prop · GD03132 · 1989-12-31 00:00:00 — 1promemorian har därför föreslagits att 12 § omsorgslagen och 6 kap. 2 §skollagen skall kompletteras med bestämmelser som dels ger kommunernabefogenhet att inbördes utjämna kostnadema, när alla kommuner i ett landstingövertar en eller flera särskilda omsorger eller särskolan, dels ger landstingenbefogenhet att ge en eller flera kommuner bidrag, i de fall särskilda omsorgereller särskola kommunaliseras. Förslageti promemorian om kostnadsutjämning utgår ifrån att kommunerna själva skallsvara för och administrera den kostnadsutjämning som kan bli aktuell närsamtliga kommuner i ett landsting övertar huvudmannaskapet för en eller flerasärskilda omsorger eller för särskolan. Någon statlig styrning föreslås alltsåinte vad gäller villkoren för den ekonomiska regleringen kommunerna emellan. Förslagetinnebär, som redovisats, även att ett landsting skall kunna lämna bidrag eller flera kommuner som övertar huvudmannaskapet för en eller flerasärskilda omsorger eller för särskolan. En sådan möjlighet måste finnas för attkunna utjämna de ekonomiska skillnaderna kommunema emellan, om en eller fleramen inte samtliga kommuner i övertar de särskilda omsorgerna ellersärskolan. Ipromemorian tas dessutom upp möjligheten för kommunerna att erbjuda landstingen att på entreprenad driva viss omsorgsverksamhet. I promemorian redovisas två uppfattningar om kommunernas möjligheter härtill. Den ena innebär att kommunerna kan anses ha en 12 sådanbefogenhet med stöd av socialtjänstlagen (1980:620). Enligt den Prop.1989/90:132 andra uppfattningen krävs att en kommun har en särskild i lagangiven befogenhet att bedriva omsorgsverksamhet för att skallkunna köpa en sådan tjänst från kommunen. Vidareföreslås i promemorian att det skall öppnas möjlighet för en kommun att, isamband med övertagandet av särskilda omsorger enligt omsorgslagen, även kunnaöverta ansvaret för vårdhemmen. Förslageni promemorian om kostnadsutjämning och om möjlighet för ett landstingatt kunna lämna bidrag till en eller flera kommuner har mottagits övervägandepositivt av remissinstanserna. Socialstyrelsentillstyrker den föreslagna kompletteringen av omsorgslagen. Riksskatteverkethar ingen erinran mot förslaget. anser det angeläget att deändringar som föreslås kommer till stånd . godtar i allt väsentligt innehållet i de föreslagnalagändringarna och menar att de ligger väl i linje med intentionerna iomsorgslagen. Förbundet menar dock att den föreslagna lagtexten behöveromarbetas. Landstingsförbundetär positivt till att åtgärder vidtas i syfte att klarlägga de lagstiftningsmässigafömtsättningama för att överföra omsorgs- och särskoleuppgifter från landsting tillkommun. De föreslagna lagändringarna begränsar dock enligt förbundets mening"onödigtvis landstingens och kommunernas möjligheter att söka de lösningarsom bäst gagnar utvecklingen och samarbetet i länen". Förbundet villdärför såvitt förslaget gäller bidrag från landsting till kommun att"förslagen vidgas till att möjliggöra bidragsgivning även i de fallsamtliga kommuner i ett län övertar uppgifter inom de aktuellaverksamhetsområdena". Delandsting som yttrat sig är övervägande positiva till förslagen. iÖstergötlands län framför dock tveksamhet till förslaget om mellankommunalkostnadsutjämning och menar att "det leder till ytterligare tidsödande ochkomplicerade förhandlingar som i sämsta fall negativt kan påverka omsorg ochservice till de handikappade". förutsätter att förslagetinte skall uppfattas så att inte kan få lämna bidrag till samtligakommuner i länet. Samtligakommuner som inkommit med yttrande tillstyrker förslagen om ändringar i omsorgslagen och skollagen. i , vars yttrande är gemensamt för samtliga kommuner i länet, fömtsätter att förslaget inte skall tolkas så att ettlandsting inte kan ge bidrag till samtliga kommuner i . kom mun däremot menar att ett landstings befogenhet att lämna bidrag till en eller flera kommuner inte skall gälla om samtliga kommuner i övertagit omsorgerna eller särskolan. utgår ifrån att landstingens befogenhet att lämna bidrag . Enligt förbundet bör detta klargöras i lag texten. Någraav kommunerna har - i likhet med Prop. 1989/90:132 haft synpunkter på utformningen av den föreslagna lagtexten. Förslagetom att kommunerna själva skall handha verkställigheten av den mellankommunalakostnadsutjämningen har inte mött några invändningar från remissinstanserna. Förslagetom att kommunerna i samband med övertagande av en eller flera särskildaomsorger även skall ha möjlighet att överta huvudmannaskapet för vårdhemmenhar tillstyrkts av samtliga remissinstanser som uttalat sig i frågan. Socialstyrelsenanför att det viktigaste inte alltid är vem som är huvudman underavvecklingstiden utan att det finns en avvecklingsplan. Styrelsen menar attden föreslagna lydelsen av 3 § införandelagen understryker detta krav inför ettkommunalt övertagande. RiksförbundetFUB tillstyrker den föreslagna ändringen vad gäller vårdhemmen men vill klartmarkera angelägenheten av att en allmän avveckling av vårdhemmen snarastkommer till stånd i takt med uppbyggnaden av alternativa resurser för boendeoch omvårdnad. Även och kommuner pekar på vikten av att ettpri märkom munalt övertagande av vårdhemmen skall ske med siktet att fullföljaavvecklingen av dessa hem. i anför att det i planernaför kommunaliseringen av omsorgerna i länet överenskommits att landstingetunder avvecklingstiden skall driva vårdhemmen och sälja vårdplatser tillkommunerna. Ipromemorian har även berörts frågan om behovet av att lagreglera möjlighetenför en kommun att som alternativ till övertagande av huvudmannaskapet för eneller flera särskilda omsorger driva viss omsorgsverksamhet på entreprenad åtlandstinget. Socialstyrelsenställer sig tveksam till det lämpliga i alternativet entreprenad.Landstingsförbundet menar att entreprenadlösningar "torde bli ganskavanliga som ett förstadium till en fullständig kommunalisering av omsorger ochsärskola". Landstingeti har inget att erinra mot att omsorgsverk-sanihet bedrivs ientreprenadform i avvaktan på ett slutligt överförande av huvudmannaskapet.Finspångs och kommuner anför att entreprenadalternativet bör föredras sålänge inte alla kommuner i ett landsting övertagit omsorgsverksamheten.Valdemarsviks kommun menar att all omsorgsverksamhet i ett landstingsområdeskall överföras vid en och samma tidpunkt. anser att det behövs en särskild bestämmelse i omsorgslagenför att kommunerna skall kunna ha befogenhet att driva viss omsorgsverksamhetpå entreprenad åt eftersom omsorgsverksamhet enligt förbundetsmening inte ryms inom . Även anser att ensärskild bestämmelse behövs. i anser detbäst att införa den föreslagna I2a § i omsorgslagen, så att den kommunalakompetensen inte skall behöva ifrågasättas. Samma synpunkt anförs avNorrköpings kommun. Enligt Landstingsförbundets mening är det "angelägetatt klarhet skapas om de rättsliga förutsättningarna" förentreprenadlösningar. 3Kostnadsutjämning till följd av överföring av uppgifter till samtliga kommunerinom en landstingskommun Mitt förslag:Kommunernas kompetens utvidgas så att de får lämna bidrag till andra kommunerinom samma landstingskommun om det behövs för att utjämna kostnadernakommunerna emellan till följd av överlåtelse av uppgift enligt 12 §omsorgslagen och 6 kap. 2 § skollagen från landstingskommunen till samtligakommuner inom landstingsområdet. Promemoriansförslag: Överensstämmer med mitt. Remissinstanserna:Remissinstanserna godtar förslaget i promemorian. Skälenfor mitt forslag: Att lämna kostnadsutjämningsbidrag kommuner emellan är somframgår av vad sagts något som enligt gällande rätt faller utanför denkommunala kompetensen. Ett hinder mot mellankommunal kostnadsutjämning liggeri bestämmelsen i 1 kap. 7 § andra stycket RF om den kommunalabeskattningsrätten. Enligt denna bestämmelse får kommunerna ta ut skatt förskötseln av sina uppgifter. En kommun får således inte ta ut skatt för skötselnav en annan kommuns uppgifter. Omkommunerna däremot genom särskild lagstiftning ges befogenhet att befatta sigmed kostnadsutjämning för visst ändamål blir detta en uppgift förvilken kommunen får ta ut skatt. För att mellankommunal kostnadsutjämningskall bli laglig krävs alltså att kommunens kompetens utvidgas genom särskildabestämmelser i lag. Enligtmin mening är det angeläget att undanröja de ekonomiska hinder som finns vadgäller kommunernas möjligheter att kunna överta särskilda omsorger enligtomsorgslagen eller anordnandet av särskola enligt skollagen. Jag föreslårdärför att en kommun ges kompetens att lämna kostnadsutjämningsbidrag tillannan kommun inom och att detta regleras genom tillägg tillbestämmelserna i 12 § omsorgslagen och 6 kap. 2 § skollagen. Sådanabestämmelser om kostnadsutjämning avses gälla när skatteväxling används, dvs.när samtliga kommuner inom omfattas av överlåtelsen. Ensådan kostnadsutjämning som sagts bör i huvudsak användas övergångsvis. Jaganser det emellertid inte vare sig möjligt eller lämpligt att införa särskildaregler om hur länge en sådan kostnadsutjämning skall gälla. Jag förutsätteremellertid att det sker en successiv avtrappning som leder till att varjekommun svarar för sina kostnader. Förhållandenadär de föreslagna nya bestämmelserna kan komma att tillämpas växlar från län tilllän. Bestämmelserna bör därför utformas så att de kan användas av kommuner medolika förutsättningar. Staten har ingen anledning att närmarereglera hur en uppgörelse mellan kommunerna skall utformas. Kommunerna bör gesfrihet att själva bestämma hur utjämningssystemet skall utformas i detalj. 4Verkställighet av mellankommunal kostnadsutjämning Mittförslag: Kommunerna skall själva handha verkställigheten av ett avtal ommellankommunal kostnadsutjämning. Promemoriansförslag: Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:Remissinstanserna godtar förslaget i promemorian. Skälen för mitt förslag:För det fall en skatteväxling skall följas av en omfördelning av resursermellan kommunerna, mellankommunal kostnadsutjämning, kan man tänka sig olikalösningar på problemet hur kostnadsutjämningen skall verkställas. En möjlighet är att låta länsskattemyndighetema,som sköter utbetalningen av skattemedel från staten till kommunerna, ombesörjaomfördelningen av skattemedel mellan kommunerna genom ett slags clearingsy-stem. En annan möjlighet attverkställa en kostnadsutjämning mellan kommunema är att de själva handharverkställigheten av det avtal som kommunerna sluter. En sådan lösning har denfördelen att länsskattemyndigheterna inte belastas med uppgifter som inte rörde ekonomiska relationerna mellan stat och kommun. Dessutom är det fråga om enkommunal kostnadsutjämning som inte behöver vara och förmodligen inte skallvara kopplad till skatteunderlaget. Det förhållandet att det är fråga omverkställighet av en frivillig överenskommelse mellan parterna talarytterligare för denna lösning. I och med att en frivilligöverenskommelse är en fömtsättning för ändrat huvudmannaskap enligt 12 §omsorgslagen eller 6 kap. 2 § skollagen föreligger goda fömtsättningar för attkommunerna skall kunna komma överens om en smidig och praktiskt genomförbarverkställighetsmodell för kostnadsutjämningen mellan kommunema. Jag föreslår alltså att kommunemasjälva handhar verkställigheten. Jag har också fått veta att det enligt finns goda möjligheter att hitta modeller för kostnadsutjämningmellan kommunerna som är genomförbara. 5 Ekonomisk reglering genom bidrag från landstingskommun Mittförslag: Landstingskommunernas kompetens utvidgas så att de får lämna bidrag tillkommun inom landstingskommunen till följd av överlåtelse av uppgift enligt 12 §omsorgslagen eller 6 kap. 2 § skollagen. Promemoriansförslag: 1 promemorian förslås att landstingens kompe- Prop. 1989/90:132 tensutvidgas så att de får lämna bidrag till kommun inom , om det behövsför att reglera kostnaderna mellan och kommunen till följd avöverlåtelse av uppgift till en eller flera men inte alla kommuner enligt 12§ omsorgslagen eller 6 kap. 2 § skollagen. Remissinstanserna:Remissinstanserna godtar i huvudsak förslaget i promemorian. framhåller särskilt att landstingens befogenhet att lämnaekonomiska bidrag inte skall tillämpas då omsorgsverksamhet överlåtes tillsamtliga kommuner i landstingsområdet. menar å andra sidanatt bidragsgivning från landsting till kommun även skall kunna ske då samtligakommuner i ett landsting övertar omsorgsverksamhet. läns landstingoch kommunerna i har anfört att förslaget inte bör uppfattas såatt inte får lämna bidrag till samtliga kommuner i länet. Skälenför mitt förslag: Enligt förarbetena till omsorgslagen och skollagen är detönskvärt att en överföring av omsorgerna och särskolan till kommunema kan gåsmidigt. En successiv överföring till kommunerna är därför att föredra framfören samtidig huvudmannaskapsförändring över hela landet. Förlandsting gäller motsvarande bestämmelser om kompetensen som gäller för kommun.För att ett landsting skall kunna lämna bidrag till en kommun krävs således attlandstinget getts sådan kompetens genom bestämmelser i lag. Omett landsting inte träffar avtal med samtliga kommuner inom landstingsområdet,kan systemet med skatteväxling och därpå följande kostnadsutjämning inteanvändas. Det enda sättet att få en rättvis fördelning av skattebördan påsamtliga invånare i detta fall synes vara att tillåta bidragsgivningfrån till den aktuella kommunen. Det är nämligen inte möjligt attta ut olika skatt för landstingsinvånama beroende på i vilken kommun de ärmantalsskrivna. Jaganser därför att ett landsting bör ges kompetens att lämna bidrag till enkommun i de fall överlåtelse sker enligt 12 § omsorgslagen eller 6 kap. 2 §skollagen. Denna möjlighet avses i första hand kunna utnyttjas när en ellerflera, men inte samtliga, kommuner inom samma landsting träffat avtal medlandstinget om övertagande av huvudmannaskapet för en eller flera särskildaomsorger eller för särskolan. Förslageti promemorian utgick ifrån att befogenheten för ett landsting att ge bidragtill en kommun endast skulle komma till användning i det fall inte allakommunerna i övertar huvudmannaskapet för en eller flera särskildaomsorger eller särskolan. I är förhållandet emellertid det attlandstinget och samtliga kommuner i utgår ifrån att den planerade kommunaliseringenav omsorgerna och särskolan skall kunna finansieras genom bidrag frånlandstinget till kommunerna och inte genom skatteväxling. Jagser inga principiella hinder mot att kommunerna skall kunna få finansiera övertagandet av omsorgerna och särskolan med bidrag från även i det fall då samtliga kommuner i övertar omsorgerna eller särskolan. Systemet med skatteväxling med en ekono- 17 misk reglering kommunernaemellan bör emellertid eftersträvas. Den ekonomiska lösning bidrag eller skatteväxling som landsting och kommuner kommer överens om viden kommunalisering av omsorger eller särskola kan påverka de statligaåtagandena inom skatteutjämningssystemet. Jag fömtsätter att detta beaktas iannat sammanhang . 6 Entreprenad som alternativ till överlåtelse av uppgift Mittförslag: I en ny paragraf i omsorgslagen, 12 a §, klargörs att landstingskommunernamed bibehållande av huvudmannaskapet får överlåta till en kommun att hadriftsansvar för verksamhet med särskilda omsorger, om kommunen medger det. Promemorian:I promemorian framfördes som altemativ till ett övertagande avhuvudmannaskapet möjligheten för en kommun att driva viss verksamhet inomomsorgerna på entreprenad åt . Arbetsgmppen tog emellertid inteställning till om någon särskild lagstiftning behövs för detta. Remissinstanserna:Av de remissinstanser, som särskilt berört frågan om en kommunalentreprenadverksamhet åt , är den instans som ställtsig mest tveksam härtill. Styrelsen hävdar att en verksamhet där ärhuvudman och kommunen driver verksamheten kan skapa osäkerhet för denutvecklingsstörde och dennes anhöriga. Den bästa lösningen enligt styrelsensmening är att huvudmannen för verksamheten också har driftsansvaret härför. Motsattuppfattning framförs emellertid från flera håll. ' i. Östergötlandslän har t. ex. "inget att erinra mot att omsorgsverksamhet bedrivs ientreprenadform i avvaktan på ett slutligt överförande av huvudmannaskapet".Finspångs kommun anför att "de entreprenadlösningar som kommer tillanvändning, bör kunna användas även fortsättningsvis och i avvaktan på ensamordnad lösning". kommuns uppfattning är att "så länge eninte länsövergripande överenskommelse finns så är den i promemorian beskrivnaentreprenadformen att föredra". menar attentreprenadalternativet kan bli vanligt som förstadium till en fullständig kommunalisering. Norrköpingskommun uppger att kommunen "bedriver försöksverksamhet påentreprenad inom omsorgsområdet i den egna kommunen utan särskilt stöd iomsorgslagen". Kommunen tillstyrker dock att det tillskapas en särskildregel härom i omsorgslagen. framhåller att det krävs en särskild bestämmelse för att gekommunerna befogenhet att driva viss omsorgsverksamhet på entreprenad åtlandstinget eftersom omsorgsverksamhet, enligt förbundets mening, inte rymsinom socialtjänstlagen. Ävenlandstinget i anser det bäst att ha en särskild regelmed innebörd att kommunerna får bedriva omsorgsverk- samhetpå entreprenad åt . Risken är annars, säger , Prop.1989/90:132 "att den primärkommunala kompetensen kan ifrågasättas".Enligt mening skulle en "negativ" regeringsrättsdomleda till problem när det gäller den entreprenadverksamhet, som redan finns. Landstingsförbundetmenar att det måste skapas klarhet i de rättsliga förutsättningarna förentreprenadalternativet. Förbundet vill också att det klarläggs "vilkenpolitisk nämnd den som bär kostnadsansvaret eller den som har driftsansvaret som fattar de beslut om särskilda omsorger som vid avslag kan överklagas hosförvaltningsdomstolarna". Skälenför mitt förslag: Ett åtagande av en kommun att svara för uppgifter inomomsorgsverksamheten eller särskolan kan i princip ske antingen genom attkommunen övertar huvudmannaskapet för en eller flera sådana uppgifter ellergenom att kommunen åtar sig att driva viss verksamhet på entreprenad åtlandstinget. Föreskrifterna i 12 § omsorgslagen och 6 kap. 2 § skollagenreglerar emellertid enbart möjligheten för en kommun att övertahuvudmannaskapet för en eller flera särskilda omsorger resp. särskolan. Såvittgäller särskolan finns regler också om entreprenadverksamhet. Enligt 6 kap. 4 §skollagen får sålunda ett landsting utöver vad som framgår av 6 kap. 2 § med bibehållande av huvudmannaskapet överlåta ledningen av en enhet avsärskolan till skolstyrelsen i den kommun, där enheten är belägen, om kommunenmedger detta. Något särskilt medgivande av regeringen behövs inte i ett sådantfall. Somanförts i det föregående bör en eller ett par kommuner i landstingsområdet hamöjlighet att åta sig uppgifter inom omsorgerna utan att detta skall behövapåverka omsorgsverksamheten i övrigt inom landstingsområdet. Detta kan skegenom överförande av huvudmannaskapet med stöd av 12 § omsorgslagen. Enligtmin mening bör det emellertid inte vara uteslutet att en kommun i stället föratt överta huvudmannaskapet kan få driva viss omsorgsverksamhet på entreprenadåt , såsom en kommun kan göra i fråga om särskoleverksamheten. Dettaär också något som flera kommuner gör eller som de uttrycktönskemål om att få göra. Redan härigenom kan kommunerna spela en aktiv rollinom omsorgsverksamheten. Jag anser därför att det inte skall finnas någralagtekniska hinder för en sådan lösning. Den fråga som återstår att besvara ärdå om det behövs någon särskild lagreglering för att ge kommunerna en sådanbefogenhet eller om de med stöd av gällande lagstiftning kan ansesha denna befogenhet. har i sitt yttrande anfört att socialtjänstlagen inte gerkommunerna befogenhet att driva omsorgsverksamhet på entreprenad åtlandstinget. Som framhölls i propositionen 1984/85:176 s. 23 är dock omsorgematill stor del egentligen till sitt innehåll också en social service av sådantslag som i och för sig skulle kunna vara en del av . Vissa av deuppgifter som lagts på landstingen är alltså nära besläktade med uppgifter somkommunerna har enligt främst socialtjänstlagen. Jaganser att det med tanke på den osäkerhet som råder finns skäl att, 19 som iGöteborgs och län och, framfört i sinaremissyttranden, införa en bestämmelse i omsorgslagen, som klargör befogenhetenför en kommun att på uppdrag av driva viss omsorgsverksamhet. Ensådan bestämmelse undanröjer de eventuella tveksamheter som kan finnashärvidlag. Härigenom skapas också kongruens med bestämmelsen i 6 kap. 4 §skollagen, som anger att ett landsting med bibehållande av huvudmannaskapet fåröverlåta ledningen av en enhet av särskolan till skolstyrelsen i den kommun därenheten är belägen. Den nya bestämmelsen börutformas efter mönster av motsvarande bestämmelse i skollagen. Den bör ange atten kommun har befogenhet att efter överenskommelse med driva vissomsorgsverksamhet. Det torde i det övervägande antalet fall röra sig om sådanverksamhet som avser personer bosatta i kommunen. Eftersom har kvarhuvudmannaskapet och således skall ersätta kommunen för de kostnader den har,föreligger inget hinder för att sådan verksamhet i kommunen också kan avsepersoner bosatta i andra kommuner i . Att det är somhar behörighet och skyldighet att fatta beslut om särskilda omsorger även i defall då en kommun på entreprenad driver viss verksamhet åt ligger isakens natur. Någon särskild bestämmelse härom behövs därför inte. I detta sammanhang bördock påpekas att det i skollagen finns en särskild regel att beakta när detgäller särskoleverksamhet på entreprenad. Sålunda gäller enligt 6 kap. 4 §andra meningen skollagen att, om ledningen av en enhet av särskolan haröverlåtits till en kommun, det är kommunens skolstyrelse som är lokal styrelseför skolan i skollagens bemärkelse. kan då inte, trots att det harkvar huvudmannaskapet, besluta om sådant som enligt författning ankommer påstyrelsen för skolan. I det övervägande antaletfall av entreprenadverksamhet enligt omsorgslagen torde det bli socialnämndeneller sociala distriktsnämnden som kommer att svara för den verksamhet somkommunen driver åt . Det föreligger emellertid inte något behov avatt särskilt reglera denna fråga. Det får bli en uppgift för varje kommun attavgöra hur den verksamhet skall ledas som kommunen åtagit sig att driva förlandstingets räkning. Vill kommunen lägga driftsansvaret på annan nämnd ikommunen bör det inte finnas något hinder härför. 7 Kommunsbefogenhet att erbjuda omsorger eller särskola åt personer bosatta i annankommun Minbedömning: En kommun som efter medgivande av regeringen har övertagit uppgiftenligt omsorgslagen eller uppgiften att anordna särskola har rätt att erbjudalandstingskommunen eller annan kommun att köpa sådana tjänster. Promemorian:Frågan har inte behandlats i promemorian. Remissinstanserna:Frågan om rätt för en kommun att erbjuda även personer bosatta utanför kommunensärskilda omsorger eller särskola har tagits upp i yttrandet från . Skälenför min bedömning: Enligt 12 § omsorgslagen får ett landsting till en kommun ilandstinget överiåta uppgift enligt lagen beträffande psykiskt utvecklingsstördasom är bosatta i kommunen eller vistas där (prop 1984/85:176s. Motsvarande gäller även enligt 6 kap. 2 § skollagen i de fall en kommunövertar uppgiften att anordna särskola. Imånga fall är det emellertid mest rationellt både ur ekonomisk synvinkel ochmed hänsyn till de enskilda att en kommun, som övertagit uppgiften att ansvaraför en eller flera särskilda omsorger eller särskolan, också kan erbjuda dessatjänster åt personer bosatta i andra kommuner. Alla de specialfunktioner somerfordras för psykiskt utvecklingsstörda är nämligen inte av den arten att degår att tillhandahålla i varje kommun. Frågan gäller då om en kommun somövertagit uppgiften att ansvara för en eller flera särskilda omsorger ellersärskolan kan sälja sådana tjänster till en annan kommun eller tilllandstinget. Fråganhar inte berörts i förarbetena till omsorgslagen.