prop · GD03110 · 1989-12-31 00:00:00 — Kammarrätteni avstyrker RINK:s förslag och förordar i stället att inkomst avhobbyverksamhet beskattas i inkomstslaget näringsverksamhet med ett förbud motavdrag för s.k. definidv förlust i förvärvskällan. LRF anser att RlNK:sförslag är ofullständigt och att många viktiga frågor lämnats obesvarade ochatt vissa lösningar måste betraktas som felaktiga. LRF anser att ett skärptrörelsebegrepp inte löser några problem utan att dagens tvister igränsdragningsfrågan kommer att överföras till det nya systemet. Vidare anserLRF att förslaget innehåller en rad oklarheter beträffande hurinkomstberäkningen skall gå till i olika situationer, framför allt inomhästsporten. LRF förordar istället ett annat av de alternativ som utredningenlagt fram, nämligen att rekvisitet vinstsyfte slopas. Liknande synpunkter försockså fram av , och AB Trav och Galopp i ett gemensamt yttrande. Medrörelse avses en yrkesmässigt bedriven förvärvsverksamhet. Tre rekvi-sit brukaranges. Verksamheten skall vara varaktig, självständig och ha ett objektivtfastställbart vinstsyfte. Dessa rekvisit kommer att gälla även för det nyainkomstslaget näringsverksamhet. Rekvisiten varaktighet och självständighetmedför normalt inga större tillämpningsproblem. Det är däremot ofta besvärligareatt bedöma om vinstsyfte föreliggen Finns vinstsyfte bedöms verksamheten somnäringsverksamhet. Finns inget sådant syfte undgår inkomsten enligt dagensregler beskattning. Skälet härtill är främst grundprincipen i gällande rättatt en inkomst är beskattningsbar endast om den kan hänföras till enförvärvskälla i något av de nuvarande sex inkomstslagen jordbruksfastighet,annan fastighet, rörelse, tjänst, tillfällig förvärvsverksamhet samt kapital. Kravetpå vinstsyfte har markerat gränsdragningen mot vad som brukar kallas hobby. Medhänsyn till den utvidgning av inkomstslaget tjänst som jag föreslagitkommer vinstsyftet vanligtvis att utgöra gräns mellan inkomstslagen tjänst ochnäringsverksamhet. Detär i första hand två problem som är angelägna att lösa på detta område. Detena är att begränsa möjligheterna att undgå beskattning av inkomster från enverksamhet som bedöms som hobby och därmed på grund av lagstiftningenshittillsvarande utformning varit skattefri. Det andra är att begränsa möjligheternaatt dra av underskott för vad som i grunden måste anses utgöra privatalevnadskostnader i en hobbyverksamhet mot andra inkomster. Enannan olägenhet i nuvarande lagstiftning är de olikheter som uppkom mer när en hobbyverksamhet hänförs till tjänst jämfört med rörelse. Intäk ter av tdlfällig hobbyverksamhet, t.ex. fotoverksamhet som leder till publice ring i tidskrift vid något enstaka tillfälle, beskattas iinkomst- -, slaget tjänst, varvid avdrag medges för nödvändiga omkostnadenOm verk- Prop. 1989/90:110 samheten däremot inte är enbart tillfällig, dvs. ärvaraktig och dessutom utmärks av viss självständighet blir intäkten emellertidskattefri och något kostnadsavdrag inte aktuellt. Föreligger vinstsyfte skallintäkterna hänföras till rörelse. I sådant fall får avdrag göras för kostnadenäven om endast obetydliga eller inga intäkter har förekommit. Det kan juförflyta innan en rörelse ger intäkter. För den som vid sidan av aktiv näringsverksamhet självbedriver en verksamhet av hobbykaraktär uppkommer en annan möjlighet.Redovisas hobbyverksamheten i samma förvärvskälla som näringsverksamheten kandet bli möjligt att kvitta ett underskott av hobbyverksamheten mot överskott inäringsverksamheten. Eventuellt underskott i hobbyverksamheten är i principatt betrakta som en privat levnadskostnad och är således inte avdragsgillt motrörelsinkomsterna. På grund av kontrollsvårigheter kan ändå ett sådantunderskott av hobbyverksamhet ibland utnyttjas för kvittning mot övrig inkomsti förvärvskällan, både när det gäller inkomstskatt och socialavgiften Jag har tidigare föreslagit att inkomstslaget tjänst görstill ett "restinkomst-slag" som skall omfatta alla ersättningar somkan anses hänförliga till eget arbete eller egen prestation. Härigenom kommerintäkterna i en sådan verksamhet, som inte ansetts som näringsverksamhet föratt det brister i vinstsyftet, att beskattas som inkomst av tjänst. I några situationer kan det beträffande verksamhet av hobbykaraktärföreligga svårigheter att beräkna de relevanta kostnaderna för intäktens förvärvande.Svårigheterna har att göra bl.a. med att det rör sig om verksamhet som varkenär renodlad inkomst av tjänst eller näringsverksamhet. Det är därför nödvändigtatt ha vissa särregler vad gäller kostnadsavdrag för denna typ av verksamhetenRINK:s förslag kan i denna del inte anses tillräckligt klarläggande.Ytterligare preciseringar på några punkter behövs således. Remissinstansernahar lämnat i huvudsak två alternativa förslag som syftar till att lösa främstdetta problem. RSV föreslär att överskott från hobbyverksamheterbeskattas i inkomstslaget tjänst och där behandlas som särskildaförvärvskällon Avdrag får enligt denna lösning medges för utgifter som betalatsunder beskattningsåret och för nettokostnaden det närmast föregående året. Detandra alternativet, som föreslås av bl.a. kammarrätten i och LRFinnebär att rekvisitet vinstsyfte slopas, varigenom näringsverksamhetsreglernai stället blir tilllämpliga på hobbyverksamhet. För egen del förordar jag en lösning som i sina huvuddragansluter till RSV:s förslag. För att underlätta bedömningen av framför allt frågorna omkostnadsavdrag bör självständigt bedriven verksamhet som skall beskattas iinkomstslaget tjänst och inte i näringsverksamhet på grund av bristandevinstsyfte (hobbyverksamhet) i vissa avseenden särskiljas från övrigatjänsteinkomsten Avdrag för utgifter bör i dessa fall inte medges i den månutgifterna över- Utgifterna bör således inte få dras avmot andra tjänstein- Prop. 1989/90:110 komsten Överstiger utgifternaintäkterna uppstår givetvis ingen skattepliktig inkomst. På grund av att kontantprincipen gäller i inkomstslagettjänst skulle det i vissa lägen kunna uppstå oskäliga konsekvensen Inflyterexempelvis intäkten från en hobbyverksamhet men har utgifterna betalatsåret innan skulle dessa inte få dras av. Det är därför rimligt att utgifter somhänför sig före beskattningsåret också får dras av. Har inkomsterförekommit även detta år skall givetvis dessa redovisas och sistnämnda utgifteri första hand kvittas mot det årets intäkten Det bör inte vara tillåtet attutnyttja underskott som ligger ännu längre tillbaka i tiden, främst med hänsyntill utrednings- och kontrollproblem. Jag delar vidare den uppfattning RSVuttalat att det skulle vara onödigt resurskrävande att efter modell frånföretagsbeskattningen löpande fastställa underskott och sedan rulla dessaframåt. Även här skulle dessutom kontrollproblem uppkomma. Mot bakgrund av attdet i dessa fall inte rör sig om egentlig näringsverksamhet anser jag detrimligt att inta en sådan ståndpunkt. Några remissinstanser har, som jag framhållit tidigare,förespråkat en alternativ lösning som innebär att rekvisitet vinstsyfteslopas. En sådan lösning skulle visserligen underlätta gränsdragningen mellantjänst och näringsverksamhet men är enligt min mening behäftad med andranackdelar För det första är det principiellt betänkligt att betrakta verksamhetsom uppenbart saknar förvärvssyfte som näringsverksamhet. Lösningen medförvidare att hobbyverksamhet som ger vissa intäkter i stor utsträckning kommeratt klassificeras som näringsverksamhet. Utan särskilda spärregler skulle dåhela det regelverk som gäller för egentlig näringsverksamhet komma att blitillämpligt för dessa hobbybetonade verksamheter, med bl.a. ökade möjligheteratt kvitta underskott av hobbyverksamheten mot andra inkomster som följd. Omspärregler införs för sistnämnda fall skulle de innebära en ytterligarekomplikation av regelsystemet. En annan fråga som uppkommer om rekvisitet vinstsyfteslopas rör vilka krav på redovisning som skall ställas. För attkontrollmöjligheterna skall bli tillfredsställande borde samma redovisningskravgälla för sådan verksamhet som för egentlig näringsverksamhet. Det kanemellertid inte vara rimligt att ha lika stränga redovisningskrav som föregentlig näringsverksamhet med tanke på att det i flertalet fall rör sig om enhobby som inte syftar till någon vinst. Det skulle vidare medföra en ökadbelastning på skattemyndigheterna att hantera ett stort antal fall avverksamheter som formellt är näringsverksamhet men som inte syftar till attalstra överskott. Jag anser mot bakgrund härav att denna lösning har såallvarliga nackdelar att den inte kan förordas. Jagvill vidare framhålla att det förslag till ny taxeringslag som för närva rande behandlas i (prop. 1989/90:74) har betydelse också i detta sammanhang. Propositionens förslag innebär bl.a. att det införs en möjlighet för den skattskyldige att få sina taxeringar omprö vade. Det är främst beträffande nystartade verksamheter som det kan vara svårt att avgöra om det är fråga om hobby eller näringsverksamhet. Det är relativt vanligt att en nystartad verksamhet går med förlust och det kan då i en del fall vara svårt att bedöma om vinstsyfte föreligger eller ej. samhetenpågått och dess resultat kan ses i ett något längre perspek- Prop.1989/90:110 tiv kan emellertid frågan om vinstsyftet ofta bedömas på betydligtsäkrare grund. Det nya omprövningsförfarandet kommer att medföra ökade möjligheteratt i sådana fall få tidigare taxeringar omprövade. Beträffande problemet, att avdrag medges för ett underskottav rörelse som i själva verket är hobbyverksamhet och således för en privatlevnadskostnad, minskas detta av de restriktiva regler för kvittning avunderskott mot överskott i andra förvärvskällor och mot tjänst som jag senarekommer att föreslå (avsnitt 8.10.3). Dessa innebär i korthet att verksamheteller verksamheter som utgör aktiv näringsverksamhet bildar en förvärvskällaoch att varje verksamhet som utgör passiv näringsverksamhet bildar en särskildförvärvskälla. Underskott av en förvärvskälla i näringsverksamhet får intekvittas mot överskott i annan förvärvskälla i näringsverksamhet eller i annatinkomstslag utan bara mot framtida överskott i samma förvärvskälla. En visskvittningsmöjlighet mot inkomst av tjänst föreslås dock för underskott av aktivnäringsverksamhet avseende litterär, konstnärlig och därmed jämförligverksamhet. Ackumulerat underskott avseende s.k. definidv förlust i en förvärvskällafår dras av i inkomstslaget kapital efter 70-procentig kvotering på samma sättsom i allmänhet gäller för reaförluster Med de angivna reglerna bortfaller normalt möjligheten förden som vid sidan av anställning driver näringsverksamhet av hobbykaraktär attdirekt utnyttja underskott av denna för kvittning mot annan inkomst. Enskattskyldig som bedriver en verksamhet som går med förlust har således ingennytta av de uppkomna underskotten så länge verksamheten pågår Med hänsynhärtill finns det enligt min bedömning inte anledning att som RINK föreslagithöja kraven för att en verksamhet skall anses som näringsverksamhet.Visserligen skulle i en del fall, där det är tveksamt om en verksamhetskall bedömas som rörelse eller hobby, ett skärpt rörelserekvisit göra det lättareatt bedöma om en verksamhet skall anses som tjänst eller näringsverksamhet. Åandra sidan uppkommer nya gränsdragningsproblem och risken ökar för att seriösnäringsverksamhet - kanske framför allt litterär och konstnärlig sådan -felaktigt kan bli bedömd som hobby. Med den lösning jag förordat motsvarar gränsdragningen mellantjänst och näringsverksamhet i stort den tidigare gränsen mellan hobby och rörelse.Den praxis som utvecklats på detta område kan i mycket förbli vägledande. Jag skall här slutligen erinra om att utgifter förhobbyverksamhet till sin natur är att anse som privata levnadskostnader ochsåledes inte avdragsgilla. Problemet med att en hobbyverksamhet sammanblandasmed en seriös näringsverksamhet kan därför inte lösas genom exempelvisändringar i rekvisiten för vad som skall anses som näringsverksamhet. Frågornafår i stället lösas i samband med skattemyndigheternas kontroll. Förslaget föranleder ändringar i 31 S och 33 S 1 mom. KL. 5.3 Intäkter i inkomstslaget tjänst Prop. Denärmare bestämmelserna om vad som utgör intäkt av tjänst finns i 32 § 1-4 mom.KL samt i anvisningarna. Av grundläggande betydelse är bestämmelserna i 32 S 1mom. första stycket a. Där föreskrivs, att till intäkt av tjänst hänförsavlöning, arvode, traktamente, sportler och annan förmån i pengar, bostad ellerannat som utgått för tjänsten. Omen neutral arbetsinkomstbeskattning skall uppnås krävs att alla typer aversättningar för utförda arbetsprestationer beskattas likformigt, oavsett ivilken form ersättningen utgån Detta kräver att intäkterna kan beräknas på ettsätt som motsvarar deras verkliga värde. För kontantersättningar är dettanaturligtvis inget problem. Normalt uppstår inte heller några svårigheter vadgäller beskattningstidpunkten. Här gäller kontantprincipen. Viss oklarhet finnsdock beträffande hur s.k. årsskiftesbetalningar skall bedömas. Jag återkommertill den frågan (avsnitt 6.2.7). Det finns emellertid ett viktigt område därberäkningen av intäkten kan innebära betydande svårigheter, nämligen förekomstav olika former av naturaförmånen 1 praktiken torde ofta av olika skäl enpåtaglig undervärdering av sådana förmåner ske, vilket leder till avvikelserfrån en neutral inkomstbeskattning. Jag avser att lägga fram förslag tillförändringar på naturaförmånsområdet i syfte att här uppnå en mer likformigbeskattning. Andra avvikelser från en neutral inkomstbeskattning som berörintäktssidan av inkomst av tjänst är skattefriheten för kostnadsersättningarfrån stat och kommun samt den skattemässiga behandlingen av vissa s.k.avtalsförsäkringar Beträffande huvudprinciperna för inkomstberäkningen iinkomstslaget tjänst anser jag dock i likhet med RINK att det inte finnsanledning att företa några ändringar Mednaturaförmåner avses förmåner som i samband med anställning eller uppdrag utgåri annan form än kontant ersättning. Dessa förmåner är att likstäUa med lön ochalltså principiellt skatteplikdga (32 S 1 mom. KL). Enligt huvudregeln skallnaturaförmåner vid beskattningen tas upp till ortens pris (42 S KL). Fno. m. gäller delvis nya regler för beskattningen av naturaförmåner. De innebär i korthet följande (prop. 1987/88:52, SkU 8, rskn 96, SFS 1987:1303 m.fl.). Förmånerna delas in i två huvudkategorier, skattepliktiga naturaförmåner resp, personalvårdsförmåner. Till den sist nämnda gruppen hör s, k. trivselförmånen Sådana förmåner är skattefria. Övriga förmåner är i princip skattepliktiga, med undantag för vissa i KL sär skilt angivna förmånen Bland dessa finns fri hälso- och sjukvård m, m. och vissa gåvon 314 Ettviktigt inslag i den partiella reform som företogs är Prop. 1989/90:110 att preliminär A-skatt numera skall inbetalas för alla skatteplikdgaförmåner och att de beläggs med socialavgifter. Även om de relativt nya reglerna innebär väsentliga stegmot en mer likformig skattemässig behandling av naturaförmåner jämfört medkontant lön finns anledning att i samband med skattereformen ånyo överväga bl.a. de nuvarande värderingsreglerna. Vidare finns det skäl att på nytt taställning till vilka kriterier som bör gälla för avgränsningen mellanskattepliktiga resp. skattefria förmånen Nuvarande regelsystem i huvuddrag Den allmänna utgångspunkten att naturaförmåner är attlikställa med kontant lön kan sägas utgöra grunden för den nuvarandeindelningen i skattepliktiga resp. skattefria förmånen I första hand gälleralltså att naturaförmåner är skattepliktiga (32 S 1 mom. KL). Endast i den månvissa typer av förmåner är särskilt undantagna i KL föreligger skattefrihet.Bestämmelser av sådan innebörd finns beträffande förmån av fri hälso- ochsjukvård, fria arbetskläder och fri uniform under vissa villkor samt vissatyper av gåvor under särskilt angivna förutsättningar (32 § 3 b - 3 d mom. KL).Inte heller förmån av fri grupplivförsäkring resp. gruppsjukförsäkring tasnormalt upp som intäkt (32 S 3 a mom.). Reseförmåner till anställda i trafik-och resebyråföretag är också skattefria (punkt 8 av anvisningarna till 32 SKL). En undantagsbestämmelse av mer generell karaktär finns i32 § 3 e mom. och tar sikte på s.k. personalvårdsförmånen Dessa förmåner avsersådant som inte är ett direkt vederlag för utfört arbete. Det är i ställetfråga om åtgärder som är avsedda att skapa trivsel i arbetet eller liknandeeller som annars utgår pä grund av sedvänja inom det yrke eller den verksamhetsom det är fråga om. Exempel på personalvårdsförmåner utgör förfriskningar m.m.i samband med arbetet, sedvanliga personalrabatter samt möjlighet till enklareslag av motion och annan friskvård under vissa förutsättningar (punkt 3 b avanvisningarna till 32 § KL). Som ett ytterligare undantag från den principiellaskatteplikten gäller att förmåner som har utgått i annat än pengar och inte ärett direkt vederlag för utfört arbete ändå inte skall tas upp som intäkt omderas sammanlagda värde uppgår till högst (32 § 3 f mom. KL).Detta undantag avser inte förmåner som värderas enligt schablonregler ellerförmåner som kan tillhandahållas utanför arbetsgivarens arbetsplatser motbetalning med kupong eller motsvarande. Som nämnts inledningsvis skall naturaförmåner enligthuvudregeln tas upp till marknadsvärdet vid beskattningen. För vissa frekventa förmåner som bilförmån och kostförmån görs dock en schablonmässig värdering (punkterna 2 och 3 av anvisningarna till 42 S KL). Motsvarande gäller- vid preliminärbeskattningen - för bostadsförmån. Några mer betydande avvi kelser från det preliminärt åsatta värdet torde dock i regel inte förekomma. För ränteförmåner gäller likaledes en schablonmässig värdering. förmånstypär för övrigt enligt gällande ordning föremal för en principiellt Prop.1989/90:110 avvikande skattemässig behandling därigenom att den grundarräntetillägg vid beräkningen av underlag för tilläggsbelopp enligt 10 S 6 mom.SIL. Förmånen betraktas alltså inte som intäkt av tjänst. Preliminärskatt och arbetsgivaravgifter m.m. var arbetsgivaren skyldig att ta hänsyn tillvärdet av förmåner vid beräkningen av avdrag för preliminärskatt endast förvissa särskilt angivna förmånstyper nämligen kost, bostad och bil. De nya reglerna innebär en skyldighet för arbetsgivarenatt beakta samtliga skattepliktiga förmåner vid beräkningen avpreliminärskatten. En värdering skall alltså göras redan i det preliminäraförfarandet. Vidare skall värdet av alla skattepliktiga förmåner numera angesi kontrolluppgift. 1 fråga om socialavgifter gällde ddigare att kost, bostadoch bil räknades in i underlaget, medan andra förmåner föll utanför. 1988 årsregler medför att samtliga skattepliktiga förmåner skall bilda underlag försocialavgiften Sammanfattning och aUmänna utgångspunkter Som nämnts inledningsvis har översyn avförmånsbeskattningsregler m. m. inneburit att steg tagits mot en mer likformigbehandling av kontant lön och andra förmåner på grund av tjänsten. I sambandmed en skattereform av den omfattning som föresläs är det emellertidsärskilt angeläget att på ett förutsättningslöst sätt ta ställning till om detfinns anledning att på nytt överväga nuvarande indelning av olika förmåner ochde grundläggande värderingsreglerna. Vidare bör övervägas om värderingsreglernabl. a. för mer vanligt förekommande förmånstyper som t. ex. bilförmån itillräcklig utsträckning uppfyller de grundläggande kraven på skattemässigneutralitet. Med neutral beskattning avses att beskattningsresultatet bör blidetsamma oavsett om den anställde fått lönen i pengar och köpt sig det somförmånen avser eller om han får förmånen direkt från arbetsgivaren. Den översyn som RINK företagit av de nuvarande reglernatäcker i huvudsak de frågeställningar som berörts. Vad beträffar skattepliktens omfattning i stort harkommittén inte föreslagit några generella ändringar i den nuvarandeavgränsningen mellan skattepliktiga förmåner och skattefri personalvård. För egen del vill jag framhålla att det givetvis ärangeläget att sådana åtgärder som inte kan anses utgöra direkt vederlag förarbete utan i stället avser att skapa trivsel på arbetsplatsen även ifortsättningen betraktas som skattefri personalvård. För att motverka enuppluckring som kan innebära att gränserna tänjs mot det eljest skattepliktigaområdet anser jag dock att vissa markeringar bör övervägas i fråga om vad somkrävs för att förmåner skall kunna hänföras till personalvård. När det gäller de grundläggande värderingsprinciperna harjag ingen annan uppfattning än kommittén. Marknadsvärdet bör gälla ävenfortsättningsvis. Denna grundsats bör dock i högre grad komma till uttryck itillämpningen, vilket kräver att vissa lagtekniska åtgärder vidtas. Till de förmåner somvärderas enligt schablonmässiga grunder hör bilförmån. Mot bakgrund avomfattningen av denna förmånstyp är det enligt min mening nödvändigt att denäven värderas med ledning av schablonregler samt att dessa innebären rimlig sammanvägning av kraven på neutralitet och enkelhet. Vissa ändringarbör dock vidtas i de nuvarande beskattningsreglerna. Jag återkommer senaretill detta. En annan förmån somvärderas efter schablonregler är kostförmån. Reglerna innebär i korthet attarbetsgivaren har möjlighet att utan skattekonsekvenser för den anställdesubventionera av ett genomsnittligt framtaget pris för enlunchmåltid av normal beskaffenhet. Avneutralitetsskäl bör dessa regler slopas i ett reformerat skattesystem. Bristande neutralitetkännetecknar också de regler som gäller för reseförmåner föranställda i trafik- och resebyråföretag. Även här bör ett slopande av dennuvarande skattefriheten övervägas. En förmänstyp som enligtgällande ordning är föremål för särskild reglering enligt SIL är förmån avråntefria eller lågförräntade lån. De nuvarande reglerna medför bl. a. attsocialavgifter inte uttas för sådana förmånen För att även detta slag av förmånskall bli likform|gt beskattad bör den i fortsättningen beskattas som inkomstav tjänst. Den nuvarande s.k.600-kronorsregeln innebär i huvudsak att skattepliktiga förmåner som intevärderas enligt schablon eller är särskilt undantagna ändå inte skall tas uppsom intäkt om det sammanlagda värdet för en anställd uppgår till högst600 kn Denna regel bör i princip slopas. I det följande återkommerjag närmare till de frågeställningar som uppkommer med anledning av deöverväganden jag nu redovisat. Mitt förslag:Förutsättningarna skärps för att förmåner skall kunna hänföras till skattefripersonalvård. För att skattefrihet skall komma i fråga skall det röra sig omenklare åtgärder av mindre värde. Dessa krav skall vara uppfyllda även i detfall en förmån utgår på grund av sedvänja inom det yrke eller den verksamhetdet handlar om. RINK:sförslag: Inga ändringar föreslås i gällande ordning. Remissinstanserna: RSVframhåller att erfarenheter från senare år visar att allt mer exklusivaförmåner tenderar att föras in under begreppet personalvård. För att motverkaatt gränserna tänjs ytterligare bör det enligt verket anges, att det skall varafråga om enklare åtgärden RSV anser också att skattefriheten för s.k.personalrabatt bör slopas eftersom det ofta kan röra sig om stora inbesparadelevnadskostnaden Kammarrätten i delar uppfattningen och anför att detinte är motiverat att rabatter för anställda inom handeln betraktas sompersonalvård. anser att utrymmet för skattefriapersonalvårdsförmåner inte bör begränsas. Skälen för mitt förslag: Iprincip utgör alla förmåner som utgått för tjänsten skattepliktig inkomst förden anställde. Från denna grundsats finns dock en delundantag varav några avser vissa särskilt i KL uppräknade förmånen Prop.1989/90:110 Till dessa hör t. ex. förmån av fri hälso- och sjukvård, vissagåvor från arbetsgivaren samt, enligt de regler som gäller ,reseförmåner för anställda i trafik- och resebyråföretag. Dessa förmåner, somibland kan vara av betydande värde, bör rent lagsystematiskt anses vara iprincip skattepliktiga, även om de delvis rör sig i gränslandet motpersonalvård. Varierande skäl (se prop.