prop · GD0386 · 1989-12-31 00:00:00 — Minbedömning: Lagreglering mot etnisk diskriminering i arbetslivet bör övervägaspå nytt. Den utredning som bör se på möjligheten till ytterligare lagstiftningmot verksamheten i vissa organisationer bör även behandla frågan om regler motetnisk diskriminering i arbetslivet. Kommissionensförslag: Överensstämmer med min bedömning. 1989/90: 86 Remissinstanserna:Av de remissinstanser som yttrat sig i fråga om behovet av ett lagregleratförbud mot etnisk diskriminering i arbetslivet har nästan samtliga ställt sigpositiva lill kommissionens förslag. Arbetsdomstolen har ifrågasatt om det ärlämpligt all använda lagstiftning som etl medel all motverka diskriminering avinvandrare på arbetslivets område och statens invandrarverk har föreslagit alleffektivare rättsmedel än civilrältslig lagstiftning bör övervägas. , (SAF) har varit starkt kritisk och avstyrktförslaget och ansett alt en förbudslagsliflning skulle få allvarliga negativakonsekvenser för dem som lagen skulle vara lill för all skydda, bl. Densvenska arbetsrätten gäller lika för alla oavsett etnisk tillhörighet och nalioneUturspmng. Vissa rättsregler finns som särskilt syftar lill atl motverkadiskriminering. Således skall enligt lagen (1982:80) om anställningsskydduppsägning av anställning från en arbetsgivares sida vara sakligt gmndad. Enarbetstagare kan alltså inte sägas upp på gmnd av etnisk eller nationelltillhörighet. Inom arbetsrätten finns vidare en gmndläggande princip om god sedpå arbetsmarknaden, vilken kan medföra att avtal även kollektivavtal kanunderkännas av domstol om de anses diskriminerande. Även arbetsmarknadensparter har ägnat intresse ål invandrar-och diskrimineringsfrågor. Ihandledningen "Invandrarfrågoma i arbetslivet" som utarbetats av LO-SAF-PTK-SIV(1986), poängleras principen om likabehandling på den svenska arbetsmarknadenoavsett ras och etnisk tillhörighet. Ävenmedbestämmandelagens regler om förhandlingsskyldighet, liksom 36 § avtalslagenom oskäliga avtalsvillkor kan tillämpas när det gäller diskriminering iarbetslivet. Lagenom anställningsskydd gäller den som redan är anställd. När det gällersituationen all en person skall anställas finns för den privata arbetsmarknadeninga rättsregler lill skydd mot etnisk diskriminering. Där gäller i ställetarbetsgivarens fria anslällningsräll. Inom den offentliga sektom finns däremoti lagen (1976:600) om offentlig anställning och i regeringsformen vissa kravpå saklighet när det gäller tjänstetillsättningar. Isamband med att tillträdde FN:s rasdiskrimineringskonven lion infördes i bestämmelsen om olaga diskriminering. Med stöd av denna bestämmelse kan en näringsidkare straffas om han i sin verksamhet diskriminerar någon på gmnd av hans ras, hudförg, nationella eller etniska urspmng eller trosbekännelse genom atl inte gå honom till handa på samma villkor som tillämpas i förhållande till andra. Detta gäller inte bara för näringsidkaren i förhållande lill sina kunder ulan också för den som är anställd i näringsverksamhet eller handlar på en näringsidkares vägnar och för den som är anställd i allmän tjänst eller innehar allmänt uppdrag. Del gäller också för anordnare av allmän sammankomst eller ,_ offentlig tillställningoch medhjälpare till sådan anordnare som vägrar Prop. 1989/90:86 någontillträde till sammankomsten eller tillställningen på de villkor som gäller förandra. Straffbestämmelsenomfattar alltså inte arbetsmarknaden. Översynen av lagstiftningen i samband medkonventionstillträdet hade visat på brister när det gällde skydd motdiskriminering i arbetslivet. Motivet lill att arbetsmarknaden ändå lämnadesutanför lagstiftningen var att rasfördomar i arbetslivet i första hand bordelösas genom avtal mellan partema. Departementschefen önskade upprätthållaprincipen att ingripande i arbetslivet genom lagstiftning borde undvikas. ,som arbetade , fann alt skäl förelåg för lagstiftningeftersom diskriminering förekom på arbetsmarknaden. Utredningen föreslog år 1983en civilrältslig lag med regler om förbud, ogillighet och skadestånd viddiskriminerande behandling av såväl arbetssökande som anställda. Somövervakande myndighet föreslogs jämställdhelsombudsmannen. Förslaget ledde intetill en sådan lagstiftning eftersom det ansågs förenat med alltför stora tillämpningssvårigheler.I stället inrättades den nya myndigheten ombudsmannen mot etnisk diskriminering(DO). Som stöd åt DO inrättades en diskriminering.Verksamheten regleras genom lagen (1986:442) mot etnisk diskriminering. Ombudsmannensverksamhetsområde avser hela samhällslivet med betoning på arbetslivet. Denfrämsta uppgiften därvidlag är all motverka etnisk diskriminering avarbetssökande. Ombudsmannen kan inte bara ge råd och sakupplysning ulan ocksåförsöka kartlägga vad som hänt i del enskilda fallet och eventuellt vid vitekalla arbetsgivaren lill överläggningar. Däremoi har ombudsmannen intemöjlighet atl föra talan inför domstol. Jag återkommer i det följande närmare tillDO: s verksamhet och dess framlida inriktning. 1FN har medlemmar i rasdiskrimineringskommittén uppmärksammatatt fortfarande inte infört lagstiftning mot etnisk diskriminering iarbetslivet. De har därvid uttryckt förhoppning om alt den svenska regeringenskall ompröva sitt ställningslagande. Ikonventionens artikel 5 uppräknas en mängd rättigheter, bland dem rätten tillarbete, lill fritt val av anställning, lill rättvisa och gynnsamma arbetsvillkor,lill skydd mot arbetslöshet, till lika lön för lika arbete och lill rättvis ochgynnsam lön för arbete (artikel 5 e (i)). I syfte att förbjuda och göra slut påalla former av rasdiskriminering, förbinder sig konventionsstatema alltillförsäkra envar ulan åtskillnad gmndad på ras, hudförg eller nationellteller etniskt urspmng likhet inför lagen, särskilt i vad avser åtnjutandet avde uppräknade rättighetema. Konventionensartikel 6 handlar om skydd och rättsmedel vid rasdiskri minering. Enligt bestämmelsen skall statema tillförsäkra envar dels skydd mot kränkning av hans rätt enligt konventionen och dels räll lill ersättning för skada till följd av sådan kränkning. Densom utsatts för brottet olaga diskriminering kan enligt skadestånds- Prop.1989/90: 86 lagen få ersättning för både ekonomisk och ideell skada. Men densom diskrimineras på grund av sitt etniska ursprung, sin ras eller liknande närhan söker arbete har med nuvarande lagstiftning inte någon möjlighet att väckatalan vid domstol och begära skadestånd för detta. Diskrimineringsutredningenfann att diskriminering förekom på arbetsmarknaden. Enligt vadkommissionen nu erfarit från invandrare och deras organisationer känner siginvandrare även diskriminerade i arbetslivet. DO:s erfarenheter pekar isamma riktning. Somjagtidigare redogjort för saknas det rättsregler för delar av arbetslivet. Detgäller särskilt i anställningssituationen. Skulle en arbetssökande på denprivata arbetsmarknaden bli utsatt för diskriminering på grund av sin etniskatillhörighet, finns del inga möjligheter lill rättsligt ingripande. Delfinns inte heller möjlighet för den kränkte all begära skadestånd. Somutvärderingen av DO: s verksamhet visat har, somtidigare nämnts, DO under denna lid inte handlagt något ärende som bedömtskunna vinna framgång i domstol om del hade varit möjligt att föra en sådantalan. Därmed är inte sagt atl det inte skulle finnas behov av lagstiftning.Sverige är ett mångkulturellt samhälle med ell stort antal etniskagrupper. Risken är större än någonsin att ett stort antal människor kankomma att drabbas av diskriminering. Även om upplysning, information ochfrivilliga överenskommelser är grundläggande och nödvändigt för att kommatillrätta med diskriminering och rasfördomar, utesluter detta enligt min meninginte att lagstiftning bör övervägas. Omen arbetsgivare uttryckligen vägrar atl anställa en person med hänvisning l.ex.lill hans hudförg finns ingen möjlighet till rättsliga åtgärder. Om sammainställning skulle leda till uppsägning av arbetslagaren skulle uppsägningenkunna förklaras ogiltig och arbetstagaren tillerkännas skadestånd. Jag kan intese något skäl till att bevara denna skilda behandling av arbetssökande ochredan anställda. Ettannat skäl till alt lagstiftning bör övervägas är risken för att vi skall få enetniskt uppdelad arbetsmarknad. är invandrarna överrepresenterade ivård, service och industri. Man kan befara att det synsättet breder ut sig attinvandrare förutsätts få arbete bara på dessa delar av arbetsmarknaden. En sådan-utvecklingär inte önskvärd. Ävenom rasdiskrimineringskonventionen inte ställer samma krav på lagstiftning närdel gäller diskriminering i arbetslivet som den gör när det gäller rasistiskaorganisationer, innebär dock vårt konventionsåtagande att vi med lämpliga medelskall göra slut på all rasdiskriminering och dessutom tillförsäkra den somkränkts på grund av etniska skäl rätt till skadestånd. Därtill kommer all Sverigeockså genom anslutningen lill Internationel la arbetsorganisationens () konvention (nr 111) om diskriminering i fråga om anställning och yrkesutövning (med tillhörande rekommendation 29 nr 111) åtagit sig attverka för att diskriminering avskaffas på dessa Prop. 1989/90:86 områden. DOhar utarbetat etl förslag lill en lag mot etnisk diskriminering i arbetslivet.Förslaget, som överlämnades lill regeringen , innebär en civilrältsliglag som skall vara tillämplig på hela arbetsmarknaden och för alla slagsanställningar. Diskrimineringsgmnderna är desamma som i lagen mot etniskdiskriminering, dvs. ras, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung ellertrosbekännelse. Alla handlingar eller underlå-lenheler, riktade motarbetstagare eller arbetssökande, som har sin gmnd i dennes ras, hudförg etc.och som är till skada för den utsatte skall anses utgöra lagslridigdiskriminering under fömtsättning all del inte finns godtagbara skäl förhandlingen. En grundläggande tanke är att diskrimine-ringsförbudel skall varauppbyggt kring arbetsgivarens uppsåt. SAFhar i sill remissyttrande över kommissionens förslag uttalat farhågor för attett lagförbud skulle innebära en skyldighet för arbetsgivare att se lill som har bättre meriter oberoende av etniskt ursprung alltid skulle gesföreträde vid anställning och befordran och all detta skulle slå hårt motinvandrare som har utbildning och yrkeserfarenheter men som inte alllid kandokumentera sina meriter. SAF har vidare pekat på all en sådan lagstiftning meddärav föranledda rätlslvister skulle få återverkningar för relationerna påarbetsplatserna och individernas personliga integritet skulle komma i fara omarbetsgivaren skulle tvingas atl offentligt diskutera de berörda personernasetniska ursprung och personliga egenskaper. Medden konstruktion av lagen som DO har föreslagit är det inte en nödvändig fömtsättningför all diskriminering skall anses föreligga all den utsatte är överlägsen ifråga om meriter eller liknande. En person kan ha blivit diskriminerad även omhan har lika eller sämre förutsättningar än den han jämförs med. Även en ensamarbetssökande kan diskrimineras. Det avgörande är det faktiska skälet tillarbetsgivarens handlande. Bevisfrågornaär centrala i diskrimineringstvister. DO föreslår en bevisregel av samma slagsom tillämpas i mål om föreningsrättskränkning. Den diskriminerade skall alltsågöra sannolikt att han diskriminerats. Om han lyckas med det, övergårbevisbördan på arbetsgivaren som måste visa att han har andra godtagbara skälför handlandet. DOförordar etl liknande påföljdssyslem som i jämslälldhetslagen, dvs. skadeståndoch i vissa fall ogillighet. Encivilrältslig lagstiftning som den DO föreslagit mot diskriminering påarbetslivels område, med möjlighet lill skadestånd, skulle också tillgodosekraven enligt konventionen. En sådan lagstiftning skulle dock, liksom den somtidigare föreslogs av diskrimineringsulredningen, kunna vara förenad medbetydande tillämpningssvårigheler, särskilt när del gäller bevisfrågorna. Medhänsyn till den allt större betydelse diskrimineringsfrågorna kan väntas få på grund av ökande invandring är det angelägel att möjligheten till lagstiftning övervägs. Det kan inte uteslutas att det finns möjligheteratt genom mindre ändringar i den av DO föreslagna lagen, eller genom annan form av lagstiftning, komma tillrätta med- de problem som medför de 30 Viss ledning skulle kunna hämtas i de erfarenheterman gjort utomlands. Den utredning som bör sepå lämpligheten av ytterligare lagstiftning mot verksamheten i vissaorganisationer bör även kunna behandla de frågor som jag här har berört. Utredningen bör bedrivas inära kontakt med arbetsmarknadens parter. Ett syfte skulle vara all utrönamöjligheterna att - som ell alternativ eller komplement lill lagstiftning genom kollektivavtal åstadkomma en reglering mot etnisk diskriminering iarbetslivet. Jaghar i dessa frågor samrått med arbetsmarknadsministern. 2.2.3Kriminalisering av stämpling till vissa brott Mittställningstagande: Kommissionens förslag all stämpling lill vissa brott skallkriminaliseras genomförs inte. Kommissionensförslag: SiraflFbestämmdserna för normalfallet av misshandel, grovt olagatvång, olaga hot, ofredande, grov stöld och skadegörelsebrotten bör skärpas påså sätt att stämpling till brotten bestraffas. Avsikten är att redan på"uppmaningsstadiet" kriminalisera vissa handlingar som ofta begås avskäl hänförliga lill rasism och främlingsfientlighet. Remissinstanserna: Enmajoritet av de remissinstanser som berört detta förslag tillstyrker del utannärmare motivering. De flesta rättsliga instanser avstyrker dock förslageteller uttrycker tveksamhet mot det. Skälenför mitt ställningstagande: Enligt 23 kap. 2 § andra stycket brottsbalkenavses med stämpling att någon i samråd med annan beslutar att begå en viss gärningeller atl någon försöker förmå annan alt ulföra brottet eller själv ålar sigeller erbjuder sig att utföra brottet. Kriminaliseringen av stämpling innebärsåledes en utvidgning av det straflTbelagda området till stadier ihandlingskedjan som föregår inte bara det fullbordade brottet utan även denpunkt där försök att begå brottet kan sägas ha inletts. Ensådan utvidgning av det kriminaliserade området har av principiella skälansetts kunna komma i fråga endast för myckel allvarliga brott. Bland de brottsom är straflfljelagda på slämplingsstadiet hör grov misshandel, våldtäkt ochrån. Kommissionensförslag innebär en avsevärt utökad kriminalisering i förhållande till nuvaranderätt. En kriminalisering av stämpling måste nämligen också medföra att försök tillde aktuella brotten beläggs med straff. Kriminaliseringen skulle heller inteomfatta endast gämingar med rasistisk bakgrund utan även andra fall. En sådanomfattande utvidgning av det slraflFbelagda området bör inte göras utan att detfinns starka skäl för det och inte utan att det gjorts ingående överväganden avvilka konsekvenser en sådan lagändring skulie innebära. Komissionensbetänkande ger enligt min mening inte grund för någon bedömning av vilkaeffekter förslaget skulle få utifrån mera allmänna kriminalpoliliskautgångspunkter. Del finns heller inte något säkert stöd för all man genomförslaget skulle kunna förhindra brott med rasistisk bakgrund i någon större utsträckning. Jag anser således allkommissionens förslag inte bör läggas till gmnd för lagstiftning. Jag har idenna del samrått med justitieministern. Mittförslag: Frågan om möjlighet lill gmpptalan och rätt till skadestånd vidbrottet hels mot folkgmpp bör utredas i ett vidare sammanhang. Kommissionensförslag: Enligt svensk rätt kan en folkgrupp inte vara målsägande när detgäller brottet hels mot folkgmpp och del däremot svarande tryckfrihetsbroltel.Därmed saknas också möjlighet lill enskild talerätt. Inte heller har de i gmppeningående, kränkta personema, rätt till skadestånd. Med hänsyn härtill, och lillall rasdiskrimineringskonven-lionen enligt kommissionens uppfattning innebär etlkrav på skydd och rättsmedel mot kränkningar enligt konventionen föreslårkommissionen all möjligheten till gmpptalan och rätt lill skadestånd vidbrottet hets mot folkgmpp bör utredas. Remissinstanserna:Av de få remissinstanser som kommenterat detta förslag tillslyrker de flestautan närmare motiveringar. och riksåklagaren pekar dock påvissa svårigheter som de menar är förknippade med en räll lill gmpptalan. Skälenfor mitt förslag: Frågan om gmpptalan och rätt till skadestånd för enskild somutsatts för brott såsom ingående i en grupp förekommer även på ell antal andrarättsområden, l.ex. konsumenträtten och miljörätten. Jag har förståelse förkommissionens resonemang i dessa avseenden. Det rör sig emellertid omkomplicerade och centrala processuella frågor. Ingående överväganden är därförnödvändiga. Jag anser att dessa överväganden bör göras i ett sammanhang föralla berörda rättsområden och att det därför är olämpligt att särskilja brottethets mot folkgmpp. Jaghar i denna fråga samrått med justitieministern. 2.2.5DO som klagoinstans i vissa fall av ifrågasatt rasdiskriminering Mittställningstagande: Kommissionens förslag att ombudsmannen mot etniskdiskriminering skall fungera som särskild klagoinstans när det gäller alt prövaklagomål rörande rasdiskriminering genomförs inte. Kommissionens forslag:Ombudsmannen mot etnisk diskriminering bör utses alt pröva klagomål frånpersoner, som anser sig diskriminerade på grund av ras ulan alt ha fåttupprättelse av tillgängliga inhemska rätlsme-dd. Remissinstanserna: Bara ellfåtal remissinstanser har berört denna fråga. Av dem har de flesta tillstyrkteller sagt sig ej ha någon erinran mot förslaget. Skälen för mittställningstagande: Sedan kommissionen lämnat sill belänkande har ombudsmannenmot etnisk diskriminering i skrivelse förklarat all han avråder från all DOskall få den föreslagna funktionen. En sådan förändring skulle bl. a. innebäraalt DO i många fall tvingades falla för klagandena negativa beslut, vilketkunde störa samarbetet med olika etniska minoriteter och deras förtroende för DO-ämbelet.Vidare saknas, enligt ombudsmannen, behov av ytterligare en instans mellan deinhemska instansema och den som kan la upp klagomål enligt FN: s konventionmot rasdiskriminering. Ombudsmannen menar atl del inte kan ligga i minoritetsgmppernasintresse att tvingas vända sig lill ytterligare en instans. Jagdelar DO: s nu redovisade uppfattning. 2.2.6Ny placering i av brotten hets mot folkgrupp och olaga diskriminering Mittställningstagande: Kommissionens förslag lill ny placering i avbrotten hels mot folkgmpp och olaga diskriminering genomförs inte. Kommisssionensförslag: Brotten hels mot folkgmpp och olaga diskriminering bör flyttas ibrottsbalken från brotten mot allmän ordning (16 kap.) lill brotten mot frihetoch fred (4 kap.) eller ärekränkningsbrotten (5 kap.). Remissinstanserna:Av det fåtal remissinstanser som har yttrat sig över detta förslag harmajoriteten tillstyrkt del utan närmare kommentarer. Skälenfbr mitt ställningstagande: Jag bedömer all den föreslagna förändringen inteskulle tillföra något väsentligt lill samhällets möjligheter att motverkafrämlingsfientlighet och etnisk diskriminering. Därtill kommer att förslagetskulle medföra att systematik bryts på ett inte obetydligt sätt.En sådan förändring bör ske i ett vidare sammanhang. Jag vill klargöra attdetta inte på något sätt innebär en underskattning av allvaret i deifrågavarande brotten. Jaghar i denna fråga samrått med justitieministern. 2.2.7 Närradionoch dess verksamhet Min bedömning: Enberedningsgrupp inom arbetar med frågan om att utvidgavårt konstitutionella skydd för yttrandefriheten. I detta sammanhang kommerkommissionens förslag rörande överträdelser av gränserna för yttrandefriheteni närradion att tas upp till övervägande. Den del av kommissionensförslag som avser en översyn av reglerna om ansvar för referensbandning och avmöjligheterna atl ge Närradions nämnd en starkare ställning har avregeringen överlämnats till utredningen om vissa närradiofrågor (U 1988:07). 3 1989/90. Kommissionens förslag: Denberedningsgmpp inom som bereder frågan om ökat skydd föryttrandefriheten bör överväga överträdelser av gränserna för yttrandefriheten inärradion. Berednings-gmppen föreslås dessutom få i uppdrag att pröva lösningarför att möjliggöra en snabbare omprövning av sändningsrätten i samband med yllran-defrihelsbrolli närradion. Slutligen föreslårkommissionen all utredningen om vissa närradiofrågor bör få i uppdrag alt seöver dels reglema om referensbandning i samband med närradiosändningar, dels möjlighetemaatl ge Närradions nämnd en starkare ställning. Remissinstanserna: Delfåtal remissinstanser som har kommenterat denna fråga har i huvudsak ställt sigpositiva lill kommissionens förslag. 2.2.8Förbättrad statistik rörande rasistisk brottslighet Mitt forslag: Möjlighetemaalt i rältsstatistiken redovisa i vilken mån "allmän" brottslighetkan anses ha förövats av rasistiska eller främlingsfienlliga skäl börundersökas. I vart fall bör del vara möjligt all med återkommandestickprovsundersökningar följa utvecklingen av rasistisk eller främlingsfienlligbrottslighet. Kommissionensförslag: Kodsystemet för rättsstatistiken hos polismyndighetema bör ses över.För de allmäiina brotten bör övervägas ell tillägg i kodsystemet om offretsnationalitet etc. Vidare bör brotten hels mot folkgmpp och olaga diskrimineringåsättas var sin egen brollskod. Remissinstanserna:Bara få remissinstanser har kommenterat denna fråga. Statistiska centralbyrånställer sig tveksam lill tillägg i kodsystemet för atl möjliggöra enregistrering av om brott av skilda slag kan vara begångna av rasistiska skäl.Del är svårt att redan på anmälningsstadiet göra en tillförlitlig sådanbedömning. Denna åsikt delas av kriminologiska institutionen vid Stockholmsuniversitet. När det gäller särredovisning av brotten hets mot folkgmpp ocholaga diskriminering förklarar SCB atl man ämnar aktualisera frågan vid överläggningarmed RPS. Skälen för mitt förslag:Som SCB fömlskickat i sitt remissvar har man haft överläggningar medrikspolisstyrelsen om all införa särredovisning av brotten hets mot folkgmppoch olaga diskriminering. Dessa överläggningar har resulterat i all de nämndabrotten fr.o.m. åsälts var sin brottskod i polismyndigheternasrättsstatistik. Jag delar kommissionensuppfattning all del är viktigt all kunna följa brollsulvecklingen på området.Som framhållits i remissvaren från SCB och kriminologiska institutionen vidStockholms universitet är del mycket svårt för en polismyndighet all, redan närbrott har anmälts, med någon större säkerhet bedöma om del kan ha rasistiskaeller främlingsfienlliga motiv. Även för en domstol lorde det vara förenat medstora svårigheter att göra en sådan bedömning. Delär emellertid etl så viktigt samhällsintresse all följa utvecklingen av rasistiskeller främlingsfienllig brottslighet alt del bör utredas om del är möjligt attstudera den med återkommafide undersökningar av meddelade domar eller på annalsätt. 2.3 Ombudsmannnenmot etnisk diskriminering (DO) verksamhetens framtida inriktning Mittförslag: Myndigheten bibehålls i allt väsentligt som . DO:s resurserförstärks för bl.a. extern information. En översyn görs av lagen (1986:442) motetnisk diskriminering. Nämndenmot etnisk diskriminering bör fortsätta sin verksamhet som . utvärdering av DO och diskriminering görs om ungefär femår. Utredningen:Överensstämmer i huvudsak med mitt förslag. Skälenför mitt förslag: Föratl motverka etnisk diskriminering i arbetslivet och på andra områden avsamhällslivet inrättades, som tidigare nämnts, en ny myndighet,ombudsmannen mot etnisk diskriminering. Som stöd ål ombudsmannen inrättadessamtidigt en diskriminering. Verksamheterna regleras genomlagen (1986:442) mot etnisk diskriminering. Inrättandet av dessa bådamyndigheter föregicks av ett flerårigt utrednings- och beredningsarbete. Ombudsmannensverksamhetsområde skulle omfatta hela samhällslivet med undantag förprivatlivet. Särskild uppmärksamhet skulle ägnas etnisk diskriminering iarbetslivet. Ombudsmannens uppgift blev alt dels i individuella fall ge rådoch annat stöd, dels på ell generellt plan bl.