prop · GD0376 · 1989-12-31 00:00:00 — övergårmånga länder till att i regionalpolitiskt syfte vidta åtgärder för attförbättra infrastmkturen och därigenom skapa en gynnsam utvecklingsmiljö förföretagen. Delta är t. ex. en policy som drivs inom EG. Meddet mycket stora intemationella beroende som och svenska företag leveri, finns det all anledning att se till att eventuella otillbörliga ochkonkurrenssnedvridande företagsstöd försvinner. De av mig nu presenteradeförslagen till företagsstöd anser jag ligger väl i linje med den inriktning ochde regler som gäller och som diskuteras inom t. ex. EFTA och EG. Mina förslaginnebär att förelagsstöden i första hand är inriktade mot små och medelstoraföretag och att krav på långsiktig lönsamhet föreligger för att stöd ska kunnalämnas. Bidragen föreslås också ligga på en nivå som synes vara väl accepteradi andra länder. Mittförslag till stödområdesavgränsning innebär att stödinsatserna koncentreraslill de områden som har långsikliga utvecklingsproblem och där olikaföretagsstöd är nödvändiga för att näringslivet skall ha samma utvecklingsmöjlighetersom i andra delar av landet. Mitt förslag till områdes-avgränsning (avsnitt4.2) innebär också en geografisk begränsning och att antalet boende och företagi stödområden minskar. De åtgärder, som enligt mina tidigare (avsnitt 4.5)redovisade förslag, ska kunna vidtas i samband med omfattande stmkturkriseranser jag också ligger helt i linje med de regler som t. ex. EFTA ställt upp. 8Samhälls- och politikområden av särskild betydelse för den regionalautvecklingen Min bedömning:Flertalet samhälls- och politikområden har stor betydelse för den regionalautvecklingen. En del sektorer ger den grund som behövs för en god samhälls- ochförelagsutveckling i hela landet. Andra kan ha särskild betydelse för atl skapaförutsättningar för utveckling i enskilda orter och regioner. Kommittén: har arbetsmarknadspolitiken alltid haft stor betydelse för denregionala balansen. Inför 1990-talet anser utredningen att utbildning ochforskning, kommunikationer, energi, miljö och kultur är sektorer av strategiskbetydelse för den regionala utvecklingen. Remissinstanserna: Storenighet råder i remissopinionen om att de angivna sektorerna har strategiskbetydelse för den regionala utvecklingen. Flertalet remissinstanser delarutredningens uppfattning om att regionalpolitiken omfattar ålgärder inom mångaolika sektorsområden. RRV ställer sig dock tveksamt till att använda en så viddefinition av begreppet regionalpolitik. Skälen för min bedömning:De medel som anslås inom regionalpolitikens ram kan endast marginellt påverkaden regionala utvecklingen. Olika former av företagsstöd kan vara verksammainstmment för att t. ex. stödja en nyetablering eller en expansion vid ellföretag på en ort eller en flyttning av ett företags expansion till samma ort.Om orten eller regionen saknar vissa gmndläggande fömtsättningar för utvecklinghjälper det dock inte med ett välutvecklat system för företagsstöd. De fömtsättningar somkrävs för att underlätta företagsutveckling m. m., varierar från projekt tillprojekt, men ett väl utbyggt och flexibelt utbildningsutbud, tillgång till godakommunikationer, väl fungerande boendemiljöer och ett rikt kullurliv ärexempel på faktorer som är allmänt viktiga för den regionala utvecklingen. Ettvälavvägt skatteutjämningssystem ger utsatta kommuner ekonomiska möjligheteratt utveckla de lokala fömtsättningama osv. Exemplen kan göras många. Jag delarkommitténs uppfattning om att de utpekade sektorerna är strategiska men jagvill, vilket kommer att framgå av min genomgång av olika sektorer, vidgaperspektiven till ytterligare politik- och samhällsområden. Jag vill ocksåframhålla behovet av flexibilitet för att kunna möta varierande behov ocharbeta efter skiftande fömtsättningar. På regional nivå kommer länsstyrelsemasmöjligheter att verka för samordning av sektorsområden av väsentlig betydelseför länens utveckling att avsevärt förbättras genom beslut om en nyregional statlig förvaltning. 1 följande avsnitt (8.2 8.14) kommer jag, efter samråd med berörda statsråd, att redogöra för deregionalpolitiska aspekterna på olika samhälls- och polilikområden. Förvissa sektorer kommer jag att redovisa exempel på hur regionalpoli- tiska medel bör kunnaanvändas för att resultat av regionalpolilisk betydelse skall kunna uppnås.Jag återkommer senare (avsnitt 9) med ett samlat förslag om regionalpolitiskamedel till infrastmkturåtgärder. 8.2 Näringspolitik, turistfrågor m. m. Min bedömning: Ettgemensamt mål för närings- och regionalpolitiken är att uppnå en god ekonomisktillväxt. Områden inom näringspolitiken, som har stor betydelse för denregionala utvecklingen, är bl.a. småföretagsfrågor och statliga företag. Kommittén:Kommittén anser att de regionala utvecklingsfonderna i första hand bör svaraför stöd- och rådgivning till näringslivet och inte bedriva egenfinansieringsverksamhet. Omuppbyggnaden av resurser för alt delta i EG:s småföretagsprogram kommer att skegradvis bör enligt kommittén de regionalpolitiskt prioriterade landsdelarnakomma först. Remissinstanserna: Deflesta remissinstansema, t.ex. SIND och i , anseratt utvecklingsfondema skall ha kvar sin finansiella verksamhet. STU föreslåralt utvecklingsfonderna skall få ett bredare sortiment av finansieringsformeroch att de skall ges möjlighet att direkt eller indirekt genom riskkapitalbolaginvestera i aktier. STU föreslår även atl kommersiell finansiering skallhanleras av fonderna. TCO tillstyrker förslaget om att utvecklingsfondernaskall bli mer inriktade på stöd och rådgivning än på finansieringsverksamhetmen framhåller att finansieringsverksamheten måste fortsätta. Min bedömning: Denregionala utvecklingen påverkas, som jag tidigare redovisat, till största delenav villkoren inom andra samhälls- och politikområden. Ett av dessa områden ärnäringspolitiken. Jag skall därför i det följande redovisa min allmänna syn pånäringspolitikens roll i den regionala utvecklingen. Redovisningen blirkortfattad då jag utförligt kommer att redovisa minautgångspunkter och förslag i en särskild näringspolitisk proposition. I denkommer jag bl.a. att behandla de regionala utvecklingsfonderna. Vad beträffarkommitténs andra förslag om uppbyggnaden av EG:s småföretagsprogram, så skerden över hela landet. Jag inleder med att någotbelysa utvecklingen i näringslivet och behovet av en ökad tillväxt. Därefterbehandlas näringspolitikens mål och hur närings- och regionalpolitik samverkarför att uppnå väsentliga samhällsmål. Underde har näringslivet i präglats av ett mycket högtkapacitetsutnyttjande, god lönsamhet och höga vinster. Tillväxten har dockvarit lägre än i andra . Den har bl. a. hämmats av bristen påarbetskraft. En annan viktig förklaring är att utbytet av insatta resurser produktiviteten utvecklats förhållandevis långsamt. varproduktivitetstillväxten i industrin , Prop. 1989/90:76 vilket ären i internationell jämförelse låg tillväxttakt. Detövergripande målet för den ekonomiska politiken är mot denna bakgmnd att främjaden ekonomiska tillväxten, dels genom ett ökat utbud av arbetskraft, dels genomen ökad produktivitet i näringslivet. Tillväxten är nödvändig för att utvecklavälfärden med bibehållen balans i ekonomin. har ettbetydande underskott i utrikesaffärema. Den konkurrensutsatta delen avnäringslivet, i huvudsak industrin, måste växa för att underskottet ibytesbalansen skall kunna minskas. Näringspolitikensyftar således främst till att främja tillväxten och förnyelsen i det svenskanäringslivet. Strategin för näringspolitiken utformas med hänsyn lagen lill delsvenska näringslivels speciella fömtsättningar när det gällerstorföretagsdominans, internationalisering, branschstmktur och förädlingsgrad. Detsvenska näringslivet domineras således av ett fåtal stora multinationellaföretag. De sjutton mest internationaliserade företagen svarar för avsvensk industrisysselsättning, av exporten och 60 av forsknings- ochutvecklingsulgifterna. Den svenska ekonomin är således starkt beroende avutvecklingen i dessa storföretag. De är ofta verksamma i mogna branscher därtillväxten sker genom uppköp utomlands och inte genom tillväxt i . Detär därför viktigt att andra företag ges fömtsättningar för expansion inom vårtland. Densvenska branschstmkturen präglas även av etl stort inslag av basindustri. Ca30% av exporten, mot för i genomsnitt, baseras på malm, stål ochskog. har dock basindustrins andel av exporten ochförädlingsvärdet minskat. Denna stmkturomvandling är nödvändig för atl stärkanäringslivets internationella konkurrensförmåga. Underöverskådlig framtid kommer dock basindustrin fortfarande att vara viktig. Föratt bibehålla och stärka konkurrensförmågan måste den tekniska kompetensenhöjas samt förmågan att produktdifferentiera och vidareförädla utvecklas. Dettagäller samtliga branscher och företag. Föratt uppnå tillväxlmålet krävs en framgångsrik ekonomisk politik, en effektivinfrastruktur m. m. I det följande berör jag frågan om hur de näringspolitiskainsatserna samspelar med de regionalpolitiska, dels generellt, dels när detgäller specifika näringspolitiska medel. Regionalpolitikensyftar, liksom näringspolitiken, lill att främja tillväxt och fömyelse inäringslivet. Dessutom syftar regionalpolitiken främst tiU att ge människortillgång till arbete, service och god miljö oavsett var de bor i landet. Inäringspolitikens fokus står frågan om tillväxt. Näringspolitiken harsin utgångspunkt i frågan om hur utvecklingen i storföretag, nyföretagande,expansion i småföretag, stmkturomvandling och vidareförädling kan ledas in isådana banor att hela landets tillväxt och förnyelse främjas. I den meningen ärnäringspolitiken mer övergripande än regionalpolitiken. a. främja en jämn fördelning av produktionskapaciteten så allresursema i olika regioner tas tillvara. Tillväxtmåletär således gemensamt för närings- och regionalpolitiken. Infrastmkturfrågor,som t.ex. forskning, utbildning, vägar, järnvägar, Prop. 1989/90:76telekommunikationer och energi, spelar en avgörande roll för näringslivetsutveckling, såväl när det gäller den intemationella konkurtensförmågan som närdet gäller val av lokalisering inom och mellan och utlandet. Motbakgmnd av dessa generella utgångspunkter har näringspolitiska medel utvecklatsinom i huvudsak fyra områden: Småföretagspolitik, teknikpolitik, statligtföretagande och mineralpolitik. Jag berör i detta sammanhang endast vissaprincipiella beröringspunkter mellan regional- och näringspolitiska medel. Småföretagspolitikensyftar bl.a. till att främja nyföretagande och expansion. Genom olika typer avålgärder underlättas småföretagssektoms expansion, vilket är nödvändigtför alt bidra till fömyelsen och tillväxten i ekonomin. Delta har särskildbetydelse eftersom flera av de stora dominerande företagen är verksamma i mognabranscher i vilka expansionen inte sker i . När dessa förelag inte kanexpandera i blir småföretagen särskilt viktiga för tillväxten. Närverksamheter avvecklas eller krymper på en ort måste framtida produktion ochsysselsättning ofta sökas i små expanderande företag. Småföretagspolitiken ärsåledes viktig för atl uppnå såväl det generella tillväxtmålet som de regionalpolitiskamålen. Deregionalpolitiska medlen samverkar därför i hög grad med de småföretagspolitiskaoch förstärker de småföretagsinriktade insatsema i de regionalpolitisktprioriterade områdena. De regionala utvecklingsfondema, statens industriverk. svarar för genomförandel avnäringspolitiken. Inom flera områden bidrar dessa organ även lill att genomföraregionalpolitiska ålgärder. Teknikpolitikensyftar till att främja dels utveckling och spridning av ny teknik, delseffektivt utnyttjande av teknik. Intemationellttekniksamarbete blir allt viktigare för som helhet och för olikaregioners fömtsättningar att utveckla konkurtenskraflig teknik i produkter ochprocesser. Inom närings- och regionalpolitiken satsas betydande resurser på attfrämja detta samarbete. Ett huvudinslag i samarbetet är de åtgärder som vidtasför att främja svenska företags deltagande i EG-forskningen. Betydandeinsatser för att främja den regionala utvecklingen görs inom ramen för STU:soch Industrifondens verksamhet. Även här finns ett tydligt samband mellanteknikpolitiken och regionalpolitiska insatser. Jagåterkommer senare till teknikspridningsfrågoma (avsnitt 8.3). Utvecklingeni de statligt ägda förelagen, som svarar för av industrisysselsättningen i landet, har en avgörande betydelse i vissa regio ner. Flera av företagen har enheter på orter med ensidig näringslivsstmk tur och inom de regionalpolitiska stödområdena. Staten, liksom andra ägare, har ett ansvar för att verksamheter som drivs på sådana platser utvecklas så positivt som möjligt inom de ramar som konkurrensförhållan dena medger. har stmkturåtgärder vidtagits inom AB , , , och . tag, med undanlag avGrängesbergs som är ett särfall, har koncentrerat sig till färreaffärsområden och är ekonomiskt starkare . Detta påverkar i höggrad företagens fömtsättningar för att i fortsättningen framgångsrikt drivaverksamheter på utsatta orter. De neddragningar, som har varit nödvändiga, harockså skett under socialt acceptabla former och i många fall inneburit alt nyverksamhet etablerats på dessa orter. Gmvdriftoch mineralprospektering är av stor betydelse för de regioner som prioriterasinom regionalpolitiken. Frågor som berör den framtidaprospekteringsverksamheten har behandlats av mine-ralråvarakommitlén (1 1987:01).Utredningens betänkande remissbehandlas . Jag har för avsikt attsenare förelägga regeringen förslag om riktlinjer för framtidaprospekteringsverksamhet. Min bedömning:Turismen har stor regionalpolilisk betydelse, särskilt i norra . Turistpolitiken samverkar därför med regionalpolitiken när det gälleratl förbättra den regionala balansen. Kommittén:Kommittén anser att staten och branschorganisationema bör ta upp förhandlingarom ett kollektivforskningsprogram för turism. Remissinstanserna:Sveriges turistråd delar kommitténs uppfattning att det behövs en kraftigförstärkning av turist- och rekreationsforskningen i men menar att detinte i första hand är mer målinriktad forskning som behövs, om man med detavser tillämpad forskning på gränsen till utredningsverksamhet. Turistrådetmenar att allra mest eftersatt är den mer gmndläggande kunskapsuppbyggnaden ochde långsiktigt motiverade forskningsinsatserna. Enligt utvecklingsfonden iKopparbergs län är Dalamas turistnäring intresserad av att inledaöverläggningar om fömtsättningama atl starta ett kollektivt forsknings- ochutvecklingsprogram avseende turism. Skälen för min bedömning:Regering och riksdag beslöt (prop. 1983/84:145, KrU 22, rskr. 353) ommålen för turism- och rekreationspolitiken. Regeringen redovisade härvidSveriges unika fömtsättningar, i form av omväxlande natur, god miljö och storakulturvärden, all tillgodose olika rekreations- och turismintressen. Det är enviktig utgångspunkt för turism- och rekreationspolitiken att dessa tillgångartas tillvara och nyttjas för att förbättra våra möjligheter som turistland. Turismen är av storbetydelse för strävan att förbättra bytesbalansen. Det är därför väsentligt attantalet turister i ökar. En intensifierad marknadsföring är ell viktigtmedel för att uppnå detta. Härigenom kan också den svenska turistnäringensresurser i form av turistanläggningar m.m. utnyttjas bättre. Det regionalpofitiskastödet har varit av väsentlig betydelse för bl. a. utbyggnaden avturistanläggningar. Dessa anläggningar representerar ett stort kapital ochbidrar ofta till att åstadkomma syssel- sättningoch utveckla ekonomin på åtskilliga regionalpolitiskt utsatta orter. Prop.1989/90:76 Genom ökad beläggning och förlängd säsong kan lönsamheten förbefintliga anläggningar ökas avsevärt. Turismenhar fått en allt större betydelse för sysselsättningen. Genomnäringens expansion har exempelvis arbetstillfällen skapats på orter, ofta iglesbygd, där de utgör en fömtsättning för bevarande och utveckling avsamhällets infrastmktur. För regioner med stora turistströmmar har även deindirekta sysselsättningseffektema för t. ex. vara-handeln stor betydelse. Sysselsattainom turistnäringen är till stor del verksamma på deltid och/ellersäsongsanställda. Detta begränsar de sysselsattas inkomstmöjligheter. Behovetav att komplettera med annan sysselsättning för att uppnå samma inkomst som medåretranlsysselsättning är därför stort. Sysselsättningsaspektenär i många fall en drivkraft för företag, kommuner och landsting alt göraekonomiska satsningar för att få igång verksamhet med inriktning mot turism.Det är dock viktigt att påpeka vikten av att satsningar inom turismen grandaspå på marknadsmässiga bedömningar av behov och lönsamhetsfömtsättningar.Turismen bör således inte användas som ett regionalpolitiskt medel om det intefinns realistiska fömtsättningar för turism i områdena i fråga. Regionalpolitisktförelagsstöd får lämnas lill turistverksamhet inom stödområdenaA och B. turistråds delegation är remissinstans i ärenden om stöd tillturism och rekreation. Stödlämnas i första hand till utbyggnad av befintliga turistanläggningar. Stöd kanäven lämnas till verksamhet med anknytning till turism om den med hänsyn tillsin karaktär, omfattning och målgmpp förbättrar fömtsättningama förturistverksamhet genom att förlänga turistsäsongen. lämnades stöd nästanuteslutande i samband med investeringar i nya hotell, stugbyar etc. På senaretid har en ökande del av stödet styrts över mot aktiviteter m. m. Syftet är atlöka attraktiviteten i ett område för att därigenom medverka till ökadbeläggning och möjligheter till säsongsförlängning. torde behovetatt bevara och utveckla befintliga turistanläggningar bli stort. Jag hartidigare (avsnitt 7.2) föreslagit hur det regionalpolitiska företagsstödet börutformas i fortsättningen. Inomramen för de medel länsstyrelsema disponerar för projektverksamhet har ettstort antal projekt med inriktning mot turism givits stöd. Även med hjälp avglesbygsstöd sker många åtgärder som förbättrar turistnäringen. Jag kommersenare (avsnitt 9) att föreslå att särskilda regionalpolitiska medel avsättsför infrastmkturåtgärder i de prioriterade regionerna. Jag räknar därför medatt del skall bli möjligt alt inom denna ram vidta åtgärder som får en positivverkan på turistnäringen i dessa områden. Jaghar i årets budgetproposition (prop. 1989/90:100, bil 14), meddelat min avsikt att föreslå regeringen att uppdra åt statens industriverk att noga följa utvecklingen på vissa orter, mot bakgrand av det av regeringen framlagda förslaget till skattereform, vilket bl. a. innefattar höjning av mer värdesskatten. För hotell- och restaurangbranschen innebär reformen en höjning av mervärdesskatten från 12,87 till 23,. Skatteutskoltet har i sitt betänkande (1989/90:SkU 10) anfört att hotell- och restaurangnäringen 113 8 1989/90. 1 saml Nr 76 i skattehänseende börbehandlas som alla andra näringar i landet. Enligt skatteutskottet kan det dockinte uteslutas att man inom vissa utsatta turistorter, där prisläget redanidag är högt, kan få vissa svårigheter att hävda sig i konkurrensen medmotsvarande turistmål utomlands. Utskottet utgår från att regeringenuppmärksamt följer utvecklingen i detta hänseende och, om förhållandena såkräver, vidtar de åtgärder av regionalpolilisk art som kan erfordras, utannågon särskild framställan från sida. Vad slutligen beträffarforskningsinsatser inom turistnäringen, som den regionalpolitiska kommitténföreslår, så har jag tidigare redovisat förslag härom i den forskningspolitiskapropositionen (prop. 1989/90:90). Min bedömning:Fortsatta insatser bör göras för alt underlätta teknikspridning till främstmindre och medelstora företag i regionalpolitiskt prioriterade regioner.Tyngdpunkten i arbetet bör läggas vid att på olika sätt förmedla den kompetenssom finns vid olika kompetenscentra. har inte berört dessa frågor närmare. (), styrelsen för teknisk utveckling (STU) ochskolöverstyrelsen (SÖ) har på regeringens uppdrag följt upp och utvärderatverksamheten vid vissa teknikcentra. En sammanfattning av verkens rapportredovisas särskilt (bilaga 3). Vidare har SIND och STU till regeringenavrapporterat det pågående teknikspridningsprogrammet för norra inland. Remissinstanserna:Inga uttalade remissynpunkter finns i denna fråga. Skälen för min bedömning:Jag har redan inledningsvis berört den omvärld med föränderlighet,intemationell konkurrens osv. som svenskt näringsliv verkar i och som medstörsta sannolikhet leder till ytterligare ökade krav på förändringsbenägenhetoch omställningsförmåga. Huvuddelenav den nya tekniken sprids på marknader i relationer mellan köpare och säljare.Det kan gälla maskinleveranser, datoriserade styrsystem, administrativa syslemmen också patent och licenser. Dessa marknader är, liksom färdigvaramarknadema,ofta intemationella. Vid störte investeringar i ny utmstning är det vanligt attföretagen även relativt små företag - orienterar sig om var den effektivasteutmstningen finns. Det ligger också i utruslningsleverantöremas intresse atleffektivt marknadsföra sina produkter. Dennya tekniken har underlättat intemationell verksamhet. Teknik sprids snabbtmellan länder och världsdelar. I många fall fungerarsvenska storförelag som spridare av teknik genom att föra kunskapen vidare tillunderleverantörer. Detta sker bl. a. genom att köparen/storföretaget ställerkrav på leverantören. Det är inte ovanligt att nya produkter ellerproduktionstekniker utvecklas i samarbete mellan storföreiaget/beställaren ochunderleverantören. Mycketförenklat kan två distributionskanaler för ny teknik urskiljas Prop.1989/90: 76 företag resp. offentliga institutioner. Som tidigare nämnts harprivata företag som tar fram ny teknik och nya produkter ett kommersielltintresse av att marknadsföra sig. När det gäller den offentligateknikproduktionen är spridningsmekanismerna mindre tydliga. Förmindre och medelstora företag är kopplingarna till de offentligainstitutionerna väsentligt svagare än för stora företag som ofta har särskildafunktioner för att bl. a. följa den externa kunskapsutvecklingen. Dessutomfinns en regional dimension. I stora delar av landet främst i stödområdena är nätverket glest, både mellan företag och mellan företag och offentligainstitutioner. FoU-miljön är svagt utvecklad. Tillgången på utbildadarbetskraft, som dels kan tillföra ny teknik, dels förbättra nuvarande teknikär mer begränsad än i andra delar i landet. Här finns både vad avsersmåföretag generelU och i den regionala dimensionen utrymme förintensifierade ansträngningar för att underlätta teknikspridningen. Sammanfattningsviskan konstateras att teknikspridning är en nyckelfaktor i en väl fungerandeekonomi. ligger mycket väl till i förhållande till exempelvis övrigaOECD-länder när det gäller satsningar på FoU. Betydligt mindre har däremotgjorts för att marknadsföra de resurser som finns tillgängliga förnäringslivet. 1 ett regionalpolitiskt perspektiv är detta särskilt angeläget eftersommånga av de prioriterade regionerna har en svag ställning i förhållande tillstora kunskapscentra. Denregionalpolitiskt motiverade teknikspridningsverksamheten bör följa trehuvudlinjer. Denförsta anknyter till det förslag om teknikkonsulter som jag redovisarför regeringen i den näringspolitiska propositionen. STU och SIND avses få iuppdrag att planera för en utbildning av teknikkonsulter. I samband med dettauppdrag bör verken särskilt överväga hur verksamheten skall utformas för attsystematiskt täcka behoven i stödområdena. En sådan verksamhet bör delvis kunnabekostas med medel från det regionalpolitiska anslaget för särskildainfrastmkturåtgärder. Jag återkommer senare (avsnitt 9) härtill. Denandra huvudlinjen bör vara att på ett selektivt sätt förstärka den infrastmkturi stödområdena som har betydelse för olika former av teknikspridning tillföretagen. Regionala utvecklingsfonder, högskolor, gymnasieskolor, AMU-centraetc. har stor betydelse i detta sammanhang.