prop · GD0377 · 1989-12-31 00:00:00 — Prisavdragetskall beräknas så atl förhållandel mdlan den avtalsenliga och nedsatta köpeskillingen kommer all svara mot förhållandet mellan fastighetens värde i avtalsenligt och i felaktigt skick. Beräkningen skall utgå från värdena då köparen tillträdde fastigheten. Detta innebär att en prisstegring som sker efler köpeavtalet men före tillträdet och som leder till att skillnaden mellan fastighetens värde i avtalsenligt och i felaktigt skick ökar kan leda lill större kompensation för köparen än en beräkning som skulle gmnda sig på de värden som var aktuella vid köpeav- g4 talet.Vid en motsatt prisutveckling kan prisavdraget påverkas i en för Prop.1989/90:77 köparen ofördelaktig riktning. Köparen torde vara berättigad tillränta på belopp som återbetalas till följd av regeln om prisavdrag enligt 2 §andra stycket räntelagen (1975:635), Gfr NJA 1985 s. 352). 1många fall torde det vara nödvändigt att beräkna prisavdragets storlek efter enskönsmässig bedömning. Därvid kan en utredning om kostnaderna att avhjälpafelet tjäna som vägledning (jfr NJA 1984 s. 3 och 1988 s. 1). Ersättningför prisavdrag utesluter inte att köparen dessutom kräver skadestånd på gmnd avfelet. Skadeståndet får dock i del fallet inte omfatta förlust till den del somkompenseras genom prisavdrag. (förslag 19 d §.) Paragrafen,som har behandlats i avsnitt 2.3.6 i den allmänna motiveringen, gäller delfallet då en näringsidkare i sin yrkesmässig verksamhet säljer en fastighetlill en konsument huvudsakligen för enskilt ändamål. Avgränsningen avtillämpningsområdet för bestämmelsen motsvarar vad som gäller enligt annancivilrättslig konsumentlagstiftning, t.ex. konsumenttjänstlagen. Medkonsument avses således en enskild fysisk person som uppträder huvudsakligen iegenskap av privatperson. Termen näringsidkare skall fattas i vidsträcktmening. Den omfattar varje fysisk eller juridisk person som driver verksamhetav ekonomisk natur och av sådan karaktär att den kan betecknas som yrkesmässig.Även statliga och kommunala organ kan vara näringsidkare i bestämmelsensmening. Regelninnebär att jordabalkens ifrågavarande regler blir tvingande vid överlåtelsermellan en näringsidkare och en konsument av alla slags fastigheter, alltsåinte bara beträflFande en fastighet som är bebyggd med ett en-ellerIvåbostadshus utan även beträflFande exempelvis en obebyggd tomt. Förstastycket upptar den nya regeln om att 11 19 c §§ är tvingande ikonsumentförhållanden. Av andra stycket framgår att detta inte gäller omköparen tillförsäkras ett sådant garanti-, försäkrings- och avtalsskydd somställs som villkor för statlig bostadsfinansiering (jfr 3 § förslaget lilländring i konsumenlljänsllagen). (Saknar motsvarighet iutredningens förslag.) Iförevarande paragraf ges regler om vad som skall gälla mdlan parterna när köpethävs och köparen har belastat fastigheten med rättigheter eller fastigheten påannat sätt har förlorat i användbarhet eller nedgått i värde. Ändringenberör andra stycket som innehåller regler för del fallet att köparen har upplåtit någon annan rättighet i fastigheten än inteckning eller panträtt samt för del fallet att fastigheten i annal fall försämratseller nedgått i värde på gmnd av åtgärd eller annan omständighet som är att hänföra till köparen eller beror av denne. I etl sådant fall får köparen inte häva köpet mot säljarens bestridande om rättigheten eller värdeminsk ningen är av väsentlig betydelse. Om säljaren har förfarit svikligt, får dock hävning ske även om rättigheten eller värdeminskningen är av väsentlig 5 5 1989/90. 1 samt Nr 77 betydelse.Sistnämnda undanlagsregel (se prop. B 228) avviker Prop.1989/90:77 från vad som gäller inom köprätten i övrigt (jfr 66 § förslaget tillny köplag). Ändringen innebär att denna avvikelse tas bort och att jordabalkenpå detta område får i princip samma innebörd som den nya köplagen. Denya reglerna träder i kraft . För tydlighets skull har ilagtexten angivits all äldre regler alltjämt gäller beträffande avtal somslutits före ikraftträdandet (jfr prop. 1984/85:110 s. 366-367 och 373). 4.2 Förslaget till lag om ändring i konsumenttjänstlagen(1985:716) (Jfr1 § i den av utredningen föreslagna lagen om förvärv av nya småhus.) Till följdav en särskild undantagsbestämmelse i punkt 2 i förevarande paragraf ärkonsumenlljänsllagen inte tillämplig på arbeten som avseruppförande av byggnader för bostadsändamål och annal arbete som den som uppförbyggnaden har åtagit sig att utföra i samband därmed. Delta undantag las nubort av skäl som anges i den allmänna motiveringen, avsnitt 2.2.1. I övrigt ärbestämmelsen oförändrad (ang. bestämmelsens närmare innebörd se prop.1984/85:110 s. 139 flF. och 344 ff". (Jfr 2 § i den avutredningen föreslagna lagen om förvärv av nya småhus.) Förstastycket upptar den nu gällande regeln om att bestämmelserna ikonsumenlljänsllagen är tvingande till konsumentens förmån, om inte något annatanges. Enligtandra stycket, som är nytt, kommer konsumenttjänstlagen i sin helhet att blidispositiv i sådana fall då konsumenten tillförsäkras ett sådant garanti-,försäkrings- och avtalsskydd som ställs som villkor för statligbostadsfinansiering. Skälen till den nya regeln har redovisats i den allmännamotiveringen, avsnitt 2.2.2. Dennya regeln innebär att konsumenttjänstlagen inte kommer att vara tvingande ifråga om småhusentreprenader som finansieras genom statlig bostadsfinansiering,såvida konsumenten därigenom tillförsäkras garanti-, försäkrings- ochavtalsskydd. Lagen kommer inte heller att bli tvingande i fråga omsmåhusentreprenader som finansieras på annat sätt under förutsättning attkonsumenten tillförsäkras etl garanti-, försäkrings- och avtalsskydd sommotsvarar del skydd som han skulle ha fått om entreprenaden varit föremål förstatlig bostadsfinansiering. (Jfr 10 § i den avutredningen föreslagna lagen om förvärv av nya småhus.) Paragrafenreglerar fall där en tjänst är felaktig på grund av att resultatet avviker frånuppgifter som har lämnats vid marknadsföring. Genomändringen, som berör andra stycket och har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.2.4), begränsas näringsidkarens ansvar 55 någoti förhållande till vad som gäller. har näringsidka- Prop.1989/90:77 ren ett ansvar oberoende av om han har känt lillmarknadsföringsuppgiften eller ej. Genom den nya regeln kommer näringsidkareninte all behöva ansvara för uppgifter som han inte känt till och inte hellerborde ha känt till (jfr 18 § andra stycket förslaget till ny köplag). (Jfr50 § i den av utredningen föreslagna lagen om förvärv av nya småhus.) Iparagrafen behandlas dels näringsidkarens rätt atl tills vidare ställa inarbetet i vissa fall av dröjsmål eller bristande medverkan från konsumentenssida, dels näringsidkarens rätt till ersättning för kostnader och förlustersom därigenom åsamkas honom. Ändringenberör paragrafens andra stycke och har behandlats i den allmänna motiveringen,avsnitt 2.2.11. gäller enligt den ifrågavarande bestämmelsen attnäringsidkaren, i fall då han i princip har räll att ställa in etl påbörjatarbete, likväl är skyldig att ulföra sådant arbete som inte kan uppskjutas utanallvariig skada för konsumenten. Genom den nya regeln kommer näringsidkarensskyldighet att utföra skyddsarbete inte att omfatta sådana arbeten som medförväsentliga kostnader eller olägenheter för honom. Denya reglerna träder i kraft den Ijuli 1990. Genom en särskildövergångsbestämmelse klargörs att bestämmelserna i deras äldre lydelse alltjämtskall tillämpas beträflFande avtal som slutits före ikraftträdandet. 4.3 Förslaget till ändring i förslaget till ny köplag(prop. 1988/89:76) (förslag till lag om ändring i lagen, 1905:38 s. 1 om köp ochbyte av lös egendom i SOU 1988:66.) Iparagrafen har tagits in ett nytt fjärde stycke om köp av byggnad på annansmark. Bestämmelserna i köplagen gäller köp av byggnader som är lös egendom,dock inte köp av tomträtt med tillhörande byggnad (se första och tredjestyckena förevarande paragraO. Vid köp av tomträtt tillämpas reglerna i 4 kap.jordabalken om köp av fast egendom (se 13 kap. 7§ jordabalken). Vad som sägs idet nya stycket om köp av byggnad gäller till följd av andra stycket iförevarande paragraf i tillämpliga delar även byte. Vadsom avses med byggnad anges inte närmare i lagtexten. I allmänt språkbruk avses med byggnad som regel en varaktig konstruktion av tak och väggar som slår på marken och som är så stor att människor kan uppehålla sig i den. Denna definition kan dock vara något snäv eftersom till byggnad bör räknas även vissa konstruktioner som är av den arten att människor inte kan eller i varje fall inte avses uppehålla sig där . Som exempel kan nämnas silobyggnader och vissa cis- 7 Begreppet byggnadhar i förevarande bestämmelse samma inne- Prop. 1989/90:77 börd som i 2 kap. I§ jordabalken. Enligt den bestämmelsen hör till faslighet byggnad, ledning,stängsel och annan anläggning som anbragts i eller ovan jord för stadigvarandebruk. Som byggnad enligt 2 kap. 1 § jordabalken torde räknas alla slagsuppbyggda konstmktioner. Även sådana konstruktioner som murar, broar ochbryggor torde räknas som byggnader. Det i lagtexten uppställda kravet attbyggnaden skall vara uppförd för stadigvarande bmk medför att lätt flyttbarakonstruktioner som , redskapsvagnar och husbåtar inte omfattas avförevarande bestämmelse. Tillbyggnad som är tillbehör lill fastighet hör enligt 2 kap. 2 § jordabalkeninredning och annal varmed byggnaden blivit försedd, om det är ägnat tillstadigvarande bmk för byggnaden eller del av denna. De principer som kommertill uttryck i 2 kap. 2 § jordabalken bör i stort sett vara vägledande även isådana fall då det gäller att avgöra vad som hör till byggnad enligt nuförevarande bestämmelse. Besitämmdsen i jordabalken omfattar endast ledningarsom är dragna i byggnaden. Ledningar utanför en byggnad är inte tillbehör tilldenna, men de kan givelvis vara fastighelstillbehör enligt 2 kap. 1 §jordabalken. 1 nu ifrågavarande sammanhang synes naturligt att som tillbehörlill byggnad räkna även vissa ledningar utanför byggnaden. Om ett förvärv av enbyggnad på annans mark omfattar t. ex. även ledningar för vatten och avloppsynes niimligen ofrånkomligt all samma felregler blir tillämpliga vid fel iledningen vare sig felet finns inne i eller utanför byggnaden. Av det anfördaframgår att till byggnad i förevarande sammanhang som regel bör anses höraäven ledning, stängsel och annan anläggning som anbragts i eller ovan jord förstadigvarande bmk. En förutsättning härför är givetvis att anläggningenöverlåtits med byggnaden. En anläggning som inte tillhör säljaren kangivetvis inte anses höra lill byggnaden (jfr 2 kap. 4 § jordabalken). Tillbyggnad bör i förevarande sammanhang inte räknas s. k. industritillbehör (se 2kap. 3 § jordabalken}. Det synes nämligen inte motiverat alt i detta sammanhangtillämpa jordabalkens felregler på de maskiner m. m. som avses i 2 kap. 3 §jordabalken. Förevarandebestämmelse utgör en särreglering av fdansvaret vid köp av byggnad på annanmark som uppförts för stadigvarande bmk. Vid ell sådant köp skall i stället förbestämmelserna i 3, 13, 17 21 saml 30 40 §§ förslaget till ny köplagtillämpas vissa bestämmelser i jordabalken. Enligt 3 § förslaget tillköplag är köplagen disposiliv, dvs. den kan sältas ur kraft genom avtal. Enligt den tidigare föreslagna 4 kap. 19 d § jordabal ken är vissa bestämmelser i balken i princip tvingande i konsumentförhål landen. Vid köp av en sådan byggnad på annans mark som avses med nu ifrågavarande bestämmelse skall 4 kap. 19 d§ jordabalken tillämpas. Enligt den bestämmelsen får en näringsidkare som i sin yrkesmässiga verksamhet har sålt en fastighet till en konsument huvudsakligen för enskilt ändamål inte mot konsumenten åberopa ett köpevillkor som i jämförelse med bestämmelserna i 4 kap. ll-19c§§ jordabalken är lill nackdel för denne. Detta gäller dock inte om konsumenten tillförsäkras ell sådant garanti-, försäkrings- och avialsskydd som ställs som villkor för 1 övrigt är reglerna om köp av faslighet i Prop.1989/90:77 princip helt dispositiva. 4 kap. 1317 §§ jordabalken är intetillämpliga vid köp av byggnad. I förevarande sammanhang kommer därför 4 kap.11, 12 och 18 19 c §§ jordabalken att i princip vara tvingande i konsumentförhållanden. 13§ förslaget lill ny köplag innehåller en bestämmelse om när risken för varangår över på köparen. Vid köp av en byggnad som avses i nu ifrågavarandebestämmelse skall 4 kap. 11 § jordabalken tillämpas i stället för 13 §förslaget lill köplag. Detta innebär att säljaren slår risken för all byggnadenskadas av våda medan den är i säljarens besittning. Risken liggerdock på köparen, om byggnaden inte tillträtts lill följd av dröjsmål på köparenssida. Har byggnaden skadats eller försämrats på gmnd av en händelse för vilkensäljaren står risken, får köparen göra avdrag på köpeskillingen eller, omskadan är av väsentlig betydelse, häva köpet. Väckes ej talan om hävning inomett år från det tillträde skedde, är dock rätten till sådan talan förlorad. Densistnämnda regeln saknar motsvarighet i förslaget lill köplag. 17 21 §§ förslaget lill ny köplag upptar gmndläggande bestämmelser om varansegenskaper och utgör därmed utgångspunkter för bedömningen av om en vara skallanses vara behäftad med fel. Här finns också bestämmelser om undersökning avvaran före köpet samt om den avgörande tidpunkten för bedömningen av om felföreligger. Vid köp av en byggnad som avses med förevarande bestämmelse skalldessa bestämmelser i förslaget till köplag inte tillämpas ulan i stället 4kap. 12, 18 och 19 §§ jordabalken. 4 kap. 12 § jordabalken tar sikte på detfallet att felet har uppkommit efter köpet till följd av säljarens vanvårdeller försummelse. I etl sådant fall har köparen rätt lill prisavdrag ochskadestånd. Köparen får dessutom häva köpet om skadan är av väsentligbetydelse. Talan om hävning måste väckas från tillträdet. Somtidigare sagts finns inte någon sådan regel i förslaget till köplag. 4 kap. 18§ jordabalken innehåller regler om s. k. rådighelsfel, dvs. sådana fall dåköparen på gmnd av offentlig myndighels beslut inte förvärvat den rådighelöver egendom som han hade skäl att tro. En bestämmelse om rådighetsfd finnsockså i 10 kap. 25 § (1987:10). 4 kap. 19§ jordabalkeninnehåller regler om s.k. faktiska fel och om köparens undersökningsplikt. Dennärmare innebörden av bestämmelsen framgår av specialmotiveringen till den. 30 40 §§ förslaget till köplag innehåller regler om påföljder vid faktiska fel i varan samt om reklamation och preskription. Dessa bestämmelser skall inte tillämpas vid sådana köp av byggnad som avses med nu ifrågava rande bestämmelse. 1 fråga om påföljder skall i stället bestämmelsema i 4 kap. II, 12, 18, 19 och 19 c §§ jordabalken tillämpas. Dessabestämmelser upptar inte några regler om avhjälpande (jfr 34 § förslaget till köplag). Inte heller finns någon motsvarighet till reglerna i förslaget lill köplag om s. k. kontrollansvar. Den närmare innebörden av skadeståndsreglerna i jorda balken framgår av avsnitt 4.1. Bestämmelserna om reklamation och pre skription i 32 och 33 §§ förslaget till köplag ersätts av de nya bestämmel sema i 4 kap. 19 a och 19 b §§ jordabalken. Delta innebär en föriängning av den lid under vilken säljaren svarar för fel i en byggnad på annans mark. Omdet är fråga om ett rättsligt fel, skall 41 § förslaget till köplag Prop.1989/90:77 tillämpas och inte någon bestämmelse i jordabalken. Enligt13 kap. 5 § jordabalken innefattar en lomrättsupplåldse en överlåtelse pålomlrältshavaren av byggnad och annan egendom som vid upplåtelsen hör tillfastigheten enligt lag. Om en sådan överlåtelse sker mot vederlag är intejordabalkens ulan köplagens regler tillämpliga. Del har därvid dock ansettsnödvändigt atl la hänsyn till reglema i 13 kap. 8§ jordabalken. Enligt dessaregler är en fastighetsägare eller lomlrällshavare, som åsidosatt sin skyldighetpå grund av upplåtelsen, skyldig att "återställa vad som mbbats ellerfullgöra vad som eftersatts samt ersätta skada". I lagmmmet föreskrivsockså att upplåtelsen inte får hävas med anledning av vad någondera sidan låtitkomma sig lill last. I rättspraxis (se NJA 1977 s. 138) har ansetts atl detlagstadgade förbudet mot atl häva tomträttsavtal har den verkan att ett iupplåtelsen ingående köp av byggnad inte får hävas på gmnd av att en skyldighetsom avser denna del av avtalet har eftersatts. Tomträtlshavaren har i ställetansetts vara berättigad att kräva all felet avhjälps och att få skadestånd. Genomregeln i andra meningen i förevarande stycke klargörs att reglerna i förstameningen inte innebär någon ändring av de berörda speciella reglema om feli byggnad som har köpts vid en lomlrättsupplåtel-se. Jaghemställer att lagrådets yttrande inhämtas över förslagen till 1. lagom ändring i jordabalken, 2. lagom ändring ikonsumenttjänstlagen (1985:716), 3. ändring i förslaget till köplagi prop. 1988/89:76. Regeringenbeslutar i enlighet rned föredragandens hemställan. Utdragur protokoll vid sammanträde StaflFan Vängby, regeringsrådet , justitierådetLars K . Enligtprotokoll vid regeringssammanträde har regeringen påhemställan av statsrådet beslutat inhämta lagrådets yttrandeöver förslag till 1. lagom ändring i jordabalken, 2. lagom ändring ikonsumenttjänstlagen (1985:716), 3. ändring i förslaget lill köplagi prop. 1988/89:76. Förslagenhar inför lagrådet föredragits av hovräitsassessom . Förslagenföranleder följande yttrande av lagrådet: Förslagettid lag om ändring i jordabalken Fdreglemai förevarande paragraf har kritiserats i doktrinen, bl. a. i del hänseendet atlköparens undersökningsplikt, som både vid lagmmmets tillkomst och i rättspraxishar tillmätts en central betydelse, inte har kommit till ullryck i lagtexten(se t.ex. , Felansvaret vid fastighetsköp enligt jordabalken, 1976 s.21). Få om ens något enskik lagmm har föranlett så mångaavgöranden av . Del måste därför hälsas med tillfredsställelsealt i samband med den nya lagstiftningen om konsumentskydd vid småhusköp ävenbestämmelserna i 4 kap. 19 § jordabalken ses över. Lagrådettillslyrker gmnddragen i del remitterade förslaget. Som framgår av del fömtanförda är det bra alt köparens undersökningsplikt nu föreslås bli lagfäst. Attdet införs en regel om skadeståndsskyldighet för säljaren vid försummelse pådennes sida kan lagrådet, av skäl som kommer att anföras i det följande, ocksåbiträda. Lagrådet finner det vidare välbetänkt att frågan om verkan avfriskrivningsklausuler utanför konsumentskyddsområdet alltjämt lämnas åträttstillämpningen. Däremothar lagrådet vissa erinringar mot den föreslagna utformningen av paragrafen.Dessa avser i första hand att en ännu mer långtgående anpassning till reglema idel föreliggande köplagsförslagel bör eftersträvas. Enligtförslaget skall reglema i 12 § om påföljder vid fd tillämpas om faslighetenavviker från vad som får anses utfäst (första stycket) eller om fastighetenavviker från vad köparen med hänsyn till omständighetema får anses ha haftanledning att räkna med vid köpet (andra stycket). 1 tredje stycket finns sedanbestämmelser om köparens undersökningsplikt och dess inverkan på fdansvarelenligt andra stycket. 1det förslag till ny köplag som behandlas av finns de 71 gmndläggande bestämmelsemaom fel på varan i 17§ . Enligt första Prop. 1989/90:77 stycket i paragrafenskall varan i fråga om art, mängd, kvalitet, andra egenskaper och förpackningstämma överens med vad som följer av avtalet. Enligt andra stycket ställs ifyra punkter vissa specifika krav på varan som får anses vara i huvudsak utantillämplighet vid överlåtelse av fast egendom (någon betydelse kunde möjligentillmätas punkt 2 om att varan under vissa fömtsättningar skall vara ägnad fördet särskilda ändamål för vilket den var avsedd all användas). Enligt tredjestycket i paragrafen är varan att anse som felaktig, om den avviker från vadsom föreskrivs i första eller andra stycket eller om den i något annat avseendeavviker från vad köparen med fog kunnat förutsätta. Samma föreskrifter, medvisst tillägg, finns i 16 § förslaget lill konsumentköplag. Dettorde knappast behöva påpekas alt, när nu en samlad köprättslig lagstiftningstår inför sitt anlagande av , bestämmelser som motsvarar varandra iolika delar av köprällen så långt möjligt bör stämma överens. Även om den nyaköplagstiftningen inte skulle bli så långlivad som den nuvarande köplagen frånår 1905, måste man särskilt med hänsyn till den internationella bakgmnden räknamed att de gmndläggande bestämmelsema kommer att stå sig under överskådligframtid. Skiljaktigheter mellan reglerna om köp av fast respektive lösegendom, som för dagens rättslärda ler sig högst naturliga i sitt historiskaljus, kommer för framlidensjurister atl bli allt svårare all tillägna sig. Förlekmän torde de redan i dagens situation vara oförklarliga. Åtskilligaspecialregler i den nya. köplagen saknar intresse för faslighels-överlåtdsema.Vad som framstår som önskvärt är att bringa de centrala bestämmelserna i samklangmed varandra. Detta gäller framför allt skillnadema mellan å ena sidanköplagsförslagels "stämma överens med vad som följer av avtalet" och"avviker från vad köparen med fog kunnat fömtsätta" och å andra sidanvad som sägs i förevarande förslag om alt fastigheten "avviker från vadsom får anses utfast" eller "avviker från vad köparen med hänsyn lillomständigheterna får anses ha haft anledning atl räkna med vid köpet".Eftersom det med hänsyn till den gemensamma nordiska gmnden inte bör komma ifråga att göra några ändringar i köplagsförslagel, återstår att överväga ombestämmelsema i jordabalken kan bättre än som föreslås i lagrädsremissenanpassas till den nya köplagen. Bestämmelseni gällande lydelse av 4 kap. 19 § jordabalken all 12 § i samma kapitel äger motsvarande tillämpning om fastigheten avviker från "vad som kan anses utfäst" eller från vad som köparen eljest ulom ivissa angivna fall "med hänsyn till omständighetema haft anledning räkna med vid köpet" måste ses mot sin historiska bakgmnd. Vad särskilt angår regeln om vad som "kan anses utliasl", i det följande benämnd"ansesre- geln", har den upptagils från bestämmelsen om säljarens skadeståndsan svar vid speciesköp i 42 § andra stycket nuvarande köplagen, där det talas om "egenskap, som kan anses tillförsäkrad". Till köplagen har"ansesre- geln" via tysk rätt kommit från den romerska rätten (se t. ex. a.a. s. 53 f och i JT 1989-90 s. 99 f). Denna parallell med lagstiftningen i fråga om köp av lös egendom och dess uråldriga traditioner försvinner nu 72 medden nya köplagens antagande. Vidare måste ihågkommas att enligt Prop.1989/90:77 äldre jordabalken kravet på skriftlig form vid överlåtelse av fastegendom i princip gällde avtalet i dess helhet, alltså även köpevillkoren. Ävenom kravet hade uppmjukats i praxis var den gmndläggande regeln att köpehandlingenskulle innehålla inte bara villkor som var av betydelse för äganderättensövergång utan alla de villkor som parterna enat sig om. Det framstår därför somnaturligt alt man vid nya jordabalkens tillkomst vid felbedömningen i förstarummet utgick från vad köparen utfäst eller kunde anses ha utfäst. 1det remitterade förslaget behandlas som fömt nämnts i första stycket av 19§ vadsäljaren får anses ha utfast, medan andra stycket behandlar vad säljaren fåranses ha haft anledning att räkna med. Endast till bestämmelsen i andrastycket knyts den föreslagna regeln i tredje stycket om köparensundersökningsplikt. Förslaget har visst, om än knappast avsett, samband med denklassiska distinktionen mellan s.k. konkreta fel, dvs. avvikelser från en genomparternas avtal på ett eller annat sätt individuellt bestämd eller konkretstandard, och s. k. abstrakta fel, dvs. avvikelser från en objektivt bestämdeller "normal" standard. Gällanderätt gör inte någon skarp åtskillnad mellan "ansesregeln" och vadköparen "eljest" haft anledning räkna med; detta kan för övrigtutläsas redan av användningen av ordet "eljest". Att det förhållersig så framgår av bestämmelsernas tillkomsthistoria. 4 kap. 19 § jordabalkenfick sin lydelse på lillskyndan av lagrådet anförde bl.a.(prop.