prop · GD03107 · 1989-12-31 00:00:00 — Men i fråga om enskilda adoptioner är det ofta svårt att veta omalteraativa lösningar har prövats. Enligt nuvarande adoptionslagstiftningprövas inte denna fråga vid adoption i av ett utländskt bam. Videnskilda adoptioner skaU för intemationella adoptionsfrågor() yttra sig till sociala centralnämnden om det planerade förfarandet ärtillförlitligt. Det är utomordentligt komplicerat att bedöma tillföriitligheteni ett förmedlingssätt i vilket en enskild familj uppdragit åt en enskild personeller en advokat att hitta ett bam och genomföra en adoption. ACfortsätter därför att ha uppfattningen att lagen om internationelladoptionshjälp bör ändras så att förmedling av adoption genom enskilda personerinte tillåts och att medgivande för adoption från andra länder ges endast föradoption genom organisation. Enligt AC, kan inte mottagarländeraaensidigt kräva att urspmngsländema skaU komma till rätta med barahandel ocholämpliga förfaranden. Mednuvarande adoptionslagstiftning ser AC inte heller hur skall kunnaefterleva kravet under punkten e. Då det är tillåtet för enskilda personer iSverige att adoptera på egen hand (se ovan), torde , vid överläggningar ombilaterala avtal, svårligen kunna aktivt tala för att placeringar av baraendast skall ske genom myndigheter eUer organisationer. Intemationellaadoptioner har blivit ett erkänt begrepp. och övriga mottagarländer måste ta en betydande del av ansvaret för hur adoptioner na genomförs. Bamhandel och andra oegentligheter är inte enbart ur- spmngsländeraas problem. bör, enligt AC:s mening, bl. a. bidra till ökad tillförlitlighet i adoptionsförfarandet genom att i socialtjänstlagen och i lagen om interaationell adoptionshjälp införa krav på att alla adop tioner skall förmedlas av auktoriserad organisation. bör, som ett av de stora mottagarländeraa för bara som adopte- 135 rasinternationellt, också vara berett att bidra till att de nationellaadoptio- Prop. 1989/90:107 nerna ökar i urspmngsländema. AC efterlysersvenska biståndsinsatser Bilaga 2 med denna inriktning. DenI ändrades lagen (1979:552) om internationell adoptionshjälp isyfte att göra den förmedling som föregår en adoption och som sker utanmedverkan av auktoriserad organisation säkrare än den varit. Ändringen innebaratt fick möjlighet att kunna vägra medgivande till att ta emotutländskt bara för adoption, om det kunde befaras att baraet inte blivittillgängligt för adoption på ett tillföriitligt sätt. tillämpning av denya bestämmelseraa ger följande erfarenheter: Ettantal privata adoptioner genomförs varie år på gmndval av medgivande som gäller för auktoriserad organisation. Ytterligareett antal privata adoptionsansökningar med medgivande för en viss privatkontakt återfinnes i utlandet hos annan kontakt än den i ansökan angivna. FFIAhar påträffat sådana ansökningar hos sinasamarbetskontakter i . Detär inte rimligt att förvänta sig att utländska beslutsinstanser skall utförakontroll av att villkoren i de svenska medgivandena följs. Det är våruppfattning att familjer som förfar på ovannämnda sätt inte i någon störreutsträckning drabbas av rättslig påföljd i . Detframgår inte heller aUtid av bamets adoptionshandlingar från vilken kontaktbamet förmedlats. Det kan på så sätt vara svårt för socialnämnden attkontrollera att den uppgivna kontaktvägen verkligen är den, för vilken nämndengivit medgivande. Denförhandskontroll som har möjlighet att göra av privata adoptioner,begränsar sig i stor utsträckning tiU att bedöma beslutsfattarens behörighet.Uppgifter i form av beräknade kostnader, vem som föreslagit placeringen o.dyl.är svårkontrollerade och efterhandskontroU är inte heller möjlig. Man kandärför inte vara säker på att privatadopterande familjer inte blivit utsattaför ekonomiskt utnyttjande i utlandet vid genomförandet av adoptionen. Detförekommer också att utlandet gör en annorlunda bedömning av en familjskapacitet och möjlighet att ta emot ett äldre bam än vad som angivits i familjensmedgivande. Detta förekommer även inom de auktoriserade organisationemasverksamhet. Det finns i NIA:s noggrantangivet, hur de skall förfara i sådana fall (sid. 17). Endast i vissaundantagsfall får familjen genom en organisation föreslås ett bam som avvikerfrån ramarna för medgivandet, och då endast efter kontakt med utredare och nyttbeslut i organisationens . Det anges att "Det är viktigtatt den sökande inte känner sig utsatt för press." Man kan ifrågasättariktigheten i att det får förekomma vid privat adoption. finns också angivet att organisationeraa i samband med att ett bara utsetts, bör infordra en skriftlig förklaring från de blivande adoptivföräldraraa att de är beredda att ta emot det aktuella baraet, att de kommer att fullfölja adoptionen enligt svensk lag, att de under alla förhåUanden kommer att söqa för baraet då det kommer till familjen samt att de kommer att rapportera till utlandet i den omfattning som överenskommits mel lan organisationen och utlandskontakten. intevid privat adoption. Avovan nämnda skäl anser FFIA att lagändringar bör göras för att Prop.1989/90:107 skall uppfylla konventionens intentioner (artikel 21punktema d Bilaea 2 och e), på så sätt att privata adoptioner inte tillåts. Vidareanser FFIA att i större utsträckning bör stödja projekt i utlandet somsyftar till att främja nationella adoptioner samt projekt för rehabilitering avfysiskt och psykiskt handikappade bam. Adoptionsorganisationema kommer ofta ikontakt med dessa behov och skulle kunna utgöra en resurs vid genomförandet avsådana projekt. Sverigebör också verka för att svenska familjer får förbättrad information om ochmöjligheter till adoption av äldre och handikappade bam från utlandet, medhänsyn tagen till deras särskilda behov. Artikel22 handlar om flyktingbam. Idenna artikel berörs flyktingbamens situation och särskilt de flyktingbam somkommer ensamma till ett annat land, dvs. utan föräldrar eller annan lagligställföreträdare. Att vi här har att göra med en mycket sårbar och skyddsvärdgmpp förtjänar att understrykas. Ett inte ringa antal sådana bam kommer varjeår till . Statistiken är dålig, men 1988passerade 156 ensamma bam förläggningen utanför ("Ensamma flyktingbam" Rädda Bamen 1988). För bam i en sådansituation bör en god man genast förordnas för att tillvarata deras rättigheter.Nu fungerar detta enligt min erfarenhet inte särskilt bra. Det kan ta mycketlång tid innan god man förordnas. Den gode mannen är också ofta en släkting somkan ha svårt att företräda bamet i det svenska samhället. kan konflikteruppstå mellan den gode mannen och baraet. bor den gode mannen alltförlångt bort från bamets vistelseort. Godman bör förordnas efter bamets ankomst och det bör inte vara sammaperson som bamet bor hos. Den gode mannen skall tillvarata bamets rätt ochintressen i fråga om familjeåterförening och i händelse av konflikt mellanbamet och den eller de som utövar den faktiska vårdnaden i familj ellergmpphem. En annan viktig uppgift för den gode mannen är att befullmäktigabamets rättshjälpsbiträde. Jag har uppgift om att det hänt att ensamma bam haravvisats utan att någon god man förordnats, som kunnat befullmäktiga ettbiträde att överklaga beslutet. Reglemaom god man enligt 18 kap. anses i vissa trängande fall kunnatillämpas även när det gäUer utländska medborgare som saknar hemvist här (4kap. 3 § 2 st lag (1904:26 s. 1) om vissa intemationella rättsförhållandenrörande äktenskap och förmynderskap, jfr också NJA 1955 s. 377). Vidare ärsvensk domstol behörig att med tillämpning av svensk lag fatta vissainterimistiska beslut. Annars bygger lagen i princip på nationalitetsprincipen. SvFRoch betonar också det väsentliga i att en god man förordnas efter bamets ankomst till . Båda påpekar att institutet med god man fungerar otillfredsställande. Förbarnet måste också offentligt biträde alltid och genast förordnas. Det Bilaga 2är av synnerlig vikt att redan det första polisförhöret med barnet sker inärvaro av ett biträde. Enligt vad jag erfarit måste polis och rättshjälpsnämnderbättra sig i beaktande av uttalandet i förarbetena till ny utlänningslag omatt offentligt biträde alltid bör förordnas då det är fråga om asylsökande somtill följd av minderårighet inte kan förväntas utföra sin talan på ett urrättssäkerhetssynpunkt betryggande sätt (prop. 1988/89:86 s. 135). Att barnethar tillgång till offentligt biträde redan vid första förhöret får anses följaav konventionens princip att i alla judiciella förfarande sätta barnets bästai första rummet. ,SvFR och framför liknande synpunkter. Närdet gäller flyktingbarnen och de asylsökande barnen har FN;s flyktingkommissarie() genom sin exekutivkommitté antagit riktlinjer,Guidelines on refugee children. har medverkat i det arbetet. Jag kommernedan att referera till dessa som UNHCR:s riktlinjer. UNHCR:sriktlinjer säger att en expert med kunskaper om barns psykologiska,känslomässiga och fysiska utveckling skall tillkallas för att bedöma barnetsflyktingskapsgmndande skäl och då ta hänsyn till att barnets fruktan uttryckspå ett annat sätt än vuxnas. Experten skall tala bamets språk och om möjligt hasamma kulturella bakgmnd (§ 15). Artikelnhandlar om flykingbarnens situation, såväl de som kommer för att söka asyl medfamiljen, som de ensamstående flyktingbarnen. SvFr vill understryka bamens rätttill att bli hörda och att barnen möts av kvalificerad personal medbarnkunskap. Utan ett sådant bemötande finns det risk för att bamens rätt intesäkerställs. SärskiU de ensamstående barnen är utsatta. Staten ges i artikelnett ansvar för att säkerställa att flyktingbarnen erhåller lämpligt skydd ochhumanitärt bistånd vid åtnjutandet av de tillämpliga rättigheterna. ÄvenRädda Barnen tar upp de frågor som DO och SvFr behandlar. Texteni §22 säger att konventionens skrivning också ska gälla de som sökerflyktingstatus. Detta innebär att flykting- och asylsökande barn och ungdomarskall höras i samband med myndigheternas utredande enligt konventionens §12. Deflesta flyktingbarn kommer till tillsammans med sin familj men många bam kommer ocksåensamma. Dessa bam har i många fall svåra upplevelser bakom sig.Mycket säUan blir dock barnens situation föremål Vårutlänningslag ger möjlighet tiU direktavvisning och att ta bara i förvar, vilketytterligare innebär en risk för att barnet drabbas av 138 psykiskamen eller störningar. Dessa bara liksom deras familjer är i stort Prop.1989/90:107 behov av psykologiskt stöd och hjälp att bearbeta svåra upplevelser. Härkrävs att man ändrar flyktingmottagandet så att barnens situation och barnetsbästa lyfts fram. får familjen vänta innan man får besked omman får stanna eller inte. För barn med annorlunda tidsuppfattning än vuxna ärett eller en mycket att leva i ovisshet. Avvisning efter en sålång tid är helt oacceptabelt utifrån barns behov av en trygg uppväxt. Man måsteockså mer direkt se till baraets behov vid asylsökandet. Här är det dockviktigt att vara medveten om att man aldrig kan "förhöra" barn.Utredning avseende barnets situation måste göras av barnpsykologiskt kompetentperson. Pånågra håll i landet arbetar man på att förbättra flyktingbarnens situation inomt. ex. barnomsorg och skola. Sådana projekt bör stödjas och kunskaperna spridastill alla kommuner. Artikel22:1 fastslår att ett barn som söker flyktingstatus ska få skydd och hjälpoavsett om det kommer i sällskap med föräldrarna eller inte. Det medför attäven ett barn ska behandlas som en självständig individ på flykt. I harman snarare behandlat barn som en del av föräldrarnas bagage, och intetagit reda på om barnet har egna behov eller motiv för att fly. Detta måstesnarast förändras. Artikel22:2 hävdar att barn har rätt till all hjälp för att återförenas med föräldrareller andra medlemmar av familjen. Detta måste i ännu högre grad bli vägledandeför den svenska flyktingpolitiken. Artikeln menar också att ett bara på flyktska ha samma rätt till omvårdnad och stöd som alla andra barn. m.fl. framför motsvarande synpunkter. Medhänvisning till artikel 3 och 20, bör det betonas att flyktingbarn i förstahand är barn med särskilda behov av stöd och stimulans. Dettaleder till att det blir viktigt med en fungerande och bra barnverksamhet påexempelvis utredningsslussar och förläggningar som kan tillgodose barnensbehov av stabilitet, trygghet och kontinuitet. Detta gäller oavsett korta ellerlånga väntetider. Under1989 genomförde en kartläggning av barnverksamheten pålandets utredningsslussar och förläggningar. Denna påvisade generellt storabrister när det gäller att tillgodose flyktingbarnens behov. anser att kränkningar sker i av flyktingbarnensrättigheter enligt artikeln. Artikel23 innehåller bestämmelser om handikappade barn. Konventionenstext om insatser för barn med psykiskt eller fysiskt handi kapp täcker till stor del de behov av meningsfullt liv, insatser för habilite- 139 ring, rehabilitering, hälso-och sjukvård, möjlighet till integrering i samhäl- Prop. 1989/90: 107 let, som svensklagstiftning via kommuner, landsting och stat vill förmedla Bilaga 2 till dessa grupper. Det ärglädjande att det givits så stort utrymme i konventionstexten fördessa grupper. Artikel 23:4 som tar upp behovet av intemationellt samarbetepå detta område visar på ett ansvar för att sprida kunskaper och vidtahjälpinsatser från svensk sida. Artikel24 handlar om barns rätt till hälso- och sjukvård. Närdet gäller svenska förhållanden vill vi från rådets sida peka på behoven av t.ex. barakunnig personal och baravänliga lokaler inom hälso- och sjukvården. Detgäller t. ex. för bam på sjukhus om de placeras på vuxenavdelning förspecialistvård. Det gäller också att väntmmmen inom sjukvården är anpassade förbam liksom att bamens speciella behov av barnkunnig personal tillgodoses inomden öppna distriktsvården. Vidarevill vi framhålla att hälsoskyddsaspekter bör utgå från riskerna för påverkanpå bam och inte enbart från riskerna för påverkan på vuxna. Det gäller t.ex.att gränsvärden för miljögifter, strålningsdoser m.m. bör fastställas utifrånatt bam är mycket känsligare än vuxna för påverkan av olika miljöförorenandeämnen. Miljö-och hälsoskyddsnämndemas ansvar för miljöfrågoma borde också preciseras mertydligt i lagstiftningen framför allt när det gäller miljöfrågor som rör bam. Förnärvarande har asylsökande bam i endast rätt till akut sjukvård. Detär en grannlaga bedömning om sjukvårdsbehovet är akut eller inte. Skilda läkarebedömer behovet olika och det kan inte uteslutas att inställningen tillflyktingar spelar in på bedömningen. Olika organisationer, bl. ,har krävt att alla asylsökande bara ska 11 tillgång till ordinär bamhälsovård.Jag delar den uppfattningen. UNHCR:s riktlinjer fastslår att asylsökande barnska ha rätt till existerande hälsovård. Svenskaröda korset vill också "ifrågasätta om asylsökande bam i enbarthar rätt till akut sjukvård och akut tandvård". Artikel24 reglerar bamets rätt till hälsovård och sjukvård. intimtsamman med rätten till liv. (Artikel 6) Tonvikten ligger i texten på Vi villpeka på vikten av att bam inte isoleras på sjukhusoch andra institutioner utan om möjligt integreras i samhället i störstamöjliga utsträckning för att förebygga institutionsskador. viktigtatt avvecklingen av de stora institutionerna får fortsätta, så att barn ochungdom får chansen till bästa möjliga utveckling. ocksåbaraets rätt till social trygghet, där föräldrar, skola och samhälle 140 tillsammansskall verka för en gynnsam utveckling hos bamet, fysiskt, Prop. 1989/90:107 psykiskt, andligt, moraliskt och socialt. (Artikel 26 och 27) Bilaga2 Nämndentar i sammanhanget också upp bamens skolmiljö. Dendåliga skolmiljö som erbjuds alltför många bam står alltså i klar motsättningtill alla bams rätt till bästa möjliga hälsa. De kommunala skolstyrelsema måstesnabbt åtgärda hälsovådliga skollokaler och regler måste utarbetas, som utgårfrån elevemas fysiska och psykiska behov. ÄvenSveriges Kristna Ungdomsråd behandlar denna fråga. Ialltför många av dagens svenska skolor är den inre fysiska miljön så dålig attelevemas hälsa hotas. Eftersom alla bam har skolplikt måste de gå till skolan,även om de blir sjuka av att vistas där. SkoIp>ersonalen har utseddaskyddsombud som bevakar deras intressen, men denna möjlighet saknar elevema.Detta överensstämmer inte med konventionens artikel 3:3 eUer med artikel 24 om bametsrätt till hälsa. De kommunala skolstyrelsema måste snabbt åtgärda skollokalemaoch regler måste utarbetas som utgår från elevemas fysiska och psykiska behov. Svenskaröda korset har följande synpunkter på punkten 2 (e). Svenskaröda korset instämmer helt i denna paragraf, speciellt med tanke på attolycksfall är den största enskilda dödsorsaken i för bamöver och att dödsfall och olycksfall i trafiken åter ökat. Det är vårförhoppning att Svenska röda korset, andra frivilligorganisationer och statligainstitutioner får ökat stöd för information och utbildning av föräldrar och bamomsorgspersonal. RäddaBarnen anför följande beträffande punkten 3. 1984utsåg FN: s Kommission för de Mänskliga Rättighetema en arbetsgmpp kallad"on Traditional Practices affecting the health of womenand children". Deras slutrapport till MR Kommissionen E/CN.4/1986/42 samtresolution /28 antogs. Häri angavs skadliga traditionella sedvänjor som: Preferential treatment for male children Kvinnligomskärelse är emellertid huvudfrågan och skall tolkas som ett förbud motkvinnlig omskärelse. Artikel26 behandlar bams rätt till social trygghet. JämOhänvisar beträffande artikel 26 till vad hon har anfört under artikel 18. Artikel28 reglerar bamets rätt tiU utbildning. SÖ anser att de krav som konventionen anger är täckta av den 141 lagstiftning som gällerför skolan och att ytterligare reglering sålunda inte Prop. 1989/90:107 behövs. Deprimära bestämmelsema om skolväsendet finns i skollagen (1985:1100). 1 förordningar och läroplaner avseende olika skolformer har regeringen hämtöver meddelat närmare bestämmelser. Allabara och ungdomar har enligt denna lagstiftning rätt till utbildning inom detoffentliga skolväsendet. Detta omfattar gmndskolan, gymnasieskolan, särskolan(för elever med en psykisk utvecklingsstöming), specialskolan (för elever medsyn-, hörsel- eller talsvårigheter) samt sameskolan. a) Primary education Gmndläggandeundervisning, i princip 9 läsår, är obligatorisk för alla bam som är bosatta(folkbokförda) i och varaktigt vistas här. De har 'skolplikt'.Skolplikten motsvaras av en rätt tiU utbildning. Även bam som väntar påuppehållstillstånd skall tas emot i gmndskolan så snart det är lämpligt fördem. Elevema får också utan kostnad de läromedel och den skolskjutsningsom de behöver. b) Secondary education Gymnasieskolanomfattar ett stort antal studievägar med såväl teoretisk som praktiskinriktning. Dessa är, i mån av plats, öppna för var och en som uppfyller föreskrivnabehörighetsvillkor. Villkoren baseras på genomgång av gmndskolan ellermotsvarande utbildning. Utbildningeni gymnasieskolan är kostnadsfri för elevema. En elev har möjlighet att genomstudiestödssystemet få tillräcklig ekonomisk hjälp för att fullföljautbildningen. c) Higher educationaccessible Detär möjligt tor alla ungdomar att vinna inträde i högskolan på basis avgymnasieskolan eller motsvarande utbildning samt i vissa faU viss tids praktik. d) Educationaland vocational information Alla elever inom det offentliga skolväsendet får studie- ochyrkeslivsorientering och vägledning i sådana frågor. Hemkommuneraa har vidareett uppföljningsansvar i fråga om ungdomar , som inte går i skolaneller är i arbete. I uppföljningen ingår studie- och yrkesvägledning. Detankommer på skolstyrelsen att se till att alla skolpliktiga elever i gmndskolanfullgör sin skolgång och dessutom att andra skolpliktiga bam, som ärkyrkobokförda i kommunen, på något annat sätt får föreskriven utbildning. Elevemai gmndskolan och i gymnasieskolan är skyldiga att delta i undervisningen om deinte har giUig orsak att vara borta. Skolan har noggrann närvarokontroll ochdet är skolans uppgift att stävja eventueU olovlig frånvaro genom åtgärder för bametseller den unges bästa. SkolanskaU ge stöd och vägledning åt elever med studiesvårigheter. Enligt6 kap 1 § skall bam behandlas med aktning för sin person ochegenart och ett bara får heller inte utsättas för kroppslig bestraffning ellerannan kränkande behandling. Dettaär gmndläggande också för skolan. Skolan skall i första hand inta en fostrandeoch hjälpande attityd, när det gäller att komma tiUrätta med barnsdisciplinsvårigheter, inte en bestraffande. I de regler om tillrättaförande avelever som finns i författning, beaktas elevens integritet, egenvärde ochrättssäkerhet. Sverigeddtar inom ramen för och i intemationeUt Prop. 1989/90:107 samarbete av det slag som anges. Dethar i ett antal undersökningar kunnat konstateras attfysisk och psykisk stimulans är av lika stor betydelse för ett barns överlevnadoch positiva utveckling som behovet av föda. Det är dessutom så att ett barnsom inte tillerkänns stimulans har små överlevnadschanser, ty det kan intetillgodogöra sig den mat det får. Det är således enligt vår uppfattning avstörsta betydelse att ett arbete för att i artikel 28 paragraf I före nuvarande(a) i konventionstexten infoga något om nödvändigheten att staterna förbindersig att tillgodose "early childhood care and stimula-tion" i någonform av förskoleverksamhet efter lokala möjligheter. SverigesKristna Ungdomsråd anser att den svenska skolan inte alltid uppfyller kraven iartikel 28. påpekar att det därför finns behov av en översyn avskolan utifrån konventionens rättigheter. 1artikel 29 anges syftet med baras utbildning. SÖ anser att lagstiftningen förskolan täcker kraven i artikeln. 1. a) - e) De målinriktningar som anges i punktema finns inskrivna iaktuella läroplaner. Även en fysisk eller enskild juridisk person har rätt att anordnaskola. Skolor för bam i skolpliktig ålder skall godkännas av och stå undertillsyn av offentlig myndighet. För godkännande krävs bl. a. att skolan svararmot sådana gmndläggande demokratiska och mänskliga värderingar, som anges ipunkten 1. Godkännandet kan återkallas om skolan inte iakttar föreskrivnaminimikrav. SIVhävdar att en "ratificering av konventionen kan komma att påverka Sverigespolicy i utbildningsfrågor, särskilt med avseende på artikel 29.2". Iartikel 29 påpekas att skolans utbildning ska syfta till att utveckla respektför baraets kulturella identitet, språk och värderingar. Detta gäller både deinfödda och invandrade baraens identitet. För oss i handlar det därförockså om samemas rättigheter. Konventionen hävdaratt samhället har skyldighetatt ge varie barn möjlighet att utveckla sin egen kuUureUa identitet. Rättentill respekt för den egna kukuren är livsviktig för alla. Därför måste läromedel i skolan och annan information som sprids tiU bam ses över så att missvisande eller helt utelämnade beskrivningar om bamets kultur inte längre förekommer. Skolan och det övriga samhället måste också använda sig av och ta hänsyn till bams kunskaper och erfarenheter av sin kultur på ett heU annat sätt än . Svenska ekumeniska nämndenm.fl. framför liknande synpunkter men Prop. 1989/90:107 betonar särskilt invandrar- och flyktingbamens rättigheter. SSRifrågasätter "om uppfyller förpliktelsema i denna del avkonventionen". Iartikel 30 finns bestämmelser om bam som tillhör en minoritet eller enurbefolkning. DOanser att artikeln "får betydelse för de svenska samemas levnadsförhållandenoch möjlighet att bevara och utöva sin kultur". Iflera kommuner finns samiska förskolor. De har ofta startats som statligtfinansierad projektverksamhet men sedermera permanentats inom den reguljärakommunala förskoleverksamheten. Behovet av samiska förskolor är emellertidinte tillgodosett. SverigesKristna Ungdomsråd och SSR hänvisar också till artikelns betydelse för samema. Artikel31 behandlar bamets rätt tiU vila och fritid. Detär enligt rådets uppfattning mycket välkommet att det finns en särskildartikel (nr 31) som tar upp bams rätt till bl.a. lek och rekreation.