prop · GD0374 · 1989-12-31 00:00:00 — får i dessa fall, oberoende av omfömtsättningar för eftertaxering föreligger, ompröva ett taxeringsbeslut tillden skattskyldiges nackdel efter det att deklarationen kom in tillskattemyndigheten, dock inte längre än till utgången av det femte året eftertaxeringsåret. Efterettårsperioden och t. o. m. femte året efter taxeringsåret får taxeringsbeslut tillden skattskyldiges nackdel meddelas om det föreligger fömtsättningar föreftertaxering. De nuvarande särskilda tids-fristema för eftertaxering vidskattebrott m. m. behålls men med den skillnaden att skattemyndighetens beslutskall meddelas inom de frister som gäller för ansökan om eftertaxeringhos länsrätten. Följdändring genomeftertaxering får ske även efter femårsperioden men senast inom sex månaderfrån det att det beslut som föranledde följdändringen meddelades. Kommitténs förslag: Överensstämmeri huvudsak med mitt. Kommittén föreslår dock att om den skattskyldige inte gerin självdeklaration i rätt tid skall skattemyndigheten kunna ompröva etttaxeringsbeslut till den skattskyldiges nackdel från det attdeklarationen kom in till skattemyndigheten, dock inte längre än till utgångenav det femte året efter taxeringsåret. Remissinstanserna: Någraremissinstanser är tveksamma lill eller avstyrker den ettårigaomprövningsperioden. Kammarrätten i Göteborgmenar att hänsynen till den skaltskyldiges rättssäkerhet kräver atttaxeringsbesluten för det stora flertalet skattskyldiga blir definitiva efteren och förordar ett förfarande med granskningsperioder av olikalängd. Gmndbeslutel bör vara bindande för skattemyndigheten om inte myndigheteni gmndbeslutel reserverat sig för att detta kan omprövas. Motsvarandesynpunkter har förts fram av länsrätten i . Skälen för mitt förslag:Principbeslutet innebär att perioderna för omprövning på initiativ av detallmänna kommer att variera beroende på om ändringen är till fördel ellernackdel för den skattskyldige. Bedömningen av om en ändring är till fördeleller nackdel ger sig ofta själv. Samtliga omprövningsbeslut som leder tillhögre skatt för den skattskyldige får anses vara till den skattskyldigesnackdel och kan således inte meddelas efter ettårsperioden om inteeftertaxeringskriterierna är för handen. Vid bedömningen av vad som är till denskattskyldiges fördel kan man på samma sätt utgå från altskattesänkningar är fördelaktiga. Vid omprövning Prop. efter ettårsperioden dåfömtsättningar för eftertaxering inte finns kan det ändå ofta finnas skäl attföre en initiativändring låta den skattskyldige Det kanundantagsvis finnas situationer när den skattskyldige anser att ett beslut,trots att det medför en skattesänkning, i ett större ekonomiskt perspektivinnebär en försämring för honom. den skattskyldige ettomprövningsbeslut efter utgången av taxeringsåret och finns inte fömtsättningarför eftertaxering skall beslutet inte fattas. Begärden skattskyldige själv omprövning skall skattemyndigheten inte gå in på enbedömning humvida beslutet är till nackdel eller fördel för honom. Någraremissinstanser har vänt sig mot att skattemyndigheten får möjlighet att inomett år efter taxeringsåret fatta omprövningsbeslut till den skattskyldigesnackdel. Mot detta vill jag anföra följande. Taxeringsförfarandetär en masshantering som drivs under stor tidspress. Trots att ambitionensjälvklart är att rikliga beslut skall fattas ärdetta i vissa fall inte möjligt att uppfylla. En bidragande orsak härtill äratt det material som de skattskyldiga lämnar i sina deklarationer ofta är oklarteller bristfälligt. 1 många fall tillkommer efter taxeringsperioden nyutredning eller nya bevis som taxeringsnämnden inte tagit ställning till. I enbetydande del av överklagandena från det allmännas sida till länsrätt medgerden skattskyldige helt eller delvis yrkandena. Det måste därför enligt minmening finnas möjligheter för skattemyndigheten att ompröva beslut till denskattskyldiges nackdel. I annal fall kan inte principen att förfarandet skallförskjutas mot första instans upprätthållas. Vid bedömningen av tidsfristenskall vägas in att länsskattemyndighetens möjlighet att i ordinarie ordningöverklaga ett taxeringsbeslut sträcker sig t. o. m. utgången avjuni året efter taxeringsåret. Taxeringarna står således öppna tilldenna tidpunkt. Handläggningen i länsrätt tar normalt mer än ett år.Ettårsfristen torde i regel komma att innebära att den skattskyldige snabbareän får besked om eventuella ändringar av sin taxering. Enkortare tid än är enligt min mening inte heller möjlig med hänsyn tillden femårsperiod som gäller för de skattskyldiga och till förslaget attkvittningsrätlen för det allmänna skall slopas. Omden skallskyldige inte lämnat självdeklaration i rätt tid skall enligtprincipbeslutet omprövningsbeslut till den skattskyldiges nackdel få fattasinom från det att deklarationen kom in till skattemyndigheten. 1 sittslutbetänkande föreslår skatteförenklingskommittén alt omprövningsbeslut tillden skattskyldiges nackdel skall få fattas från det attdeklarationen kom in till skattemyndigheten i dessa fall. Som motiv för sillförslag anger kommittén att för deklarationer som lämnats i rätt lid uppgår dentidsperiod inom vilken skattemyndigheten får fatta beslut lill nackdel för denskattskyldige till närmare . En omprövningsfrist efterdeklarationsinlämnandet för beslut lill den skattskyldiges nackdel skulledärför i många fall innebära att skattskyldiga, som vill spekulera i att undgåkontroll genom att deklarera sent blir otillbörligt gynnade. Deremissinstanser som har uttalat sig om förslaget har avstyrkt det. Även jag är tveksam tillförslaget. Det är naturligtvis viktigt att de som inte Prop. 1989/90:74 fullgörsin deklarationsskyldighet i rätt tid inte kommer i ett förmånligare läge än desom sköter sina åligganden. Reglerna får inte ge utrymme för spekulation frånde skattskyldigas sida i syfte att undgå kontroll. Enligt min uppfattning äremellertid redan regeln all omprövning till den skattskyldiges nackdel kan skeinom från det att deklarationen kommit in tillräcklig för att stävja etleventuellt missbmk. Jag föreslår därför att omprövning till nackdel i dessafall skall kunna ske från det att deklarationen kommit in till skattemyndigheten. Skattemyndighetensbeslut om eftertaxering skall meddelas inom den tid som gällerför länsskattemyndighetens ansökan om eftertaxering hos länsräten, dvs. 1115 § GTL finns ett antal undantagsbestämmelser från regeln att ansökan omeftertaxering skall ske från utgången av taxeringsåret. Jag anseratt motsvarigheter till dessa bör införas i NTL men med den skillnaden attbeslut om eftertaxering skall meddelas inom de frister som för närvarandegäller för ansökan om eftertaxering. Länsrättenskall enligt nuvarande regler pröva en ansökan om eftertaxering senast inomett år från utgången av den dag ansökan senast skulle ha kommit in tilllänsrätten (116§ GTL). Mitt förslag att skattemyndighetens beslut skallmeddelas inom de tidsfrister som gäller förlänsskattemyndighetens ansökan om eftertaxering innebär således att fristernainskränks i förhållande till dagens regler. 1105 § GTL stadgas inte någon tidsfrist inom vilken konsekvensändringar fårföretas. Någon helt entydig praxis från regeringsrätten finns inte heller.Genom pleniavgörandet RÅ 1985 1:20 har emellertid rättsläget klarnat,åtminstone vad gäller konsekvensändringar i annan skattskyldigs taxering. Avrättsfallet, som avsåg höjning av en makes taxering med stöd av 105§ andrastycket första meningen GTL, torde man kunna dra den slutsatsen att enkonsekvensändring i annan skattskyldigs taxering som innebär en höjning avtaxeringarna normaU måste prövas av domstol efter taxeringsåretsutgång. Möjligen kan man utläsa av rättspraxis (RÅ 1978 1:74, 1980 1:76) att omdet redan i länsrätten varit fråga om vem av två personer som skall taxeras förvisst belopp utan att frågan om överflyttning aktualiserats kan överflyttning aktualiserasäven efter sexårsfristen. Vadgäller överflyttning av inkomster eller utgifter till rätt taxeringsår finnsrättsfall som talar för att en sexårsfrist normalt skall tillämpas även där,men det finns också rättsfall som ger uttryck för att någon tidsfrist integäller. Enligtmin mening bör en överflyttning av en inkomst eller ett avdrag till annat taxeringsår vara möjlig även om beslutet fattas efter femårsfristen. 1 annat fall skulle en följdändring inte kunna företas i många fall där en sådan framstår som angelägen och rimlig. Det är ju inte fråga om en taxeringshöjning i egentlig mening utan en omdisponering över tiden. Följdändringar i den skattskyldiges taxering måste också kunna göras efter femårsperiodens utgång när det är fråga om ändringar till följd av ändrad fastighetstaxering, sjömansskatt eller utländsk skatt. Även följdändringar itaxeringsbeslut avseende annan skattskyldig måste enligt min mening kunnaföretas efter femårsperioden. Som jag redan tidigare nämnt anser jag emellertidatt möjligheten att genom eftertaxering företa följdändring i annanskattskyldigs taxering bör begränsas. Jag återkommer till detta i samband medatt jag tar upp möjlighetema till eftertaxering (avsnitt 8.3.3). Det är angeläget attföljdändringsbeslutet fattas i anslutning.lill "huvudbeslutet".Detta är särskilt viktigt i de fall följdändringsbeslutet fattas efterfemårsperiodens utgång. Jag anser därför att del bör föreskrivas en tidsfristför följdändringar i de fall de avser ändringar till den skattskyldiges nackdelefter femårsperiodens utgång. Följdändringsbeslut till nackdel för denskattskyldige efter femårsperiodens utgång måste meddelas fråndet att det beslut som föranledde följdändringen meddelades. Mittförslag: Begreppet eftertaxering vidgas i förhållande till vad som gäller . 1 begreppet samlas i princip skaltemyndighetens möjligheter att omprövaett taxeringsbeslut till den skattskyldiges nackdel efter ettårsperiodens utgång.Ett beslut om eftertaxering är, till skillnad från , inte ett tilläggtill det tidigare taxeringsbeslutet utan en ändring av det. Dennuvarande eflertaxeringsregeln som fömtsätter oriktig uppgift ellerunderlåtenhet från den skaltskyldiges sida kvarstår i huvudsak oförändrad. Dennuvarande anknytningen till undandragen skatt försvinner dock. Eftertaxeringfår fömtom vid oriktig uppgift ske vid rättelse, av felräkning,misskrivning eller annat uppenbart förbiseende. Vidare får eftertaxering skenär kontrolluppgift avseende inkomst av tjänst eller kapital, som skall lämnasutan föreläggande, saknats eller varit felaktig. Slutligen får eftertaxeringske vid följdändring till den skattskyldiges nackdel i ett taxeringsbeslutefter ettårsperiodens utgång. Följdändringgenom eftertaxering i taxeringsbeslut avseende samma skattskyldig får görasunder de fömtsättningar som gäller för följdändring inom ettårperioden.Följdändring genom eftertaxering i taxeringsbeslut avseende annan skattskyldigfår inte ske om beslutet skulle framstå som uppenbart oskäligt. Eftertaxering somavser annal än följdändring får ske endast om den skulle avse belopp av någonbetydelse. Eftertaxering får inte ske om myndigheten tidigare fattat etteftertaxeringsbeslut på samma gmnd. Kommitténs förslag:Överensstämmer i huvudsak med mitt. Kommittén föreslår dock inte någotbeloppskriterium vid eftertaxering med undantag för eftertaxering vid uppenbaraförbiseenden. Remissinstanserna: RSVifrågasätter den föreslagna beloppsgränsen i Prop. 1989/90:74 misstagsfallen.Det finns i vissa fall behov av att kunna rätta uppenbara fel även om de inteavser väsentliga belopp. Regeln att skattemyndigheten får avstå från attompröva beslut om det endast i ringa mån skulle ändra den påförda skatten tordevara tillräcklig för att undvika småändringar. Kammarrätten i Sundsvallifrågasätter om inte den föreslagna möjligheten att avstå från att eftertaxerapå grund av skälighelshänsyn bör avse samtliga situationer där det kan bliaktuellt att eftertaxera. Liknande synpunkter förs fram från näringslivshåll.Man menar där att begreppet oriktig uppgift bör granskas närmare. Även omuppgiften på gmnd av ett helt ursäktligt misstag blivit oriktig, föreliggermöjlighet till eftertaxering. Skaltskyldig som till ledning för sin taxeringlämnar riktiga uppgifter i en omfattning som han haft anledning bedöma varatillräckligt bör gå fri från eftertaxering. Länsrätten i anseratt begreppet eftertaxering bör förbehållas det som är eftertaxering ochatt följdändring genom eftertaxering beträffande annan skattskyldig börunderlåtas om beslutet framstår som oskäligt. Svenska revisorsamfundet anserall någon form av väsentlighetskriterium bör behållas. Advokatsamfundetmotsätter sig den föreslagna eftertaxeringsgmnden vid misstagstaxeringar. Skälenför mitt förslag: Kommittén föreslår att skattemyndighetens möjligheter attefter ettårsperiodens utgång ompröva ett taxeringsbeslut beträffande enskattskyldig som i rätt tid lämnat sin självdeklaration skall samlas i etteflertaxeringsinstitut. Detta föreslås omfatta, fömtom dagenseftertaxeringsinstitut, även länsskattemyndighetens extraordinära besvärsrätttill den skattskyldiges nackdel enligt 101 § 1 mom. jämförd med 100§ förstastycket 5 GTL vid s.k. misstagstaxeringar och när taxeringen blivit oriktig pågmnd av att kontrolluppgift enligt 37 § GTL, som avser inkomst av tjänst ellerkapital, saknats eller varit felaktig. Vidare inbegrips i det föreslagnaeftertaxeringsinstitutet skattemyndighetens befogenhet att även efterettårsperioden besluta om följdändring till den skattskyldiges nackdel(nuvarande 101 § 2 och 3 mom., 72 b, 102 och 105 §§ GTL). Enligtmin mening blir en ordning där skaltemyndighetens möjligheter att ändrataxeringsbeslut till den skatteskyldiges nackdel efter ettårsperiodens utgångsamlas inom ramen för ett eftertaxeringsinstitut mer överskådlig. Det ärenklare att tala om olika gmnder för eftertaxering än att laborera med olikainstitut. Förslaget från kommittén bör alltså följas. Kommitténhar föreslagit att följdändring i taxeringsbeslut avseende annan skaltskyldiginte skall få göras om beslutet skulle framstå som uppenbart oskäligt. Någraremissinstanser har ifrågasatt om inte en generell möjlighet borde införas förskattemyndigheten att avstå från att eftertaxera på gmnd av att ett beslutskulle framstå som oskäligt. Enligt min mening bör frågan övervägas. Jag räknarmed atl kunna återkomma i frågan i samband med mina övervägandenom vissa ändringar av skatletilläggsreglema (se avsnitt 10). Jaghar i avsnitt 8.2 ställt mig bakom kommitténs förslag att någon kvittningsrättför det allmänna inte skall införas. Kommittén föreslår i stället för en kvittningsrättatt skattemyndigheten skall få möjlighet att ef-tertaxeringsvis rätta s. k.misstagstaxeringar, dvs. att den extraordinära besvärsrätt somlänsskaltemyndigheten har enligt 101 § 1 mom. jämförd med 100§första stycket 5 GTL omvandlas till en eftertaxeringsgmnd. Praktiskt tagetsamtliga remissinstanser som uttalat sig i frågan har stälh sig bakomförslaget. Även jag är positiv till kommitténs förslag. Det ger möjlighet attkomma tillrätta med vissa nackdelar med den femåriga omprövningsperioden utanalt en komplicerad och i andra avseenden olämplig kvittningsrätt för detallmänna behöver införas. En möjlighet till rättelse av uppenbara förbiseendeni taxeringsbeslut är ju inte heller någon nyhet, låt vara att möjligheten förnärvarande är utformad som en extraordinär besvärsrätt. Bedömningenav vad som skall avses med uppenbart förbiseende bör enligt min mening i stortmotsvara vad som gäller enligt dagens relativt restriktiva praxis. Kontrolluppgiftsaknas eller är felaktig Enmotsvarighet till nuvarande 100§ första stycket 5 GTL och 101 § 1 mom. GTL ärnödvändig också utifrån en annan aspekt. Den förenklade deklarationen innebäratt den skattskyldige genom sin underskrift vitsordar att de kontrolluppgifterhan fått motsvarar vad han uppburit . I samband med att denförenklade deklarationen infördes gjordes ett tillägg i 100 § första stycket 5GTL så att extraordinär besvärsrätt föreligger om taxeringen blivit oriklig pågrund av att kontrolluppgift enligt 37 § GTL, som avser inkomst av tjänst ellerkapital, saknats eller varit felaktig. Enligt 101 § 1 mom. GTL föreligger ocksåextraordinär besvärsrätt för länsskattemyndigheten till den skattskyldigesnackdel i denna situation. Somframgår av prop. 1984/85:180 om förenklad självdeklaration (s. 111) kommerfrågan om vad som är oriktig uppgift, och därmed möjligheten att eftertaxera,i ett annat läge i den förenklade självdeklarationen. Om den som äruppgiftsskyldig enligt 37 § GTL skickar en riktig kontrolluppgift till den skattskyldige,men ingen kontrolluppgift alls eller en uppgift på för lågt belopp tillskattemyndigheten, har den skattskyldige inte lämat någon oriktig uppgift omhan försäkrar att hans inkomster överensstämmer med de kontrolluppgifter hanfått. En korrektionsmöjlighet är därför nödvändig i dessa situationer.Skattemyndigheten bör få besluta om eftertaxering om taxeringsbeslutet blivitoriktigt på grund av kontrolluppgift, som skall lämnas utan föreläggandeavseende inkomst av tjänst eller kapital, saknats eller varit felaktig. Förföljdändringar i taxeringsbeslut avseende samma skattskyldig anser jag inte attnågra särskilda begränsningar är motiverade. Som jag redan framhållit är det isådana fall endast fråga om en omdisponering av den skattskyldiges totalabeskattning över tiden. Vaddäremot gäller följdändringar i taxeringsbeslut avseende annan skattskyldigefter ettårsperiodens utgång anser jag i likhet med kommittén att det bör varamöjligt att i vissa undantagsfall underlåta att följdändra. Ofta avser enföljdändring ett skattesubjekt som har en så stark gemenskap med denskattskyldige att det skulle framstå som orimligt om inte en följdändring kundeske. I undanlagsfall kan emellertid en följdändring te sig omotiverad ochoskälig. Jag anser därför att följdändring eftertaxeringsvis i taxeringsbeslutavseende annan skattskyldig inte skall få ske om ett beslut skulle framstå somuppenbart oskäligt. Ett beslut kan vanligen inte anses vara uppenbart oskäligtom det föreligger intressegemenskap mellan de skattskyldiga. Följdändring bördärför normalt göras vid transaktioner mellan närstående bolag, makar, barn m.fl. Vid bedömningen bör även tidsaspekten vägas in. Ett beslut kan framstå somuppenbart oskäligt om det fattas långt efter ettårsperiodens utgång. Här börden praxis som utvecklats vid tillämpningen av 105 § GTL vara vägledande. Enligtnuvarande regler är en fömtsättning för eftertaxering att den skatt som intepåförts inte är ringa. Med ringa har enligt praxis förståtts ett belopp vidinkomsttaxeringen understigande ca . Även för länsskattemyndighetensextraordinära besvärsrätt till den skattskyldiges nackdel enligt 101 § 1 mom.GTL krävs att den skatt som inte påförts inte är ringa. Skatteförenklingskommitténföreslår i stället för olika beloppskriterier en generell regel attskattemyndigheten får avstå från att på eget initiativ fatta omprövningsbeslutom beslutet endast i ringa mån skulle ändra den påförda skatten. Vad gäller eneftertaxeringsgmnd föreslår kommittén dock ett särskilt beloppskriterium,nämligen i fråga om eftertaxering vid s.k. misstagstaxering. Skattemyndigheternasresurser skall inriktas på väsentligheter. Omprövning av besluteftertaxeringsvis bör normalt förutsätta att ändringen avser en tämligenbetydande felaktighet. Enligt min mening bör det även i fortsättningen direktav lagtext framgå att eftertaxeringsinstitutet inte är avsett att användas föratt tillrättalägga mindre felaktigheter. Det bör därför för eftertaxeringkrävas alt den avser belopp av någon betydelse. Kravet bör dock inte gällaföljdändringar. Någon särskild beloppsregel för eftertaxering vid rättelse avuppenbara förbiseenden anser jag inte nödvändig. 8.4Omprövning vid ny eller ändrad praxis Mitt förslag:Skattemyndigheten får, under fömtsättning att den skattskyldige begär det inomfemårsperioden, ompröva en fråga som prövats av länsrätt eller kammarrätt genombeslut som har vunnit laga kraft, om beslutet avviker från rättstillämpningen iett regeringsrättsavgörande som meddelats därefter. Kommittén:Kommittén lämnar inte något förslag i frågan. Remissinstanserna:Regeringsrätten anser att flera skäl talar för att avsaknaden av extraordinärbesvärsrätt kan komma att medföra att ökade krav ställs på resningsinstitutet.En ny omständighet eller ett nytt bevis som framkommer efter det atl en domstolmeddelat ett lagakraftvunnet beslut i en viss fråga kommer inte att kunnabeaktas genom överklagande. Regeringsrätten menar att avsaknaden avextraordinär besvärsrätt även i andra hänseenden kan ge resultat som av deskattskyldiga kan upplevas som nyckfulla och orättvisa. Som exempel tarregeringsrätten upp det fallet att två skattskyldiga vid ett visst års taxeringgjort samma slags avdragsyrkande som för båda avslagits av skattemyndigheten.Den ene nöjer sig med detta medan den andre för frågan vidare och först genomlänsrättens dom blir övertygad om att avdraget inte är förenligt meddittillsvarande praxis. Om regeringsrätten något eller i ettannat mål fastslår atl avdraget i det aktuella hänseendet är tillåtet, har denav de skattskyldiga som varit passiv i avdragsfrågan möjlighet attgenom omprövning få del nya regeringsrättsavgörandet beaktat medan den andre pågmnd av den tidigare länsrättsprocessen inte har motsvarande möjlighet. Skälen för mitt förslag:Det nya taxeringsförfarandet innebär att den extraordinära besvärsrältenutmönstras och ersätts av en femårig tid för överklagande. Detta ärbetydelsefullt ur förenklings- och rättssäkerhetssynpunkt. Den nya ordningenkan emellertid, som regeringsrätten påpekar, medföra konsekvenser som kanuppfattas som nyckfulla och orättvisa. Redan i dagens förfarande är det så attny praxis i sig inte är en gmnd för extraordinär besvärsrätl. Det falletregeringsrätten tar upp skulle därför inte heller kunna prövas somextraordinära besvär. Skillnaden mot är att den som inte överklagat harmöjlighet att få rättelse inom femårsperioden. Det blir således en omotiveradskillnad mellan de två skattskyldiga beroende på att den ene överklagat ochfält sin sak prövad av domstol. Detär enligt min mening inte rimligt atl det i den situation som regeringsrättenskissar blir en skillnad mellan den som överklagat och den som inte klagat. Jaganser därför att skattemyndigheten bör få ompröva en fråga på begäran av denskattskyldige inom femårsperioden även om frågan prövats av länsrätt ellerkammarrätt genom beslut som har vunnit laga kraft, om beslutet avviker frånrättstillämpningen i ett regeringsrättsavgörande som meddelats därefter. Enbestämmelse med delta innehåll bör föras in i NTL. 9Överklagande av taxeringsbeslut 9.1 Överklagande av skattskyldig Mittförslag: Den skallskyldige får överklaga skattemyndighetens taxeringsbeslutdirekt till länsrätt. Något krav på att beslutet skall ha gått honom emotinförs inte. Överklagandet skall ges in till den skattemyndighet som fattatdet överklagade beslutet. skall pröva om överklagandet kommitin i rätt tid och om så är fallet ompröva beslutet. ändrar sitt beslut i enlighet med den skattskyldiges begäranförfaller överklagandet. I andra fall i vissa situationer dock först efter detatt den skattskyldige getts tillfälle att återkalla överklagandet skallskattemyndigheten överlämna överklagandet, omprövningsbeslutet och övrigahandlingar i ärendet till länsrätten för vidare handläggning. Om det föreliggersärskilda skäl får skattemyndigheten överlämna handlingama till länsrättenutan föregående omprövning. Överklagande fårske efter taxeringsårets utgång. Om taxeringsbeslutet meddelatsefter femte året efter taxeringsåret och den skattskyldige harfått del av beslutet efter utgången av oktober , får överklagandet dockkomma in från den dag den skattskyldige fick del av beslutet. Kommitténsförslag: Kommittén föreslår att omprövningsbeslut och beslut omtaxeringsåtgärder får överklagas lill domstol. Gmndbeslut får däremot inteöverklagas av den skattskyldige. Vad gäller överklagandetider överensstämmerkommitténs förslag med mitt.