prop · GD03119 · 1989-12-31 00:00:00 — Föreskriftemai andra stycket tar sikte på undantagssituationer där tillståndskrav inteföreligger . Dessa situationer har behandlats i den allmännamotiveringen (avsnitt 3.3.1). Bestämmelsen i andra meningen syftar till att gepolisen eller räddningsledaren möjlighet att i en situation av det aktuellaslaget fortsätta med övervakningen till dess att har meddelatbeslut i tillståndsfrågan. Det bör påpekas att undantaget fråntillståndskravet till följd av I § andra meningen även avser anordningar föratt bearbeta eller lagra upptaget bildmaterial. Sådan användning får i dessafall ske även efter den tillståndsfria tiden. Tillståndfår meddelas endast om sökanden kan anses ha ett befogat intresse av att fåanvända övervakningskameran och detta intresse inte likaväl kan tillgodoses pånågot annat sätt. Underden fömtsättning som anges i första stycket skall tillstånd meddelas, om deninformation som kan förmedlas genom kameran och den rätt att behandla ellerbevara upptagna bilder som kan komma att förenas med tillståndet vidtillämpning av 6 § kan antas vara av ringa betydelse för enskildas personligaintegritet med hänsyn till den utmstning som skall användas, det område somskall övervakas och övriga omständigheter. Iandra fall än som avses i andra stycket skall tillstånd meddelas bara omintresset av att tillgodose det avsedda ändamålet med övervakningen är så starktatt det skall ges företräde framför intresset av att värna enskildas personligaintegritet. Paragrafen,som reglerar själva tillståndsprövningen, motsvarar 6 § lagen om TV-övervakning.De nya bestämmelserna har behandlats i den aUmänna motiveringen (avsnitt3.3.2). Iparagrafen anges hur sökandens behov av att få använda övervakningskameranskall avvägas mot allmänhetens intresse av att inte kunna bli övervakad medden. Bestämmelserna innebär att tillstånd skall meddelas, om de angivna fömtsättningarnaär uppfyllda. Bestämmelseni första stycket föreskriver som ett gmndläggande villkor för tillstånd att sökanden skall ha ett befogat intresse av att få använda övervakningskameran. Att denne rent allmänt är road av teknik och därför vill använda en sådan kamera eller anför rena bekvämlighetsskäl för sin 45 ansökanutgör inte ett godtagbart intresse. Detta gäller naturligtvis i än Prop.1989/90:119 högre grad illojala eller direkt illegitima syften. Föreliggerdet ett befogat intresse, ställs det enligt föreskriften i första stycket somett ytterligare villkor för att tillstånd över huvud taget skall kunna komma ifråga att intresset av övervakning inte likaväl kan tillgodoses på något annatsätt än genom att använda den aktuella övervakningskameran. Ärsyftet exempelvis att förhindra stöld av viss egendom skall det framgå attandra sätt t. ex. att låsa in egendomen, att använda elektroniskt ellermekaniskt stöldlarm eller att ha rent övervakning ter sig alltför omständligaeller kostsamma, trots att de i och för sig bedöms kunna tillgodose syftet medövervakningen lika bra som denna. Här får naturligtvis ske en bedömning medhänsyn till omständighetema i det särskilda fallet. Ombehovsprövningen enligt första stycket leder till att tillstånd kan komma ifråga återstår att pröva hur starka integritetsintressena är som talar mot atttillstånd ges. Andra stycket tar sikte på de fall där dessa intressen är svaga.Bestämmelsen har på förslag av lagrådet utformats så att det klart framgår attdet vid tillståndsbedömningen i förevarande fall skall övervägas om tillståndetär avsett att förenas med rätt att behandla eller bevara bilder. Om så ärfallet och med hänsyn till detta integritetsintrånget har bedömts som interinga, skall tillståndprövningen ske enligt tredje stycket. Tillstånd enligtandra stycket skall sålunda meddelas bara om den information som kan förmedlasgenom övervakningskameran och den rätt att behandla eller bevara upptagnabilder som kan komma att förenas med tillståndet vid tillämpning av 6 § kanantas vara av ringa betydelse för enskildas personliga integritet med hänsyn tillden utmstning som skall användas, det område som skall övervakas och övrigaomständigheter. Somexempel på fall där risken för integritetsintrång normaU får anses vara litenkan nämnas att t.ex. bildupptagningen sker med en fast kamera av ett litet ochföga frekventerat område eUer att upptagningen sker på långt håll utan zoomningsmöjligheter.Så snart bildupptagningen sker under förhållanden som i praktiken gör detmycket svårt att identifiera personer som kan komma att beröras avövervakningen kan det naturligtvis i allmänhet sägas att denna risk är liten.Det kan också vara fråga om fall där endast ett relativt fåtal personer skullekomma att beröras av övervakningen och dessa har godtagit den eller i vart fallpå goda gmnder kan antas inte ha någon invändning mot den. Somhar framhåUits i den allmänna motiveringen är avsikten att det här skall kunnaske en mer mtinartad prövning i olika typsituationer där risken förintegritetsintrång generellt sett får anses vara obetydlig. Man får självfaUeträkna med att den allmänna uppfattningen om vad som bör räknas till dessasituationer kan förändras i takt med samhällets utveckling. Det bör då varamöjligt att i praxis anpassa tillståndsprövningen till den förskjutning som härkan ske. Exempelskall här ges på fall där risken för integritetsintrång i aUmänhet får antas vara så begränsad att kravet på tillstånd enligt andra stycket är 46 uppfylltoch på fall där riskbedömningen är den motsatta. Exemplifiering- Prop.1989/90:119 en tar delvis sin utgångspunkt i den praxis som kunnat utläsas avtillämpningen av den nuvarande lagen. Det bör emellertid understrykas attsyftet med övervakningen inte har någon betydelse för den nu aktuella bedömningen.Någon intresseavvägning i detta avseende skall alltså inte ske i dessa fall,vilket innebär en skillnad i förhållande till nuvarande ordning. Bestämmelsen iandra stycket innebär sålunda att tillstånd skall ges, om risken förintegritetsintrång kan antas vara liten, oavsett vilket syfte sökanden har medövervakningen, så länge denne enligt första stycket kan anses ha ett befogatintresse av övervakningen som inte likaväl kan tillgodoses på något annat sätt. Medutgångspunkt i vad som har anförts kan sägas att affärslokaler inomdetaljhandeln liksom bank- och postlokaler i allmänhet hör till den kategorisom är avsedd att falla under andra stycket fömtsatt att utmstningen endastmedger en allmän övervakning och inte tillåter närbilder eller annan meranärgången granskning. Detsamma gäller områden i anslutning till allmännakommunikationsmedel, t.ex. väntsalar, biljetthallar och perronger. Områdensom används för allmän trafik avses däremot falla utanför andra stycket,eftersom risken för integritetsintrång vid övervakning av sådana områden iallmänhet får anses vara påtaglig. Hit räknas naturiigtvis t. ex. gator ochallmänna vägar liksom tunnlar, broar och trafikkamsel-ler. Även vattenområdenkan här komma i fråga. Begreppet trafik avser således inte bara vägtrafik. Omett område används av allmänheten för trafik bara i begränsad utsträckning, kandet inte anses vara fråga om allmän trafik. Exempelvis kan parkeringsplatseromfattas av andra stycket, om det är fråga om t. ex. en kundparkering med ettfåtal platser som är avsedda för endast en affärs kunder eller enparkeringsplats på tomtmark som är avsedd för endast vissa närboende. Övervakningi anslutning till porttelefoner skall också kunna omfattas av andra stycket.Omständigheterna måste emellertid i så fall vara sådana att kameran inte medgerövervakning av områden som används för allmän trafik. Områdenoch lokaler som bmkar användas av allmänheten för att utöva någon av de gmndläggandefri- och rättigheter som regleras i regeringsformen (se 2 kap. 1 §) hör inte tillden kategori som omfattas av andra stycket. Av detta följer att utrymmen, varesig det är utom- eller inomhus, som är avsedda för allmänna sammankomster ärundantagna. Som exempel kan nämnas platser som bmkar användas för politiskamöten, religionsutövning eller teater- och biografföreställningar. Hit kan ocksåräknas bl.a. bibliotek och föreningslokaler. Ävenområden och lokaler som är avsedda för offentliga tillställningar faller utanför andra stycket. Hit hör platser för t.ex. sport och idrott, danstillställningar, cirkusföreställningar och tivolinöjen. Överhuvud taget områden där allmänheten uppehåller sig för rekreation, nöjesändamål e. d., vare sig de kan sägas vara avsedda för offentliga tillställningar eUer inte, faller utanför den aktueUa bestämmelsen. Hit hör andra utrymmen i t. ex. museer, restauranger och hotell än entréer och foajéer. Ytterligare exempel påområden som är avsedda att falla utanför andra Prop. 1989/90:119 stycket arställen där verksamhet bedrivs som kan vara kringgärdad av sekretess och därintegritetsintressena således kan göra sig särskilt gäUande. Som exempel kanhär nämnas sjukhusentréer, socialkontor, försäkringskassor och ävendomstolslokaler. Detbör påpekas att den omständigheten att ett område är av den kategori där riskenför integritetsintrång skall anses vara liten rent generellt självfallet intehindrar att det inom ett sådant område kan finnas utrymmen som är av ett annatslag. Som exempel kan nämnas utrymmen i anslutning till kundtoaletter iaffärslokaler eller provhytter i klädaffärer. Tillämpningen av andra stycket fömtsättersåledes, även om det är avsett att innebära ett enklare förfarande än i andrafall, en noggrann granskning från tillståndsmyndighetens sida av vadansökningen om tillstånd omfattar. Dengenomgång av olika typfall som här har gjorts är naturligtvis inte uttömmande.Det finns självfallet andra fall som typiskt sett är sådana att bestämmelsen iandra stycket kommer att bli tillämplig eller att den å andra sidan inte kommeratt kunna tillämpas. Som har angetts får frågan om den närmaregränsdragningen överlämnas åt rättstillämpningen. Närdet så gäller de fall där riskema för integritetsintrång är större än i de fallsom regleras i andra stycket har i tredje stycket föreskrivits att det här förtillstånd krävs att intresset av att tillgodose det avsedda ändamålet är såstarkt att det skall ha företräde framför integritetsintresset. Karaktären hosoch styrkan av sökandens behov av övervakningen får sålunda i dessa faU, tillskillnad från vad som gäUer enligt andra stycket, betydelse förtillståndsprövningen. Ilinje med vad som gäller enligt den nuvarande lagen skall det ske en avvägningmellan de motstående intressena, där naturligtvis även styrkan i intresset att vämaenskildas personliga integritet har väsentlig betydelse. Bestämmelsen innebäratt det räcker att intresset att tillgodose ändamålet med övervakningen vägeröver integritetsintresset. Är det sistnämnda intresset visserligen så påtagligtatt andra stycket inte kan tillämpas men ändå av en måttlig styrka, krävssåledes för tillstånd bara att det förstnämnda intresset har en något störrestyrka för att det skall ges företräde. Närdet gäller karaktären hos ändamålet med övervakningen är avsikten att denpraxis som har utbildats i fråga om vilka ändamål som anses vara så angelägnaatt de med nuvarande reglering kan väga över integritetsintressena i huvudsakskall kunna läggas till gmnd för tillämpningen även i fortsättningen. Det ärhär fråga om intresset att förebygga brott eller att förhindra olyckor ellerandra syften som kan jämföras med dessa intressen. Frågan om den närmarekaraktären hos de övervakningsändamål av skyddskaraktär som här avses behandlasi specialmotiveringen till 6 §. Som har angetts i den allmänna motiveringen kanemellertid även andra ändamål än dessa tänkas vara av sådan kararaktär attintresseavvägningen enligt den nu aktuella bestämmelsen leder till atttillstånd skall beviljas. Detbör påpekas att det vid tillståndsprövningen enligt tredje stycket på motsvarande sätt som vid prövningen enligt andra stycket skall övervägas 48 om tillståndet skallförenas med rätt att behandla eller bevara bilder. 1989/90:119 Ocksåhär skall det således ske en samlad bedömning. Det har inte ansetts behövligtatt uttryckligen ange det i tredje stycket. Som framgår av 6 § skall i dessafall övervakningsändamålet vara av skyddskaraktär. 1fall som avses i 5 § andra stycket och i sådana andra fall där övervakningskameranär avsedd att användas för att förebygga brott, förhindra olyckor ellertillgodose något annat därmed jämförligt ändamål får ett tillstånd förenas medrätt att med någon teknisk anordning behandla eller bevara bilder, som tas uppav kameran, om sökanden av särskilda skäl har behov av detta. Iparagrafen, som saknar direkt motsvarighet i lagen om TV-övervakning, anges vadsom krävs för att ett tillstånd skall få förenas med rätt att behandla ellerlagra upptaget bildmaterial. Bestämmelsen har behandlats i den allmännamotiveringen (avsnitt 3.3.2). Vadsom avses med uttrycket "behandla eller bevara bilder" har berörts ispecialmotiveringen till 1 §. Beträffande uttrycket "bevara bilder"kan tilläggas att det saknar betydelse om bildema bevaras i form av stillbildereller s. k. rörliga bilder. Enligtparagrafen krävs det att sökanden av särskilda skäl behöver behandla ellerbevara bilder för att tillståndsmyndigheten skall få medge det. Ett sådant skälkan vara att tillståndet att använda övervakningskameran skulle bli fögameningsfullt, om det inte förenas med en rätt av det nämnda slaget. Möjlighetenatt få en sådan rätt är emellertid begränsad till vissa typer av situationer.Först nämns de fall som avses i 5 § andra stycket, dvs. de fall då risken förintegritetsintrång genom övervakningen som sådan är liten. Som har påpekats vidden paragrafen skall det här ske en samlad bedömning vid tillståndsprövningenså att inte risken för integritetsintrång genom rätten att behandla ellerbevara bilder från upptagningen i själva verket ökar så att fömtsättningamaenligt 5 § andra stycket för tillståndet att använda övervakningskameran mbbas.Om t. ex. en viktig omständighet som talar för tillstånd är att de personer somberörs av övervakningen ger samtycke till den, krävs sålunda för att sökandenskall få behandla eller bevara bilder från upptagningen att personerna även gersamtycke tiU det förfarandet. Härefternämns i paragrafen de fall som avses i 5 § tredje stycket och där kameran är avsedd att användas för att förebygga brott, förhindra olyckor eller tillgodose något annat därmed jämförligt syfte. Här avses sålunda i första hand olika skyddsändamål med övervakningen där sökanden kan ha ett behov av det aktuella slaget. Som exempel kan nämnas att en bank eller någon annan penninginrättning som har tillstånd att använda en övervak ningskamera kan vara beroende av att få bevara bilder från upptagningar av inträffade rån e.d. för att övervakningen inte skall förlora sitt syfte. Likaså kan en naturlig anknytning mellan övervakning och beväring av bilder föreligga när ändamålet med övervakningen är att förhindra olyc kor. Det kan nämligen vara så att det först genom en granskning av 49 4 1989/90. 1 saml Nr 119 dokumentationen avupptagningen av en inträffad olycka kan vara möjligt Prop. 1989/90:119 attbegränsa verkningama av den eller få underlag för insatser för att förhindraframtida olyckor. Somhar påpekats i fråga om de fall som avses i 5 § andra stycket skall det ske ensamlad bedömning vid tillståndsprövningen även i fråga om rätt att behandlaeller bevara bilder i de situationer som faller under 5 § tredje stycket. Fråganom tillstånd prövas av efter skriftlig ansökan av den som avseratt ha övervakningskameran uppsatt så att den kan riktas mot en plats ditallmänheten har tillträde. Paragrafenmotsvarar 4 § andra stycket och 5 § första stycket lagen om TV-övervakning. Avbestämmelsen framgår att liksom nu är tillståndsmyndighet. ansökan om tillstånd skall anges de omständigheter som är av betydelse förprövningen av ärendet. Ansökan skall alltid innehålla uppgift om ochbeskrivning av 1. det ändamål som övervakningskameran är avsedd att användas för, 2. den utmstning som skall användas vid övervakningen, 3. den plats där utmstningen skall placeras och det område som kan övervakas. Omkameran är avsedd att kunna riktas mot en arbetsplats, skall till ansökan varafogat ett yttrande från skyddsombud, skyddskommitté eller organisation somföreträder de anställda. Bestämmelsemai paragrafen reglerar frågan vilka uppgifter som skall lämnas tilllänsstyrelsen vid en ansökan om tillstånd att använda en övervakningskamera.Det bör påpekas att dessa uppgifter skall kunna utgöra underlag även för attavgöra en fråga om rätt enligt 6 § att behandla eller bevara bilder. Första stycket första meningen, som saknar direkt motsvarighet i lagenom TV-övervakning, innehåller en admän regel om sökandens skyldighet att i sinansökan lämna de uppgifter som är av betydelse för prövning. Vissauppgifter som är av särskild betydelse för tillståndsprövningen och förbedömningen av vilka villkor som kan behöva meddelas har angetts genom enuppräkning i första stycket andra meningen . Bestämmelsen har sin motsvarigheti 5 § andra stycket lagen om TV-övervakning. Enligtpunkt 1 i andra meningen skall det ske en redovisning av ändamå let med övervakningskameran, dvs. det optisk-elektroniska instmment e. d. som, utan att manövreras på platsen, kan användas för personöver vakning och som sökanden avser att sätta upp eller ha uppsatt så att det kan riktas mot en plats dit allmänheten har tillträde. Sökanden bör beskri va vad han vill uppnå med att använda en övervakningskamera och varför syftet inte kan tillgodoses genom något annat medel. Vidare bör han ange hur kameran är avsedd att användas, om användningen är avsedd 50 attske kontinuerligt eller med vissa regelbundna upprepningar och under Prop.1989/90:119 helt eller endast del av dygn. Avbestämmelsen i 1 § andra meningen följer att även ändamålet med eventuellapparatur för bildbearbetning eller lagring av bilder skall anges. Förlänsstyrelsens tillståndsprövning i olika avseenden är det sålunda väsentligtatt ändamålet noga preciseras i ansökan. Punkt2 innebär att sökanden skall lämna information om den övervakningsutmstningsom skall användas. Med övervakningsutmstning avses teknisk apparatur, såsom TV-kameroreller andra optisk-elektroniska eller därmed jämförbara instmment, utmstningför bildöverföring och mottagning samt anordningar för att manövrera utmstningen.Till övervakningsutmstning hör även tekniska anordningar för analys ochbildbearbetning samt medier för att bevara bilder. Dentekniska apparaturens prestanda skall också anges i ansökningen. Av betydelseför tillståndsprövningen är nämligen bl. a. hur stor del av bildytan en personkan beräknas uppta, om övervakningskameran är fast eller röriig, om zoomning ärmöjlig, om upptagningen sker i färg eller inte, vilken upplösningsgrad somfinns och vilken bearbetning som är möjlig. Omen särskild dator ingår i övervakningsutmstningen, skall ansökan innehålla enbeskrivning av denna. En redogörelse bör därvid lämnas för de program som styr datomliksom de operationer som kan utföras med den vid övervakningen eller senare ifråga om lagrat bildmaterial. Slutligenanges i punkt 3 att ansökningen skall innehålla uppgift om och beskrivning avden plats där utmstningen skall placeras och det område som kan övervakas. Somunderlag för bedömningen av det integritetsintrång som användningen av övervakningsutmstningenkan medföra bör beskrivningen även innehålla uppgift om i vilken utsträckningdet aktuella området frekventeras av människor. Skulle en övervakningskameravara gemensam för två eller flera platser och kunna flyttas mellan dessa samt alternativaövervakningsområden behöva bestämmas för kameran, skall uppgifter också omdetta lämnas i ansökningen. Iandra stycket, som har en motsvarighet i 6 § andra stycket andra meningen lagenom TV-övervakning, har tagits in en föreskrift om att ett yttrande från ettskyddsombud, en skyddskommitté eller en arbetstagarorganisation skall ges intillsammans med ansökningen, när övervakningskameran skall vara uppsatt så attden kan riktas mot en arbetsplats. Den nuvarande regeln innebär att länsstyrelseni motsvarande fall i stället själv har att bereda vederbörande tillfälle attyttra sig. Som har framgått av den allmänna motiveringen (avsnitt 3.3.3) äravsikten med den nya föreskriften att förenkla handläggning avtillståndsärenden. Detbör påpekas att ett övervakningsområde kan vara gemensamt för fleraarbetsplatser eller för en arbetsplats med olika arbetstagargmpper så att detkan bli fråga om flera yttranden. Om det i undantagsfall inte varit möjligt försökanden att erhålla ett yttrande, får det ankomma på att prövapå vilket sätt arbetstagarnas intressen skall kunna bli beaktade. Detbör krävas av sökanden att denne strävar efter att göra sin ansökan så fullständig att ärendet i princip kan avgöras på handlingarna. förvaltningslagen åliggerdet att vägleda denne om ansökan Prop. 1989/90: 119 ärofullständig. Vidare kan det vid mera omfattande övervakning eller därövervakningen av något annat skäl kan antas bli särskilt ingripande för enskildavara nödvändigt att företrädare på platsen bildar sig enuppfattning om riskerna för integritetsintrång (jfr 14 och 15 §§förvaltningslagen). En inspektion på platsen kan även underlätta bedömningenav om det är möjligt att genom villkor motverka de risker som användningen av övervakningsutmstningenkan innebära utan att därmed ändamålet med den avsedda övervakningen förfelas. Omsökanden underlåter att efter anmaning av lämna erforderligtmaterial eller att på något annat sätt medverka till att får detunderlag som är nödvändigt för tillståndsprövningen, får ärendet avgöras ibefintligt skick. Det kan naturligtvis innebära att tillstånd inte meddelas. Innanlänsstyrelsen meddelar tillstånd, skall yttrande inhämtas från den kommun därden plats finns dit övervakningskameran skall kunna riktas. Sådant yttrandebehöver inte inhämtas i fall som avses i 5 § andra stycket under fömtsättningatt ansökningen inte avser också rätt att behandla eller bevara upptagnabilder. Iparagrafen regleras frågan om att inhämta lokala synpunkter vid tillståndsprövningen.Bestämmelserna har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 3.3.3). Förstameningen motsvarar 6 § andra stycket första meningen lagen om TV-övervakning. Ivissa fall kan det vara motiverat att begär ett yttrande frånkommunen först sedan utredningen i övrigt i ärendet är fullständig. Med hänsyn tillden fördröjning i handläggningen som ett sådant förfarande regelmässigt leder tillbör det emellertid inte allmänt rekommenderas. får i stället medhänsyn till karaktären av det enskilda ärendet avgöra på vilket stadium avhandläggningen det är lämpligast att höra kommunen. Föreskrifteni andra meningen saknar motsvarighet i den nuvarande lagen. Enligt bestämmelsenbehöver inte höra kommunen i de fall då tillståndsprövningen ärav det enklare slag som avses i 5 § andra stycket, dvs. då risken förintegritetsintrång är liten vid den avsedda övervakningen. Fömtsättningen äratt ansökningen inte också gäller rätt att med någon teknisk anordning behandlaeller bevara bilder, som tas upp med övervakningskameran. Etttillstånd skall innehålla uppgifter om hur övervakningen får anordnas. Dessaskall avse övervakningens ändamål, den utmstning som får användas och detområde som får övervakas. Länsstyrelsenskall meddela också de övriga villkor som behövs för tillståndet. Sådana villkor kan avse upplysning om kameran, upptagning, användning, behandling eller beväring av bilder samt andra förhållanden av betydelse för att skydda enskildas personliga integritet. Tillståndfår meddelas för en begränsad tid. 1989/90: 119 Bestämmelsernai paragrafen motsvarar 7 § lagen om TV-övervakning. första stycket anges i vilka hänseenden alltid skall förena etttillstånd med villkor. Andra stycket innehåller en uppräkning av de övriga slagav villkor som får meddelas. Uppräkningen innebär en utvidgning i förhållande tillnuvarande lag. Dit hör villkor i anslutning till sådan rätt som avses i 6 § om bl.a.behandling av bilder, dvs.