prop · GD03107 · 1989-12-31 00:00:00 — Konventionen kan sägas bygga pågrundtanken att det är barnets intressen som i första hand skall tas till vara.Denna grundtanke kommer till uttryck i bl. a. regler som avser att garanteraatt en adoption kommer till stånd bara då detta är förenligt med barnets bästaoch som tillförsäkrar adoptivbarnet samma ställning i förhållande tilladoptanten som ett barn vars föräldrar är gifta med varandra. kommervidare att delta i det kommande arbetet inom på en konventionom internationella adoptioner. Närdet gäller adoptionsavtal med andra länder kan nämnas att förnärvarande har avtal med myndigheter eller organisationer i ,, och . Ianledning av vissa remissynpunkter från för Internationell Adoption vill jag framhålla följande. Somovan framgår är den svenska lagstiftningen utformad så att adoptioner tillSverige skall ske på ett etiskt godtagbart sätt. Huvuddelen av adoptioneraa gårgenom auktoriserade adoptionsorganisationer. Det gör att enskilda familjer kanadoptera även om de inte har detaljkunskap om andra länders rättssystem, kulturetc. Till adoptionsorganisationerna utgår statsbidrag och till familjeraa ettbidrag för adoptionskostnaderna. Familjersom har särskilda förbindelser i andra länder har möjlighet att adoptera bara utan att gå genom någon organisation. Det gäller ofta 58 svenskarbosatta i det land där de adopterar eller invandrare till Prop.1989/90:107 som adopterar i hemlandet. Några skäl att förbjuda adoptioner avdetta slag finns inte. Givetvis bör också dessa adoptioner ske på ett etisktgodtagbart sätt. skall i dessa fall kontrollera att förmedlingen av barnetsker på ett lämpligt sätt. Också i dessa fall skall familjen ha socialnämndensmedgivande att ta emot barnet. Avslutningsvisvill jag nämna förmynderskapsutredningens betänkande (SOU 1989:100)Adoptionsfrågor. Utredningen, som i första hand varit inriktad på de internationellaadoptionerna, har bl. a. undersökt om gällande bestämmelser i tillräcklig måntillgodoser barnens intresse. Utredningen har bl.a. föreslagit att vissabrister i detta hänseende avhjälps. Betänkandet remissbehandlas för närvarande.De av utredningen konstaterade bristerna är dock inte sådana som föranlederbetänkligheter inför en ratificering av konventionen. Artikel22 behandlar flyktingbarns rättigheter. Enligt min bedömning torde svensk rättoch praxis stå i överensstämmelse med konventionens krav. har nämnt den här artikeln som en av dem "där kränkningarsker". Beträffandede farhågor som framförts från . De fria kristnasamfundens råd, frikyrkoråd och Kristna Ungdomsråd om att barninte behandlas som självständiga individer vid handläggningen av asylärendenber jag att få hänvisa till vadjag anfört underartikel 12. RäddaBarnen, och har bl. a. velatunderstryka barnens rätt att bli hörda. Praxis i fråga om barnens hörande harjag redovisat under artikel 12. DO,statens invandrarverk. , Svenska röda korset och anser att offentligt biträde bör förordnas för ensammaflyktingbarn i högre utsträckning och på ett tidigare stadium än vad som sker . Enligt flyktingrådet är nuvarande praxis sådan att offentligt biträdeförordnas först . DO anser att offentligt biträde alltid börförordnas . Enligtpropositionen 1988/89:86 med förslag till ny utlänningslag m. m. (s. 135) böroffentligt biträde alltid förordnas då det är fråga om asylsökande som tillföljd av minderårighet inte ens med tolk kan förväntas utföra sin talan på ettur rättssäkerhetssynpunkt betryggande sätt. Så sker också i praxis. Närdet gäller de särskilda åtgärder som vidtas för dessa barn vill jag hänvisatill vad jag sagt i avsnitt 3.2 och beträffande omhändertagande av ensamma barnunder artikel 20. Jag återkommer också till frågorna i anslutning till artikel39. Avartikel 23 framgår att barn med handikapp liksom alla andra barn har rätt tillett fullvärdigt och anständigt liv, innebärande bl.a. ett aktivt deltagande isamhället. Att dessa barn inte skall inta någon andrarangs-plats utan i ställettack vare särskilda insatser från samhällets sida vara jämställda med andrabarn stämmer väl med den svenska grundsynen. Genomsocialtjänstlagen har kommunerna ett grundläggande ansvar för 59 att barn medfunktionshinder och deras familjer får det stöd och den hjälp Prop. 1989/90:107de behöver. övergripande ansvar för barn och ungdomar slås fastgenom 12 § socialtjänstlagen. Genom 6 § om bistånd tillförsäkras den enskilderätt till olika stödinsatser som han eller hon kan ha behov av och som intetillgodoses på annat sätt. ansvar för människor medfunktionshinder understryks genom föreskrifterna i 21 § socialtjänstlagen somhandlar om omsorger om människor med handikapp, vare sig det gäller barn ellervuxna. Enligt 21 § skall socialnämnden verka för att människor som av fysiska,psykiska eller andra skäl möter betydande svårigheter i sin livsföring fårmöjlighet att delta i samhällets gemenskap och att leva som andra.Socialnämnden skall medverka till att den enskilde får en meningsfull sysselsättningoch att han får bo på ett sätt som är anpassat efter hans behov av särskiltstöd. Förbarn med funktionshinder har landstingen byggt upphabiliterings-organisationer. I verksamheterna kan ingå t. ex. medicinskkontroll, utredning och behandling, sjukgymnastik, hjälpmedelsutprovning,språk- och talträning, pedagogiska insatser, stödsamtal och rådgivning tillföräldrarna. Ianslutning till landstingens hörcentraler och öronavdelningar finns pedagogiskhörselvård. Det pedagogiska stödet till synskadade barn ges i huvudsak avförskolekonsulenter samt reselärare för barn i skolåldern. Föräldrarmed ett handikappat barn som behöver särskild tillsyn och vård ihemmet kan få vårdbidrag med samma belopp som folkpensionen jämtepensionstillskott för en förtidspensionär. Omkring 16 300 vårdbidrag per månadberäknas bli utgivna . Vid bedömning av rätt till vårdbidrag beaktasäven merkostnader på gmnd av barnets handikapp. Den del av vårdbidraget somutgör ersättning för merkostnader är skattefri. För barn som vistas påinstitution kan s. k. ferievårdbidrag lämnas när barnet vistas iföräldrahemmet. Närdet gäller ekonomiskt stöd kan vidare nämnas att regeringen harförelagt en proposition med förslag om ett särskilt tillägg tillfolkpensionen till föräldrar som till följd av vård om ett handikappat barngått miste om ATP. I detta sammanhang bör också nämnas den i budgetpropositionenföreslagna höjningen av antalet dagar för den tillfälliga föräldrapenningenfrån nuvarande 90 . Syftet är att ge utökat stöd till föräldrarmed barn som bl. a. på gmnd av handikapp särskilt ofta har behov avföräldrarnas vård och omsorg. Nyabestämmelser om bilstöd till handikappade trädde i kraft den 1 oktober 1988.Stöd för inköp av bil kan numera lämnas föräldrar med barn med handikapp underfömtsättning att föräldern sammanbor med barnet och har behov av fordon förförflyttning tillsammans med barnet. Enligtlagen (1965:136) om elevhem för vissa rörelsehindrade barn m. fl. skall landstingskommunen sörja för att rörelsehindrade eller annars fysiskt handikappade barn som är i behov av inackordering för att kunna delta i grundskoleundervisning får inackordering i särskilda elevhem. Motsva rande gäller även förskolebarn. Barnen skall enligt lagen ha rätt till den vård som påkallas av handikappet. Avgift får inte tas ut för inackordering, vård eller förskoleundervisning. Enligtlagen (1985:568) om särskilda omsorger om psykiskt utvecklings- Prop.1989/90:107 störda m. fl. har psykiskt utvecklingsstörda rätt till särskildaomsorger om de behöver sådant stöd och sådan hjälp i sin livsföring och derasbehov inte tillgodoses på något annat sätt. De särskilda omsorgema, som kanvara boende i familjehem eUer elevhem, skall syfta till att ge psykisktutvecklingsstörda möjlighet att leva som andra och i gemenskap med andra.Omsorgema skall vara inriktade på att utveckla den enskildes egna resurser.Verksamheten skall vara gmndad på respekt för den enskildes självbestämmanderättoch integritet. De särskilda omsorgema är avgiftsfria. Enligt3 kap. skollagen (1985:1 100) har alla bam som är bosatta i landet skolplikt.Skolplikten motsvaras av en rätt att få utbildning inom det offentligaskolväsendet, dvs. gmndskolan, särskolan, specialskolan och sameskolan. Barai allmänhet har vanlig skolplikt. Den fullgörs normalt i gmndskolan. Denvanliga skolplikten är 9-årig och upphör vid utgången av det kalenderår dåbamet fyller . Ettövergripande mål för skolan är att den skall försöka motverka att elever fårsvårigheter i skolarbetet. Därför måste skolans innehåll, arbetssätt ochorganisation utformas så att den passar elevens behov. Detta har inneburit attvi har en långt gående integration av elever med fysiska handikapp i gmndskolanoch gymnasieskolan. Barnsom är psykiskt utvecklingsstörda eller har sådant fysiskt handikapp att deinte kan gå i gmndskolan har särskild skolplikt. Sådan skolplikt fullgörsnormalt i särskolan eller specialskolan. Psykiskt utvecklingsstörda tas i regelemot i särskolan och övriga i specialskolan. Densärskilda skolplikten är 10-årig och upphör vid utgången av vårterminen detkalenderår då baraet fyller . Om elev i gmndskolan inte tillfredsställandeslutfört sista årskursen när skolplikten upphör, men bedöms ha förmåga attfullfölja utbildningen, skall eleven beredas tillfälle att göra detta underhögst efter det att skolplikten upphörde. Detsamma gäller sådana eleveri specialskolan som inte är psykiskt utvecklingsstörda. Igymnasieskolan finns möjlighet till specialklasser med bl.a. lägre elevantalför syn- eller hörselskadade samt för rörelsehindrade elever. För döva ochhörselskadade elever finns en särskilt tillrättalagd utbildning inomgymnasieskolan på en ort i landet. Regeringenhar i febmari till överlämnat en proposition (1989/90:92) omgymnasieutbildning för svårt rörelsehindrade ungdomar. Förslaget tar sikte påspeciellt anpassad utbildning i gymnasieskolan kombinerad med särskildaomvårdnadsinsatser i vissa fall. Ungdomarsom inte kan gå i gymnasieskolan därför att de är psykiskt utvecklingsstördahar rätt att efter skolpliktens upphörande få annan utbildning inom detoffentliga skolväsendet till utgången av vårterminen det kalenderår då defyller . Om de inte bereds utbildning i specialskolan, skall de tas emot isärskolan. Utbildningenvid gmndskolan, särskolan och specialskolan är kostnadsfri för eleverna. 1989års handikapputredning har till huvuduppgift att kartlägga och analysera de insatser för funktionshindrade som görs inom 61 samt inom habiliteringenoch rehabiliteringen. Utredningen har av- Prop. 1989/90:107 lämnatdelbetänkandet (SOU 1989:54) Rätt till gymnasieutbildning för svårtrörelsehindrade ungdomar, som ligger till gmnd för den tidigare nämndapropositionen om svårt rörelsehindrade ungdomars utbildning i gymnasieskolanoch delbetänkandet Överklagningsrätt och ekonomisk behovsprövning inomsocialtjänsten (SOU 1990:2), som bereds i regeringskansliet.Bland utredningar som berör handikappade och som remissbehandlats kannämnas hjälpmedelsutredningens betänkande (SOU 1989:39) och den s. k.hörselvårdsutredningens slutrapport. Statsbidragettill handikapporganisationema spelar en stor roll när det gäller insatseraa förhandikappade. budgetproposition förstärktes bidraget, vilket bl. a.innebar att fyra nya organisationer kunde få statligt stöd för sin verksamhet.En uppräkning föreslås i årets budgetproposition, vilket gör att bidraget totaltuppgår till 79 milj. kr. AUmänna arvsfondens medel anslås bl. a. till stöd tiUomsorger om bara och ungdom med handikapp. Som exempel på verksamheter somerhållit anslag kan nämnas verksamheter för dövblinda och hörselskadade samtlek och kommunikation för gravt utvecklingsstörda flerhandikappade. Statenshandikappråd verkar för förbättrade levnadsförhållanden för handikappade ochfrämjar samarbetet i handikappfrågor mellan samhällsorganen och mellan dessaoch handikapporganisationeraa. Beträffandeintemationellt samarbete vill jag här nämna att jag tagit initiativet till ettarbete i FN på intemationella normer med syfte att i praktiken säkerställa dehandikappades jämlikhet och fulla delaktighet i samhällslivet. Bametsrätt till hälso- och sjukvård enligt bestämmelsen i artikel 24, punkt 1överensstämmer med det övergripande målet för svensk hälso- och sjukvård,nämligen en god hälsa och en vård på lika villkor för hela befolkningen. Jagvill vidare nämna att det i förarbetena till hälso- och sjukvårdslagen(1982:763) anges att åtskillnad mellan människor vad gäller möjlighetema attfå vård inte får göras till följd av kön, nationalitet, ålder, språk, religion,kultur och andra liknande förhållanden (prop. 1981/82:97 s. 114). Bestämmelseraai punkten 2 uppfylls väl av vad som gäller inom svensk hälso- och sjukvård. JagviU särskilt framhåUa att svensk mödra- och bamhälsovård har som målsättningatt minska dödlighet, sjuklighet och handikapp hos blivande och nyblivna mödraroch hos bam. Målsättningen är vidare att söka minska skadliga påfrestningar förföräldrar och bam samt att stödja och aktivera föräldrar i deras föräldraskapoch härigenom skapa gynnsamma fömtsättningar för en allsidig utveckling hosbam. Såväl mödra- som bamhälsovården har i en inriktning på förebyggandeinsatser. Jag kan vidare nämna att beslutade om genomförandeav en allmän föräldrautbildning i anslutning till ett baras födelse (prop.1978/79:168, SoU45, rskr. Målen för verksamheten är ökade kunskaper,möjlighet tiU kontakt och gemenskap samt möjligheter till medvetenhet om ochpåverkan av samhälleliga förhållanden. Föräldrautbildning är en del avverksamheten inom mödra- och barahälsovården. I fråga om bestämmelsen i punkten 3 vill jag hänvisa till lagen 62 (1982:316)med förbud mot omskärelse av kvinnor. Med hänsyn tiU de Prop. 1989/90:107särskilda svårigheter som förelegat när det gäller det internationella arbetetmot kvinnlig omskärelse får det ses som en stor framgång att det varit möjligtatt i konventionen få in en bestämmelse som innebär förbud mot denna sedvänja.Som Rädda bamen påpekar i sitt remissvar får uttrycket traditionella sedvänjorsom är skadliga för bams hälsa anses innefatta sådana sedvänjor som behandlatsav kommisssionen för de mänskliga rättigheterna, nämligen kvinnlig omskärelse,traditionella sedvänjor vid födelsen och behandling som gynnar barn av manligtkön framför bam av kvinnligt kön. Barnmiljörådethar i sitt remissyttrande pekat på behoven av t. ex. barnkunnig personal ochbarnvänliga lokaler inom hälso- och sjukvården. Jag delar barnmiljörådetssynpunkter och vill understryka betydelsen av det närmast självklara i den hälso- och sjukvård som berör bam tar hänsyn till barns särskildafömtsättningar och behov. Jag kommer även att beröra denna fråga i anslutningtill artikel 31. Jag vill även hänvisa till 18 § socialtjänstlagen som åläggerhuvudmannen för bl. a. ett sjukhus att se till att barn får ta del i verksamhetsom motsvarar förskola eller fritidshemsverksamhet. Baramiljörådethar vidare framhållit att man vid anläggandet av hälsoskyddsaspekter bör utgåfrån riskeraa för påverkan på bam och inte enbart från riskerna för påverkan påvuxna. Detta gäUer enligt rådet t. ex. gränsvärden för miljögifter ochstrålningsdoser, där bara är mycket känsligare än vuxna för påverkan. Jagdelar även dessa baramiljörådets synpunkter och vill peka på att det iförarbetena (prop. 1981/82:219 s. 56) till hälsoskyddslagen (1982:1080)framhålls att sanitär olägenhet får anses föreligga även när en störaing ärskadlig enbart för dem som är känsligare än "normalt". Jag vill ocksånämna den i Qor tillsatta kommittén för översyn av miljöskyddslagstiftningen(Dir. 1989:32) som bl.a. har till uppgift att utreda hur de olika lagarna somgäller miljöskydd skall kunna bli effektivare i arbetet för en bättre miljö. Beträffandede farhågor som uttryckts av bl. a. Kristna Ungdomsråd rörandebristfalligheter i miljön i dagens svenska skolor ber jag att få hänvisa till vadjag anfört under artikel 3 punkt 3. DOhar pekat på att asylsökande bam i endast har rätt till akut sjukvård.DO har bl. a. åberopat att krävt att allaasylsökande bam skall få tillgång till ordinär bamhälsovård. pekat på är en följd av de allmänna bestämmelserna i hälso- ochsjukvårdslagen om ansvar för hälso- och sjukvård. Hälso- ochsjukvård skall således erbjudas dem som är bosatta i landstingskommunen (3 §).Om någon som vistas i landstingskommunen utan att vara bosatt där behöveromedelbar hälso- och sjukvård, skall landstingskommunen erbjuda sådan vård. Sålänge ett flyktingbarn inte anses bosatt i har det sålunda endast rätttill omedelbar hälso- och sjukvård. Artikel24;s bestämmelser om rätt till sjukvård skall i detta sammanhang jämföras med artikel 22;s bestämmelser om flyktingbarns rättigheter. En sådan jämförelse ger enligt min mening inte vid handen att den svenska 63 regleringen skulle stå istrid med konventionens bestämmelser i nu aktuellt Prop. 1989/90:107 hänseende.Den fråga som ombudsmannen pekat på torde också till dels få sin lösning i ochmed att den eftersträvade snabbare handläggningen av asylärenden kommer tiUstånd. Oberoende härav vill jag emellertid betona att jag fömtsätter att man -när det gäller att erbjuda flyktingbam hälso- och sjukvård i så storutsträckning som möjligt utgår från bamets behov. Jag kan därvid hänvisa tillsocialstyrelsens allmänna råd (1988:8) Hälsovård för flyktingar och asylsökande.Jag fömtsätter också att frågan uppmärksammas vid översyn avdet psykiska och fysiska hälsoläget hos landets flyktingbam ochflyktingungdomar. artikel 25 inskrivna rätten till tillsyn över behandling m.m. av omhändertagnabam står i samklang med vad som gäller för vård av unga enligt LVU. Enligt 5 §LVU skall socialnämnden noga följa vården av den som har beretts vård med stödav lagen. När vård enligt lagen inte längre behövs skall nämnden besluta attden skall upphöra. I samma paragraf och i 41 § socialtjänstförordningen(1981:750) finns vidare bestämmelser som tar sikte på en regelbundenuppföljning av om vården fortfarande behövs. I 13 och 21 §§ nya LVU finnsbestämmelser motsvarande de nu angivna. Beträffande bara som vårdas enligtlagen om beredande av sluten psykiatrisk vård i vissa fall (LSPV) gäller deallmänna kraven på god vård enligt den svenska hälso- ochsjukvårdslagstiftningen. I LSPV finns vidare särskilt föreskrivet att den somhar beretts vård ofördröjligen skall skrivas ut, om det inte längre finnsfömtsättningar för vård. Frågan om utskrivning skall prövas fortlöpande (16 §). Deprinciper som gäller enligt svensk socialtjänst- och svensk socialförsäkringslagstiftningöverenstämmer väl med bestämmelseraa i artikel 26 om social trygghet. Tillområdet för social trygghet hör också hos oss lagen (1947:529) om allmännabambidrag och lagen (1964:143) om bidragsförskott. Somjag nämnt i avsnitt 3.2 utgör det aUmänna bambidraget vårt äldsta, alltjämtgällande,särskilda ekonomiska stöd till familjer där det finns bam ochungdomar. Bambidraget, som utges med samma belopp för alla bam , betalas ut tiU ca en miljon familjer med sammanlagt ca 1,6 miljoner bam.Familjer med tre eller flera bam får dessutom flerbams-tiUägg. per bara och år. Per månad utgörbarabidraget . Inklusive flerbarastillägg erhåller en familj med fem bara5488 kr. 1 samband med skattereformen har fömtskickatsatt bambidraget skall höjas fr.o.m. tiU . Förelever i gmndskolan eller viss annan utbildning som fyllt utgår förlängtbambidrag. Bidraget utgår med samma belopp som det allmänna bambidraget. Jagbehandlar rätten till studiehjälp för elever i gymnasieskolan i anslutningtill artikel 28. Barnpensionutges till bam vars far eller mor eller båda föräldrar har avlidit. Bampensionfrån folkpensioneringen utges fr. o. m. av basbeloppet.Utgår bampension från tilläggspensioneringen, som är knuten till den avlidnaföräldems arbetsinkomst, minskas Pensionen från folkpensionering- Prop. 1989/90:107en skall dock alltid utgå med av basbeloppet. Jagåterkommer i anslutning till artikel 27 till de övriga formerna av ekonomisktstöd till barnfamiljer. Föräldraförsäkringen har jag redan behandlat ianslutning till artikel 18. Närdet gäller en konventionsstats skyldighet enligt artikel 27 att biståföräldrarna i fråga om att förverkliga varje barns rätt till en rimlig levnadsstandardtorde väl som jag framhållit i avsnitt 3.2. uppfylla de krav somställs. När det gäller stöd till föräldrar i annat avseende än ekonomiskt fårjag hänvisa till vad jag anför i samband med övriga artiklar som berör deförhållanden som är en förutsättning för barns utveckling i olika avseenden. Förutomdet allmänna barabidraget, som jag behandlat i anslutning till föregåendeartikel, kan här nämnas bostadsbidragen och bidragsförskotten. Bostadsbidraglämnas till ca 230000 familjer med ca 465000 bam. Bidragsförskottkan enligt lagen (1964:143) om bidragsförskott lämnas för barn som endast en avföräldrarna har vårdnaden om eller som står under vårdnad av annan änföräldrarna. Bidragsförskott kan också lämnas när föräldrarna har gemensamvårdnad men bor åtskilda. De bidragsberät-tigade barnen garanteras ettgenerellt ekonomiskt bidrag, som i regel motsvarar av basbeloppet. Antaletbarn för vilka bidragsförskott utgår kan beräknas till drygt 270000. Ettsärskilt bidrag lämnas till sådana barn som är adopterade av endast en person.Reglerna motsvarar i huvudsak dem som gäller för bidragsförskott. Bidraglämnas vidare under vissa fömtsättningar till föräldrar som adopterar barn frånutlandet. Föräldrarmed ett sjukt barn som behöver särskild tillsyn eller vård i hemmet har rätttill vårdbidrag enligt regler som motsvarar dem som avser vårdbidrag tillföräldrar med ett barn med handikapp. Jag har redogjort för dessa regler ianknytning till artikel 23. Somjag nämnt i avsnitt 3.2 har underhållsbidragskommittén till uppgift att se överreglerna om underhållsbidrag, bidragsförskott och andra system som påverkarsärlevande föräldrars ekonomi. I sitt avlämnade betänkande (SOU 1990:8)Samhällsstöd till underhållsberättigade barn presenterar kommittén treidéskisser till olika modeller som tänkbara ersättningar tillbidragsförskottssystemet. Bestämmelsernai socialtjänstlagen om rätt till bistånd är väl förenliga med artikeln. Jagvill särskilt hänvisa till föreskrifterna i 6 § om att den enskilde har rätttiU bistånd av försörjning och sin livsföring i övrigt,om hans behov inte kan tillgodoses på annat sätt. Den enskilde skall genombiståndet tiUförsäkras en skälig levnadsnivå. Biståndet skall utformas så attdet stärker hans resurser att leva ett självständigt liv. Såvittavser punkten 4 kan jag hänvisa till bestämmelserna i 17 § lagen om bidragsförskott som rör skyldighet att vidta de åtgärder som blir erforderliga i fråga om krav eller annan indrivning av 65 5 1989/90. 1 saml Nr 107 bidragsförskott från denunderhållsskyldige. Lämnas förskott på under- Prop. hållsbidragi förhållafide till den förälder som inte har vårdnaden om barnet skall denunderhållsskyldige, så länge bidragsförskott utgår, till den försäkringskassa där hanär inskriven erlägga fastställt underhållsbidrag som svarar mot förskottet.Det ankommer på den att vidtaåtgärder för att driva in fordringen, om den underhållsskyldige inte fullgör sinbetalningsskyldighet efter förmåga. Sverigehar tillträtt utöver en nordisk konvention på området om indrivning av underhållsbidrag och såväl som 1973års Haagkonventioner om erkännande och verkställighet av avgöranden angåendeunderhållsskyldighet. deltar också i s.k. reciprocitetsarrangemang förindrivning av underhållsbidrag med delstaten i sedan den Iseptember 1988 och med sedan den (jfr prop.1987/88:106 och 1988/89:32). Diskussioner pågår med flera amerikanska delstateroch med om liknande reciprocitetsarrangemang. har undertecknat1988 års Luganokonvention om domstolsbehörighet och om verkställighet av domarpå privaträttens område. Denna konvention, som är öppen för den europeiskagemenskapens, EG:s och den europeiska frihandelsorganisatio-nens, EFTA:smedlemsländer, innehåller bestämmelser om verkställighet av domar som avserunderhållsbidrag. Frågan om en svensk ratificering av Luganokon ventionenövervägs inom .