansökan. Stämning i målet skall anses utfördad närrätten förordnar om målets handläggning. Har kronofogdemyndigheten meddelatutslag, skall detta anses som tredskodom. Paragrafenanger all talan i ett lill tingsrätt överlämnat mål skall anses väckt näransökan om betalningsföreläggande eller handräckning kom in lillkronofogdemyndigheten. Del gäller alltså både mål som överlämnats efter ansökanom återvinning och mål som överlämnats på begäran av sökanden efter bestridandefrån svaranden eller efler del att kronofogdemyndigheten förklarat sig antaatt sökandens yrkande är ogmndal eller obefogat. Stämningi målet skall enligt paragrafen anses utfärdad i och med att rätten förordnarom målets handläggning; därmed får förslås t. ex. kallelser till partema ellerförelägganden för dem all utveckla sin talan i målet men däremot inte l.ex. ellbeslut att lämna målet vidare lill en annan tingsrätt. Dessa föreskrifteröverensstämmer i sak med vad som gäller (33 § lagsökningslagen)när ell mål om lagsökning eller belalningsföreläggande har hänskjulits lillrätlen. Deav sökanden ingivna handlingama anses enligt paragrafens andra mening somstämningsansökan. Handlingama måste aUtså uppfylla de krav som enligt 42 kap. RBställs på en stämningsansökan. Trots alt målet har överlämnats lilltingsrätten, kan alltså ansökningen komma all avvisas av tingsrätten. Alt dettainte gäller föreskriften all sökanden skall ange de omständigheter som görrätten behörig (42 kap. 2 § första stycket 4 RB) följer av nästa paragraf. Uttrycket"handlingama" får i detta sammanhang självfallet inte las i alltförbokstavlig bemärkelse. Del är t. ex, tydligt all en ansökan som ges in med stödav ADB enligt föreskriften i 9 § andra meningen får anses uppfylla de krav somställs. Vidare måste tjänsteanteckningar som gjorts vid myndigheten i sambandmed komplettering av ansökningen anses ingå i de av sökanden ingivna handlingama. Paragrafen avslutas medföreskriften all kronofogdemyndighetens ut slag skall anses som Iredskodom. Detta innebär bl. a. all ålervinningssva- 140 randen inte har räll lillåtervinning av en Iredskodom som meddelas mot Prop. 1989/90:85 honom i förfarandeivid tingsrätten (44 kap. 10 § andra stycket RB). Paragrafen har utformats ienlighet med lagrådets förslag. Omen tingsrätt, som får ett mål från en kronofogdemyndighet eller en annantingsrätt, finner all del inte framgår av handlingarna all tingsrätten ärbehörig att handlägga målet, skall rätten överlämna målet till en annantingsrätt som kan vara behörig. Tingsrättens beslut om överlämnande får inteöverklagas. Paragrafenreglerar den situationen att en tingsrätt som mottagit ell mål från enkronofogdemyndighet eller en annan tingsrätt finner all del inte framgår av handlingamaall tingsrätten är behörig all handlägga målet. Dellill lagrådet remitterade förslaget gick ul på all tingsrätten i dennasituation skulle överlämna målet lill en annan tingsrätt som kan vara behörig.Som jag nämnde i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.12) har lagrådet förordaten något annorlunda lösning. Denna innebär att tingsrätten skall lämna måletvidare endast om den faktiskl finner att den inte är behörig. Lagrådet haruttalat all den föreslagna bestämmelsen ger ett allmänt intryck av obeslutsamheloch all den i teorin skulle kunna innebära all målet vandrar mnt bland olikatingsrätter utan alt någon tar hand om det. Jagfår med anledning av lagrådels synpunkter anföra följande. Utgångspunkten fördel remitterade förslaget är all mål som överiämnas från den summariskaprocessen så snabbi och säkert som möjligt skall hamna hos räll tingsrätt ochatt så få mål som möjligt skall behöva avvisas till följd av all svaranden vidtingsrätten gör en befogad fomminvändning. Lagrådels förslag innebär alltingsrätten skall behålla målet så snart det inte finns någon tvingande fommregelsom gör tingsrätten obehörig. Detta innebär i sin tur för de allra flesta målall tingsrätten skall behålla målet även om del inte finns någon fommregel i 10kap. RB som utpekar den tingsrätten som behörig. I denna situation är riskenstor all svaranden gör en befogad fomminvändning. Det kan inte vara riktigt attpå detta vis utsätta sökanden för risken att målet avvisas, särskilt som denneinte fått bestämma själv vart målet skulle överlämnas. Del remitteradeförslaget däremoi förebygger i största möjliga utsträckning riskema för att målavvisas. Vadgäller lagrådets farhågor all ingen tingsrätt skulle ta sig an etl mål, villjag understryka att det remitterade förslaget innebär all tingsrätten skallbehålla målet så snart det finns någon regel i 10 kap. RB som ger tingsrättenbehörighet. Sedan väl en kronofogdemyndighet funnit sig behörig atl la uppmålet kan det fömtsättas att del av handlingama i målet alltid kan utläsasbehörighet enligt någon regel i 10 kap. RB för någon tingsrätt (eller annanmyndighet som enligt 5 § skall jämställas med tingsrätt). Avdessa skäl förordar jag all del remitterade förslaget genomförs. Tingsrätten skall alltså, om den inte finner att handlingama ulvisar all den 141 är behörig, överlämnamålet till en annan tingsrätt som kan vara behörig. 1989/90:85Överlämnande skall ske när det inte finns någon uppgift om sådanaomständigheter som kan göra rätten behörig enligt någon fommregel. Överlämnandeskall vidare ske när tingsrätten enligt någon tvingande forumregel är obehörigatt handlägga målet, och när tingsrätten är obehörig därför all målet skallhandläggas av fastighetsdomstol eller vattendomstol. Den tingsrätt som därnästmottar målet får göra motsvarande prövning av sin behörighet. 1 olyckliga fallbetyder del all den tingsrätten i sin lur får lämna målet vidare. Del måsteemellertid, såsom också lagrådet påpekat, röra sig om rena undantagsfall atlkronofogdemyndigheten inte lämnar målet rätt redan från början. Tingsrättensbeslut atl lämna målet vidare får inte överklagas. Däremoi bör parterna naturiigtvisunderrättas om åtgärden. Paragrafensregler om överlämnande av mål lill annan tingsrätt är tillämpliga endast närtingsrätten mottar målet. I ett senare skede, när skriftväxling och annan kommunikationmed partema har börjat, kan målet inte överlämnas lill annan tingsrätt.