prop · GD03151 · 1989-12-31 00:00:00 — Föreslagenändring av 3 kap. 9 § innebär möjligheter för enskild person att förvärvamarkområde för att där bedriva landskapsvård, exempelvis genom betesdrift.Även annan person än lantbmkare på orten kan ges möjlighet att förvärva ovannämnt område men kraven måste då ställas betydligt högre i vad avser åtgärdemasvaraktighet. Lantbmksnämndenfinner att undantagsbestämmelsen i 3 kap. 9 § i många faU kan vara positiv ivad avser att tillskapa område för bevarande av det urspmngligaodlingslandskapet. Lantbmksnämndentillstyrker utredningens förslag "att fastighetsbildning vid vilkenfastighet som nybildas eller ombildas icke blir lämpad för sitt ändamål, fåräven äga mm i faU då fastighetsbildningen främjar vården av natur- ellerkulturmiljön". Tillämpningenav bestämmelsema fömtsätter att åtgärden inte strider mot jord- ellerskogsbmksintressen. Lantbruksnämndeni : Ingen erinran. 1rapporten föreslås undantagsbestämmelser från lämplighetsvillkoren som tarsikte på fasighetsbildning för enskilda behov som främjar vården avnatur- och kulturlandskapt eller en skyddsvärd bebyggelsemiljö. Skogsstyrelsentillstyrker att det öppnas möjligheter att med undantagsbestämmelser genomförafastighetsbildning som innebär att värdefulla miljöer vårdas och bevaras. Detbör dock ställas krav på ett dokumenterat bevarandeintresse och en plan förskötsel av marken. Vidare fömtsätts det att fastighetsbildningen genomförsefter samråd med berörda myndigheter. Kanknappast vara lämpligt att på sätt försämra fastighetsstmkturen. Vem skall ombesöGa och bekosta skötseln av sådana fastigheter? Förefaller bättre att koncentrera samhällsresursema på särskilt värdefulla områden och där bilda naturreservat 104 Skogsvårdsstyrelseni : Prop. Fastighetsbildningför att vårda natur- och kulturmiljö bör som föreslagits ""&%& i ha karaktären av undantag och fömtsätta att den intestrider mot jord- eller skogsbmksi ntresset. Skogsvårdsstyrelseni : Se avsnitt 3. Genomden föreslagna ändringen i 3 kap. 9 § blir det möjligt att i vissa fall tasärskilda hänsyn tiU vården av natur- eller kulturmiljön. Bestämmelsen, som ärformulerad som en undantagsregel, innebär att fastighet som bildas kan fåutformas på ett sätt som avviker från gängse lämplighetskrav om bevarandet avvärdefull natur- eller kuUurmiljö därigenom främjas. ser medtillfredsställelse på att nämnda intressen för ökad tyngd. Det är dock troligtatt de nya bestämmelsema inte behöver användas särskiU ofta. De flestafastighetsbildningsfrågoma torde kunna lösas med tiUämpning avfastighetsbildningslagens vanliga regelsystem. Natur- och kulturmiljövårdenfrämjas vidare bäst genom att landskapet vårdas inom ramen för lantbmksdrift.Det torde därvid var effektivast att pengar som anslås för bevarande avodlingslandskapet slussas till aktiva jordbmkare. Länsstyrelseni : Förslaget tillstyrks. Skälentill den föreslagna lagändringen är beaktansvärda och om det kan fungera påföreslaget sätt är det naturligtvis bra. Irappoten föreslås att fastigheter för bebyggelse skall kunna ges en friareutformning så att i fastigheten även får tas in sådana marker som inte ärtomtmark i strikt betydelse, t.ex. mark för mindre djurhållning, för näringsverksamheteller för bevarande av landskaps- och kulturmiljön. Genom att när så ärlämpligt låta tomtplatsen innefatta natur- och kulturminnesvårdsintressantaområden skulle enligt förslaget dessa intressen ofta främjas. uppfattning måste ett långsiktigt bevarande av från naturvårdssynpunkt intrssanta ängs- och hagmaker i huvudsak skötas genom den normala verksamheten inom jordbmket. Svårigheteraa att hävda dessa marker är inte i första hand beroende av brister i fastig- hetssturkturen utan har helt andra orsaker såsom effektivisering av jord bmket, överproduktionsproblemen, de låga världsmarknadsprisema på jordbmksprodukter m.m. LMV har inte i rapporten kunnat visa att FBL 105 utgjortnågot problem i detta avseende. Det största poblemet för hävden av Prop.1989/90:151 dessafrån naturvårdssynpunkt värdefulla områden är att finna bmkare Bilaga 3 somär beredda att låta beta och på annat sätt hävda markerna. projektetStöd till naturvårdsåtgärder i odlingslandskapet, , försöker naturvårdsverkethjälpa bmkare att fortsätta med beteshävden genom t.ex. arealbidrag,stängselbidrag m.m. Fastighetsbildningarsom syftar till att överföra intressanta natur- och kulturmarker till de aktivabmkama i en bygd bör alltid stödjas. Dessa fastighetsbildningar bör varatillåtna enligt 3:5. Därför bör enligt uppfattning en allmänhänsynsregel till naturvårdens och kulturminnesvårdens intressen tas in i 3:5,d.v.s. vara en huvudregel i lagen och inte såsom i LMV:s förslag regleras i enundantagsbestämmelse i 3:9. Detta synsätt stämmer väl överens med principerna iannan lagstiftning inom markanvändningsområdet. Denav LMV föreslagna lösningen skulle även kunna skapa svårigheter i tillämpningenmellan 3:10 och andra stycket i 3:9. När det allmänna t.ex. genom statensnaturvårdsverk, en kommun eller en landstingskommunal stiftelse förvärvar ettområde som skall skyddas med stöd av naturvårdslagen, skerfastighetsbildningen ofta med stöd av 3:10. Med LMV:s förslag kan situationeruppstå där det allmänna naturvårdsintresset konkurrerar med ett enskilt intresseatt förvärva ett visst område för naturvårdsändamål. Vilket intresse skall ien sådan situation ges företräde? Den i rapporten föreslagna skrivningen geringen anvisning om hur detta problem skall lösas. LRFhar ingen erinran mot att undantagsregeln i 3 kap. 9 § FBL tillförs ett nyttandra stycke som behandlar fastighetsbildning som främjar vården av natur- eUerkulturmiljön. Av skäl som anförts i föregående avsnitt avstyrker LRFemellertid förslaget om att i paragrafens första stycke utelämna ordetvaraktighet. Imotiveringen till de nu föreslagna ändringaraa uttalar LMV bl.a. att om detaUmänna söker fastighetsbildning för nationalpark, naturreservat eller annatnaturvårdsobjekt bör åtgärden normalt kunna genomföras redan med stöd avhittills gällande regler. Medanledning av detta uttalande vill LRF återkomma till den ovan under avsnittetrörande aUmänna synpunkter berörda frågan om den närmare innebörden av 3 kap. I§ andra stycket FBL. kan lättast beskrivas med utgångspunktfrån ett eget exempel. Antagatt staten aktualiserar frågan om inrättande av naturreservat. Tillvägagångssättet härvid är reglerat i naturvårdslagen. Denna lag bygger på bl.a. den fömtsättningen att berörd enskild fastighetsägare skall tåla olika inskränkningar i rätten att förfoga över sin fastighet. För den skada han lider genom intrånget är staten skyldig att utge ersättning. Kan över enskommelse inte träffas om ersättningens storlek, skall frågan avgöras av fastighetsdomstolen. Handläggningen där sker enligt bestämmelsema i expropriationslagen. Någon rätt för staten attfrånhända den enskilde hans äganderätt tiU Prop. 1989/90:151 fastighetenföreligger inte enligt naturvårdslagen. Inlösen kan sålunda ske Bilaga 3 endastpå begäran av fastighetsägaren. Anser staten att intresset av att skyddaifrågavarande fastighet är så stort att det inte är tillräckligt attnaturvårdslagens regler anlitas för att få det tillgodosett kan, som ettandrahandsaltemativ, fastigheten exproprieras med stöd av 2 kap. 9§expropriationslagen. Det skall dock understrykas att expropriation fårtillgripas endast om ändamålet inte lämpligen kan tillgodoses på annat sätt (2kap. 12 § expropriationslagen). Antagnu att staten inte nytGar något av dessa två tillvägagångssätt. I ställetlyckas staten på frivillighetens väg förvärva en av de fastigheter som skallingå i naturreservatet och ansöker därefter hos fastighetsbildningsmyndighetenatt övriga berörda fastigheter tvångsvis överförs tiU den förvärvadefastigheten genom fastighetsreglering. I och för sig är ett sådanttvångsmässigt överförande av äganderätten möjligt enligt fastighetsbildningslagensregler. Emellertid är också fastighetsreglering, tiU följd av bestämmelsen i 3kap. I § andra stycket FBL, tiUåten endast om ändamålet med förrättningen intelämpligen bör tillgodoses på annat sätt. Denfråga som här inställer sig är om det verkligen varit lagstiftarens mening attstaten i ett faU som det föreliggande fritt skall kunna välja tillvägagångssätt.Vilket tillvägagångssätt som väljs är nämligen av stor betydelse för denenskilde. Faller statens val på domstolsförfarandet har den enskildeexemepelvis rätt till ersättning för sina rättegångskostnader. Väljs emellertidförrättningsförfarandet blir det emellertid väsentliga skillnader mellan debåda förfarandena. Någotsvar på frågan har LRF inte lyckats finna vare sig i lagförarbetena eller i denrättsliga litteraturen. Frågan har LRF veterligen inte heller varit föremål förHögsta domstolens bedömande. LRFfinner det angeläget att det klargörs vad som gäller i det beskrivna fallet ochi andra liknande situationer. Skulle det vara på det sättet att företrädare fördet allmänna som har att tillgodose ett visst samhällsintresse fritt kan väljamellan ett expropriativt förfaringssätt vid domstol eller ettförrättningsförfarande hos fastighetsbildningsmyndigheten accentueras enförstärkning av den enskilde sakägarens rättsställning vidlant-mäteriförrättning. Samfundetifrågasätter om det inte borde övervägas att i § 9 införa en annan lokution än"icke bli lämpad för sitt ändamål". Med hänsyn till den kategoriskabestämmelsen i § 1 och för att ange karaktären av undantagsbestämmelse skulleförslagsvis uttrycket "oberoende av lämplighet" bättre svara mot vadsom avses. Sverigeslantmätareforening (SLF): Ibygder där ett aktivt jordbmk inte längre bedrivs kan det finnas behov av att bilda fastigheter medändamål att vårda natur- och kulturmiljön för att 107 bibehålla ett öppet landskap.Ägare till sådana fastigheter bör kunna vara Prop. 1989/90:151 bådestiftelser, naturvårdsföreningar, hembygdsföreningar och enskilda. Bilaga 3Den nya bestämmelsen i 3 kap. 9 § andra stycket tillstyrks av SLF. Vidbedömningama om varaktighet samt kompetens hos ägaren (huvudmannen) bör samrådske mellan fastighetsbildningsmyndigheten och . Lantmäteriverketföreslår att i vissa fall kan finnas ett behov av att bilda fastigheter sominte uppfyller de allmänna lämplighetskraven. Detta är då det finnes behov avatt vårda viktig natur- och kulturmiljö. Detpåpekas även att den föreslagna ändringen skall göra det lättare förstiftelser, hembygdsföreningar m.fl, att förvärva områden för aktiv vård av natur-och kulturmiljön. Även fomlämningsområden kring skyddsvärda bebyggelsemiljöerskall enligt förslaget ges möjlighet till fastighetsbildning, detta för attkunna bevara kulturmiljön i dessa områden. vill vi instämma i behovet av denna föreslagnabestämmelse. Många kulturhistoriska platser kan annars riskeras att förstörasom inte möjligheten finnes till speciell fastighetsbildning. 5.Fastighetsbildning for fiske och fiskodling Lantbmksnämndemai , , och har kommenteratdenna del av utredningen. De delar utredningens synpunkter att fortsattutredning inom detta område är anglägen. Den sammanfattande synpunkten är attdet är angeläget att reglema utformas så att det yrkesmässiga fisketunderlättas. Styrelsen instämmer i behovet av fortsatt utredning. Lantbmksnämndendelar LMV:s uppfattnng att det är angeläget att med stöd av FBL kunna genomförasådana ändringar i fastighetsindelningen eller sådana servitutsåtgärder som harbetydelse för att säkerställa tillräckligt stabila och omfattandefiskerättigheter för boende som har behov härav för sin försöGning på orten. IStockholms län är detta naturligtvis intressant i hela skärgårdsområdet därdet av flera olika skäl är angeläget att behålla en levande bygd med en bofastbefolkning. Idetta sammanhang vill nämnden peka på de problem för bl.a. fisket som kan uppkomma genom den utbredda och pågående uppsplittringen av ägandet i många av länets ytterskärgårdar. Det är önskvärt att de problem som sammanhänger härmed kunde rättas till så att de nyttigheter som dessa områden kan erbjuda kan komma den bofasta skärgårdsbefolkningen till godo. Lantbruksnämndeni : Prop. Lantbmksnämndendelar de i rapporten framförda skälen att fastighets- ""8 bildningsfrågoma för fisket bör utredas. I många fiskevatten är äganderättensådan att yrkesmässigt fiske försvåras eller helt omöjliggörs. Det är lantbmksnämndensuppfattning att reglema bör utformas så att yrkesmässigt fiske underlättasgenom ändrade regler i FBL. I anslutning till förändringarna i JFL och denökade tyngd regionalpolitiken fått, att deltidsföretag med bland annat inslagav fiske kan tiUskapas under så fastighetsrätt-sligt trygga former som möjligt. Iutredningen diskuteras fiskerättsliga frågor för glesbygdens befolkning. Någotförslag till lagändring läggs inte fram. Däremot pekas på behov av fortsattutredning. instämmer i detta. Fiskeristyrelseninstämmer helt i rapportens slutsatser att fiske och fiskodling bör kunnautvecklas framgångsrikt på landsbygden och att fisket säkerligen kan utgöra ettvärdefullt komplement till andra areella näringar. Statistiskacentralbyrån har i ett meddelande "Fiske 1987 en översikt"redovisat vissa uppgifter om det yrkesmässiga fisket i sötvatten och omvattenbmk. Härav framgår bl.a. att fångades fisk isötvatten med siklöja, gös, sik och gädda som de viktmässigt viktigastearteraa. Värdet av fångsten uppgick till nästan 34 milj. kr. med gös, löjromoch ål som de värdemässigt viktigaste produkteraa. producerades ivattenbmk enligt samma källa matfisk, huvudsakligen regnbåge, medett försäljningsvärde av knappt 130 milj. kr. Utdrag ur SCBs meddelandebifogas. Medstöd av förordningen (1987:886) om licens för yrkesfiske kan licens beviljasfiskeföretag som innehas eller drivs av yrkesfiskare eller annan för varsförsöGning fisket är av väsentlig betydelse. Licens medges antingen ettfiskelag eller en enskild fiskare. finns 12 laglicenser och 195enskilda licenser avseende yrkesfiske i insjöar. Totalt finns i landet 1.269laglicenser och 876 enskilda licenser. Avdessa uppgifter framgår att det förekommer ett omfattandeyrkesfiske i insjöar och att detta fiske företrädesvis utövas avenmans-företag. Såsom påpekas av fiskenämnden i är det troligtatt det verkliga fångstuttaget i insjöfisket är större än vad som framgår avden redovisade statistiken och att insjöfisket därför är ännu viktigare förlandsbygden än vad som framgår av tillgängliga uppgifter. Detfinns från fiskeribiologisk utgångspunkt goda fömtsättningar för att bedriva ett yrkesmässigt fiske i insjöar. Det finns även många som har ett stort intresse av att kunna påböGa ett yrkesmässigt insjöfiske. Efterfrågan på insjöfisk är i aUmänhet god. Om miljöförhållandena i fiskevattnena inte förbättras kan det dock uppstå ett hot mot försäljning av insjöfisk. Rätten attfiska i insjöar och rinnande vatten tillkommer enligt huvud- Prop. 1989/90:151regeln jordägaren utom såvitt gäller delar av Vänem, Vättem, , Bilaga 3Hjälmaren och i där fisket på allmänt vatten eller enskiltfrivatten är i viss utsträckning fritt med olika slag av rörliga redskap. Ävenutefter kustena är fisket på enskilt vatten i princip förbehållet jordägarenmen den exklusiva enskilda fiskerätten är utefter olika kuststräckor i störreeller mindre grad inskränkt till förmån för allmänheten. De skillnader somförekommer i rätten att fiska i enskilt och allmänt vatten har inte berörts irapporten. För att kunna fiska yrkesmässigt i enskilt vatten fordrasatt fiskaren äger en fastighet med fiskerätt eller att han genom arrende- ellernyttjanderätt-savtal har rätt att utnytGa vattnet för fiske. Genom sådana avtalhar i åtskilliga fall fiskare fått rätt att fiska. Uppdelningen på ett stortantal delägare tiU fisket har dock försvårat en möjlig utveckling av detyrkesmässiga fisket i insjöar. Särskilt för utvecklingen av vattenbmket har svårighetenatt få lämpliga vattenområden upplåtna ansetts utgöra ett allvarligt hinder.Därvid har, såsom framhållits av fiskenämnden i , etableringsförsökstoppats av vatten- och fiskerättsägare som upplevt odlingen som ett hot motvattenkvaliten. Fastighetsbildningslagen tar sikte på att motverkauppdelning av fiske så att det medför olägenhet av betydelse för fiskevården.Denna gmndinställning bör inte mbbas, utan snarare stärkas av hänsyn såvältill fisekvården som till möjligheteraa att ge ett underlag för fiske iglesbygd. Lagstiftningen om fiskevårdsområden har på ett mycketpåtagligt sätt bidragit tiU att skapa möjligheter för en effektiv samverkanmellan olika fiskerättsägare. Fiskevårdsområden har, utöver syftet attförbättra fiskevården, så gott som uteslutande bildats för att främjafritidsfisket. Detta fiske, som engagerar ett stort antal personer, är ävenbetydelsefullt för turistnäringen i delar av landet. Även om det är möjligt atten fiskevårds-områdesförening upplåter fiskerätten till en yrkesfiskare tordedet förekomma i mycket begränsad omfattning. Snarare kan man förmoda att omett fiskevårdsområde har bildats och fisket inom området bedrivs somfritidsfiske så försvårars möjligheten att bedriva ett yrkesmässigt fiske inomsamma vatten. Detta får anses olyckligt bl.a. av det skälet att ett allsidigtfiske med yrkesmässiga redskap och handredskap i kombination anses varavärdefullt som fiskevårdande åtgärd. Med stöd av fastighetsbildningslagen kan särskildafiskefastigheter bildas om de allmänna lämplighetsvilkoren för en sådanfastighetsbildning är uppfyllda. Det vore värdefullt att utreda behovet av attsådana fastigheter bildas samt för- och nackdelar därav. anser att redogörelsen i rapporten underavsnitt 4.4 Fastighetsbildning för fiske och fiskodling angående gäUande bestämmelser och överväganden utgör ett gott underlag för närmare överväganden och fortsatt uredning om de lagstiftningsåtgärder som behövs för fisket och vattenbmket. Behovet av en sådan utredning understryks av vad som ovan anförts och av yttrandena från fiskenämndema. I utredningen, som bör tillsättas , bör ingå representanter från . Fiskenämndeni : Prop. Definns ett uppenbart behov av att bilda särskilda fiskeenheter på lands- Bilaga i bygden även då fiske eller vattenbmk kombineras med annan verksamhet,bl.a. Förlandsbygdens utveckling är det således betydelsefullt att lagstiftningen påområdet, bl.a. lagen om fiskevårdsområde (1981:533), ses över, för attunderlätta fastighetsbildningen för fiske och vattenbmk. Lantmäteriverketsrapport innehåller inga konkreta förslag. Däremot pekas på behovet av fortsattutredning. Detär angeläget att fastighetsbildningen för fiske och vattenbmk underlättasvarför det bör utredas hur lagstiftningen skall kunna anpassas till detaktuella behovet. 1det följande lämnar fiskenämnden ett konkret exempel på behovet avfastighetsreglering för fiske i länets sötvatten. InomBlekinge län finns 1.520 sjöar. Av dessa har 1.147 sjöar en yta mindre än 10ha. mening är även dessa små sjöar en resurs, som i många fall kananvändas för produktion av fisk och kräftor, och som kan ge ett visstekonomiskt tillskott till bl.a. lantbmksföretag. Underåren 1984 - 1987 deltog därför fiskenämnden i en inom länet tillsatt arbetsgmppför att initiera och lägga fram förslag till kompletterande verksamhet ilantbmksföretag, inom området vattenbmk fiske. Ettav de projekt som den nämnda arbetsgmppen startade och som fiskenämnden nuarbetar vidare med är "Kraftproduktion i små sjöar". SjönDallången i kommun utsågs som pilotprojekt för att där praktisktstudera fömtsättningama för kraftproduktion i små sjöar. Projektetsmålsättning är att använda sjön för produktion av signalkräfta samtatt upplåta kräftfiske mot en viss avgift. Verksamhetenbedrivs som ett komplement till ett lantbmksföretag intill sjön. Eftersomdet tar relativt att bygga upp ett bra kräftbestånd och då åtgärdenkräver insats av både eget arbete och kapital, har fisket i sjön genom fastighetsreglering. Denärmare deltaljema i denna fastighetsreglering framgår av rapporten:"Vattenbmk - Lantbmk, slutredovisning av pilotprojekt, NLD-LRF:87-03-06". DetaktueUa fallet avser kraftproduktion och kräftfiske men kunde lika väl vara ettprojekt för sportfiske i anslutning till ett lantbmksföretag. Projektetvisar också att det finns ett behov av fastighetsbildning ochfastighetsreglering för fiske och vattenbmk som ett komplement till verksamheteni bl.a. lantbruksföretag. Fiskenämndentillstyrker rapportens förslag om fortsatt utredning för att fiskets roll för utvecklingen av landsbygden skaU kunna beaktas. Inom finns sjöar och vattendrag av länets 111 totalareal eller omkring100.000 hektar fiskevatten. Av dessa vatten utgör Prop. 1989/90:151 avantalet sjöar av vattenarealen. Härav kan man förstå att ett Bilaga 3litet antal sjöar är stora nog för en heltids- eller binäring i form av ettyrkesmässigt fiske. Mångahar förstått värdet av att kunna nytGa sjöamas fisk- och kraftproduktion medandet stora flertalet delägare i nämnda fiskevatten inte kan eller har möjlighetatt tillgodogöra sig denna resurs. Insjöfisket får en allt större betydelse förlandsbygdens försöGning. Föratt kunna fiska yrkesmässigt fordras att man äger fastighet med fiskerätt ellerarrenderar fiskevatten. I vattenområde med samfällt fiske fordras samtligadelägares godkännande för att en utanför byn eller samfälligheten boende skallfå rätt att fiska i detta. Detta enligt lag om förvaltning avsamfälligheter. Enligt samma lag kan dock särskild förrättning hållas förutarrendering av yrkesfisket för ett skifteslag, vid denna förrättning bestämsutarrenderingen genom röstning med enkel majoritet. Skallfisket i våra insjövatten kunna nyttjas på ett riktigare sätt än nu måstefiskets tyngd i samband med fastighetsförvärv få en distinktare StäUningjämfört med andra nytGandeformer i samband med fastighetsförvärv. Påett flertal platser i rapporten nämns delar av tidigare och gällande lagtexteller regler för fastighetsindelning eller liknande. Det som där sägs är:"om detta inte medför avsevärd olägenhet för fiskevården". Inställningenbör totalt ändras och lydelsen bör innefattas av att en fastighetsindelningeller liknande får göras bara om det är till fördel för fisket och fiskevården. Fiskenämndenbiträder att man genom fastighetsreglering bör sanera fastighetsindelningeninom vattenområden och minska splittringen av fisket, så att detta blir lättaretillgängligt för utövande av heltids-eUer binäringsfiske av licensieradyrkesfiskare eller den som visat sig äga kunskap för utövande i dennanäringsgren. Dämtöverfår det inte vara möjligt att hindra en person som bedriver ett yrkesmässigtfiske med licens inom en fiskesamfallighet att utöva sitt yrke, såvida interestriktionema är baserade på verkliga fiskevårdsskäl. Varförden hittiUsvarande utvecklingen har varit svår att redovisa beror på att ettflertal personer bedriver ett yrkesfiske och säljer sin fångst genom kanaler,vilka inte accepterats av samhället. De som bedriver denna verksamhet har intekunskap om skillnad i lönsamhet mellan de ovan redovisade och accepteradekanalema. Detta sägs här för att redovisa att insjöfiskeuttaget är väsentligtstörre än vad som framgår av offentlig statistik och att detta fiske redan nuär av betydelse för ett landsbygdsboende men kan ökas väsentligt om regler förfastighetsförvärv ändras så att vissa fastigheter kan få ett större nyttjandeintresseför ett yrkesmässigt nytG ande. Vadsom i rapporten sägs om fiskodlingsservitut bör även kunna vara tillämpligt föryrkesfisket, yrkesfiskeservitut. Fiskevårdsområdesföreningar,redan bildade eller under bildning, utgör cirka 90 [00el]å[00el j av länets totala vattenareal. Detta innebär att stora arealer finns eller kommer att finnas tillgängliga för sport- och 112 fritidsfisket.Områdesbildningen behöver däremot inte självklart innebära Prop.1989/90:151 en ökad tillgänglighet för ett yrkesmässigt nytGande av fisket.Detta förhål- Bilaga 3 lande understryker vad som tidigare framhållits attdet sker en förändrad syn på fastighetsbildning så att utvecklingen avlandsbygden skall kunna ske med bl.a. fisket som en värdefull resurs som gmnd.