prop · GD03104 · 1989-12-31 00:00:00 — En sådan vidsträcktunderrättelseskyldighet, som skulle medföra avsevärt merarbete för såvälmyndigheterna som SHK, kan tänkas vara motiverad om SHK skall ha ansvaret förundersökningar av alla olyckor och tillbud oavsett svårhetsgraden. Enligt minmening bör ansvaret för undersökningar av olyckor inom luftfarten, sjöfarteneller spårtrafiken som inte är allvariiga i princip ligga på vederbörandetillsynsmyndighet. Med hänsyn till detta anser jag att den föreslagnavidsträckta och av SHK och andra remissinstanser kritiserade underrättelseskyldigheten inte bör föreskrivas. Rör det sig om en olycka ellerett tillbud som inte är av allvarlig natur bör underrättelseskyldighetföreskrivas endast när det, i enlighet med de riktlinjer jag angett i detföregående, finns särskilda skäl som talar för att händelsen bör utredas av ettfristående organ. Närmare föreskrifter i detta hänseende bör meddelas av SHK. Tillsynsmyndigheternabehöver i sin tur informationer om olyckor o. d. som har inträffat, om de skallkunna lämna underrättelser till SHK. Sådana informationer får myndigheternagenom rapportering varom det finns bestämmelser i luftfartslagen och sjölagen.Motsvarande bestämmelser är avsedda att tas upp i det förslag till ny järnvägssäkerhetslagstiftningsom utarbetas inom . SHK:sundersökningar måste naturligtvis utföras i nära samarbete med, och ofta medbistånd från, berörda tillsynsmyndigheter. a. är det viktigt att entillsynsmyndighet får underrättelse från SHK om kommissionens avsikt att göraen undersökning i ett visst fall. Mitt förslag;Sjöförklaringen enligt sjölagen bibehålls i huvudsak oförändrad som instrumentför utredning av sjöolyckor. Den enda principiella nyhet som föreslås innebäratt sjöförklaringens användningsområde skall begränsas när det gällerundersökningar av omständigheter som uteslutande avser sjösäkerheten. Utredningsförslaget:Utredaren föreslår att sjöförklaring enligt 301 § sjölagen - denobligatoriska formen - avskaffas och att sjöförklaring Prop. 1989/90:104 enligt302 § sjölagen den fakultativa formen behålls men bara för utredning avandra förhållanden än sådana som har betydelse för sjösäkerheten. Intressetfrån sjösäkerhetssynpunkt av undersökningar av sjöolyckor tillgodoses enligtutredarens mening genom hans förslag om undersökning av sådana olyckor genomstatens försorg. Remissinstanserna:Ingen instans som yttrat sig i frågan avstyrker förslaget. Några instansererinrar dock om det nordiska samarbetet på sjörättens område och ifrågasätterdet välbetänkta i att ensamt ändrar det nuvarandesjöförklaringsinstitutet. Skälenför mitt förslag: Utredarens förslag i fråga om undersökningar av sjöolyckorinnebär bl. a. att institutet sjöförklaring enligt sjölagen ges en ny och merabegränsad funktion, nämligen undersökning av andra förhållanden än sådana somhar betydelse för sjösäkerheten. För den sålunda föreslagna lösningen talarutan tvivel att man genom den undgår den dubblering av utredningsinsatsen somskulle uppkomma vid ett generellt införande av haveriutredningar i fråga omsjöolyckor som sjöförklaringsinstitutet behålls i oförändrat skick.Vad som talar mot denna lösning är å andra sidan att sjöförklaringsinstitutetär förankrat i samnordisk lagstiftning och därför inte utan motsvarandeändringar i övriga nordiska länders lagstiftning bör göras till föremål förgenomgripande förändringar. Enligt vad jag har inhämtat är man i övriganordiska länder f n. inte beredd att röra sig i den av utredaren för svensktvidkommande angivna riktningen. Idetta läge ser jag som den lämpligaste lösningen att inte föreslå någon principielländring av sjöförklaringsinstitutet utan bara en ändring i sjölagen som skallgöra det möjligt för regeringen att inskränka rätt att förordnaom sjöförklaring. Om undersökningen görs eller skall göras av SHK i enlighetmed vad jag har förordat i det föregående och de omständigheter som skallutredas genom sjöförklaringen uteslutande avser sjösäkerheten, finns det intenågon anledning att hålla sjöförklaring. Med denna lösning undvikerman en dubblering av undersökningsinsatsen i flertalet fall. Förslaget innebäremellertid också att en sjöförklaring, när den äger mm utan att sjöfartsverkethar förordnat därom, liksom nu får avse alla omständigheter, dvs. även sådanasom rör sjösäkerheten, och detta också i de fall då händelsen undersöks av SHK.1 dessa fall uppkommer alltså en viss dubblering av utredningsarbetet, men min bedömningär, med tanke på att antalet sjöförklaringar har varit ringa, attdetta blir aktuellt bara i ett fåtal fall. Jag menar därför att den lösning somjag nu har anvisat bör vara godtagbar i avvaktan på ett samlat nordisktställningstagande till behovet av sjöförklaringsinstitutet och att den i vartfall är att föredra framför utredarens förslag i nu ifrågavarande avseende. 3.6Olyckor inom luftfart och sjöfart för militärt eller annat statsändamål Mittförslag: Samma ordning skall gälla för undersökningar av olyckor som inträffarinom luftfart eller sjöfart för militärt eller annat statsändamål som för undersöknigarav olyckor i motsvarande civila verksamhet. Huvudansvaret för undersökning avallvarliga olyckor av dessa slag läggs på SHK som dock skall ha rätt attundersöka även mindre allvarliga olyckor, om det finns särskilda skäl därtill. Utredningsförslaget:Överensstämmer med mitt förslag med den avvikelsen att utredaren, utan attåsyfta någon ändring i den praktiska utredningsverksamheten, vill läggahuvudansvaret för undersökningar av alla olyckor, oberoende av svårhet, på SHKsom fömtsätts delegera undersökningar av olyckor som inte är allvarliga tillrespektive försvarsgrenschef eller tillsynsmyndighet. Remissinstanserna:Av de båda instanser som har yttrat sig i denna del uttrycker överbefälhavarentveksamhet inför utredarens förslag. Han menar att en minskning aveffektiviteten i säkerhetsarbetet och onödig administration skulle bli enföljd av utredarens förslag om det genomförs utan ändringar. Överbefälhavarenanser det dock angeläget att mycket svåra haverier samt olyckor där det finnssärskilda krav på objektivitet i undersökningen kan hänskjutas till ettopartiskt utredningsorgan. Fiskeristyrel-sen har inget att erinra motutredarens förslag på nu ifrågavarande punkt. Skälenför mitt förslag: I likhet med utredaren anser jag att syftet med en haveriutredningi samhällets regi bör vara detsamma inom den icke civila sektom som inom dencivila. Undersökningen bör i båda fallen vara uteslutande inriktad på de säkerhetsmässigaaspektema. Vidare anser jag att det inte finns anledning att i fråga omansvaret för haveriutredningar som gäller luftfart eller sjöfart för militärteller annat statsändamål överväga en annan ordning än för undersökningar inomden civila sektom. Kraven på objektivitet, snabbhet och effektivitet är likastora på båda områdena. De tillgodoses enligt min mening genom att ansvaret förundersökningar av icke allvarliga olyckor i princip läggs påtillsynsmyndigheten medan SHK skall undersöka alla allvarliga olyckor ochtillbud och dessutom ges rätt att i särskilda fall besluta att utföraundersökningen även när det gäller andra händelser. Mitt förslag:Behövliga lagbestämmelser om undersökning av alla slags olyckor och andrahändelser som har betydelse från säkerhetssynpunkt förs samman i en lag. Dennaskall ersätta bestämmelser i ämnet i luftfartslagen och sjölagen. Utredningsförslagen:Utredaren föreslår särskilda bestämmelser i luft- fartslagen och sjölagen. Ijustitiedepartementets promemoria föreslås så- Prop. 1989/90:104 danabestämmelser i jämvägstrafiklagen. föreslår en särskildlag om undersökningar av allvarliga olyckshändelser som dock inte skall varatillämplig på luftfarts- eller sjöolyckor. Remissinstanserna:Utredningsförslagen lämnas utan erinran. för dock i sittyttrande över utredarens förslag fram möjligheten av en gemensam lag omundersökning av luftfartsolyckor och sjöolyckor. Skälenför mitt förslag: De bestämmelser om undersökning av olyckor som kräver lagformär i huvudsak bestämmelsema om den undersökande myndighetens befogenheter iutredningsverksamheten. Likartade bestämmelser härom behövs på samtliga deområden som avses med utredningsförslagen. Med tanke på detta och då jag, somframgår av det föregående, har stannat för att föreslå att i princip sammaordning skall gälla för undersökning av alla slags allvarliga olyckor och andrahändelser som har betydelse från säkerhetssynpunkt, är det enligt min mening lagteknisktenklast om den nödvändiga lagregleringen får ske genom en ny särskild lag iämnet. Denna lösning har även fördelar från tillämpningssynpunkt. Också deföreskrifter som det ankommer på regeringen att utfärda på gmndval av lagen börkunna få formen av en gemensam förordning. Förslag härom avser jag att ta upp iett annat sammanhang. Ienlighet med det anförda har inom upprättatsförslag till 1. lagom undersökning av olyckor, 2. lag om ändring i luftfartslagen (1957:297), 3. lag om ändring i sjölagen (1 891:35 s. 1), 4. lag om ändring i lagen (1938:121) om hittegods, 5. lagom ändring i sekretesslagen (1980:100). Förslagenunder 2 5 har upprättats i samråd med chefen för . Jaghar i ärendet också samrått med chefen för försvarsdepartementet. Förslagenhar granskats av lagrådet. 5.1 Förslaget till lag om undersökning av olyckor Idet till lagrådet remitterade förslaget användes i lagens mbrik beteck ningen "allvarliga olyckor" för att markera att lagen inte behandlar olycks- utredningar i allmänhet. Lagen tillämpas emellertid också på utredningar av olyckor eller tillbud som inte kan betecknas som allvarliga men där en utredning kan ha särskild betydelse från säkerhetssynpunkt, se 3 §. På inrådan av lagrådet har ordet "allvarliga" utgått och mbriken även iövrigt förkortats. 3 1989/90. 1 saml Nr 104 Begreppet"olyckor" används i förevarande lag i samma bemärkelse som Prop,1989/90:104 begreppet "olyckshändelser" i räddningstjänstlagen(1986:1 102). 1§ Denna lag innehåller föreskrifter om undersökning från säkerhetssynpunkt avolyckor och tillbud till olyckor. 1 dennainledande paragraf, som utformats efter förslag av lagrådet, av gränsas tillämpningsområdet till undersökning av olyckor och tillbud från säkerhetssynpunkt (se avsnitt 3.3). Vidvissa allvarligare olyckor eller tillbud är en undersökning enligt lagensbestämmelser obligatorisk, se 2 §, medan det i andra fall beror på föreskriftereller beslut av regeringen om en undersökning enligt lagen skall genomföras, 3 §. 2 §Olyckor skall undersökas enligt denna lag, om de är av sådan allvariig art som anges i det följande, nämligen 1. luftfartsolyckor:Olyckor vid användningen av luftfartyg som har medfört att a) någon har avlidit eller blivit allvarligt skadad, b) luftfartygeteller egendom som inte transporteras med luftfartyget har fått betydande skadoreller omfattande skador har uppkommit i miljön, eller c) luftfartyget är oåtkomligt eller har försvunnit under flygning ochinte har kunnat återfinnas, 2. sjöolyckor:Olyckor vid användningen av handelsfartyg, fiskefartyg eller statsfartyg som har medfört att a) flera människor har avlidit eller blivit allvarligt skadade, b) fartygeteller egendom som inte transporteras med fartyget har fått omfattande skadoreller omfattande skador har uppkommit i miljön, eller c) fartyget har försvunnit eller har övergetts i sjön, 3. järnvägsolyckor:Olyckor vid järnvägs-, tunnelbane- eller spårvägs drift som har medfört att a) flera människor har avlidit eller blivit allvarligt skadade, eller b) spårfordon,spåranläggningar eller egendom som inte transporteras med spårfordonet har fåttomfattande skador eller omfattande skador har uppkommit i miljön, 4. andraallvarliga olyckor: Andra olyckor än som avses i 1 3, om de har medfört att a) flera människor har avlidit eller blivit allvarligt skadade, eller b) omfattande skador har uppkommit på egendom eller i miljön. Tillbudtill olyckor som avses i första stycket skall undersökas enligt dennalag, om tillbudet inneburit allvarlig fara för att en olycka skulle inträffaeller om tillbudet tyder på ett väsentligt fel hos luftfartyget, fartyget,spårfordonet eller spåranläggningen eller på andra väsentliga brister i säkerhetshänseende. Olyckorsom avses i första stycket 4 och tillbud till sådana olyckor skall undersökasendast om en undersökning är av betydelse från säkerhetssynpunkt. Iförsta stycket räknas upp de fall då en undersökning enligt lagen av en olyckaär obligatorisk. Punkt1 avser luftfartsolyckor. Bestämmelsema har med vissa redaktio nella ändringar tagits över från 11 kap. 7 § luftfartslagen. De bygger på bestämmelser Chicagokonvention om den civila luftfarten och 34 harav den anledningen mindre stränga krav i fråga om olyckans omfatt- Prop.1989/90:104 ning än vad som är fallet beträffande de olyckor som anges ipunkterna 2 4 (jfr avsnitt 3.4). Någon skillnad görs inte mellan olyckor icivil resp. militär luftfart. Lagrådethar ifrågasatt om inte kvalifikationen i punkt 4 att omfattande skador haruppkommit i miljön borde ges en motsvarighet i punkterna 13. Jag delar denuppfattning som ligger bakom lagrådets påpekande och föreslår att i 1 b), 2 b)och 3 b) läggs till orden "eller omfattnade skador har uppkommit imiljön". Uttrycket "omfattande skador" är att anse som allvariigaretill sin innebörd än begreppet "betydande skador" som används i 1 b)i fråga om skador på luftfartyg eller egendom. Enligt11 kap. 7 § andra stycket luftfartslagen skall bl.a. händelser som tyder på ettväsentligt fel hos markorganisationen alltid undersökas. Den bestämmelsen täcksav andra stycket i förevarande 2 § där det sägs att tillbud eller händelser somtyder på brister i säkerhetshänseende skall undersökas. Punkt2 avser sjöolyckor och bygger på bestämmelserna i 301 § sjölagen. 1 jämförelsemed den paragrafen har rekvisiten för att en olycka obligato riskt skall undersökas skärpts (se avsnitt 3.4). Enligt 2 a) krävs sålunda att "flera människor" har avlidit eller blivit allvarligt skadade. Hurmånga omkomna eller skadade det skall röra sig om kan inte anges generellt. Som regel bör krävas att antalet avlidna eller allvarligt skadade människor skall ha uppgått till minst fem såvida inte omständighetema är sådana att en undersökning framstår som motiverad trots att antalet offer är lägre. Att någon enstaka människa har avlidit eller blivit allvarligt skadad är i och för sig inte tillräckligt. I sådana fall kan dock en undersökning enligt den nya lagen komma till stånd enligt 3 §. Punkt2 omfattar också händelser som berör statsfartyg, dvs. fartyg som användsendast för statsändamål och inte för affärsdrift. Till statsfartyg räknas bl.a. örlogsfartyg, isbrytare och statliga forskningsfartyg. Olyckor medfritidsbåtar omfattas däremot inte av punkt 2. Undersökningar av olyckor medsådana fartyg kan emellertid komma till stånd med stöd av punkt 4 eller 3 §. Närdet gäller de olyckor eller händelser som räknas upp i 301 § sjölagen, vartill314 § hänvisar, kan anmärkas att vissa av de i förstnämnda paragraf angivnahändelserna inte har fått någon direkt motsvarighet i förevarande sammanhang.Att någon som avlidit ombord har begravts i sjön (301 § 3) har inte ansettsutgöra tillräcklig anledning till en undersökning enligt den nya lagen.Detsamma gäller fall av förgiftning (301 § 4) och vissa händelser med avseendepå lasten (301 § 8), vilka emellertid kan bli föremål för undersökning somallvarliga olyckstillbud. Kollision och grundstötning (301 § 5) kan falla under2 b) eller andra stycket i förevarande paragraf Sådana händelser kan vid behovutredas också enligt 3 §. Somanmärkts under punkt 1 har omfattnade skador i miljön tagits upp i 2 b)som en gmnd på vilken undersökning av en sjöolycka skall vara obli gatorisk. Punkt3 avser järnvägsolyckor, varmed förstås olyckor vid järnvägs-, tunnelbane- eller spårvägsdrift. Beskrivningen av vilka järnvägsolyckor 35 somalltid skall undersökas enligt lagen ansluter nära till beskrivningen i Prop.1989/90:104 punkt 2. Punkt4 avser andra allvarliga olyckor än som nämns under de föregående punkterna.Det är här fråga om olyckor (med undantag av järnvägsolyckor) av det slag somför närvarande undersöks av katastrofkommissionen. Avgränsningen är i huvudsakdensamma som i punkterna 2 och 3. Bestämmelsen avser alla allvarliga olyckorsom inte nämnts under punktema 1 3 oberoende av i vilket sammanhang de harinträffat. Som exempel kan nämnas olyckor genom brand, ras, översvämning,explosion, utflöde av skadliga ämnen, skjutolyckor och vägtrafikolyckor. 1andra stycket behandlas undersökningar av olyckstillbud. Bestämmelser omundersökning av tillbud finns bara i luftfartslagen (11 kap. 7§andra st.). Med tillbud avses i detta sammanhang alla slags händelser som i siginneburit en allvarlig olycksrisk eller som annars tyder på något väsentligtmaterialfel eller på andra väsentliga brister i säkerhetshänseende. Medsistnämnda uttryck avses brister hänförliga till föreskrifter, anordningareller den organisation som har tillskapats för att trygga att verksamhetenbedrivs på ett säkert sätt. Tredjestycket motsvarar i sak 1 § sista ledet i det remitterade förslaget. Bestämmelsendär har tagits upp som ett tredje stycke i paragrafen efter förslag avlagrådet. Stycket innebär att en undersökning av olyckor som avses i punkt 4 ärobligatorisk endast om en undersökning är av betydelse från säkerhetssynpunkt. 3 §Regeringen får föreskriva eller i enskilda fall besluta att en undersök ning enligt denna lag skall göras också när en olycka eller ett olyckstillbud inte är av sådan allvarlig art som anges i 2 § men en undersökning ändå är påkallad från säkerhetssynpunkt. Paragrafeninnehåller ett bemyndigande för regeringen att meddela föreskrifter om attäven andra olyckor eller tillbud än som avses i 2 § skall undersökas. Regeringenfår också i ett enskilt fall besluta om en sådan undersökning, t. ex. när kravhar framställts på utredning genom en fristående myndighet. Det kan röra sigom t. ex. olyckor vid användningen av teknisk utrustning som är vanlig i vissaverksamheter, t. ex. medicinska apparater eller dykamtmstning. 4 §Undersökning enligt denna lag skall göras i fråga om händelser som har inträffat i . Om en sådan händelse berör ett utländskt fartyg, får undersökning enligt denna lag dock göras endast om det finns särskilda skäl och fartyget befinner sig inom Sveriges sjöterritorium. Undersökningenligt denna lag av en händelse som berör ett svenskt fartyg eller luftfartygskall göras även när händelsen har inträffat utomlands, om annat inte följerav en internationell överenskommelse som har biträtts av . 1paragrafens första stycke slås fast att en undersökning enligt den nya lagen skall avse händelser som har inträffat inom riket, dvs. inom landområden eller sjöterritorium eller i luftrummet över landområdena och sjöterritoriet. Medavseende på händelser som berör utländska fartyg anges dock som Prop.1989/90:104 förutsättning för att en undersökning enligt den nya lagen skall fåäga mm att det finns särskilda skäl och att fartyget befinner sig inom Sverigessjöterritorium. Enligt gällande regler (313 § andra stycket sjölagen) kan sjöfartsverketförordna om undersökning genom sjöförklaring, om utredning av en händelse somhar inträffat i samband med ett utländskt fartygs drift är påkallad frånsjösäkerhetssynpunkt och fartyget befinner sig i svensk hamn. Förslaget avvikeralltså i här ifrågavarande avseende på några punkter från gällande ordning. Fören undersökning enbart av sjösäkerhetsskäl anvisar förslaget undersökningenligt den nya lagen i stället för sjöförklaring. Vidare har sjölagens krav attfartyget skall befinna sig i svensk hamn ansetts vara för restriktivt ochersatts med ett krav på att fartyget finns inom Sveriges sjöterritorium.Slutligen krävs enligt förslaget särskilda skäl för en undersökning enligt dennya lagen. Att den behöriga myndigheten i ett utländskt fartygs hemland harframställt en begäran är alltså inte i och för sig tillräckligt för att enundersökning enligt den nya lagen skall komma till stånd. En sådan begäran ärgivetvis en väsentlig faktor, särskilt om den kommer från ett annat nordisktland. Den bör dock bedömas mot bakgrund av om det finns ett svenskt intresse aven undersökning, exempelvis på gmnd av fartygets ägar- eller driftförhållandeneller i säkerhetsmässigt hänseende. Iparagrafens andra stycke anges de fall i vilka undersökning enligt den nyalagen skall ske även när händelsen har inträffat utanför svenskt territorium.I linje med vad som gäller (116 § luftfartsförordningen och 301och 302 §§ sjölagen) föreskrivs sålunda att en händelse som berör ett svensktfartyg eller luftfartyg skall undersökas enligt lagen också när händelsen harinträffat utom riket. Detta uttryck täcker också den situationen att händelsenhar inträffat inom ett område utanför något lands suveränitet. Genom eninternationell överenskommelse kan ansvaret för undersökningen ha lagts på denstat där olyckan har inträffat. Så har skett genom Chicagokonventionom den civila luftfarten (annex 13). Den allmänt hållna formuleringen i andrastycket nödvändiggör därför ett förbehåll av innebörd att en annan regleringav undersökningsansvaret än den i stycket angivna inte följer av eninternationell överenskommelse som har biträtts av . 5§ Undersökning enligt denna lag skall göras av den myndighet som regeringenbestämmer. Regeringenfår föreskriva att myndigheten får överlåta åt någon annan att göraundersökningen. \förstastycket ges den gmndläggande regeln att undersökningar enligt den nya lagenskall göras av den myndighet som regeringen bestämmer. Som har framgått avavsnitt 3.2 anser jag att denna myndighet bör vara SHK. Regeringenbemyndigas i andra stycket att föreskriva att den myndighet som avses i första stycket får överlåta åt någon annan att göra undersök ningen. Det torde ofta vara lämpligast att en sådan överlåtelse sker till den behöriga tillsynsmyndigheten. När det gäller militära olyckor är vederbö- 37 rande försvarsgrenschefsom regel tillsynsmyndighet. Det kan också tänkas Prop. 1989/90:104 att överiåtelsesker till någon annan myndighet, och i något fall kan överlåtelse till enenskild person eller organisation tänkas vara motiverad. Som fömtsättning föröverlåtelse i det enskilda fallet eller generellt bör gälla att tiUtrontill undersökningens objektivitet inte mbbas genom att undersökningen utförs avannan och att det inte i övrigt finns särskilda skäl mot en överlåtelse,exempelvis att undersökningen kan antas bli komplicerad eller annars särskilt resurskrävande.Jag avser att senare återkomma till regeringen med förslag till bestämmelser idenna del. Det är lämpligt att SHK på gmndval av sådana bestämmelser träffaröverenskommelser med främst tillsynsmyndigheterna om närmare riktlinjer för överlåtelseav utredningar. 6 § Syftet med en undersökning enligt denna lag skall vara att 1. sålångt som möjligt klarlägga såväl händelseförloppet och orsaken till händelsen som skador och effekter i övrigt, 2. ge underlag för beslut om åtgärder som har som mål att förebygga enupprepning av händelsen eller att begränsa effekten av liknande händelser, 3. ge underlag för en bedömning av de insatser som samhällets räddningstjänsthar gjort i samband med händelsen och, om det finns skäl därtill, förförbättringar av räddningstjänsten. Iparagrafen anges syftet med en undersökning enligt den nya lagen. För detförsta skall undersökningen så långt som möjligt klarlägga händelseförloppet,orsaken till händelsen samt uppkomna skador och effekter i övrigt. För detandra skall undersökningen ge underlag för beslut om åtgärder som har tillsyfte att förebygga en upprepning av händelsen eller att begränsa effekten avliknande händelser. För det tredje skall undersökningen ge underlag för enbedömning av de insatser som samhällets räddningstjänst har gjort i samband medhändelsen och, om det finns skäl därtill, för åtgärder som har till syfte attförbättra räddningstjänsten. nämnda faktorer överensstämmer i sak med demsom enligt gällande ordning skall beaktas av katastroflcommissionen i dessverksamhet.