prop · GD0374 · 1989-12-31 00:00:00 — Ibevissäkringslagen (1975; 1027) för skatte- och avgiftsprocessen infördesgenom lagändring 1987 en bestämmelse om att en begäran om undantagande avbevismedel från granskning kan framställas direkt till den som genomförförrättningen. Vidare infördes bestämmelser om försegling av handlingen.Kommittén föreslår att motsvarande bestämmelser skall gälla vidtaxeringsrevision. 1987/88:65 som låg till gmnd för de nya bestämmelsema ibevissäkringslagen framhöll jag att det finns en viktig principiell skillnadmellan revisionsförfarandet och användningen av tvångsmedel enligt bevissäkringslagen(s. 74). Reglerna om revision ger t. ex. inte i sig något stöd för att mot denreviderades vilja omhänderta bevismedel. Av bl.a. det skälet ansåg jag detobehövligt att föreslå några ändringar av bestämmelsema i GTL, såvitt gällerförfarandet när handlingar begärs undantagna från granskning. Reglerna omtaxeringsrevision har i sak överförts oförändrade till NTL. Någon motsvarighettill bestämmelserna i bevissäkringslagen i NTL behövs därför enligt min meninginte. Jagvill i det här sammanhanget erinra om att en särskild utredare nyligentillkallats för att överväga vilka förändringar av bl. a. processuella reglersom är påkallade av utvecklingen inom data- och teletekniken. I utredarensuppdrag ingår att göra en förnyad genomlysning av de komplikationer som ärförenade med skattemyndigheternas befogenheter i fråga om ADB-lagradinformation (dir. 1989:54). 7.1 Olika typer av taxeringsbeslut Mitt förslag: 1begreppet taxeringsbeslut innefattas grundläggande beslut om åriig taxering,omprövningsbeslut och beslut om taxeringsåtgärder. Beslut om taxeringsåtgärderfattas efter det att domstol ändrat tidigare taxeringsbeslut. Kommitténsförslag: Kommittén föreslår en uppdelning i tre olika typer av taxeringsbeslut:gmndbeslut, omprövningsbeslut och beslut om taxeringsåtgärder. Grundbeslut ochomprövningsbeslut avses vara avgöranden "i sak". Gmndbeslut och omprövningsbeslutsom innebär en ändring av tidigare beslut följs av beslut om taxeringsåtgärder,varav del laxerings-mässiga resultatet av ställningstagandet i sak framgår. Remissinstanserna:De remissinstanser som uttalar sig har inget att erinra mot terminologin i sig.Regeringsrätten menar dock att begreppen måste förtydligas. En uppdelning avtaxeringsbesluten i omprövningsbeslut och beslut om taxeringsåtgärdertillstyrks. Skälen för mitt förslag:Kommittén utgår i sitt förslag från en uppdelning av taxeringsbesluten igmndbeslut, omprövningsbeslut och beslut om taxe-ringsålgärder. Grundbeslutenoch omprövningsbesluten avses endast utgöra avgöranden "i sak" medanbesluten om taxeringsåtgärder utmynnar i. att taxerad och beskattningsbarinkomst m. m. bestäms. Uppdelningen har motiverats av införandet avsakprocessen och det därmed sammanhängande förslaget att domstolarna iframtiden endast skall fatta beslut i den fråga som är föremål för prövning. Dekonsekvenser domstolens ställningstagande får för taxeringsbeslutet i övrigt uträknandet av taxerad och beskattningsbar inkomst m.m. skall göras avskattemyndigheten (se avsnitt 15). Kommitténsförslag kan i och för sig sägas innebära en konsekvent utformning avtaxeringsförfarandet och dess fortsättning i domstol, skatteprocessen. Ickedesto mindre är det enligt min mening förenat med vissa nackdelar. Med hänsyntill det fåtal ärenden som trots allt överklagas till domstol - under 1988inkom knappt 69000 skattemål till länsrätt att jämföra med totalt ca 7,5miljoner taxeringsbeslut är det inte rationellt att låtaskatteprocessens utformning i alltför hög grad styra utformningen avtaxeringsförfarandet. Antalet skalleprocesser kan dessutom antas gå nedväsentligt efter genomförandet av det nya taxeringsförfarandet. Som jagåterkommer till längre fram (avsnitt 15) instämmer jag i kommitténs förslag attdomstolama endast skall döma i den fråga som är föremål för prövning men attuträknandet av taxerad och beskattningsbar inkomst bör överlämnas åtskattemyndigheterna. Det beslut som skattemyndigheten fattar sedan domstolenändrat skattemyndighets beslut i en överklagad fråga bör lämpligen kallasbeslut om taxeringsåtgärder. Denutformning av skalteprocessen som kommittén föreslår och som jag ställer migbakom innebär dock inte med nödvändighet att man måste ha samma uppdelning avbesluten på skattemyndighetsnivå som på domstolsnivå. Tvärtom kan en sådanuppdelning på skattemyndighetsnivå verka förvirrande. I ett gmndläggandetaxeringsbeslut som fattas i enlighet med deklarationen kan man inte gäma tänkasig att ställningstagandet i sak och dess konsekvenser för taxerad ochbeskattningsbar inkomst dokumenteras i skilda beslut. Uppdelningen blir där enteoretisk konstmktion. Vad gäller omprövningsförfarandetförefaller den föreslagna ordningen onödigt komplicerad. Besluten fattas ju avsamma myndighet och vid samma tillfälle. Jag föreslår därför att gmndläggandetaxeringsbeslut och omprövningsbeslul skall innefatta konsekvensema på taxerad ochbeskattningsbar inkomst. De bör ses som ell enda beslut bestående av två olikadelmoment nämligen dels ett ställningslagande i de enskilda sakfrågoma, delsett fastställande av underlaget för att bestämma skatten, dvs. ettfastställande av taxerade och beskattningsbara inkomster. I ett omprövningsbeslutkommer det sista delmomentet i fråga först om omprövningen lett till en ändringav det tidigare ställningstagandet. Beslutom taxeringsåtgärder kommer i fråga först efter domstols dom som innebär ändringav det tidigare taxeringsbeslutet. Sådana beslut innehåller endast ett moment,nämligen ett fastställande av taxerade och beskattningsbara inkomster m. m. medutgångspunkt i en domstols ställningstagande i en prövad fråga. Gmndläggandebeslut om årlig taxering, beslut om omprövning som inneburit ändring av dettidigare ställningstagandet och beslut om taxeringsåtgärder åtföljs avdebiteringsbeslut. Sådana beslut regleras av bestämmelsema i UBL. Somjagåterkommer till (avsnitt 12.9) bör beslut om taxeringsåtgärder ochdebiteringsbeslut kunna komma till uttryck i en samma handling. Mitt förslag:Gmndläggande beslut om årlig taxering skall fattas före utgången av novembertaxeringsåret. får inte till den skattskyldiges nackdelmeddela gmndläggande beslut om årlig taxering, omprövningsbeslut eller beslutom skattetillägg taxeringsåret. Kommitténs förslag:Kommittén föreslår att taxeringsbeslut för visst taxeringsår beträffande allaskattskyldiga skall fattas inom sådan tid att skattsedel på slutlig skatt kanskickas ut taxeringsåret. Hur skatteförvaltningenorganiserar sitt arbete för att kunna skicka ut skattsedlar bör reglerasi administrativ ordning. Remissinstanserna: RSVanser att en tidsmässig begränsning av granskningsperioden med fördel kanregleras genom föreskrifter från verket. förordar attnuvarande ordning permanentas. Flera remissinstanser, bl. a. ,och , menar att november börförbehållas omprövningar. Skälen för mitt förslag:Enligt nuvarande ordning skall laxeringsnämn- Prop. 1989/90:74 dens arbetemed ett visst års taxering vara avslutat före utgången av oktober månadtaxeringsåret. Taxeringsperioden utsträcktes till fr. o. m. Det fömtsattes då att perioden skulle sträckas uttill . Så har emellertid inte skett. Arbetetmed den årliga taxeringen måste vara slutfört i sådan tid att slutskattesedlamakan skickas ut till de skattskyldiga taxeringsåret (35§ första stycket UBL). föreslår inte någon bestämdtidsgräns i NTL inom vilken de årliga taxeringsbesluten måste ha fattals utananser att det är en fråga som RSV bör reglera i administrativ ordning. Idagens organisation med taxeringsnämnder som är verksamma endast en del av årethar taxeringsperiodens längd en central betydelse. Behovet av en bestämdtaxeringsperiod blir inte lika påtagligt i del nya taxeringsförfarandet därbeslutsorganisationen är verksam och har vida befogenheter attompröva sina beslut. Även i det framtida systemet behövs emellertid vissahållpunkter. Jaganser att det även fortsättningsvis är lämpligt att i NTL reglera den ytterstatidsgräns inom vilken skattemyndighetens arbete med den årliga taxeringen måstevara slutfört i stället för att låta om slutskat-tesedlar indirektvara styrande. 1 NTL bör därför slås fast att beslut rörande den årligataxeringen skall fattas före utgången av november taxeringsåret. 1princippropositionen uttalade jag att det kan vara lämpligt med en särskildregel om när den skattskyldige senast skall ha underrättats om ett beslut omavvikelse från deklarationen. Med en sådan regel skulle den allra sista delenav taxeringsperioden kunna förbehållas omprövningar av den årliga taxeringen.Skatteförenklingskommittén tar inte upp frågan i sitt betänkande men anför attmycket talar för att skattemyndigheten bör inrikta sig på att slutföragranskningen . Flera remissinstanser menar att november månad börförbehållas omprövningar. Detfinns skäl som talar för en regel med den innebörd jag antytt, särskilt ide fall där ett avvikelsebeslut skulle innebära att den skattskyldige får enkvarstående skatt. Jag föreslår därför att skattemyndigheten inte till denskattskyldiges nackdel får meddela gmndläggande beslut om årlig taxering elleromprövningsbeslut eller besluta om påförande av skattetill-lägg under novembertaxeringsåret. För att en sådan regel skall medföra att den sista delen avtaxeringsperioden förbehålls omprövningar krävs att den skattskyldige snarastunderrättas om ett taxeringsbeslut till hans nackdel och att han får besked omhur han skall förfara om han inte vill nöja sig med beslutet. Jag delar därförlagrådets uppfattning att en bestämmelse med sådant innehåll bör införas i NTL.Däremot har jag, som framgår av författningskommentaren (avsnitt 19) en annanuppfattning om var i NTL bestämmelsen skall placeras. Fördet fall den skattskyldige vid taxering enligt deklarationen får tillba ka överskjutande skatt kan det ifrågasättas om den skattskyldige är betjänt av en ordning som innebär att han genom slutskattesedeln får pengar som sedan skattemyndigheten efter en omprövning i början av 294 Jag villför dessa situationer peka på den möjlighet som finns enligt 68 § 4 mom. UBLatt innehålla ett belopp som skall återbetalas i avvaktan på att tillkommandeskatt debiteras. 7.3 Begreppen beskattningsår och taxeringsår Mitt förslag:Definitionen av begreppet taxeringsår förtydligas. Definitionen av begreppetbeskattningsår ändras så att beskattningsår vid bmtet räkenskapsår är deträkenskapsår som gått ut närmast före taxeringsåret. Kommitténsförslag överensstämmer i stort sett med mitt. Kommittén föreslår dock intenågon klarare bestämning av begreppet taxeringsår. Remissinstanserna:Regeringsrätten anser att termen taxeringsår, med tanke på de betydelsefullarättsverkningar som är förknippade med begreppet, bör få en klararedefinition. Kommitténs förslag om en ändrad definition av begreppetbeskattningsår berörs inte av remissinstanserna. Skälen för mitt förslag:Termen taxeringsår är betydelsefull i det nya förfarandet. Taxeringsåret bildarutgångspunkt för beräkning av frister inom vilka åtgärder måste äga mm,exempelvis skattskyldigs begäran om omprövning, beslut om eftertaxering ochöverklagande. blir i det nya förfarandet den nuvarande definitionen i3§ KL - med taxeringsår förstås det kalenderår under vilket taxering i förstainstans verkställs lösligare genom att skattemyndigheten har möjlighet att fattabeslut . Jag föreslår därför ett förtydligande av begreppet. Medtaxeringsår avses det kalenderår under vilket taxeringsbeslut rörande årligtaxering skall meddelas enligt 4 kap. 1 § NTL. Jagkommer att längre fram (avsnitt 11) ta upp förslag om ändringar i ML och LPPsom syftar till att samordna förfarandet för indirekt beskattning medtaxeringsförfarandet. Det är enligt min mening angeläget att förfarandena ialla väsentliga avseenden överensstämmer. Enligt 3§ KL ärbeskattningsår det kalenderår, som närmast föregått taxeringsåret, eller omräkenskapsåret inte sammanfaller med kalenderåret (bmtet räkenskapsår) deträkenskapsår som gått ut närmast före under taxeringsåret. Bmteträkenskapsår skall omfatta tiden , den 30juni eller augusti. Om del med hänsyn till det allmännasekonomiska intresse eller andra omständigheter finns synnerliga skäl kan RSVenligt 12§ bokföringslagen (1976:125) medge att annan period på 12 månaderskall utgöra räkenskapsår. Beskattningsåret enligt MLutgörs enligt anvisningarna till 5 a § ML av beskattningsåret enligt KL. Om denverksamhet mervärdeskatteredovisningen avser inte medför skattskyldighetenligt KL, utgörs beskattningsåret av kalenderåret. Förs i verksamhetenräkenskaper som avslutas med årsbokslut, får dock räkenskapsåret utgörabeskattningsår om det sammanfaller med räkenskapsår som är tillåtet enligtbokföringslagen. Kommittén har pekat på attden nuvarande bestämningen av begreppet beskattningsår medför att periodemaenligt ML och NTL överensstämmer utom i de fall då den skattskyldige har ettbmtet räkenskapsår som avslutas eller febmari. Antaletskattskyldiga med ett sådant räkenskapsår torde vara mycket få. Som nyssnämndes kan RSV ge dispens. Kommittén uppger att en genomgång av RSV:s beslut idispensärenden visar att dispens för etträkenskapsår som avslutas eller febmari meddelats i 32 fall.Räkenskapsåret kan också komma att avslutas eller febmari närden skattskyldiges verksamhet upphör. Kommittén föreslår med hänsyn tillintresset av enhetliga regler att begreppet beskattningsår skall definieras somdet räkenskapsår som gått ut närmast före taxeringsåret. Jag ställer mig bakomkommitténs förslag i den här delen. Förslaget medför att deskallskyldiga som har ett räkenskapsår som avslutas eller febmariskall lämna självdeklaration först än . Med hänsyn till defåtal som berörs torde den förändringen inte medföra några negativakonsekvenser. Mitt förslag:Skallelängden behålls tills vidare med samma innehåll som för närvarande.Konstmktionen att skattelängden sedan den skrivits under av skattemyndighetenanses innefatta taxeringsbeslutet slopas dock. Kommitténsförslag: Överensstämmer med mitt. Remissinstanserna: EnligtRSV:s uppfattning bör längden tills vidare kvarstå som beslutsbärare i fråga omdebiteringsbeslut. Detsamma gäller i fråga om beslut om pensionsgmndandeinkomst och underlag för egenavgifter eftersom dessa i regel inte meddelas påsärskilda beslutsblanketter eller dokumenteras på annat sätt. Den förenkladedeklarationsblanketten innehåller ingen' beloppsmässig sammanställning och kandärför inte utan vidare göras till beslutsbärare. Möjlighetema att ersättaskattelängden med någon form av datamedium bör utredas. RSV menar också att ettavskaffande av längden som beslutsbärare får konsekvenser i sekretesshänseende.Den blir då inte avgörande för vad som är offentligt i ett taxeringsbeslut.Även JO tar upp frågan om taxeringsbeslutens offentlighet. Riksarkivetinstämmer i kommitténs förslag om utredning av möjlighetema att ersättaskattelängden med någon form av dalamedium. Om skattelängden försvinner måste13 § skatteregisteriagen ändras med hänsyn till forskningens behov. Skälen för mitt förslag:Enligt 68 § GTL skall av taxeringsnämnden beslutade taxeringar för varjeskattskyldig införas i skattelängd. Skattelängden skall skrivas under av denlokala skattemyndigheten. Den skall därefter, såvitt avser den årligataxeringen, anses innefatta taxeringsnämndens beslut. Till den årligataxeringen hänförs enligt 2 § 1 mom. GTL också vadsom skall antecknas i skattelängden i fråga om annat än inkomst- och Prop.1989/90:74 förmögenhetstaxering. Detta innebär att besvär över de beslut somantecknats i skattelängden skall föras i den ordning som gäller för taxeringsbesvär. Skattelängdenskall upprättas med ledning av vad som antecknats på deklarationer och andrahandlingar som legat till grund för taxeringsnämndens beslut (38§ I mom.taxeringsförordningen, 1957:513, TF). I skattelängden anges också preliminäroch slutlig skatt, pensionsgrundande inkomst m. m. (6§ uppbördsförordningen,1967:626) och underlag för egenavgifter. framställerförslag till skattelängd i tre exemplar och överlämnar dessa senast företaxeringsårets utgång till den lokala skattemyndigheten. Senast den 20 januariåret efter taxeringsåret skall lokala skattemyndigheten ha kontrolleratskattelängden, skrivit under huvudexemplaret, bestyrkt riktigheten av de tvåandra exemplaren och tillställt länsskattemyndigheten och kommunstyrelsen varsitt exemplar. Längdenkan sägas vara en beloppsmässig sammanfattning av de beslut somtaxeringsnämnden har fattat. Den innehåller ungefär samma uppgifter som förstasidan på en allmän självdeklaration och slutskattesedeln. 1 praktiken ärskattelängden ett utdrag ur skatteregistret. Men till skillnad frånskatteregistret där uppgifterna bevaras endast arkiveras skattelängden. Somtidigare nämnts anses skattelängden innefatta taxeringsnämndens beslut när denhar skrivits under. Denna regel lades till 1967 i samband med övergången tillett databehandlingssystem inom taxeringen. Vid bristande överensstämmelsemellan längden och taxeringsnämndens anteckning på deklarationen äger såledesi princip längden vitsord tills längdfö-ringen rättats (prop. 1967:88 s. 93).Detta gäller även om taxeringsnämndens beslut har dokumenterats i enunderrättelse till den skattskyldige men längden fått ett annat innehåll. Förövriga beslut av skattemyndigheten som antecknas i skattelängden finns ingenmotsvarande bestämmelse. Denordning som infördes förefaller redan i dagens system något konstmerad ochknappast lättförståelig för den skattskyldige. Enligt min mening är detnaturliga att taxeringsnämndens beslut är det beslut som faktiskt har fattats.Hur detta sedan kommit till uttryck i skattelängden är av underordnadbetydelse. Skattelängdenär ju en beloppsmässig sammanfattning av taxeringsbe sluten och passar inte i den föreslagna skatteprocessen. Den nuvarande konstmktionen med skattelängden som beslutsbärare är också ohållbar i ett förfarande där skattemyndigheten fattar taxeringsbesluten. Fattar skat temyndigheten först ett beslut av visst innehåll kan det förhållandet att en senare uppteckning av detta beslut blivit oriktig inte innebära att det oriktiga återgivandet av beslutet skall medföra att beslutet anses ha detta innehåll. har ju fattat ett beslut och detta kan endast ändras genom omprövning. Mot bakgrund av vad jag nu anfört anser jag att skattelängden enbart bör anses utgöra en förteckning över de belopps- mässiga resultaten av taxeringsbesluten. beslut fram går av deklarationen, beslut om avvikelse, omprövning och taxeringsåtgär der och övriga handlingar i ett ärende. Från remisshåll harpåpekats att den förenklade deklarationsblanketten Prop. 1989/90:74 inteinnehåller någon beloppsmässig sammanställning och inte utan vidare kan görastill beslutsbärare. Beslutet framgår emellertid i dessa fall avtaxeringsuppgiftsregistret. 1sammanhanget bör något sägas om gmnden för kronofogdemyndighetensverkställighet av ett beskattningsbeslut. Enligt 3 kap. 24 § utsökningsbalken(UB) får i allmänt mål, om innehållet i en exekutionstitel tagits upp isaköreslängd, restlängd eller annan sådan handling som har upprättats enligtsärskild föreskrift, verkställighet äga mm på grund av handlingen. Bakgrundentill bestämmelsen är att verkställighet regelmässigt begärs på grund avsaköreslängd i fråga om böter och på grund av restlängd i fråga om skatt. Restlängdoch saköreslängd är emellertid inte några exekutionstitlar i UB:s mening, utanbara sammanställningar av olika exekutionstitlar. I fråga om skatt somdebiteras enligt bestämmelserna i är det i stället det undertecknadeexemplaret av skattelängden som är den egentliga exekutionstiteln. Denordning jag nu föreslår innebär att skattelängden kan anses som exekutionstitelendast i fråga om debiteringsbeslut medan, som jag sagt, andra handlingarär bärare av det bakomliggande taxeringsbeslutet. Om en fordran i något fallbehöver överlämnas till kronofogdemyndigheten för indrivning innan restlängdhar upprättats, bör emellertid liksom verkställighet kunna äga rum pågrund av skattelängden. Såvitt avser taxeringsbeslutet får längden därvid ansesvara sådan handling, upprättad enligt särskild föreskrift, som avses i 3 kap.24 § UB. Medanledning av vad RSV och JO anfört beträffande konsekvensema isekretesshänseende av att skattelängden endast blir ett beslutsregister villjag anföra följande. Enligt9 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100) omfattas inte beslut, varigenom skatteller pensionsgrundande inkomst bestäms eller underlag för bestämmande av skattfastställs, av skattesekretessen utom i vissa, särskilt uppräknade fall. Såsnart ett beslut fallats och framgår av en allmän handling är skattemyndighetenskyldig att i förekommande fall låta allmänheten ta del av beslutet. Enhandling med beslut som skall expedieras, t.ex. ett beslut om avvikelse frånsjälvdeklarationen, blir enligt tryckfrihetsförordningens regler allmän närbeslutet har expedierats (2 kap. 7§ tryckfrihetsförordningen). I det falltaxeringsbeslutet fattats i enlighet med självdeklarationen torde beslutet blioffentligt när ärendet slutbehandlats och ordföranden satt sitt pådeklarationen. När skattsedeln expedierats är beslutet om skattedebiteringoffentligt. Uppgifternai skattelängden är således i sig inte avgörande för vad som i ett taxerings-eller debiteringsärende omfattas av sekretess eller inte. Ett avskaffande av längdensom beslutsbärare i fråga om taxeringsbesluten innebär därför inte attomfattningen av sekretessen ändras. Även fortsättningsvis gäller sekretess imyndighets verksamhet som avser bestämmande av skatt eller taxering men intebeträffande beslut varigenom skatt bestäms eller underlag för bestämmande avskatt fastställs. Närdel gäller främst sådana taxeringsbeslut där deklarationen följts 298 finns det emellertid skälatt ställa frågan om vad som skall anses ingå i etl Prop. 1989/90:74taxeringsbeslut. Om en uppgift hör till ett beslut är den ju offentlig. Vidtillämpningen av gällande rätt torde man göra en viss koppling till bestämmelsernaom skattelängd i 68 § GTL. De uppgifter som enligt paragrafen skall antecknas iskattelängd anses oflTentiiga. Detta innebär bl.a. att en uppgift om denframräknade inkomsten av en viss förvärvskälla är offentlig men att deseparata uppgifterna om intäkter eller avdrag i förvärvskällan ärsekretessbelagda. Den egentliga gmnden för denna mening om vad ett beslut skallanses omfatta kan knappast hänföras till 68 § GTL utan till ett bredaresynsätt, där den framräknade inkomsten av en förvärvskälla anses utgöra ettdelbeslut som tillsammans med andra bildar ett taxeringsbeslut eller också attuppgiften ses som en sorts motivering och därmed också offentlig - till detyttersta beslutet om taxerad och beskattningsbar inkomst. Man kan säga att detrör sig om att göra en rimlig avvägning av krav från motsatta håll, å ena sidanatt hela underlaget för taxeringen inte kan vara offentligt och å andra sidanatt offentligheten bör gälla mer än beloppen för taxerade och beskattningsbarainkomster. Dennämnda innebörden av gällande rätt kan även jämföras med den nuvarandeutformningen av den allmänna självdeklarationen. Jämförelsen ger nämligen vidhanden att de uppgifter som skall antecknas på första sidan i deklarationenssammanställning till och statlig inkomstskatt blir offenfliga. Skattelängdenfyller även en praktisk funktion. Genom att den är begränsad till uppgiftersom anses offentliga kan den hållas allmänt tillgänglig. När en enskild begäratt få ta del av något eller några taxeringsbeslut räcker det i allmänhet attmyndigheten hänvisar till skattelängden. Motbakgmnd av det anförda anser jag att skattelängden skall finnas kvar även ifortsättningen men att den endast skall utgöra en förteckning överskattemyndighetens beslut. NTLbehöver enligt min mening inte innehålla några bestämmelser om skattelängden.Sådana bör i stället föras in i TF. Jag vill här också nämna att det kan finnasmöjligheter att förbättra informationsvärdet hos längden. En annan utformningav den kan innebära fördelar för både allmänheten och skatteförvaltningen.