prop · GD03118 · 1989-12-31 00:00:00 — SLU ställer sig i huvudsak bakom de överväganden och förslag som förs fram i rapporten. 1.10 Statensveterinärmedicinska anstalt: Sammanfattningsvis vill SVA framhålla att rapporten innehåller flera nya värdefulla inslag i tillsynsfunk tionerna av djurskyddet. SVA kommer in i djurskyddsarbetet som expert organ när det gäller driftsformer, olika skötseimtiners påverkan av djur, fastställande av skador och sjukdomar vid utredningar av missförhållan den m. m. Den nya tillsynen ställer ökade krav på experthjälp och rådgiv ning. SVA anser att vi här har en viktig funktion att fylla i djurskyddsarbe tet vad beträffar alla djur som innefattas av djurskyddslagen. 1.16Länsstyrelsen i : har tagit del av nämnda rapport ochansluter sig tiU de i rapporten framförda förslagen. 1.22Föreningarna djurens vänners riksorganisation: Vi finner det glädjande att lantbmksstyrelsensutredning tagit fasta på vissa förslag som fördes fram av på1960-talet. Detta gäller t.ex. tillsynen av träningscamperför tävlingshästar, men också frågan om ekonomiska sats- Prop. 1989/90:11 i ningar på djurtillsynen. Viser det dock som positivt att utredningen framhåller betydelsen av samarbetemed djurskyddsorganisationer och hoppas att det medför att djurskyddsargumentbeaktas i ökad utsträckning. 1.23 : LRF anser att LBS i sin rapport alltför styvmoderligt beskriver det arbete som utförs av den organiserade djurhäl sovården. Den organiserade hälsokontrollen bedrivs av organisationer inom jordbmksnäringen. Statens medverkan i kontrollen är att ange ramar och riktlinjer för kontrollverksamheten samt utöva en viss tillsyn. Denorganiserade hälsokontrollen har som primärt syfte att reducera förekommandesjukdomsproblem genom att utreda och föreslå åtgärder vid allvarliga hälsostörningarsamt utarbeta sjukdomsförebyggande åtgärdsprogram. 1.24-------------------------------------------------- : Förbundet anser att rapporten--------------------------------------------- klartuppfyller kraven för att tillsynen av den nya djurskyddslagen skall kunnafungera tillfredsställande. En bra tillsyn är A och O för en bra djurmiljö! 2.1Försvarets sjukvårdsstyrelse: vill Att krav ställs på kvalificerad personal för djurskyddsövervakning i miljö- ochhälsoskyddsnämnder. ----- bördet enligt RRV:s uppfattning inte tas för givet att kommuner nas miljö- och hälsoskyddsnämnder har de bästa fömtsättningarna att även i fortsättningen vara lokala tillsynsmyndigheter. Anledningen till detta är RRV:s syn att djurskyddsaspekterna i animalieproduktionen på lång sikt bäst tillgodses genom informations-, rådgivnings- och utbild ningsinsatser samt att det i första hand handlar om att skapa incitament för den enskilde djurägaren att tillgodose djurskyddet i sin produktion. Givetatt miljö- och hälsoskyddsnämnderna skall ansvara för den lokala tillsynen gäller det enligt RRV:s uppfattning att hitta effektiva påtryck ningsmedel och skapa incitament för kommunerna att sköta tillsynen, att prioritera djurskydd i planeringen, att ordna tillsynen genom mellankom munal samverkan osv. RRV anser att förslaget om att införa bestämmelse i djurskyddsförordningen om skyldighet för kommunema att utse tillsy ningsmän med tillräcklig utbildning är otillräckligt. Dessutom bör, om sådan bestämmelse införs, anges vad som avses med "tillräcklig utbild- 23 Förslagen omtillsynens inriktning och om hur tillsynen rent prak- Prop. 1989/90: 118 tisktbör ordnas bör såvitt RRV kan bedöma leda till en effektivare tillsyn. Bilaga 2 om de genomförs. 2.7 : Arbetsgruppenföreslår att den nuvarande uppdelningen av tillsynen på regional och lokal nivåskall bibehållas, dvs. att länsstyrelserna resp. miljö- ochhälsoskyddsnämnderna skall svara för denna tillsyn. har i och för sig ingetatt invända mot detta. 2.8 Kammarrätten i : Kammarätten vill medbeaktande av den vikt som djurskyddslagen lägger vid att djurskyddet förstärksoch att lagen efterlevs instämma i arbetsgruppens förslag att i djurskyddsförordningeninföra en skyldighet för kommunerna att utse kompetenta tillsynsmän. Ianslutning till förslaget i fråga om tillsynsmän vill kammarrätten understrykavad arbetsgmppen anfört (s. 11) beträffande möjligheterna att samordnaverksamheten mellan två eller flera kommuner. För att få ett tiUräckligt arbetsunderlagkan det för vissa delar av vårt land vara lämpligt att en tillsynsman tillsättsför två eller flera kommuner. 2.9 Sverigeslantbruksuniversitet: Informationen om den nya djurskydds lagens intentioner är mycket viktig att sprida till såväl rådgivare, informa törer, exekutiva organ som till djurägare och djurskötare. Det måste vidare vara ett rimligt krav att de övervakande miljö- och hälsoskyddsansvariga är kompetenta dels att ge anvisningar om förbättringar och dels att bedö ma när inskridanden är påkallade. Förslaget med väl utbildade tillsyns män i enskilda kommuner eller gemensamt för flera förefaller bra. 2.14Länsstyrelsen i : Det har vid åtskilliga tillfällen konstaterats,bl.a. genom den enkätundersökning som arbetsgmppen själv genomfört, att denlokala djurskyddstillsynen som utförs av miljö- och hälsoskyddsnämndema ialltför många fall har en klart otillfredsställande omfattning. Irapporten föreslår man inte några genomgripande förändringar beträffandeansvar och rollfördelning vid djurskyddstillsynen. Motbakgmnd av den kritik som riktats mot nuvarande tillsyn är det förvånande att arbetsgmppeninte ens har diskuterat någon annan form av lokal tillsyn. Genom att kommunernaär så heterogena i fråga om resurser och tillsynsbehov är fömtsättningarna föratt utföra en tillfredsställande tiUsyn mycket varierande. Det är inte ovanligtatt små och resurssvaga kommuner har en omfattande djurhållning och storttillsynsbehov. Många av tillsynsobjekten i den specialiserade djurhållningen ärså pass stora och komplicerade att det knappast är möjligt för varje kommun atthålla sig med den kompetens som är nödvändig för en meningsfull tillsyn. Förhållandetär likartat inom t.ex. miljötillsynen. Här är det direkta tillsynsansvaret uppdelat mellan och regional nivå allt efter resurstillgång och kompetens. En liknande konstmktion för djurskyddstill- 24 synenkunde vara värd att diskutera. Den fömtsätter då naturiigtvis att en Prop.1989/90:118 förstärkning av personal med djurskyddskompetens sker påregionplanet. Mellankommunalsamverkan har i detta län länge förespråkats för att möjliggöra en effektivaretillsyn, men har hitintills inte fått någon större omfattning. Arbetsgmppenhar föreslagit att i djurskyddsförordningen skall inskrivas en skyldighet för kommunemaatt utse tillsyningsmän med tillräcklig utbildning. En sådan skyldighet torderedan i nuläget föreligga i och med att tillsynsansvar föreligger, men erfarenhetemavisar att många kommuner trots detta saknar kompetent tillsynspersonal. Detföreslagna tillägget är därför motiverat, då det kan antas tjäna som ettpåtryckningsmedel för att tillräckliga resurser skall avsättas. Någrakorrektionsmedel att ta i anspråk då en kommun underlåter att sörja för entillräcklig djurskyddstilisyn finns inte. Detkan dock finnas skäl att i detta sammanhang göra jämförelser med livsmedelskontrollen.I ett aktuellt ärende har JO uttalat skarp kritik mot en kommun som underlåtitatt utföra fortlöpande tillsyn enligt livsmedelslagen. konstaterarJO att effektiva korrektionsmedel saknas och har därför gjort en framställning tillregeringen om åtgärder för att eliminera denna brist i lagstiftningen.Länsstyrelsen anser att dylika korrektionsmedel bör finnas också för att kommatill rätta med uppenbara brister i djurskyddstillsynen. Förslagenom riktad tillsyn och projektverksamhet har redan prövats i viss omfattning idetta län och med övervägande goda erfarenheter. Detta, liksom att varie kommunskall knyta en s. k. anvisningsveterinär till sig, tiUstyrks därför. 2.15Länsstyrelsen i län: Det har i flera sammanhang konstaterats att denlokala djurskyddstillsynen i många kommuner är otillräcklig. Utveckling inom animalieproduktionenoch allmänhetens krav på djurvänliga produktionsformer har medfört ökadekompetenskrav på tillsynsmyndigheten. Miljö- och hälsoskyddsnämndema har iregel ej kunnat svara upp mot dessa krav. Om den nya djurskyddslagstiftningenskall kunna omsättas i praktiken krävs att de lokala tillsynsmyndigheterna gesökade resurser och tillförs kompetens. Det måste vara en målsättning att tillsyningsmännenskall kunna vara rådgivande i djurskyddsfrågor. Dethar inom olika rättsområden lämnats åt kommunema att själva avgöra vilkakompetenskrav som skall ställas på deras befattningshavare. Mot bakgmnd avrådande missförhållanden och den nya djurskyddslagstiftningens intentioner ärdet befogat att i djurskyddsförordningen införa en skyldighet för kommunema"att utse tillsyningsmän med tillräcklig utbildning". Miljö-och hälsoskyddsnämndemas kontakter med lokala tjänsteveteri närer har i allmänhet minskat. Många tillsynsobjekt kräver dock veterinärmedicinska bedömningar, varför det är angeläget att varje kommun har kontakt med en lokal veterinär som anlitas i djurskyddsarbe tet. Sambanden mellan djurmiljö, djurhälsa och djurs välbefinnande är inom lantbmkets djurhållning ofta mycket komplexa. samtatt lantbrukets djur givits en särställning i den nya djurskyddslagen Prop.1989/90:1 Ii motiverar att den lokala tillsynsmyndigheten har tillgång tillveterinär 2 kompetens i denna del av tillsynen. Det är angeläget attförslaget om anvisningsveterinär förverkligas. Detkan inte anses befogat att varje kommun, med begränsad djurhållning, skall hakompetent tillsyningsmän och kontakt med anvisningsveterinär. En möjlighet tillmellankommunal samverkan måste finnas. 1 län torde 4 5 tillsynsmän medanvisningsveterinärer klara tillsynen. Olikalantbruksorganisationer har tagit initiativ till djurskydds-eller djuromsorgsprogram. Dessa program berörs inte i rapporten. Länsstyrelsenanser att initiativen är lovvärda och hoppas att de kommer att ledatill att djurskyddsfrågor integreras i produktionsrådgivningen. Kontakter böretableras mellan tillsynsmyndigheten och branschernas organ fördjurskyddsfrågor. En förtroendefull samverkan torde avsevärt förbättraförutsättningarna för det förebyggande djurskyddsarbetet. 1rapporten uttalas att den lokala tillsynsmyndigheten bör samarbeta med delokala djurskyddsföreningarna. anser att den exekutiva delen avdjurskyddstillsynen skall ske utan medverkan av djurskyddsföreningar.Djurskyddsföreningarna kan däremot tjäna som informationsförmedlare och vakareöver djurskyddslagens efterlevnad. 2.16 Länsstyrelseni : anser det vara av vikt att tillsynsmyndigheterna blir desamma som tidigare, samt att miljö- och hälsoskyddsnämnderna ges ökad befogenhet att besluta i djurskyddsären den. Denlokala tillsynen bör vara av likartad kvalitet i samtliga kommuner. Krav måstedärför ställas att kommunerna utser tillsynsman och att vederbörande har förändamålet erforderliga kunskaper. Tillsynsobjekten varierar från kommun tillkommun, varför kommunerna själva bör avgöra vilken kompetens tillsynsmannenskall besitta. 2.17 Länsstyrelseni : I den av lantbruksstyrelsen avgiv na rapporten konstateras att den nuvarande tillsynen är otillräcklig. Det framhålls också att tillsynen inte skall vara endast en kontroll utan i första hand ta sikte på information, upplysning och rådgivning. Vidare finner lantbruksstyrelsen att ett krav för att miljö- och hälsoskyddsnämnderna skall kunna utöva denna verksamhet är att kommunerna förfogar över kvalificerad personal. Länsstyrelsendelar lantbruksstyrelsens uppfattning på dessa punkter. 2.18 : Tillkomsten av ny och ändrad lagstift ning på miljö- och hälsoskyddsområdet gör att djurskyddstillsynen kan samordnas med annat tillsynsansvar som miljö- och hälsoskyddsnämnder na har och kommer att få beträffande jordbruksföretagen. Mångakommuner, främst sådana där det förekommer en omfattande djurhållning, har avsatt resurser för och byggt upp en väl fungerande 26 Likväl riktas betydande kritik Prop. 1989/90:11 i motmiljö- och hälsoskyddsnämndernas sätt att sköta djurskyddstillsynen. Bilaga 2 Frånberörda statliga instansers sida vill man ingripa styrande och reglerande. Omman från statens sida egentligen inte har förtroende för den kommunaltorganiserade djurskyddstillsynen borde konsekvensen bli att staten somförfogar över en veterinärorganisation tar över hela ansvaret fördjurskyddstillsynen. Vid sin granskning av förslagen i lantbmksstyrelsensrapport utgår dock från fortsatt kommunalthuvudmannaskap. Arbetsgmppenhar föreslagit att det i djurskyddsförordningen införs en föreskrift medskyldighet för kommunerna att utse tillsynsmän med erforderlig utbildning.Kommunförbundets representant i arbetsgmppen har reserverat sig mot förslagetmed hänvisning till vad departementschefen anfört i propositionen (1987/88:93)Djurskyddslag, m.m. Styrelsen delar reservantens uppfattning. Arbetsgmppenföreslår att alla kommuner skall ha en "anvisningsveterinär" somskall delta i verksamhetsplaneringen vad gäller riktad tillsyn. I djurskyddsärendensom handläggs i nämnden skall han inkomma med skriftligt yttrande och/ellernärvara vid nämndens sammanträden. Styrelsen anser att det bör ankomma påvarje kommun att avgöra behovet av om och när veterinärexpertis behöver anlitasi djurskyddsärenden. Styrelsen anser vidare att deltagande i projektinriktadtillsyn skall vara frivillig och att hänsyn måste tas till enskilda kommunerspersonella och ekonomiska resurser. Förslaget att två eller flera kommunergenom interkommunal samverkan löser djurskyddstillsynen kan vara en framkomligväg särskilt för kommuner med ensaminspektörer under fömtsättning att samverkankan etableras i sådan form att en kommun är arbetsgivare. 2.20Centralorganisationen /SR: instämmer i medlemsför bunden Agrifacks och veterinärförbunds yttranden Attkommunens miljö- och hälsoskyddsnämnd som lokal tillsynsmyndighet förfogaröver kvalificerad personal med lämplig utbildning så att tillsynen utförs påett ändamålsenligt sätt. 2.22Föreningarna djurens vänners riksorganisation: Förslaget om anvisningsveterinärär välgmndat och torde i många fall redan finnas i form av stadsveterinär m.m.Att däremot hänskjuta handläggningen till enskild tjänsteman är knappastförenligt med svensk rättstradition och innebär en fara för rättssäkerheten.Vissa tjänstemän har inte klart för sig vad som t. ex. är offentlighandling. Ilantbmksstyrelsens nu gällande kungörelse LSFS 1982:34 finns bestämmelser omatt tillsynsorganisationen skall förfoga över kvalificerad personal. Detta hardock ofta inte blivit beaktat av kommunema. Detär allmänt känt och av utredningen konstaterat att djurtillsynen är lågt prioriterad i de flesta kommuners budget. Det är därför nödvändigt med i författning fastställda och tvingande kompetenskrav för djurtillsy- 27 ningsmän om tillsynenskall kunna förbättras. Osäkra tillsyningsmän bi- Prop. 1989/90:118 dragerockså till att handläggningstiden blir lång med ökat lidande för Bilaga 2berörda djur. framgår en tydlig diskrepans mellan vad tillsyningsmyn-digheterantager och vad som är en realitet t.ex. beträffande antalet tillsyningsobjektsom pälsfarmare m. m. Därförär vi av den uppfattningen att lantbmksstyrelsen bör förestå en centralregistrering av tillsyningsobjekt till kommunemas ledning och hjälp. Lantbmksföretagarregister,som lantbmksstyrelsen redan utfärdat anvisningar för, och uppgifter från kennelkonsulenterm. bör kunna databehandlas. Tillsyningsmannatjänsterbör inrättas efter , eUer etc. relaterat till antalet tillsyningsobjekt/djurtäthetm.m. Särskilda bemanningsregler finns för t.ex. handelsfartyg och ettmotsvarande system bör inte vara omöjligt att normera också fördjurskyddstillsynen. Enbartrekommendationer om tillsyn räcker inte. Utredningenhar knappast ifrågasatt djurskyddstillsynens organisatoriska utformning. Vigör därvidlag en annan bedömning och ställer oss frågande till hur det system som fått så mycket kritik från riksdag, djurskydd och allmänhet och som i daguppvisar sådana brister skall kunna fungera som ett instmment för en"innovation" som utredningen uttrycker det, utan betydandeförändringar? , djurtillsyningsmän, utredningsmaterial och enligt vad som i övrigt ärallmänt känt föreligger en markant beslutsvånda i djurskyddsärenden. Kommunalanämnder och tillsyningsmän känner osäkerhet vid handläggningen av ärenden ochväljer att inte inskrida för att inte utsättas för negativ kritik. Motbakgmnd härav är det rimligt att s. k. problemobjekt där ärendet ännu eftert. ex. är föremål för handläggning obligatoriskt hänskjuts direkt tidlantbruksstyrelsen för handläggning. Härigenom skulle den kommunaladjurtillsynen avlastas tyngande fall och få tid för sortering och information m.m. Lantbmksstyrelsenskulle som central myndighet få ett mer direkt ansvar för kvalificeradeärenden och enhetlig bedömning. I förarbetet till den nya djurskyddslagen, samtav debatten i samband därmed, har lantbmksstyrelsen ett unikt stöd avdepartementschefen och även statsministem för organiserandet av en fungerandedjurskyddslagstiftning. En djurskyddstillsyn fömtsätter en bättrekunskap om lagstiftningen inte enbart från tillsyningsmän utan också frånhälsovårdschefers och de beslutande nämndemas sida. Föratt förverkliga en "innovation" fömtsätter detta en tämligen omfattandeoch ständig information av nya befattningshavare och nya förtroendevalda,vilket också fömtsätter direkt intresse från de berörda. Reservationen frånkommunförbundets representant i utredningen är därför illavarslande, samtidigtsom utredningen genom enkäter också konstaterat att det skiljer mellantjänstemännens och kommunala politikers inställning till förbättraddjurtillsyn. Denovan föreslagna 2-årsregeln garanterar i grava fall en "innovation" 28 ochhindrar att djurtillsynen bara blir ett lapptäcke, men belastar inte Prop.1989/90: lli lantbruksstyrelsen vid en fungerande tillsyn. Utdragnaärenden Bilaga 2 kan däremot få en bättre handläggning och finansierasgenom avgiftsbeläggning eller debitering av kommuner som inte vill eller kanordna tillsynen m. m. inom skälig tid. 2.23 : 1 LBS rapport framförs kritik mot den nuvarande tillsynen enligt djurskyddslagen. LRF anser det inte tillfreds ställande att ambitionsnivån och kvaliteten på tillsynen varierar avsevärt mellan olika kommuner. Tillsynen över djurskyddet måste vara likformig över hela landet, vilket har betydelse bl.a. för att uppnå lika villkor för animalieproducenter varhelst deras företag är beläget. Betydelsen av detta framhålls även i en rapport från till jordbruksdeparte mentet . LRFstödjer uppfattningen att djurskyddet är en naturlig del av miljöochhälsoskyddsnämndernas arbetsuppgifter. Men har miljö- ochhälsoskyddsnämnderna gett denna verksamhet en låg prioritering. LRFstödjer uppfattningen i LBS rapport att ett primärt krav är att tillsynsorganisationenförfogar över kvalificerad personal så att fömtsättningar för en ändamålsenligoch en så långt möjligt likformig tillsyn skapas i hela landet. LRF stödjeräven kraftigt förslaget om att det i djurskyddsförordningen borde införas enskyldighet för kommunerna att utse tillsyningsmän med tillräcklig utbildning.Frågan diskuteras vidare under avsnittet utbildning för djurskyddstillsyn. LRFstödjer uppfattningen att länsstyrelserna bör ha ett särskilt ansvar för attden lokala tillsynen utformas på ett ändamålsenligt sätt men återkommer tillfrågan under avsnittet regional tillsyn. LRFstödjer uppfattningen att fortlöpande tillsyn är föga ändamålsenlig där manredan på förhand vet att djurskyddsproblem inte kan förväntas. Det är då bättreatt satsa resurserna på enheter där förhållandena inte är kända eller på den irapporten föreslagna typen av projektverksamhet. 2.24 : Rapporten konstaterar att kompeten sen hos miljö- och hälsoskyddsnämnderna inte är tillräcklig och här föreslår man en fortbildning av personalen. Förbundet vill med kraft framhålla att även ledamöterna bör innefattas i denna fortbildning och att därför lämpliga medel avsätts för detta. Vidarepåpekas i rapporten att distriktsveterinärerna bör få en större betydelse sområdgivare. Detta anser förbundet vara odelat positivt och förutsätter atttillräckligt med resurser avsätts för detta ändamål. 2.26Nordiska samfundet mot plågsamma djurförsök: Det framgår av den genomförda enkäten till alla miljö- och hälsoskyddsnämnder i landet att resursema för tillsyn enligt djurskyddslagen är bristfälliga i de flesta kom muner, för att inte säga direkt undermåliga. Visserligen måste det vara varje kommuns uppgift att själv bedöma hur stort behovet av tjänster för djurskyddstillsyn är, men eftersom erfarenheten är att kommuner- 29 naöverlag inte prioriterat denna del av sin tillsynsverksamhet, finns det Prop.1989/90:1 Ii anledning att ange i djurskyddsförordningen att kommunerna måsteskapa Bilaga 2 erforderliga resurser. Humvida särskilda djurskyddsinspektörerskall utses eller djurskyddet i mindre kommuner innefattas i en allmäninspektörstjänst bör varje kommun själv kunna bedöma, men gemensamt för allabör vara att kommunerna skall ha tillräckligt med personal för att utföra ettambitiöst tillsynsarbete på djursidan och denna personal skall vara välutbildad.Det är onekligen en fördel ur kompetenssynpunkt om en person får koncentrerasig helt på en del av tillsynsarbetet, i det här fallet djurskyddet, och detbör framhållas för kommunerna. Vi vill betona att särskilda djurskyddsinspektörstjänsterär att föredra i de allra flesta fall. Djurskyddstillsyni form av projekt eller riktad tillsyn är definitivt ett steg i rätt riktning. Detvore önskvärt med en betydligt utökad tillsyn i förebyggande syfte, vilketnaturligtvis kräver ökade resurser. En ambitiös samordnad satsning på tillsyn,information, rådgivning och kontroll, där centrala, regionala och lokala ledingår, kan i bästa fall få till effekt en uppryckning även från djurägarnassida, i varie fall hos dem som av okunnighet missköter djuren. 2.27Svenska djurskyddsföreningen: Vidare instämmer föreningen i arbetsgruppensförslag, att det i djurskyddsförordningen skall införas skyldighet förkommunerna att utse tillsyningspersonal med lämplig utbildning. Förkontroll av att kraven i djurskyddslagens § 4 uppfylls är ingående kunskaper i etologioch veterinärmedicin nödvändiga. Då produktionssjukdomar orsakar svåralidanden är det angeläget, att det utvecklas en avel, som tar större hänsyn tilldjuren än fallet är och därvid krävs insyn och tillsyn avveterinärmedicinsk expertis med kunskaper i genetik och utfodringslära. 1 frågaom sådan kvalificerad tillsyn bör två eller flera kommuner gemensamt utsekvalificerad personal såsom arbetsgruppen föreslår. Såsomarbetsgruppen framhåller måste kommunerna förteckna alla tillsynsobjekt i ettregister, om tillsynen skall kunna skötas på ett ändamålsenligt sätt. 2.29Sveriges djurskyddsföreningars riksförbund: En annan av SDR:s hjär tefrågor är att få en förkortad handläggningstid av djurskyddsärenden. Som det nu är förekommer ofta ett ohejdat överklagningsraseri. Även de enklaste ärenden kan föranleda detta .Enöverklagning i alla in stanser som förvaltningslagarna medger kan ta eller längre. är de vanvårdade djurens situation oförändrad. "God administrativ sed" gör nämligen att lägre myndigheter förblir overksamma tills ärendet behandlats färdigt i högre rätt. Det har sedan hänt att t.ex. jurister i sagt att ett ingripande inte är nödvändigt, "eftersom djuren ju klarat sig så länge utan att något katastrofalt hänt". Luften går ur ärendet. Berörda myndigheter har helt enkelt inte ork längre. Meddet sagda som utgångspunkt är arbetsgruppens förslag om ökad Prop. 1989/90: llikompetens hos tillsyningsmännen, behovet av att kunna delegera enklare Bilaga 2ärenden till tjänstemannen och behovet av anvisningsveterinär för miljöochhälsoskyddsnämnderna lättare att förstå.