prop · GD0374 · 1989-12-31 00:00:00 — Även om det i övergångsskedet kan uppstå vissa svårigheter medkompetensförsörjningen vid de lokala skattekontoren kan man därför enligt minmening förlita sig på att en integrerad verksamhet som även omfattar mervärdebeskattningenpå det hela taget kommer att fungera väl. Jag anser fördelama med integrationenvara så stora att de klart överväger de svårigheter som inledningsvis kanuppstå på just mervärdeskattens område. Ettannat område där remissinstansema har delade meningar är processföringen. Somjag redan har nämnt anser flertalet remissinstanser att processföringen börhållas samlad på en plats i varje län. För egen del vill jag anföra följande.Det förslag till omprövningsförfarande i första instans och former föröverklagande som jag strax skall lägga fram (avsnitt 8 resp. 9) bygger på ennära samordning av löpande granskning, beskattningsbeslut, omprövning i förstainstans och processföring. En sådan samordning har betydande fördelar för såvälde skattskyldiga som skattemyndigheterna, i form av ökade möjligheter till godservice och högre effektivitet. För att uppnå detta krävs vissa organisatoriskaanpassningar. är det inte minst från rättssäkerhetssynpunkt nödvändigt att beakta behovet av specialistkompetens i materiellt ellerprocessuellt komplicerade ärenden. Jag förordar en lösning som, i vart fall påsikt, innebär en fördelning av processföringsuppgiftema mellan skallekontorenoch en för länet gemensam specialistenhet för rätts- och processfrågor. Förhandläggning av överklaganden inom skattekontoren talar främst effektivitets- men även serviceskäl. Det är en uppenbar fördel att en och samma enhet kan behandla ett beskattningsärende i samtliga led. Det blir lättare att vid ett överklagande utveckla myndighetens skäl för sitt ställ ningstagande om tjänstemannen redan är väl insatt i ärendet. I flertalet fall torde en sådan ordning även leda till enklare och smidigare kontakter med de skattskyldiga. Den ordning för överklagande som jag strax skall föreslå har nämligen av bl. a. serviceskäl utformats så att överklagandet har nära anknytning till omprövningsförfarandet. Detta, som fömtsätts hanteras av skattekontoren, ställer i vart fall i ärenden av mera normal beskaffenhet i stort sett samma krav på kompelens som processföringen. kommerför övrigt myndighetens beslut i ett omprövningsärende, i den Prop.1989/90:74 mån den skattskyldiges yrkande inte bifalls, vanligen att kunnafylla funktionen som myndighetens yttrande till länsrätten. Jaganser sålunda att övervägande skäl talar för att den enhet inomskattemyndigheten som har fatlat ett överklagat beslut i stor utsträckninganförtros att föra det allmännas talan i förvahningsdomstol. Undantag böremellertid göras för mål av invecklad beskaffenhet och fall där det avsärskilda skäl är lämpligt att någon annan enhet än den som. handlagt ärendetför det allmännas talan. Dennu angivna lösningen kan av främst praktiska skäl inte förverkligas fullt ut inära anslutning till att den nya organisationen träder i kraft, utan detta fårske successivt. Den nya organisationen bör först få vinna stadga och det ärlämpligt att den i första hand tar sig an de övriga omfattande förändringar somförestår vad gäller förfarande och materiella regler. Även behovet att förstvinna erfarenhet av den nya ordningen med sakprocess talar för attprocessföringen till en början i stor utsträckning sköts under medverkan ochöverinseende av länsgemensamma funktioner. En viktig uppgift för dessa blir attsuccessivt bygga upp den kompetens som krävs vid skattekontoren. I vilken taktdetta kan ske beror givetvis ytterst på geografiska och andra fömtsättningarsom varierar från län till län. Föratt undvika missförstånd villjag framhålla att vad som har sagts enbart tar siktepå de fall då en skattskyldig överklagar myndighetens beslut. Jag kommer straxatt föreslå att skattemyndighetema i länen inte skall ha någon möjlighet attför det allmännas räkning överklaga ett beskattningsbeslut. Den rätten, somför övrigt avses bli sparsamt utnyttjad, skall endast tillkomma RSV. Närdet gäller revisionsverksamheten vill jag understryka det som sägs i förslagetom nödvändigheten att söka efter länsanpassade lösningar. Förutsältningamavarierar så starkt mellan olika län och verksamhetsorter att del inte går attdra någon generell gräns mellan revisioner som med fördel kan utföras lokaltoch sådana som bör utföras av länsgemensamma funktioner. Utgångspunkten bördock vara att revisioner i större eller mindre utsträckning skall kunna utförasvid alla lokala skattekontor. RSVhar på uppdrag av regeringen redovisat en plan för genomförandet av den nyaorganisationen. I planen behandlas, fömtom uppläggningen av arbetet, tidpunkterför de olika stegen i genomförandet etc, också frågor om verksamhetensutveckling, styming och uppföljning m. m. Avsikten är att ett antal frågorskall utredas vidare i arbetsgmpper inom skatteförvaltningen.Genomförandeplanen skall fortlöpande kompletteras och aktualiseras. I sambanddärmed kommer redovisning att lämnas till regeringen. Tillde frågor som behöver utredas ytterligare hör den framtida utveck- . lingen avverksamheten vad gäller skattekontrollens inriktning och förhållandet mellankontroll och service. Vidare krävs utredning om hur kompetensbehovet skalltillgodoses i samband med övergången till den nya organisationen och iframtiden. En annan fråga är hur behovet av statistik och annan information föruppföljning och styming skall tillgodoses i den nya organisationen. Det gällersåväl förvaltningens eget behov som stats- maktemas behov av meraövergripande information om administrationskostnader för olika skatter,produktivitetsutveckling m. m. Jag utgår från att bl. a.de nu nämnda frågoma kommer att analyseras och belysas utförligt i det av RSVplanerade arbetet. Takten i genomförandet avmyndighetemas nya inre organisation är också beroende av hur lokalbehovet påorterna för de lokala skattekontoren kan tillgodoses. Frågan kräver ytterligarebelysning och jag avser att ta upp den närmare inför regeringen. Jag kommer dessutom attsenare för regeringen lägga fram förslag till den reglering som krävs avmyndighetemas inre organisation, förfarandet vid tillsättning av tjänster isamband med övergången till den nya organisationen m.m. 4.2 Myndighetsbeslut och lekmannamedverkan Mittförslag: Beslut om taxering fattas av skattemyndighetema. Denuvarande taxeringsnämndema ersätts med förtroendeorgan, kallade skattenämnder,som ingår i skattemyndighetema. Det finns en skattenämnd vid varjeskattekontor. Nämnden kan delas in i avdelningar. Skattenämndenfattar för myndighetens räkning beslut i ärenden där ett behov av insyn ochinflytande av lekmän gör sig gällande. I andra fall fattar tjänstemännenbesluten. Kommitténsförslag: Överensstämmer med mitt. Kommittén utgår dock från nuvarandeorganisation och föreslår att en skattenämnd bildas vid varje lokalskattemyndighet och länsskattemyndighet. Remissinstanserna:Kammarrätten i menar att skattenämn-dema bör ges en friståendeställning, annars sätts tilltron till nämndemas objektivitet i fara. Någraremissinstanser anser att i skattemyndigheten samlas oförenliga funktioner,särskih med hänsyn till att skattemyndigheten också skall uppträda som part idomstol. Ett par remissinstanser framför att de skattskyldiga inte kommer attfå förtroende för skattemyndigheten. Skälen för mitt förslag:Riksdagens principbeslut innebär att taxeringsbesluten skall fattas avskattemyndigheten. Vid vaije länsskattemyndighet och lokal skattemyndighetskall bildas en skallenämnd, ett förtroendeman-naorgan som ersätter denuvarande taxeringsnämndema och för myndighetens räkning fattar beslut iärenden där ett behov av insyn och inflytande gör sig gällande. Övriga beslutskall fattas av tjänstemän. I den nuvarandetaxeringsorganisationen ligger utrednings- och kontroll-funktionema hoslänsskattemyndighetema och de lokala skattemyndigheterna medanbeslutsfunktionen ligger hos ett stort antal taxeringsnämnder som är atl ansesom egna myndigheter. har länsskaltemyndigheten ansvaret förtaxeringsverksamheten i länet. En stor del av de nuvarande bristema i fråga omenhetlighet och kvalitet i beslutsfattandet har ett direkt samband medtaxeringsorganisationens utformning. tet innebär att denmyndighet som har ansvaret för taxeringsverksamheten också fattartaxeringsbesluten. Därigenom befrämjas enligt min mening objektivitet ochlikformighet i beslutsfattandet vilket torde stärka förtroendet förskattemyndigheterna. Jag delar därför inte de farhågor som någraremissinstanser fört fram. Med denorganisationsförändring jag föreslår skulle principbeslutet innebära att detskapas endast en skattenämnd i ett län. Vid varje skattekontor skulle nämndenarbeta på en eller flera avdelningar. En sådan ordning är naturligtvis fulltmöjlig. Den skulle emellertid medföra att det i varje län måste tillskapas ettstort antal avdelningar. Det kan befaras att en sådan ordning skulle bliosmidig. Jag anser därför att en lämpligare organisatorisk lösning är att enskattenämnd bildas vid varje skattekontor. Vid större skattekontor får nämndendelas in i avdelningar. 4.3 Skattenämndema 4.3.1 Valbarhetsvillkor m. m. Mittförslag: Regeringen bestämmer ytterst det antal lekmän som skall utses förskattemyndigheterna. Lekmännen väljs av . Om det i länetfinns kommun som inte ingår i landstingskommunen får även fullmäktige i denkommunen välja ledamöter. Vidval av lekmän skall eftersträvas att lekmannakåren får en allsidigsammansättning med hänsyn till ålder, kön och yrke. Valbartill ledamot i skattenämnd är den som har rösträtt vid val av kommunfullmäktigeoch är kyrkobokförd i en kommun som ingår i länet och inte har förvaltareenligt 11 kap. 7§ . Det nuvarande kravet på svenskt medborgarskapoch insikt i beskattningsfrågor slopas. Detsamma gäller åldergränsen . Tjänsteman inom skatteförvaltningen eller vid allmän förvaltningsdomstoleller nämndeman i allmän förvaltningsdomstol får inte väljas till ledamot iskattenämnd. Skattemyndighetenfår entlediga en ledamot från sitt uppdrag om han visar gihigt hinder. Närett uppdrag blir ledigt, utses en ny ledamot för den tid som återstår. Ändrasantalet valda ledamöter, får nytilhrädande ledamot utses än treår. Lekmännen vid ettskattekontor indelas till tjänstgöring enligt särskilda tjänstgöringslistor. Kommitténsförslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt. Remissinstanserna: Fleraremissinstanser betonar att ledamötema måste ha goda kunskaper i skattefrågor.Sveriges revisorsamfund anser att man även fortsättningsvis bör ställa krav påinsikt i skattefrågor. RSV menar att någon lagreglering av kravet på insikt iskattefrågor inte behövs. anser att en bestämmelse motsvarandeden i 4 kap. 7§ att vid nämndemannaval skall eftersträvas attnämndemannakåren får en allsidigsammansättning med hänsyn till ålder, kön och yrke bör Prop. 1989/90:74 införasi NTL. Länsrätten i anser att det behövs en regel om att varjekommun/fögderi skall vara företrätt i lokal och regional nämnd. Skälenför mitt förslag: Lekmännen skall enligt principbeslut väljas avlandstinget eller i förekommande fall av och kommunfullmäktige.Så är fallet beträffande taxeringsnämnd i särskilttaxeringsdistrikl där mer än en kommun ingår (6§ tredje stycket GTL). Entreårig valperiod för lekmannaledamöterna gäller redan nu och bör lämpligenöverföras på den nya ordningen. Antaletledamöter vid varje skattemyndighet bör bestämmas av regeringen med möjlighetför denna att delegera uppgiften. Jag kan nämna att det för domstolarnas del ärså att vissa länsrätter själva bestämmer det antal lekmän som skall finnas viddomstolen, medan för andra kammarrätt beslutar om antalet lekmän. Antaletförtroendevalda bör hållas på en sådan nivå att tjänstgöringen i skattenämndinte blir alltför betungande. är det viktigt att ledamötema ärnärvarande på ett tillräckligt antal sammanträden för att upprätthålla sinakunskaper och för kontinuiteten i arbetet. Förnärvarande krävs av ledamot och suppleant i taxeringsnämnd att han är svenskmedborgare, inte är underårig eller har fyllt (8§ andra stycketGTL). Två utredningar, kommunaldemokratiska kommittén ochdiskrimineringsutredningen, har tagit upp frågan om medborgarskapskravet börfinnas kvar i samma omfattning som (Ds C 1983:4, Ds A 1984:6). På gmndvalav prop. 1985/86:7 om utlänningars rättsliga ställning har beslutatatt kravet på svenskt medborgarskap skall avskaffas på flera områden, därkravet på anknytning till kan tillgodoses på annat sätt (LU 12, rskr.33). I den nämnda propositionen föreslogs dock inte några ändringar i fråga ommedborgarskapskravet för ledamöter i taxeringsnämnd. Ett eventuellt avskaffandeav kravet borde enligt propositionen prövas i samband med de förslag tillgenomgripande förändringar av taxeringsorganisationen som väntades avskatteförenklingskommittén. Jaganser för egen del att kravet på svenskt medborgarskap för ledamöter inte börföras över på taxeringsnämndernas motsvarighet i den nya organisationen,skattenämnderna. uppgifter och befogenheter kan inte anses varaav sådan karaktär att man måste kräva svenskt medborgarskap hos ledamöterna.Det får i stället ankomma på dem som väljer personer att inneha dessa uppdragatt bevaka att personerna i fråga har tillräckliga kunskaper i svensk rätt ochsvensk förvaltning. Jag föreslår därför atl del för ledamot i skattenämnd skallkrävas rösträtt här i landet. Detta innebär att den som är utlänningför att kunna bli vald måste ha bott här och vara myndig. Detnuvarande kravet att ledamot i taxeringsnämnd inte får vara underårig behöverdärmed inte föras över på skattenämnden. Denövre åldersgräns som tidigare fanns för nämndemän i domstolar har numera tagits bort genom lagändringar i bl.a. och lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar (SFS 1988:616 och 270 617, prop. 1987/88:138).Den nuvarande åldersgränsen för ledamöter i Prop. 1989/90:74 taxeringsnämndbör av de skäl som låg till gmnd för de nämnda lagändringarna inte föras överpå skattenämnderna. Det får ankomma på de organ som nominerar och väljerledamöter atl noggrant pröva varje kandidats fömtsättningar för uppdraget. Isamband med att åldersgränen för nämndemän i domstolarna togs bort åladesvalförsamlingarna i lag att eftersträva en allsidig sammansättning avnämndemannakåren med hänsyn till ålder, kön och yrke. har i sittremissyttrande anfört att en motsvarande bestämmelse bör införas i NTL. Landstingetbör naturligtvis vid val av ledamöter se till att ledamöterna har en geografiskspridning inom länet. Någon uttrycklig regel om detta anser jag inte nödvändig. Enligt8 § GTL bör till ledamöter och suppleanter utses personer som har insikt i debeskattningsfrågor som ankommer på taxeringsnämnd. Jag föreslår inte någonmotsvarande regel vad gäller ledamöterna i skattenämnd. Ordföranden ochföredraganden skall inom skattenämnden svara för den särskilda sakkunskapen iskattefrågor. Detta innebär inte att kraven på lekmännen skall ställas lägre iframtiden. Tvärtom fömtsätter den nya organisationen kvalificerade ledamötermed erfarenhet från olika områden inom samhällslivet. Enligt min mening bör detdock inte i lag föreskrivas något särskilt kompetenskrav; formellakompetenskrav skulle begränsa möjligheten att till skattenämndemarekrytera erfarna och omdömesgilla personer. Det åligger i stället denominerande och väljande organen att noggrant pröva varje kandidatsfömtsättningar för uppdraget. IGTL finns inte några bestämmelser om yrkeskategorier som diskvalificeras somledamöter i taxeringsnämnd. 1 20 § lagen om allmänna förvaltningsdomstolarfinns däremot en uppräkning av dem som inte får vara nämndemän i allmänförvaltningsdomstol. Mitt förslag om en ändrad skatteorganisation har medförtförändringar även av denna paragraf Tjänsteman vid allmän förvaltningsdomstol,skattemyndighet, länsstyrelse eller under länsstyrelse lydande myndighet,lagfaren domare, åklagare, polisman eller advokat eller annan som har till yrkeatt föra andras talan inför rätta får inte vara nämndeman. Nämndeman i länsrättfår inte vara nämndeman i kammarrätt. Såfå grupper som möjligt bör uteslutas från möjligheten att vara leda möter i skattenämnd. Nämnden bör ju vara så allsidigt sammansatt som möjligt. Uppräkningen i lagen om allmänna förvaltningsdomstolar är av passad till de skiftande typer av mål som kan förekomma i länsrätt. Det är för skattenämndernas del inte motiverat att utesluta alla de kategorier som tas upp i den lagen. Endast sådana gmpper som typiskt sett kommer i kontakt med ärendena på sådant sätt att de lämpligen inte bör vara ledamöter i skattenämnd bör enligt min mening diskvalificeras. Jag före slår därför att tjänsteman inom skatteförvaltningen eller vid allmän förvaltningsdomstol eller nämndeman vid allmän förvaltningsdomstol inte skall få vara lekmannaledamöter i skattenämnd. Att generellt utesluta andra kategorier anser jag inte motiverat. I andra fall träder jävsreglema i 271 11 § FL in så att t. ex.en revisor som biträtt en skattskyldig vid upprättandet av självdeklaration ärjävig vid behandlingen i skattenämnd av frågor rörande deklarationen. (se prop. 1984/85:117 s. 16) kan taxeringsnämndens ledamöter ställas tillansvar för myndighetsmissbmk (numera tjänstefel). Detsamma bör gälla ledamötemai skattenämnd. Om de enligt vad som sägs i 20 kap. 1 § åsidosättervad som gäller för uppgiften kommer de således att riskera ansvar förtjänstefel. Med uttrycket "vad som gäller för uppgiften" avses lageller annan författning samt andra föreskrifter om det framstår som uppenbartoriktigt att föreskrivet handlingsmönster inte iakttagits (prop. 1988/89:113 s.24). Enligt riksdagensprincipbeslut skall de förtroendevalda ledamötema efter monter av det systemsom tillämpas för domstolamas nämndemän ingå i en "pool" som skallindelas till tjänstgöring enligt särskilda tjänstgöringslistor. Poolsystemetinnebär en flexibel organisation som lätt kan anpassas till skiftande behov vidolika skattemyndigheter och över tiden. Vid varje skattekontor skall finnas etttämligen stort antal lekmannaledamöter. Tjänstgöringen bör lämpligenschemaläggas så atl samma gmpp av lekmän ingår i skattenämnden med jämnaintervaller. Mittförslag: eller, om nämnden är avdelnings-indelad,avdelning av skattenämnden skall finnas en ordförande. Vid varje skattekontorskall det dessutom finnas ett antal vice ordförande. Till ordförande och viceordförande skall förordnas tjänstemän inom skattemyndighetema. En viceordförande skall inte vara knuten till en viss avdelning. Det ankommer ytterstpå regeringen att fastställa hur många vice ordförande det skall finnas vidvarje skattekontor. Skallemyndighetenschef får träda in som ordförande i skattenämnden vid behandling av ärende somav särskild anledning kräver hans medverkan. Kommitténsförslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt. Remissinstanserna: RSVanser att skattenämndens ordförande måste vara sakområdesexpert. Sådanaexpertkunskaper kan knappast förenas med de administrativa uppgifter som ärförknippade med chefsskapet. Myndighetschefen bör bl. a. av dessa orsaker intevara ordförande i skatle-nämnden. Däremot anser verket att det bör finnasmöjlighet för myndighetschefen att i vissa fall kunna träda in som ordförandei skattenämnden vid behandling av ärende som av olika skäl kan anses påkallahans medverkan. påpekar att det ställs stora krav påledamötemas kompetens och ställer sig bakom förslaget att ordförande- och viceordförandeskapet överlämnas till tjänstemän inom skatteförvaltningen. Skälen för mitt förslag:Riksdagens principbeslut innebär att till ordförande och vice ordförande iskattenämnden skall förordnas tjänstemän inom skatteförvaltningen, normalt frånden egna skattemyndigheten. igenom understryks att detär fråga om en nämnd inom myndigheten, inte Prop. 1989/90:74 en annaninstans. Som ordförande bör enligt principbeslutet i första handmyndighetschefen komma i fråga, eftersom denne har ansvaret för myndighetensverksamhet (prop. 1986/87:47 s. 126). RSVpåpekar i sitt remissyttrande att myndighetschefen normalt inte skall varaordförande i skattenämnden. Jag delar verkets uppfattning. Detta gäller särskiltmed hänsyn till den organisationsförändring jag förslagit. Med endast enskattemyndighet i länet torde de administrativa uppgiftema bli så betungandeatt ordförandeskapet får uteslutas redan av den anledningen. RSVhar vidare föreslagit att myndighetschefen bör kunna träda in som ordförande iskattenämnden i enstaka ärenden där det är påkallat. Även i detta avseendebiträder jag verkets förslag. ingår i skattemyndigheten. Det ärdå naturligt att myndighetens chef med sitt övergripande ansvar förverksamheten i länet kan gripa in i beslutsfattandet vid behandling av ärendenav en alldeles speciell karaktär. Ett sådant ingripande torde självfallet varapåkallat endast i sällsynta undantagsfall. Kommitténföreslår att tjänstemän inom skatteförvaltningen, dvs. inom skattemyndighetemaeller RSV, skall förordnas som ordförande. För egen del anser jag dock att detinte bör komma i fråga att förordna tjänstemän inom RSV. Jaghar i avsnitt 4.2 föreslagit att det vid varje skattekontor skall finnas enskattenämnd. Vid de större skattekontoren skall nämnden kunna delas in iavdelningar. Det är lämpligt att den tjänsteman som förordnas som ordförandeeller vice ordförande också tjänstgör vid det skattekontor där nämnden ärverksam. Därigenom kan arbetet flyta smidigare. Något absolut krav att såskall vara fallet bör dock inte uppställas. Kommitténföreslår i sitt slutbetänkande, till skillnad från sin ståndpunkt iprincipbetänkandet, att vice ordförandena inte skall vara knutna till vissavdelning. En mer flexibel lösning är enligt kommittén att ett tillräckligtantal vice ordförande förordnas att tjänstgöra vid skattenämnden och att dekan arbeta där det finns behov. Regeringen, eller den myndighet regeringenbestämmer, bör fastställa antalet vice ordförande vid varje myndighet. Jagdelar kommitténs uppfattning. 1 överensstämmelse med mitt förslag att detskall finnas en skattenämnd vid varje skattekontor bör dock en vice ordförandevara knuten till ett visst kontor. 18 1989/90. 1 saml Nr 74 Mittförslag: är beslutför när ordföranden eller vice ordföranden ochfyra övriga ledamöter är närvarande. Fler än ordföranden eller viceordföranden och fem övriga ledamöter får inte delta vid behandlingen av ettärende. Vid omröstning iskattenämnden skall förvaltningslagens regler gälla. Kommitténsförslag: Kommittén föreslår att nämnden skall vara beslutför med ordförandeoch fem' övriga ledamöter. Om det sedan etl sammanträde har inletts inträffarförfall för annan ledamot än ordföranden skall nämnden vara beslutför medordföranden och fyra övriga ledamöter. Vad gäller omröstning överensstämmerkommitténs förslag med mitt. Remissinstanserna:RSV anser alt nämnden bör vara beslutför med ordföranden och fyra valdaledamöter. Hovrätten för anser det vara tillräckligt att fyraförtroendevalda kallas till varje sammanträde. Kammarrätten i anseratt det bör räcka med tre eller möjligen fyra valda ledamöter. Länsrätten iGöteborgs och län vänder sig mot förslaget att nämnden om förfallinträffar är beslutför med fyra lekmän. 1 stället borde endast ett påbörjatärende få slutföras om en lekman får förfall. Ingenremissinstans har yttrat sig om reglema för omröstning i skattenämnd. Skälenför mitt förslag: Enligt principbeslut skall fem lekmän kallas tillvarje sammanträde i nämnden. Därigenom avsågs möjlighetema att ge nämnden enmer allsidig sammansättning öka och en alltför kraftig neddragning av dennuvarande förtroendemannaorganisationen motverkas. 1 principbeslutet togs inteställning till hur många lekmän som skall krävas för beslutförhet. Någotskäl att nu ta en annan ställning i frågan om hur många lekmän som skall kallastill skattenämndens sammanträden finns enligt min mening inte. Den avkommittén föreslagna regeln kan emellertid befaras innebära att sammanträdeninte kan genomföras på gmnd av att ledamot innan sammanträdet fått förhinderoch det visar sig omöjligt att med kort varsel kalla in en annan.