prop · GD03123 · 1989-12-31 00:00:00 — Om nämnderna inordnas i länsstyrelserna får detta inte medföraförsämringar för yrkesfisket i något avseende. En fömtsättning för ett sådantarrangemang måste vara att fisket behandlas i en särskild enhetipå varjelänsstyrelse. Likaså måste yrkesfisket tillförsäkras representation i de organsom kan komma att ersätta de nuvarande fiskenämnderna. Isammanhanget skall även påpekas det problem som kan komma att uppstå i de storasjöarna, där fisket ligger under en sjö. Vid enöverflyttning av nämnderna till länsstyrelserna kan förhållandet bli, att t.ex. och fiske skall administreras av flera olikalänsstyrelser, vilket kommer att medföra problem både för yrkesfiskarna ochadministrationen. I dessa fall måste ett system, som liknar det som fungerarför närvarande, utarbetas. : Fiskets organisation har under den senaste 20-årsperiodenvarit föremål för ständiga utredningar, som lett till besparingaroch nedskärningar av verksamheten. Ytterligare nedskämingar skulle få förödandekonsekvenser för möjligheterna att på relevant sätt bevaka fiskets intressen påregional nivå. Fisket,sportfisket, husbehovsfisket och yrkesfisket får en allt större betydelse i denverksamhet som går under beteckningen landsbygdsutveckling. Många lantbmksföretagstår inför förändringar till följd av en förändrad jordbmkspolitik. Mångalantbmkare ser därför möjligheter att inom sina lantbmksföretag utveckla andranäringar, t. ex. fisket. Förbundetanser därför att det även fortsättningsvis bör finnas en regional fiskeriadministration.Fiskenämnden med fiskeribiologisk kompetens, biträdd av en partssammansattledamotsnämnd, är ett bra fomm för diskussioner och beslut i för länetangelägna fiskefrågor. Förbundetavvisar alltså utredningens förslag om att utredningskontoren tar övermyndighetsuppgifter från fiskenämnderna. Förbundetanser inte heller att fiskenämndens funktion kan ersättas av ett vidgatkommunalt ansvar. Naturligtvis har kommunerna ett ansvar för utvecklingen avturism och rekreation men enligt förbundets mening har fisket bredare kopplingtill aktiviteter av mer övergripande karaktär, som måste behandlas i ett störreperspektiv. Förbundetanser att det i varje län liksom bör finnas en fiskenämnd. Om man underremissarbetets gång finner att fiskenämnderna 1989/90:123Underbilaga 2.1 fortsättningsvisinte bör behållas som självständiga myndigheter är vi beredda att tillstyrka deförslag som redovisas i regeringens proposition (1988/89:154) En ny regionalstatlig förvaltning om att fisket inordnas som en enhet i . sportfiske- ochfiskevårdsförbund: Förbundet anser att utredningen undervärderat sport- ochhusbehovsfiskets omfattning och betydelse i det svenska samhället iförhållande till yrkesfisket. Detta bygger i så fall på en grov missuppfattningoch underskattning. En närmare analys avinnehållet i begreppet fiskevård saknas också. Fiskevården är inte baraåtgärder utan framför allt en del i den fortsatta fysiska planeringen och utgördärmed också en naturlig del i samhällsplaneringen framför allt ifråga om naturvård, friluftsliv, mark-och vattenanvändning,glesbygdsutveckling, sysselsättning och turism. Fiskevården i sig kräver ocksåöverblickar och ställningstaganden som sträcker sig utöver kommungränser. Inteheller har fiskevårdens lagstiftning fiskeristadgan närmare berörts avutredningen och inte heller fiskerättslagens närmare innehåll och följdförfattningar särskilt de som berör sport- och husbehovsfiskets intresseområden. Mot denna kortfattadetecknade bakgrund ter det sig något märkligt att utredningen föreslår attfiskeriverkets verksamhet renodlas och i första hand inriktas på yrkesfiskemedan fritidsfisket föreslås bli en angelägenhet. Förbundet kan självklartinte tillstyrka en sådan utveckling. Vårt lands fiskbestånd är en gemensamresurs som nyttjas av alla kategorier fiskande. Inom flera regioner förekommerdessutom stora motsättningar mellan olika gmpper fiskande. Särskilt gäller detlängs kusterna och i de stora insjöarna och där fiskbestånden inte räcker tillför aUa. är de fiskbiologiska förutsättningarna också regionalt olika även i inlandet. Vården och utnyttjandet avfiskbestånden måste i fortsättningen spela en allt större roll när det gälleratt skydda och bmka vårt lands fiskbestånd. Det går inte längre att bruka eller bättre bara förbmka dessa utan hänsyn till de naturlagar som gäller.Det är dessutom viktigt att fisket motstående intressen också börjar beaktadessa frågor i större utsträckning än vad som skett. Självklart har kommunernaett stort ansvar för utvecklingen av rekreationslivet inom den egna kommunen,men det vore enligt förbundet ett ödesdigert misstag att förenkla situationenpå det sätt som utredningen gör låta kommunema ta över alla fiskefrågor sominte är av yrkesfiskekaraktär. I stället krävs en allt större bådekompetens och samverkan lokatt och regionalt. Fisket har en rad kopplingar tillverksamhetsgrenar som framför allt länsstyrelserna ansvarar för t. ex. fråganom mark- och vattenanvändning. Som sagts sammanhänger fisketsutveckling också med turismen och landsbygdsutvecklingen i stort. Inom varje län finns i daggenom fiskenämnden en kunskap och en kompetens i fiskefrågor som även framgentbör bibehållas på länsnivå. Om man dock finner att nämnden kanbibehållas som självständig myndighet är förbundet berett att tillstyrka attfisket inordnas som en självständig enhet i . 1989/90:123Underbilaga 2.1 : Om utredningens förslag om avskaffande av fiskenämnderna skullegenomföras så skulle fiskerinäringen, vattenbmket och fiskevården ställas utannågon ansvarig myndighet på länsplanet och man skulle då hamna i en särskildställning gentemot de areella näringarna lantbruk, skogsbruk och trädgård. Encentralisering av fiske-nämndernas verksamhet till och de femutredningskontoren skulle allvarligt komma att försämra myndighetsservicen tillfiskerinäringen, vattenbruket och fiskevården som kunskapen om den aktuellasituationen i resp. län skulle komma att bli kraftigt beskuren. avstyrker därför förslaget om att avskaffa fiskenämnderna. Omsamordnad länsförvaltning införes bör fiskenämnderna inlemmas i denna nyaorganisation och få en egen nämnd inom denna. CentralorganisationenSACO/SR: De levande resurserna följer inte kommun-, läns- eller andra gränser.För ett stort antal, både limniska och arter, saknar även ekonomiskazoner eller territorialgränser betydelse. Beståndsvård, fångstreglering liksomforskning och undersökning. betjänas därför bäst av en enhetlig nationellledning inom ramen för en myndighet. nuvarande organisation äranpassad för att uppfylla de fiskeripolitiska målen och har tillräckligflexibilitet för att kunna möta nya krav. Utredningensförslag om ett kommunalt ansvar för fritidsfiske och fiskevård visar attutredningen inte tagit fasta på behovet av en övergripande syn på fiskeribiologioch fiskevård även för inlandsvatten. En effektiv fiskevård fömtsätterplanläggning över större områden än kommuner och län. En sådan utgör dock ingethinder för ett ökat engagemang på regional och kanske särskilt lokal nivå ifiskefrågor. Ett ökat lokalt intresse för fritidsfisket ställer högre krav påen fungerande övergripande fiskeriadministration, som kan bistå med biologiskkunskap och kompetens. ,med nuvarande organisation, utgör en garanti för att en biologisk helhetssynsäkerställes ned till nivå. Det är därför nödvändigt att verketfortsatt har en decentraliserad stmktur med konsulenter vars kontaktnät ochpraktiska insikter kompletterar laboratoriemas och utredningskontorenskompetens. /SR delar således inte utredningens uppfattning att gmnden förden decentraliserade förankringen endast finns hos utredningskontoren. /SRdelar utredningens tveksamhet över att ge länsstyrelserna ansvar över yrkes-och fritidsfiskefrågor. Förslaget om en länsvis samordning minskar avsevärtmöjligheterna att föra en samlad statlig fiskeripolitik och medför ensplittrad ansvarsfördelning som inte gagnar fiskenäringen eller samhället iövrigt. Myndighetsfunktionen hos de nuvarande fiskenämnderna bör såledesavskaffas. Det ökade myndighetsansvaret för kräver dock juridiskresursförstärkning. Länsstyrelsernas och kommunemas behov av ökat stöd för planeringbör ske genom att fiskeverket på uppdragsbas ställer sin samlade kompetens ochkunskap till förfogande. : I utredningen föreslås att yrkesfisket skall omstmkturerasfrån ett utsjöfiske med stora enheter 1989/90:123Underbilaga 2.1 tillett kustnära fiske i sysselsättningssvaga regioner, ett särskilt stmkturstödskall lämnas och en plan upprättas som anger fiskets omfattning och inriktning. Dessaförändringar kan endast genomföras under fömtsättning att den yrkesfiskekompetenssom finns vid fiskenämnderna bibehålls på länsnivå. Utredningen föreslår ocksåatt fiskenämndemas lokala arbetsuppgifter vad gäller fritidsfiske, fiskevård m.m. skall föras över till kommunema. Utredningen måste i detta avseende varahelt felinformerad. Nämnderna har det regionala ansvaret för planering,samordning och rådgivning av stor allmän betydelse och utför inga som helstlokala arbetsuppgifter vad gäller fritidsfiske, fiskevård m. m. Det ärangeläget att kommunerna tar ett lokalt ansvar för fiskefrågorna.Fiskenämnderna behövs då i än större utsträckning som kompetenspool i länet ochför samordnings- och planeringsuppgifter. Det bör i sammanhanget noteras attdet totalt för hela landet rör sig om 43 tjänster. Utredningenföreslår vidare att myndighetsutövningen centraliseras och överförs till . EnligtST:s uppfattning innebär en sådan överföring av regionala arbetsuppgifter attdecentraliseringssträvanden inom myndigheten slås sönder tiU förmån för enotidsenlig och ineffektiv centralisering av verksamheten. Hela verketskontaktnät mot avnämama slås sönder och beslut kommer att fattas medbristfälliga underlag. Statens service kommer att bli sämre. är samtligaavnämare positiva till fiskenämndema. : I betänkandet föreslås att fiskenämndema avvecklas från den Ijuli 1990 och att fiskenämndernas uppgifter vad beträffar fritidsfiske m. m.förs över på kommunema. avstyrker utredningensförslag vad avser överföringen tiU kommunema och anser att fiskenämndemasuppgifter bör hanteras inom länsförvaltningen från . Detta gerlänsstyrelserna möjlighet tiU god överblick över länets fiskevatten. Viktigt äratt ha en myndighet som regionalt företräder fiskets intressen, särskilt medtanke på att många kommuner är små och resurssvaga och inte kan förväntas haråd med egna experter på fiskets område. Detfinns inom landet även ett mindre antal kommuner där fiskerinäringenutgör en betydande del av det totala näringslivet. Det är av väsentligbetydelse för dessa kommuner att man där tillvaratar befintliga resurser inomfiskerinäringen för att på ett optimalt sätt anpassa dessa till de nya fömtsättningarna.Detta kan ske genom att berörda länsstyrelser tillföres erforderligapersonalresurser med kompetens inom arbetsområdet. Lantmäteriverket:Det är mycket angeläget att den kompetens och lokalkännedom som finnshos fiskerikonsulentema blir tillgängliga även i fortsättningen för attverksamheten som rör fiskevårdsområden inte skall störas. Insatsema av fiskerikonsulenternabehövs i första hand men kommer att efterfrågas ävenefter . Med stöd av 24-29§§ lagen om fiskevårdsområden kan det nämligenbli aktuellt att i olika avseenden ändra på ett bildat fiskevårdsområde. 1989/90:123Underbilaga 2.1 många nybildade fiskevårdsområdesföreningarnavara i stort behov av sakkunnig rådgivning vid förvaltningen av fisket. Prop.1989/90:123 Underbilaga 2.1 Länsstyrelsemasnuvarande ansvar för regleringen av visst fiske överförs till stora delar till . Det bör övervägasom det över huvud behövs en statlig regelgiv-ning inom fiskets område vadgäller t. ex. fiskets bedrivande ovan det första definitiva vandringshindret ivattendrag. Kustbevakningen:Att all regelgivning på fiskets område samlas tiU underlättarkontakterna myndighetema emellan. Fiskeristyrelsen:FS förslag om färre och enklare fiskebestämmelser bör genomföras.Styrelsens utredningskontor och laboratorier bör i sin myndighetsfunktion tafram det biologiska underlaget. Styrelsens underlag behöver dock oftastkompletteras med länsnivåns detaljkunskaper och bedömningar. En obligatorisksamrådsskyldighet med bl.a. länen får därför anses naturlig. Styrelsendelar inte utredningens förslag att helt slopa en statlig regelgivning ovandet första definitiva vandringshindret i ett vattendrag. För att skydda fiskeribiologiskteller nyttjandemässigt värdefulla fiskbestånd måste det även där - som engaranti - kunna utfärdas fiskeföreskrifter. Denna reglcringsrätt bör i enlighetmed styrelsens förslag ankomma på . I det kommande arbetet medatt utfärda färre och enklare föreskrifter måste en ständig strävan vara att gedem en så generell utformning som möjligt. Ett sådant system kan emellertidibland bli alltför uniformt. Det bör alltså finnas möjlighet att undantagsvismedge individuella avsteg. Den tillstånds- och dispensgivning som kan tänkasbehöva ske måste ske på länsnivå med möjlighet till överklagande till FS som dåkan verka för en enhetlig praxis. FShar bara en tjänst som handläggande jurist. En förstärkning medtvå tjänster kommer att behövas. : Förslaget till en mer enhetlig reglering av fisket är på mångasätt tilltalande. Det är dock uppenbart att myndigheterna också ifortsättningen måste ha möjlighet att vid behov reglera fisket även uppströmsförsta vandringshinder för lax och havsöring. Det måste vidare också ifortsättningen finnas möjlighet att på kusten införa lokala föreskrifter förfisket, t.ex. vid mynningen av älvar med akut hotade lax- ochhavsöringsbestånd. Dessa föreskrifter bör med kort varsel kunna ändras så attde säkerställer att ett tillräckligt antal fiskar når lekområdena elleravdsfiskena i varje enskild älv, trots de stora variationer i beståndens bärkraftsom regelmässigt förekommer både mellan olika älvbestånd och mellan olika år.En fömtsättning för detta är en väl fungerande fiskestatistik. Länsstyrelseni län: Det är uppfattning att somcentral instans inkl. utredningskontoren inte har tillräcklig kännedom omlokala förhållanden för att utfärda fiskeregleringar. i Blekingelän: I yttrande till jordbmksdepartementet har länsstyrelsenredovisat skäl för att även fortsättningsvis ha en länsanknuten regelgivning påfiskets område. Sådana skäl är att har inflytande över flerafrågor som har med livsbetingelsema för fisket att göra såsomindustrilokaliseringar, miljövård, vattenplanering och väsentliga delar avövrig samhällsplanering. bedömningkvarstår varför utredningens förslag i denna del avstyrkes. i Göteborgsoch län: instämmer helt i uppfattningen att nuvaranderegelsystem måste förenklas och på annat sätt göras mer lättillgängligt förfiskets utövare. Huvudansvaret för detta arbete bör ligga på fiskeristyrelsen.Länsstyrelsen utgår från att beslutar om samordnad länsförvaltning.Vi anser att vid beslut om fiskeripolitiken även kompetens i fiskerifrågorskall finnas hos . Denna har då att svara för viss regionaltillämpning. Länsstyrelseni : avstyrker att beslutanderätten i frågor omfiskebestämmelser i beträffande fisk som inte är vandringsfiskcentraliseras till . Länsstyrelseni län: Lokala fiskebestämmelser skall enligt förslaget även ifortsättningen i vissa fall kunna meddelas av . Länsstyrelsenkommer dock att sakna egen kompetens inom fiskevårdsområdet om fiskenämndeninte ansluts. Även detta talar för att fiskenämnden flyttar in ilänsstyrelsen. 1989/90:123 Underbilaga 2.1 3.4 och regleringsföreningen fisk Jordbmksnämndensfisksektion avvecklas i samband med att en PO bildas. RegleringsföreningenSvensk fisk avvecklas i samband med att en PO bildas. Statens jordbruksnämnd:Utredningen har principiellt tagit ställning för att lägstaprissystemet skallhandläggas av . Därmed skulle jordbruksnämndens uppgifter inomfiskprisregleringen upphöra . Enligt jordbruksnämndensuppfattning finns det flera skäl som talar emot att flytta över jordbmksnämndensuppgifter till . 1)En intakt organisation klarar bättre övergången mellan nuvarande regleringssystemoch ett nytt. Delar av det föreslagna systemet, t. ex. överskottsregleringen,skulle kunna börja tiUämpas tämligen omgående samti- digtsom stöd i form av pristillägg trappades ned fram . Jord- Prop.1989/90:123 bruksnämnden anser att det föreslagna lägstaprissystemet med visstfinan- Underbilaga 2.1 sieringsansvar för näringen bör införas så snart sommöjligt och att det vore olyckligt om detta fördröjdes till följd av atthuvudmannaskapet och den praktiska hanteringen skall överföras på nya organ. 2) Med stor sannolikhet kommer även ett nytt, förenklat, system för regleringav fiskpriserna att kräva rätt stora resurser av den ansvariga myndigheten. Jordbmksnämndenserfarenhet torde vara till stor nytta för att minimera problemen icke minst vidövergången till ett nytt system. 3) Som tidigare nämnts anser nämnden att systemet med prisregleringsavgiftkan behållas och därmed uppbörden av avgift av vilken nämnden har tidigareerfarenhet. 4) Som ovan redan påpekats kommer att behöva följa stöden i deövriga EFTA-länderna. Även här torde jordbruksnämndens erfarenheter vara tillgod nytta. Vid eventuella förhandlingar med EG angående avtrappning avgränsskydden i ett EES-perspektiv samt även i andra internationellahandelsförhandlingar, torde nämndens erfarenheter och organisation förinternationella frågor vara till nytta för näringen. 5) är licensieringsmyndighet för alla livsmedel inkl.fisk/fiskvaror. Nämnden är dessutom ansvarig för livsmedelsförsörjningen ikris/krig. Vid sådana situationer kan licensieringen bli omfattande. En utbrytningav fisklicensieringen till annan myndighet synes därför inte vara rationell. 6) Förändringama i jordbmksregleringen kommer att medföra att jordbruksnämndenställs inför en rad nya frågeställningar och uppgifter. Erfarenheterna häravtorde delvis kunna användas även i samband med att fiskprisregleringen ändras. uppfattning är det knappast meningsfullt att bygga upp en nyorganisation för administration och internationella frågor när kompetensenredan finns på jordbmksnämnden. förslag skulle jordbmksnämndens och Svensk fisks ansvar förfiskprisregleringen bibehållas även i den nya regleringen. En ny uppgift för jordbmksnämndenskulle bli att söka anpassa avgiften på svensklandad fisk till behovet medhänsyn till överskottens utveckling. Nya stadgar för Svensk fisk skulleutarbetas och godkännas av jordbmksnämnden. I det sammanhanget bör ocksåövervägas om representationen i Svensk fisk bör ändras från den nuvarande.Svensk fisks huvuduppgift skulle bli att söka styra fisket till att fiska detmarknaden efterfrågar och att överta och sälja överskott. Vidare skulle Svenskfisk bedriva information angående fisk och arbeta för bättre kvalitet påfisken. Svenskfisk skulle i det nya lägstaprissystemet ta fram statistik över marknadspriserför de reglerade fiskslagen och jordbruksnämnden för regeringen föreslåorienteringspriser och återtagspriser. Svensk fisk skulle själv få besluta omden exakta avvägningen av återtagspriset enligt utredningens förslag. : Förbundet vill understryka vikten av att nuvarande "" byggs upp inom Svensk fisk med jordbmks nämnden som tillsynsmyndighet. Detta förslag går också i linje med för- 79 bundetsmening om hur hela omläggningen och genomförandet inför fri- Prop. 1989/90:123 handelssituationen bör genomföras. Detbör också understrykas den roll, som Svensk fisk har haft och den betydelse,som förbundet anser att Svensk fisk även fortsättningsvis skall ha i svenskfiskepolitik. Dialogen mellan olika intressenter, då även inräknatkonsumentintresset, genom bevakning av ledamot från , har varitvärdefull och måste behållas. Många "konflikter" och missförstånd harkunnat lösas i styrelsen. Därtill är informationsutbytet med olika intressen inäringen av stor vikt för yrkesfisket. Informationsverksamheten har ocksåmedfört att en näring med små resurser har kunnat exponera det livsmedel, somutgör en viktig faktor för folkhälsan. Både inom EFTA och EG avsätts storaekonomiska resurser till olika delfunktioner som Svensk fisk handhar. Näringensbegränsade storlek i har gjort att man inte i egen regi kunnat byggaupp motsvarande. Därför har Svensk fisk spelat en avgjort positiv roll förovannämnda funktioner. Dessa bör, enligt förbundet, bibehållas även iframtiden. RegleringsföreningenSvensk fisk ek. : När det gäller den statliga administrationens utformningvill Svensk fisk för sin del endast betona det goda samarbete som föreningenhaft med statens jordbruksnämnd som ju är föreningens tillsynsmyndighet. Idetta sammanhang bör understrykas att den statliga administrationen bör varaslutligt fastlagd och genomförd innan en eventuell transformering av Svenskfisk företas. Härigenom kan en kontinuitet i verksamheten bibehållas, vilket juär särskilt väsentligt i ett övergångsskede. Också hänsynen till den nuanställda personalen hos Svensk fisk och dess framtid talar för en sådanordning. Närdet gäller Svensk fisks egen roll bör framhållas den betydelseföreningen har haft för samarbetet inom fiskerinäringen. I föreningensstyrelse finns alla berörda intressenter representerade, vilket varit av storvikt för att förbereda de beslut som föreningen haft att ta. Det finns därförskäl att särskilt betona informationsutbytet mellan intressenterna. Denerfarenhet som Svensk fisk härvidlag besitter bör tas till vara om de förslagsom utredningen lägger fram förverkligas. Likasåbör framhållas det kvalitetsarbete och kontroll av kvaliteten på fisk somSvensk fisk utfört inom ramen för prisregleringen. En särskild uppmärksamhetbör också riktas mot Svensk fisks externa informationsverksamhet. Denna vändersig till såväl handel som konsumenter och har två aspekter, nämligen dels attvara avsättningsfrämjande för yrkesfisket och beredningsindustrin, dels attfrämja konsumenternas intresse av att få tillgång till fisk av hög kvalitet ochatt tillaga den på bästa sätt. Verksamheten bedrivs genom skrifter,broschyrer, kurser, informationsdagar, recepttävlingar etc. Det är mycketangeläget att denna verksamhet kan fortsätta med möjlighet för alla berörda attkomma till tals vid verksamhetens utformning. 4.1 Yrkesfiskelicens och kontroll av beståndsbeskattning 1989/90:123Underbilaga 2.1 Fiskeristyrelsenansvarar för att beskattningen av fiskbestånden sker inom sådana gränser attreproduktionen inte äventyras. Loggbokspliktenbör gälla även i fortsättningen. Fiskeristyrelsenbör överväga att flytta ut trålfiskegränsen i syfte att i ökad utsträckningstödja kustfisket. Kustbevakningen:Ett bibehållande av loggboken är av stor vikt för kontroll och övervakning avfiskebestämmelserna. Fiskeristyrelsen:Licensieringen av yrkesfisket infördes för att garantera att det statligastödet bara kom det egentliga yrkesfisket till del. I praxis haryrkesfiskelicenserna av fiskevårdsskäl därefter fått ett vidgat tiUämpnings-område,bl. a. för rätten till trålfiske (11 § fiskeriförordningen), fiske med fastaredskap på allmänt vatten (13 § samma förordning) och nätfiske med storanätlängder (länskungörelserna om fisket i , , ochMälaren). Nuvarandelicenssystem har tillsammans med det övriga statliga stödet inneburit att densvenska fiskeflottans kapacitet i stort sett kunnat hållas inom rimliga ramar.Om vi inte haft licenssystemet skulle det inom den svenska fiskeflottan enligt FSbedömning ha funnits uppskattningsvis ytteriigare ett femtiotal stora enheter.Licensieringen är ett tmbbigt men inte verkningslöst medel att dimensionerafiskekapaciteten. FSvill inte motsätta sig att licensieringen av yrkesfisket i dess nuvarande formupphör. Den måste dock ersättas av något annat system. Styrelsen föreslår atten koppling sker mellan licensen och rätten att använda vissa redskap. Föratt FS skall ha möjlighet att motverka svängningarna och klara fiskekrisernamåste styrelsen förfoga över ett administrativt verktyg av den typ som finns iNorge och på . Licensen har där kopplats till rätten att fiska med vissaredskap. Dessa system fungerar tillfredsställande.