prop · GD0343 · 1989-12-31 00:00:00 — Rätten tillåterbetalning är dock efterställd övriga borgenärer och villkorad av attbolaget även efter återbetalningen klarar att uppfylla upplåningsrättsreglerna.Medel i nu beskrivna fonder bör alltså i den mån utfäst avkastning vid behovkan uppskjutas godkännas som supplementärt kapital. Däremot kan fonder somendast motsvaras av icke kontant inbetalda förbindelser aldrig godkännasenligt regler. Reserveringarför påtagliga föriuslrisker avseende vissa fordringar förekommer i svenskakreditinstitut genom avsättningar till särskilda konton för länderrisker ellerandra speciella föriuslrisker. Dessa reserver bör liksom inte ingå ikapitalbasen, bl.a. därför att hänsyn till dem tas genom att motsvarandetillgångar skall värderas till sitt nettobokförings-värde. Möjligheternaatt i kapitalbasen inräkna föriagslån samt föriagsinsalser i föreningsbank bör med hänsyn till regelsystem begränsas lill högst av det kapital som skall ingå i primärt kapital. Föriagslån med en urspmnglig löptid eller mindre bör över huvud taget inte ingå i kapitalbasen. Viss reduktion bör vidare ske för lån vars återstående 69 löplid understiger fem år.Reduktionen bör lämpligen bestämmas till Prop. 1989/90:43 av lånetsnominella belopp för varje påbörjat år som den återstående löptiden . Motsvarande reduktion bör ske ifråga om förlagsinsatser som sagts upptill betalning. Utövernu nämnda poster skulle kunna ifrågasättas om inte i kapitalbasen bör kunnaingå även vissa andra reserver, såsom investeringsfonder, förnyelsefonder samtöveravskrivningar avseende inventarier och fastigheter. De två förstnämndaposterna utgörs emellertid av medel som avsatts för särskilda ändamål. Medel somär innestående på investeringskonto enligt lagen (1982:1185) om inbetalning påsärskilt investeringskonto och medel på förnyelsekonto enligt lagen (1984:1090)om inbetalning på förnyelsekonto är därvid i princip inte möjliga alt ta ianspråk för förlusttäckning. Medel som är innestående på investeringskontoenligt lagen (1979:609) om allmän investeringsfond kan däremot i viss mån tas ianspråk för förlusttäckning. Om sistnämnda fond tas i anspråk för förlusttäckningoch således för annat än avsett ändamål äger kreditinstitutet emellertid endaståterfå ett belopp motsvarande halva fonden som institutet måsteåterföra hela fonden till beskattning. Varken särskilda eller allmännainvesteringsfonder eller fömydsefonder bör på grund av det nu anförda räknas ini kapitalbasen. Vad härefter gäller överavskrivningar avseende inventarier m.m. är dessa reserver som i hög grad kan jämföras med de värderegleringsreserversom behandlats ovan. Ett kreditinstituts inventarier är emellertid nödvändigaför institutels rörelse och kan till skillnad från omsättningstillgångarna intenär som helst realiseras. Med hänsyn härtill kan inte heller dessa reserveranses ha sådan kvalité att de lämpar sig för atl ingå i kapitalbasen. Däremotbör regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, bankinspektionen i vissasärskilda fall kunna besluta att en reserv eller ett tillskott skall räknas somprimärt kapital. Parallellt med den snabba och innovationsrika utvecklingen iallmänhet på den finansiella sektorn kan nämligen antas uppstå nya slag avreserver och nya finansiella instmment som har sådan kvalité att de bör räknassom primärt kapital. Det torde exempelvis vara fullt möjligt för ettkreditinstitut att ge ut ett instmment som i likhet med garantifondsbevisen intekan sägas upp från placerarens sida och som även i övrigt är förenade medsådana villkor att de uppfyller Basdkommitléns krav på primärt kapital. Genomatt en generell möjlighet öppnas att efter särskilt beslut räkna viss reserv m.m. som primärt kapital uppnås en större flexibilitet, varigenom nya slag avreserver och finansiella instmment snabbt kan utnyttjas utan att tidsödandelagstiftningsåtgärder först behöver vidtas. Medprimärt kapital skall alltså förstås eget kapital i bankaktiebolag, kreditmarknadsbolag och fondkommissionsbolag, egna fonder i sparbank och, med undantag för förlagsinsatser, eget kapital i föreningsbank, reserv fond i ett hypoteksinstitut, vissa angivna värderegleringsreserver samt andra reserver och tillskott som efter särskilt beslut anses kunna likställas med eget kapital. Med supplementärt kapital förstås förlagsbevis och andra skuldförbindelser med efterställd betalningsrätt, med vilka förlags insatser alltså likställs, samt reserver och andra förbindelser som anses 70 kunnainräknas i kapitalbasen. Några i lag definierade reserver och andra Prop.1989/90:43 förbindelser av sistnämnda slag finns inte. Som redan framgått tordesådana endast förekomma bland finansbolagen och kreditaktiebolagen.Även om övriga kreditinstitut saknar sådant kapital lorde detvara fullt möjligt för dem att skaffa detta. Möjligheten att i supplementärtkapital inräkna sådana poster som avses bör därför i överensstämmelse medBaselkommitténs regler i lagen lämnas öppen för samtliga institut. Eftersomdessa reserver och förbindelser inte utan svårighet låter sig definieras i lag,bör det ankomma på regeringen eller, efter regeringens bemyndigande,bankinspektionen att i varje enskilt fall pröva om visst kapital kan godkännassom supplementärt kapital. Ettgenomförande av regler enligt nu redovisade principer innebärför bankerna att deras kapitalbaser kommer att öka högst avsevärt jämfört medsåväl gällande rätt som de av kreditmarknadskommittén föreslagna reglerna.Flertalet övriga kreditinstituts kapitalbaser kommer också att öka, särskiltför de institut som inte är dotterföretag i en koncern. Sistnämnda slag avföretag kan i vissa fall få en minskad kapitalbas, beroende på att deraskapitalbaser kan vara delvis uppbyggda av kapital som inte uppfyllerBaselkommitténs krav, t.ex. garantifondsför-binddser som inte motsvaras avkontant inbetalade medel. Detsamma gäller hypoteksinstituten, vars kapitalbaserenligt de av kreditmarknadskommittén föreslagna reglerna till övervägande delskulle komma att utgöras av icke inbetalda statliga garantiförbindelser.Kapitalbasen i hypoteksinstituten kommer därmed att minska dramatiskt. I defall kapitalbasen ökar beror detta främst på att värderegleringsreservernabehandlas till av sitt belopp - som primärt kapital och får tas upp utannågon begränsning i övrigt. Detta förhållande får vidare till följd attmöjligheterna att i kapitalbasen inräkna förlagslån ökar något i förhållandetill vad som gäller. Ett genomförande av kreditmarknadskommitténsförslag om garantifonder i sparbank och föreningsbank samt rörande möjlighetenatt bland kapitalbasgmndande värderegleringsreserver få medräknaöveravskrivningar på leasingobjekt skulle innebära att institutens kapitalbaserökar ytterligare. Att de olika kreditinstituten genom nu nämnda åtgärder fårmöjlighet att öka sina kapitalbaser är nödvändigt med hänsyn till de i vissafall kraftigt skärpta kapitalkrav som föranleds av de ändringar i olikaplaceringars riskklassificering som kommer att föreslås nedan. regler skall vid kapitalbasens beräkning avräkning ske med det bokförda värdet av aktier eller andra tillskott i andra kredit institut som inte konsolideras av banken. Avräkningen skall därvid göras från summan av primärt kapital och supplementärt kapital. Konsolide ringsprincipen är avsedd att vara tillämplig på dotterföretag. En sådan avräkning överensstämmer i princip med den avräkningsregd som för 71 närvarandegäller bl.a. för bankerna enligt 2 kap. 9§ bankrörelselagen. Prop.1989/90:43 Sistnämnda regel undantar dock från avräkning tillskott ifastighetsfinan-sierande kreditaktiebolag och kommunlåneinstitut. Kreditmarknadskommitténhar föreslagit att den för bankerna nu gällande avräkningsregdn avskaffas. Istället föreslås att reglerna om konsoliderad kapitaltäckning utvidgas tillatt gälla samtliga företag - såväl svenska som utländska som driver någonform av bankverksamhet, om bankens andel i företaget uppgår till avaktiekapitalet eller motsvarande. Lägre partidpationer skall enligt förslagetnormalt omfattas av det generella kapitaltäckningskravet på åtta procent.Motsvarande regler föreslås för kreditmarknadsbolag och fondkommissionsbolag. Medundantag för några enstaka fall förekommer det inte i att banker ägerminoritetsandelar på i andra företag. I praktiken saknar detdärför betydelse om konsolideringsförfarandet utformas på sättkreditmarknadskommittén föreslagit, varvid avräkningsregdn är onödig och kanavskaffas, eller om konsolideringsförfarandet begränsas till koncernfö)retagsamtidigt som avräkningsregdn bibehålls för tillskott i företag som inte ärdotterföretag till kreditinslitutet i fråga. Övervägande skäl talar för densistnämnda lösningen, som alltså föreslagits av och som har vissöverensstämmelse med den nu gällande avräkningsregdn. Vidkapitalbasens beräkning skall alltså från summan av primärt kapital och supplementärtkapital avräkning ske med det bokförda värdet av vad som tillskjutits somaktiekapital eller i annan form till företag som driver någon form avbankverksamhet och som inte är dotterföretag till kreditinstitutet i fråga. Utövertillskott i dotterföretag bör även vissa andra tillskott kunna undantas frånavräkning. Smärre aktietillskott, som endast har till syfte att manifestera ettsamarbete mellan olika kreditinstitut och som i realiteten inte föranledernågot ansvar, bör i likhet med vad kreditmarknadskommittén föreslagit endast fordra kapitaltäckning för sitt bokförda värde. Tillskottens storlek börhärvid dock begränsas till totalt högst av institutets eget kapitaleller egna fonder och högst av det företagets aktiekapital varitillskottet sker. Kapitaltäckningsgmppenhar vid sina överväganden utgått från Baselkom mitténs regler och fört följande resonemang. Den av gjorda vägningen av olika placeringars risker och det därpå grundade förslaget om riskklassificering innebär sammantaget med beaktande jämväl av den vidgade kapitalbas som följer av kommitténs förslag ökade kapilalkrav jämfört med vad som gäller. De skärpta kapitalkraven hänför sig framför allt till att fordringar på banker och andra kreditinstitut liksom innehav av obligationer utgivna av sådana institut inte skall vara undantagna från kapitalkrav och till att krediter mot pantsä kerhet i fast egendom eller tomträtt inte skall reducera eller, såvitt avser bostadsfastigheter, endast i mindre mån reducera kapitalkravet. Denökning av kapitalkravet som föranleds av klassifi- Prop.1989/90:43 cering av främst bostadsobligationer och krediter mot säkerhet ifast egendom kan mot bakgmnd av erfarenheterna på den svenska marknaden framståsom omotiverad. Redovisade förluster hänförliga till dessa placeringar harunder en lång följd av år varit små och förlustriskerna anses närmastobetydliga i jämförelse med andra slag av placeringar. En skärpning avkapitalkravet enligt förslaget kommer sannolikt att medföra ökade kostnader förfastighetsfinansieringen och därmed ökade boendekostnader. Deskärpta kapitalkraven för nu ifrågavarande placeringar skall emellertid intebetraktas isolerade var för sig ulan i belysning av regler isin helhet, vilka i hög grad varit med om att påverka. Den samladeeffekten av förslaget innebär att kapitalkravet för internationellt verksammabanker bestäms till en godtagbar och önskvärd miniminivå, vilket medutgångspunkt i svenska bankintressen måste anses som mycket angeläget. Detligger därvid i sakens natur alt olika nationella särintressen har fåttefterges i några hänseenden för alt internationell enighet skulle kunna uppnås.Det ökade kapitalkravet skall heller inte överdrivas. Det svenskakreditväsendet uppfyller generellt sett i eninternationell jämförelse högt ställda kapitalkrav. tordedock komma att tvingas skaffa nytt riskvilligt kapital. Det svenskabankväsendet kännetecknas bl. a. av att bankerna i betydande utsträckning ärinternationellt verksamma. Det sagda gäller även flera finansbolag. Det kanvidare antas att hypoteksinstituten kommer att ta upp lån på den internationellamarknaden. Det är därför nödvändigt att uppfyller deminimikrav som uppställs på den internationella marknaden. Annars finns riskför att svenska kreditinstituts position och anseende rubbas, vilket i sin turkan föranleda bl.a. ökade kostnader för upplåning utomlands och försämrademöjligheter för svenskt näringsliv på internationella marknader. Dettorde mot bakgrund av vad nu anförts vara angeläget att den av Baselkommitténbestämda riskklassificeringen i allt väsentligt genomförs i svensklagstiftning. a. att en åtskillnad görs mellan fordringar på stater, kommuner,banker m.fl. inom respektive utanför OECD-området. Som OECD-land räknas,förutom länder som är anslutna till , även länder som åtagit sig vissaförpliktelser gentemot () enligt dess GeneralArrangements to Borrow. Det är inte lämpligt att i lag definiera de länder somhärvid avses. I stället bör det ankomma på regeringen eller, efter regeringensbemyndigande, bankinspektionen att med tillämpning av de kriterier som anges iBaselkommitténs regler, alltså en uppdelning mellan länder inom respektiveutanför m.m., i föreskrift ange de länder som från tid till annan skallföranleda reducerat kapitalkrav. regler fömtsätts att fordringar för vilka vissa interna utvecklingsbanker svarar skall föranleda reducerat kapitalkrav. I förslaget nämns som exempel på sådana banker for Reconstmction and Development (), Inter American Development 73 Bank(lADB), (AsDB), African Development Prop. 1989/90:43Bank (AfDB) och (). Även Nordiska investeringsbankenbör räknas till denna kategori. Av lagen bör framgå att reducerat kapitalkravskall gälla för de internationella utvecklingsbanker som regeringen eller,efter regeringens bemyndigande, bankinspektionen i föreskrift anger. Baselkommitténsregler förjtsätter inte någon särbehandling av fordringar på försäkringsbolag.Kapitaltäckningsreglema i bankrörelselagen jämställer banker ochförsäkringsbolag i detta hänseende, vilket alltså innebär att fordringar pådessa institut anses förenade med lika stora kreditrisker. De svenskaförsäkringsbolagen har en mycket betryggande soliditet och står under i principmotsvarande tillsyn som bankerna. Kapitaltäckningsgmppen har därför övervägtatt beträffande försäkringsbolag med svensk koncession göra ett avsteg frånBaselkommitténs regler och låta fordringar på sådana försäkringsbolag varaförenade med reducerat kapitalkrav på motsvarande sätt som beträffandefordringar på svenska banker men funnit det tveksamt om en sådan frånprincipiella utgångspunkter väsentlig avvikelse från reglerskulle accepteras av tiogmppens länder. torde komma att ta uppdenna fråga för förnyad prövning. I avvaktan på detta föreslås därför intenågon särbehandling av fordringar på försäkringsbolag. Baselkommitténföreskriver två altemativa värderingsmetoder för åtaganden som inte redovisasi balansräkningen. Metoderna, som är komplicerade och mycket detaljerade, börinte återges i lagen. I stället bör det liksom enligt gällande rätt ankomma påregeringen eller, efter regeringens bemyndigande, bankinspektionen att iföreskrift ange till vilka belopp olika åtaganden skall tas upp förkapitaltäckning. Baselkommitténsriskklassificering innebär att placeringar som inte föranleder reduceratkapitalkrav skall tas upp till sitt fulla värde, dvs. Detta innebäralltså att reglema inte innehåller någon riskklass som fordrar högrekapitaltäckning än . Det poängteras emellertid att reglema utgörminimikrav och att inget hindrar respektive land att föreskriva strängare krav.Detta kan vara motiverat för särskilt riskfyllda placeringar. Kreditmarknadskommitténhar beträffande banks placeringar i aktier, emissionsbevis och andelar, somutgör handelslager i fondkommis-sionsverksamheten, föreslagit att dessa skallingå i en särskild riskklass som fordrar kapitaltäckning. I analogi härmedbör sådana placeringar tas upp till ett belopp som motsvarar avplaceringarnas bokförda värde. Motsvarande bör gälla i fråga omfondkommissionsbolags placeringar i handelslagret. De mest riskfyllda placeringamasom ett kreditmarknadsbolag skall kunna göra enligt kreditmarknadskommitténsförslag, bör likaså tas upp till ett belopp som motsvarar av placeringarnasbokförda värde. 5.4 Konsoliderad kapitaltäckning Prop. Kapitaltäckningsgmppenhar granskat kreditmarknadskommitténs förslag och har föreslagit omfattande och mycket detaljerade reglerom utvidgad konsoliderad kapitaltäckning. Reglema tillgodoser i princip sammasyften som de regler som gäller för upprättande av koncembalansräkning enligt11 kap. 11 § aktiebolagslagen och 4 kap. 11 § bankrördsdagen, nämligen bl. a.att möjliggöra en rättvisande beräkning av koncemens eller företagsgmppenssamlade eget kapital. Eftersom kreditmarknadskommitténs förslag är avsett att ivissa fall även gälla i fråga om företag som inte ingår i samma koncern somkreditinstitutet i fråga, har det inte varit möjligt att vid utformningen avden konsoliderade kapitaltäckningen hänvisa till reglema om koncernredovisning. Baselkommitténsregler om konsoliderad kapitahäckning avses gälla endast beträffandedotterföretag, dvs. företag som ingår i samma koncem som kreditinslitutet ifråga. Tillskott i andra företag skall i stället avräknas från institutets kapitalbas.I analogi härmed har enligt vad ovan anförts också föreslagits en sådanavräkningsregd. Konsolideringsprincipen bör till följd härav endast tillämpas ifråga om företag inom en och samma koncem. Konsolideringsförfarandet kandärigenom utformas på ett betydligt enklare sätt än vadkreditmarknadskommittén föreslagit. Kapitaltäckningsgruppenhar föreslagit att i stället för del av kreditmarknadskommittén föreslagnaregelsystemet bör gälla, att koncernens konsoliderade kapitalbas och koncernenssamlade placeringar skall beräknas med tillämpning av de regler som enligt 11kap. 11 § aktiebolagslagen och 4 kap. 11 § bankrörelselagen gäller förupprättande av koncernbalansräkning. Därigenom tillgodoses samma syften somenligt kreditmarknadskommitténs detaljerade förslag i fråga om beräkning avdel kapital som får tillgodoräknas i den konsoliderade kapitalbasen.Motsvarande gäller i fråga om fordringar mellan koncernföretagen. Enkonsoliderad beräkning med tillämpning av koncernbalansräkningen innebär attkapitalkrav kommer att beräknas på det sammanlagda värdet av dotterföretagetsplaceringar utan hänsynstagande till att företaget i förekommande fall inte ärbelagt av moderföretaget. Detta förfarande bygger alltså inte påkvotkonsolideringsprincipen. För att ett rättvist kapitalkrav skall kunnaberäknas måste därför som konsoliderad kapitalbas räknas hela kapitalbasenenligt koncernbalansräkningen utan avdrag för eventuella minoritetsandelar.Denna ändring av systematiken medför inte några förändringar i fråga omkapitalkravets storlek. Kravet blir i allt väsentligt detsamma oavsett omkvotkonsolideringsmetoden eller om den fulla koncernkonsolideringsmetodentillämpas. Liksom enligt kreditmarknadskommitténs förslag skall vidberäkningen av den konsoliderade kapitalbasen eventuell goodwill som redovisasi koncernbalansräkningen avräknas från primärt kapital. Detnu föreslagna konsolideringsförfarandet innebär att ett kapitalkrav kommer att beräknas för hela koncernen, inkluderande dotterföretag som inte driver någon form av bankverksamhet. Anledning saknas att ställa 75 olika kapitalkrav för enviss verksamhet beroende på om kreditinstitutet . 1989/90:43 väljer attdriva verksamheten som en integrerad del av rörelsen eller att låta driva den iett särskilt dotterföretag. En sådan åtskillnad kan få en styrande effekt, sominte är företcigsekonomiskl betingad, på koncernens organisation, vilket står istrid med den gmndläggande principen att kapitaltäckningsreglema skall varaneutrala i förhållande till det sätt på vilket kreditinstitutet väljer attorganisera sin verksamhet. Genom att låta konsolideringsförfarandet omfattakoncernen i dess helhet förhindras också att ett kreditinstitut utnyttjarmöjligheten att öka kapitalbasen genom att tillgodogöra sig internvinster somuppkommer vid försäljning av egendom till dotterföretag. Ett för hela koncemengemensamt kapitaltäck-ningsförfarande innebär också betydandeförenklingsvinster i den praktiska tillämpningen. Den särskildaavräkningsregdn i nu gällande 2 kap. 9 § femte stycket bankrörelselagen, somavser aktier i banks fastighets-förvaltande bolag, blir härigenom onödig ochkan avskaffas. föreslagit bör, enligt kapitaltäckningsgmppen,regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, bankinspektionen kunnabesluta att företag, som normalt inte skall omfattas av den konsolideradekapitaltäckningen, i vissa fall skall göra det. En sådan regel är motiverad medhänsyn till de starka skyddsintressen som är förenade med bankrörelsen och börendast gälla för bankerna. I sådant fall måste kvotkonsolideringsmetodentillämpas. 1 övrigt skall reglerna i 4 kap. 11 § bankrörelselagen i fråga omberäkning av kapitalbas och placeringar tillämpas. Eftersom goodwill-poslerendast framgår av koncernredovisningen kan avräkning för sådana poster intebli aktuell i fråga om företag som inte är dotterföretag. Ifråga om lands- och stadshypoteksinstituten innebär de föreslagna reglerna enkoncernmässig syn på kassan/banken och föreningama. Som kreditmarknadskommitténfunnit talar övervägande skäl för att inte nu föreslå några ytterligare reglerom konsoliderad kapitaltäckning för hypoteksinstituten. Reglema bör alltsåtills vidare endast gälla för koncerner som omfattar banker, kreditmarknadsbolagoch fondkommissionsbolag. Det bör ankomma på hypoleksutredningen att ta uppfrågan för hypoteksinstitutens del. 5.5 Olika konsekvenser av förslagets genomförande Kapitaltäckningsgruppenhar gjort följande bedömning. regler får till följd dels attkapitalbasen för flertalet kreditinstitut ökar, dels att kapitalkravet påinstitutens placeringar ökar. Den sammantagna effekten torde bli attkapitalkravet ökar, särskilt för de institut vars verksamhet är inriktad påfastighetskreditgivning. Enligtuppgift från torde den sammantagna effekten för affärsbankerna bli att kapitalulnyttjandegraden i koncernerna i genomsnitt ökar från nuvarande till av kapitalbasen vid maximalt utnyttjande av förlagslånemöjligheterna. En av sparbanksför eningen företagen undersökning rörande samtliga sparbanker ger vid han den att kapitalutnyttjandegraden i genomsnitt ökar från nuvarande ca 76 Vid maximalt utnyttjande av förlagslånemöjligheten Prop. 1989/90:43kommer utnyttjandegraden emellertid att uppgå till . Om ävenkreditmarknadskommitténs förslag rörande garantifonder genomförs kommer, vidmaximalt utnyttjande av garantikapital, kapitalutnyttjandegraden att igenomsnitt uppgå till ca 65 av kapitalbasen. För de centralaföreningsbankerna kommer enligt en av Föreningsbankers Förbundföretagen undersökning kapitalutnyttjandegraden att i genomsnitt öka frånnuvarande till av kapitalbasen. Vid maximalt utnyttjande av denvidgade förlagslånemöjligheten kommer utnyttjandegraden att uppgå till ca 88%.Vid maximalt utnyttjande av det av kreditmarknadskommittén föreslagnagarantikapilalet kommer kapitalutnyttjandegraden att i genomsnitt uppgå tillca av kapitalbasen. Det skall anmärkas att det inom respektive bankgmppförekommer stora variationer mellan olika banker. Vadsärskilt gäller , vari bl. a. Spintab-Gmppen ingår,skulle de nya reglerna innebära följande vid konsoliderad kapitaltäckning.Kapitalutnyttjandegraden skulle (/88) uppgå till , dvs.kapitalkravet skulle vara drygt 2,5 gånger den faktiska kapitalbasen. Vidmaximall utnyttjande av förlagslån skulle utnyttjandegraden bli . Omdärtill kontant inbetalda garantiförbindelser, som kan godkännas somsupplementärt kapital, utnyttjas maximalt skulle kapitalutnyttjandet bli . Vidett kapitalutnyttjande om , vilket är vad moderbolaget redovisade , skulle den konsolideradekapitalbasen behöva ökas med ca . 1 nämndabelopp ingår ett belopp om . avseende nu befintligagarantifondsbevis och garantiförbindelser som för att uppfylla kraven enligtde nya reglerna måste ersättas med nya förbindelser. Nettotillskotlet av nyttkapital - bl.