prop · GD03134 · 1989-12-31 00:00:00 — Certifiering åsattsen handling med stämpel och underskrift av behörig handelskammartjänsteman. Idet följande redogörs närmare för handelskamrarnas verksamhet med skilda slagav intyg och certifikat. Medurspmngscertifikat avses ett intyg om en varas urspmngsland. artikel 11 punkt 2 ikonventionen (SÖ 1926:9) röran- 11 deförenkling av tullformalitetema fär urspmngsbevis utfärdas, fömtom Prop.1989/90:134 av myndigheter, även av andra organisationer. Dessa skall varabehöriga därtill och kunna erbjuda nödiga garantier samt vara för ändamålet påförhand godkända av vederbörande stater. Varje land lämnar en förteckning tillFörenta Nationema över de organisationer som är behöriga att utfärda urspmngsintyg. ISverige utfärdas urspmngsbevis av tullmyndigheterna och de auktoriserade handelskamrama.Tullmyndighetema utfärdar endast intyg om att en vara har urspmng i ,medan handelskamrama utfärdar intyg även beträffande varor med urspmng i annatland. Handelskammares urspmngscertifikat används när importlandet behöver fastställavarans urspmng, t.ex. föradministration av importlicenser. Det är huvudsakligenvid export till länder utanför EG/EFTA som det behövs urspmngscertifikat avhandelskammare. För den preferensberättigade handeln mellan och EG/EFTAanvänds andra slag av intyg och certifikat. Vidfastställande av urspmng beaktas det som står i förordningen (1984:59) omvarors urspmng (ändrad ; 1175) samt generaltullstyrelsenskungörelse (TFS 1984:47) med föreskrifter om tillämpning av nämnda förordning. Urspmngscertifikatenutgör den övervägande delen av de olika intyg som utfärdas av de auktoriserade handelskamrama.Handelskammarförbundet har för ändamålet tagit fram ett blankettset beståendeav en ansökan och ett certifikat. 1 ansökan försäkrar exportören att varornaär av urspmng som anges i certifikatet. För styrkande av uppgiftema skall till ansökanfogas försäljningsfaktura samt, om exportören ej själv tillverkat varan, äveninköpsfaktura eller annan handling som utvisar var varan tillverkats. Sverigehar anslutit sig till en inom tullsamarbetsrådet (CCC, )i den antagen tullkonvention om ATA-camet för tillfälliginförsel av varor (SÖ 1964:8). Drygt fyrtio länder är anslutna till ATA-konventionenoch godkänner ATA-cameter. En sådan camet är en intemationeU tullhandling avbetydelse vid temporär in-och utförsel av varor. ATA-cameter används t. ex. närvaror ställs ut på utställning eller mässa, när inresande hantverkare ellerservicepersonal medför yrkesutmstning eller när vamprover medförs för attförevisas för tilltänkta kunder. Handlingen är avsedd att företes inför andraländers tullmyndigheter. Cameteninnefattar bevis om en utfästelse från en garanterande sammanslutning att erläggatull, ifall villkoren för beviljad temporär tullfrihet inte uppfylls.Regressvis kan importören slutligen avkrävas beloppet. Inom varjefördragsslutande part skall enligt utses en garanterandesammanslutning. I har regeringen godkänt somgarant för ATA-carneter. Konventionenföreskriver också att fördragsslutande parts tullmyndig het skall godkänna utfärdande sammanslutningar. Härmed avses samman- 12 slutningar som godkäntsatt utfärda ATA-cameter inom den fördragsslu- Prop. 1989/90:134 tändepartens område. I cirkulär (TFS 1964:94) har generaltullstyrelsen godkäntauktoriserade handelskamrar att utfärda ATA-cameter här i riket. År1983 undertecknades ett intemationellt kaflfeavtal i . Avtalet administrerasoch övervakas av en för ändamålet upprättad intemationeU kaffeorganisation. Ienlighet med dennas regler och bestämmelsema i förordningen (1987:1142) omimport och export av kaffe (ändrad senast 1989:697), utfärdas transit-och reexportcertifikatav de handelskamrar inom vilkas område företag idkar intemationeU handel medkaffe. Certifi-katen används för att upprätthålla den reglerade handeln enligtdet internationella kaffeavtalet. När bestämmelser om import-och exportbegränsningi enlighet med kaffeavtalet är i tillämpning, får kaffe inte föras in i ellerut ur utan giltigt certifikat. I vissa faU fordras även licens. Transitcertifikatanvänds dels för kaffe som tulltaxeras i delposter, dels för kaffe från landsom inte har anslutit sig till kaffeavtalet. Vid åtemtförsel av kaffe används reexportcertifikat. GeneraltuUstyrelsenhar i kungörelsen (TFS 1987:47) med föreskrifter om tillämpning av kaffeavtalgodkänt följande handelskamrar som certifikatsutfärdande organ; StockholmsHandelskammare, i , SydsvenskaHandelskammaren i , Handelskammaren för , ochUppsala län, Handelskammaren i för . Handelskammaren för Örebrooch i och Handelskammaren i . Certifikatenutfärdas på blankettset enligt formulär fastställda avden IntemationeUa . Påliknande sätt slöts i ett nytt intemationellt kakaoavtal. tillämpning finns en Internationell . Med stöd avorganisationens regler samt förordningen (1987:218) om import och export avkakao (ändrad senast 1987:1 143) utfärdas reexport-, delnings-och importcertifikat.Huvudregeln säger att kakao inte får föras in i eller efter förtullningåtemtföras utan giltigt certifikat. Vad gäller import till från ettland som inte har anslutit sig till kakaoavtalet utfärdar en certifikatsmyndigheti importcertifikat. Vid åter-utförsel från av förtullad kakaoutfärdas reexportcertifikat. Om sändning som täcks av ett enda giltigt certifikatuppdelas på flera mindre sändningar, kan med vissa undantag delningscertifikatutfärdas. GenerahuUstyrelsenhar i kungörelsen (TFS 1987:12) med föreskrifter om import och export av kakao utsett vissa handelskamrar att utfärda kakaocertifikat. Kretsen av certifikatsutfärdare överensstämmer på något undantag när med vad som gäller i fråga om kalfecertifikat. Handelskam maren för och i samt Handelskammaren 13 i för Värmlandslän kan inte utfärda kakaocertifikat. 1989/90:134 certifikatkan däremot utfärdas av Östsvenska Handelskammaren i samt avSydsvenska Handelskammarens Kalmarkontor. Certifikatenutfärdas på Svenska Handelskammarförbundets blankettset enligt formulärfastställda av den intemationeUa kakaoorganisationen. Blandsådana certifikat och intyg som utfärdas av auktoriserade handelskammare utansärskilt författningsstöd utgörs en särskild kategori av sådana dokument somkan krävas med hänsyn till författningsföreskrifter i andra länder. Dessahandlingar är sålunda normalt avsedda att företes inför myndigheter i ländermed vilka har handelsförbindelser, och deras innehåll beror av kraven idet främmande landets föreskrifter, inte av svenska regler. I praktiken tordedet främst röra sig om föreskrifter rörande kontroll av in-eller utförsel avvaror. Exempel på handlingar av detta slag är s. k. internationella importcertifikatoch leveransbekräftelse-certifikat, vilka sedan åtskilliga år utfärdats påbegäran av svenska importföretag. har för ändamålettagit fram blankettset bestående av ansökan och certifikat. Importcertifikatkan behövas vid behandlingen i exportlandet av ansökan om utförseltillstånd. Certifikatetutfärdas endast om handelskammaren anser sig kunna gå i god för att det ärfråga om en vederhäftig affärstransaktion. Ettleveransbekräftelsecertifikat skall styrka att det gods, för vilket exportlandetlämnat utförseltillstånd, nått mottagaren här i landet och alltså lyder undersvenska föreskrifter. Kontrollen bygger i det fallet på granskning avtullsedlar och andra handlingar. Den bör företas av personal med tullutbildning. Bäggecertifikatstyperna bygger på att importören på ansökningsformuläret lämnaruppgift om importör, exportör samt gods. Med sin underskrift bekräftarimportören vissa förtryckta försäkringar. När det gäller ett importcertifikatgår dessa väsentligen ut på att angivet gods skall föras till och inte reexporterasutan vederbörligt tillstånd. När det gäller ett leveransbekräftelsecertifikatförsäkras bl. a. att varan importerats till . Certifikatenutfärdas på en genomslagskopia av ansökningen. Ansökningsexemplarets försäkranär då ersatt av en intygstext. I importcertifika-tet skall intyg lämnas bl.a.om innebörden av importörens försäkran. I leveranscertifikatet intygas attimportören visat att godset levererats och lyder under svenska föreskrifter. Eftersomutfärdandet av leveransbekräftelsecertifikat fordrar tullkunskaper, utfärdasdessa intyg endast av personal vid handelskamrarna i , ochMalmö. Andraförekommande slag av intyg och certifikat kan t.ex. avse rena sakuppgifter eller uppgifter om rättsläget i vissa frågor. Det kan vara intyg om att en arbetsmarknadskonflikt pågår eller pågått under viss angiven tid. Sådana s.k. force-majeureintyg behövs i vissa fall för att ett exporte- 14 rande företag skall slippaerlägga skadestånd på gmnd av försenad leve- Prop. 1989/90:134 råns. Andraexempel är intyg om att ett företag är inregistrerat, vilket aktiekapitalföretaget har, att företaget inte är försatt i konkurs m. m. Intyg av dessaslag kan behövas exempelvis vid offentlig upphandling. Vidare förekommer intygom att exportlicens eller annat exporttillstånd inte krävs vid export av enviss vara från . Här nämnda intyg utfärdas på handelskammarensbrevpapper, undertecknas av behörig handelskammartjänsteman och åsattshandelskammarens stämpel. Certifieringarförekommer i följande fyra former. Ursprungsstämpelanger att en vara har urspmng i ett visst land och används vanligen påhandelsfakturor. TlUtrosstämpelanger att fuU tiUtro torde kunna sättas till en viss undertecknares försäkranoch används t. ex. i samband med ofFertgivning. Behörighetsstämpelanger att den som för ett företag eller en myndighet skrivit under något visstdokument, exempelvis ett växtskyddsintyg eller ett försäkringsbrev, är behörigatt teckna företagets firma resp. att företräda myndigheten. Viseringsintygandeanger att en viss handling uppvisats och att en kopia av den förvaras påhandelskammaren. Detta skaU säkerställa att handlingen ej förvanskas genomändring eller tillägg efter det att handelskammaren åsätt certifieringsstämpeln. Gemensammarutiner for intygs- och certifieringsverksamheten Intygoch certifikat utfärdas av handelskammartjänsteman som utsetts därtill av resp.handelskammarchef och vid varje förändring i kretsen avunderskriftsbehöriga personer, skickar handelskammaren en fullständignamnlista med namnteckningsprov till de ambassader och konsulat som berörs. Vidutfärdande av intyg och certifikat tillämpar samtliga handelskammare mtinersom fastställs av . Varje tjänsteman somhandlägger intygsfrågor har ett personligt exemplar av en handbok, somfortlöpande hålls aktuell. Förbundet anordnar utbildning iintygsfrågor för den personal som utfärdar intyg och certifikat. Föratt ytterligare säkerställa en likformig standard i fråga om den nu behandladeverksamheten finns normgivande expertis centralt i Svenska Handelskammarförbundetsamt särskilt sakkunniga vid handelskamrarna i , och . Utöverden verksamhet med skilda dokument för handelsändamål som särskilt anförtrotts handelskamrarna, har de en rad ytterligare uppgifter för det allmänna. De används bl.a. i många fall som remissinstanser. Sålunda är handelskamrama, vid sidan av och Grossist- 15 förbundetSvensk Handel, viktiga remissinstanser för utrikeshandelsby- Prop. 1989/90:134 råemainom kommerskollegium. Samtliga utrikeshandelsbyråer remitterar i större ellermindre omfattning ärenden till handelskamrama eller Svenska Handelskammarförbundet.Ärenden som rör handels-och näringspolitik samt tullfrågor remitteras till handelskammarförbundetoch samt i viss utsträckning till Sydsvenska ochVästsvenska handelskamrama. 1 näringspolitiska frågor med regional anknytninginhämtas yttrande från handelskammaren i den berörda regionen. Närkollegiet anmodas yttra sig över utredningar och belänkanden inom detnäringsrättsliga området remitteras dessa till ochSydsvenska Handelskammaren. I ärenden som rör ansökan om att få tillverkakrigsmateriel, vilka remitteras till kollegiet av krigsmaterielinspektionen,inhämtas yttrande från handelskammaren i den region där det ansökande företagetbedriver sin verksamhet. Enligt3§ förordningen (1973:221) om auktorisation och godkännande av revisorer(omtryckt 1976:825, ändrad senast 1988:1343) skaU handelskammare höras överansökan om auktorisation som revisor. Även i ärenden om upphävande av auktorisationeneller vaming skall handelskammare höras. Det är då handelskammaren i denregion där sökanden bor och utövar sin verksamhet som hörs. Innan auktorisationmeddelas skeppsklarerare skall, enligt 3§ skeppsklarerarförordningen(1934:119, ändrad senast 1971:989), yttrande från handelskammare inhämtas.Detsamma gäller enligt 7 § återkallelse av sådan auktorisation. Slutligen kanomnämnas 5§ kungörelsen (1925:465) med särskilda bestämmelser om utförsel frånriket av spritdrycker och vin (ändrad senast 1982:659). TiUstånd till vissutförsel meddelas för svenskt fartyg av generaltullstyrelsen efter hörande avhandelskammare. Handelskamramautser eller nominerar på uppmaning av myndigheter och organisationerrepresentanter i åtskilliga offentliga och enskilda organ. Många stiftelser ochfonder har i sina stadgar angivit att ledamöter och/eller revisorer skallutses genom handelskammare. Enligt 5§ lagen (1979:749) om (ändrad senast 1988:758) utses en ledamot av börsstyrelsen av Svenska Handelskammarförbundet.Likaså skall, enligt 4§ valutalagen (1939:350, ändrad senast 1988:1393), enledamot av den nämnd som beräknar ersättning när regeringen förordnat om inlösenav utländska betalningsmedel m. m. utses av rikets handelskammare. I 10a§postverkets kungörelse (1966:120) angående postverkets ansvarighet förförsändelser och medel (omtryckt 1984:799) stadgas att handelskammare utseropartisk värderingsman i vissa fall när skiljaktiga meningar uppstår om enskadas storlek. Ytterligareuppgifter kan nämnas. Vid öppning av försändelser med anbud fär, enligt 7 §upphandlingsförordningen (1986:366), en av handelskammaren utsedd personnärvara, om det sker utan kostnad för statsverket. Handelskammare tilläggsäven uppgifter i kungörelsen (1956:85) angående överenskommelse mellan Sverigeoch om befrielse från omsättningsskatt vid utbetalning av royalty ivissa fall. 2.3.5Vissa internationella rörhållanden Prop. Detfinns handelskamrar i praktiskt taget alla länder i världen. Totalt uppskattasantalet handelskamrar i världen till ca tiotusen. De utgör ett viktigtinternationellt nätverk för kontakter mellan ländernas näringsliv. Dengemensamma nämnaren är den branschövergripande karaktären och uppgiften att främjautrikeshandel vad gäller såväl export som import. Handelskamramassärställning markeras bl.a. genom att deras intyg accepteras globalt och attmedlemskap i handelskammare i många länder är en förutsättning för att idkanäring eller för att komma i fråga vid offentlig upphandling. Svenska företagsom arbetar på fjärran marknader behöver ofta intyg om medlemskap i svenskhandelskammare. Handelskamrarnauppstod urspmngligen i , där de utvecklades enligt två huvudlinjer,beroende på humvida de bygger på obligatoriskt eller frivilligt medlemskap.Dessa bägge huvudtyper återfinns numera i hela världen utom i och statshandelsländerna. Handelskamrarnai har alla någon form av auktorisation och är branschövergripande,representerande alla sektorer av näringslivet. 1 flertalet länder har de under1900-talet fått beteckningen handels-och industrikammare. 1 har dennabeteckning inte vunnit insteg annat än som beteckning för Svenska Handelskammarförbundetpå andra språk. Den engelska benämningen är exempelvis . Handelskamramai indelas, som fömt nämnts, med avseende på medlemskapsreglema ihandelskamrar med frivilligt resp. obligatoriskt medlemskap. Handelskamrarmed obligatoriskt medlemskap finns bl. a. i , , ,och . Handelskamrarmed frivilligt medlemskap finns fömtom i bl.a. i , ,, och . Handelskamrar,vari medlemskap för samtliga företag och näringsidkare är föreskrivet iförfattning, finansieras vanligen genom en särskild post på företagetsskattedebitering. Dessa handelskamrar kan ha mycket omfattande åligganden.Exempelvis handhar de franska handelskamrama driften av landets hamnar ochflygplatser medan de västtyska har hand om bl. a. yrkesskoleutbildningen ochgodkännandet av förare för transport av farligt gods. Vanligen ansvararhandelskammare med obligatoriskt medlemskap för landets handels- ochbolagsregister. De större städernas handelskammare kan i dessa länder ha fleratusen anställda. Ävenhandelskamrar med frivilligt medlemskap har någon form av auktorisation eller motsvarande. Deras ställning och åligganden varierar från nära myndighetsställning som i till mycket självständiga organisationer som i . Handelskamrar med frivilligt med lemskap finansieras dels genom medlemsavgifter, dels genom avgifter för olika uppgifter som ålagts handelskamrarna i författning, såsom utfärdan de av intyg. Dämtöver förekommer andra inkomstkällor. 2 1989/90. Det finns inga synligatrender att handelskamrar övergår från det ena Prop. 1989/90:134 systemettill det andra. I med obligatoriska handelskamrar har kamrama fått enny viktig uppgift, information till mindre och medelstora företag i syfte attstödja dem vid genomförandet av EG;s inre marknad. Handelskamrarnai bygger samtliga på frivilligt medlemskap. De uppvisar dock sinsemellanvissa skillnader. I utgörs medlemmama huvudsakligen av föreningar inomhandel, industri och sjöfart och endast i mindre omfattning av direktanslutnaföretag. och uppvisar de största likheterna med det svenska handelskammarväsendet.Finland har den modernaste regleringen av handelskamrar. Den reviderades såsent som . Deamerikanska handelskamrama, som uppgår till ett antal av flera tusen, saknar deoffentligrättsliga drag som kännetecknar de europeiska. De är privataorganisationer med en i allt väsentligt lokal verksamhet. Deras uppgift är attrepresentera det lokala näringslivet i frågor som detaljhandel ochstadsplanering. Dämtöver finns en federal handelskammare i huvudstaden Chamber of Commerce - vars roll är att företräda det samladenäringslivet inför kongressen och regeringen. Den federala handelskammaren harför de mer betydande lokala handelskamrarna ett ack-rediteringssystem, vilketsyftar till en hög organisationsstandard. Handelskamrari statshandelsländer har varit en del av statsapparaten, där dehuvudsakligen spelat en roll i utrikeshandelsfrågor. Exempelvis handharSovjetunionens Handels-och Industrikammare kvalitetsinspektion av exportvaror,registrering av utländska vammärken och arrangerandet av mässor och symposier.Genom de förändringsprocesser som pågår i flera statshandelsländer får handelskamramaalltmer självständiga roller för att intemationalisera företag. Ländemai , och följer i sina handelskammarvä-senden de systemderas tidigare kolonialländer tillämpar. Sålunda har engelskpräglade länder detfrivilliga systemet medan de fransk-och spanskpräglade samt arabländema harhandelskammare med obligatoriskt medlemskap. Handelskamramasroll i utvecklingen av näringslivet har uppmärksam mats av intemationella biståndsorgan som ITC (International Trade Cent- re) och UNDP (United Nations Development Programme). Även de svenska handelskamrarna har deltagit i internationella biståndsprojekt, som syftat till att stärka handelskamramas ställning i utvecklingsländer. Internationelltsamarbete är av stor betydelse i det världsomspännande handelskammarväsendet.Globalt sker samarbetet genom den IntemationalBureau of Chambers of Commerce, IBCC med säte i . Det kanske tydligastebeviset på detta samarbete är systemet med ATA-carneter, där IBCC upprättat deninternationella garantikedjan. Desvenska handelskamrama är aktiva medlemmar i riktlinjer för ATA-cameter diskuteras här bl. a. intygsutfardande ochtekniskt bistånd till utvecklingsländer. Iegenskap av medlemmar utan formell rösträtt deltar de svenska handelskamrarnai EG-ländemas handelskammarorganisation med säte i . Eurochambresär remiss-och utredningsorgan till i frågor som rörnäringslivet. Enviktig del av det internationella handelskammararbetet rör öst-väst-frågor. Desvenska handelskamrarna är medlemmar i of Commerce Conference där även , , ,, och deltar. I detta samarbete diskuteras bl.a. bilateral handel, transporter och kommunikationer samt miljövård. Handelskamramai de nordiska ländema har utvecklat ett särskilt samarbete. Vid årligenåterkommande konferenser behandlas gemensamma nordiska frågor, såsomhandelshinder och civilrättslig lagstiftning, för att nå fram tiU gemensammaståndpunkter i syfte att verka för harmonisering. 3.1 Behovet av en författningsreglering Mitt förslag: Handelskammarkungörelsenersätts av en lag med gmndläggande föreskrifter om auktorisation avhandelskamrar. I lagen tas de bemyndiganden in som behövs för att reglerahandelskamrarnas verksamhet med intyg och certifikat för handelsändamål m.m. Promemoriansförslag: Överensstämmer med mitt. Remissinstanserna:Tillstyrker promemorians förslag. Skälen för mitt förslag:Som framgår av redogörelsen i det föregående för handelskamrarnas verksamhet(avsnitten 2.3.3 2.3.4), fullgör de auktoriserade handelskamrarna också häri landet ett flertal uppgifter som tillagts dem genom särskildaförfattningsföreskrifter eller beslut. Även därutöver fullgör de en raduppgifter som är av betydelse för det allmänna. Inte minst på utrikeshandelnsområde har handelskamrarna viktiga funktioner att fylla. Det är angeläget attdenna verksamhet kan bedrivas och utvecklas även i fortsättningen. Handelskammarkungörelsenhar endast ändrats (1959:471). Kommerskollegiet fick dåbefogenhet att avgöra frågor om stadgeändringar av mindre ingripande betydelse.Vidare togs en föreskrift om statsunderstöd bort. I övrigt kvarstårkungörelsens innehåll oförändrat. Handelskammarkungörelsenframstår därför som föråldrad. Handelskamrarnas intygs-och certifieringsverksamhet har utvecklats på ett sådant sättatt det behövs en närmare reglering av denna verksamhet. En sådan regleringsaknas i handelskammarkungörelsen. Där föreskrivs endast i 5§ att enauktoriserad handelskammare skall fullgöra sådana funktioner som åläggs denenligt lag eller särskild föreskrift. En del av de dokument somhandelskamrarna utfärdar för handelsändamål medför sådana av den svenska rättsordningenerkända rättsverkningar, att utfärdandet får anses utgöra myndighetsutövning.Detta utgör inte något hinder mot att sådana uppgifter liksom hittillsanförtros åt auktoriserade handelskamrar, där så bedöms lämpligt. Eftersomhandelskamrarna inte är statliga eller kommunala myndigheter, utan sådanaenskilda organ som avses i 11 kap. 6§ tredje stycket regeringsformen, krävsdock numera i sådana fall att överlämnandet sker med stöd av lag. 3.2 Auktorisation 3.2.1 Allmänna synpunkter Mitt förslag:Handelskamrarna skall även i fortsättningen kunna erhålla statlig auktorisation. Promemoriansförslag: Överensstämmer med mitt. Remissinstanserna:Tillstyrker promemorians förslag. ochlänsstyrelsen i har tagit upp frågan om särskilt skydd förbeteckningen handelskammare. Skälen för mitt förslag: Auktorisationav yrkesutövare och verksamheter förekommer på åtskilliga områden. Väsentliga likheter meddelar av handelskamrarnas verksamhet uppvisar den verksamhet som bedrivs påolika orter i landet av publicus. publicus är en offentliginstitution vars verksamhet går ut på att man skall kunna erhålla ett officielltbevis om olika förhållanden av faktisk och rättslig natur. Sådana bevis harofta, i likhet med många av handelskamrarna utfärdade dokument, betydelsesärskilt vid internationella mellanhavanden. Utseendet av publicuskan ses som en form av auktorisation av sådan verksamhet. Verksamheten utövasav enskilda uppdragstagare. De grundläggande föreskrifterna finns i lagen (1981:1363)om publicus (ändrad senast 1988:1357). publicus utses enligtbemyndigande i förordningen (1982:327) om publicus av länsstyrelsernaefter prövning av vederbörandes kvalifikationer och lämplighet. En viss parallell stårockså ätt finna i de föreskrifter som fram till den 1 Prop.