prop · GD03116 · 1989-12-31 00:00:00 — I den intemationella harmoniseringsprocess somf n pågår skulle begränsande regler i allvarligt kunna hämma svenskabolags etableringar utomlands. Enligtbetänkandet bör dessa krav tillgodoses genom två skilda former av styming avbankema: Lagstiftningsamt tillsyn av att denna efterlevs. Begränsningav ägandet och det inflytande som följer av ägandet. Det naturliga tillvägagångssättet torde vara att via tiUsyngenom bankinspektionen skapa det för samhället bästa banksystemet. Utöverdetta diskuterar kommittén olika former av begränsningar av ägande och dessutövande. Härigenom störs emellertid de element som skall upprätthållaeffektiviteten i banksystemet. Detta kan leda till en rad negativa effekter: Affärsbankemadrivs i aktiebolagsform. Gmndläggande för denna bolagsform är att bolagsstämman tillsätter styrelsen som i sin tur utser verk ställande direktör. Detta är ju s a s garantin för att åtgärder vidtas, så att företaget sköts på ett effektivt sätt. Ingrepp i denna naturliga tågordning, innebär att företagsledningen i mindre utsträckning kan komma att behöva ansvara för sin skötsel av företaget. I sin tur kan detta leda till mindre effektiva banker. Bankema får inte den effektivitetsstyming som blivU än viktigare i och med de senaste årens avreglering av kreditmarknaden och de öppnaregränser mot omvärlden som diskuteras. 1989/90:116 Ägarbegränsning ibankaktiebolag ijuaga Varjeföretag och sålunda även banker är för sitt väl och ve beroende av sinverkställande ledning. Banken kan misskötas på olika sätt. Ledningens strategiskablick är inte tillräckligt utvecklad osv. Det är då styrelsens skyldighet attingripa. Det ligger i deras ansvar att klara upp missförhållanden innan dessablivit så svåra att bankinspektionen måste ingripa. KMK föreslår nu lagreglersom begränsar ägandet av aktier i de svenska bankaktiebolagen och motiveringenär oro för bankers integritet och att därför ingen bör tillåtas få ettdominerande inflytande i en bank. Med all förståelse för KMK:s oro anser vi attdet av KMK föreslagna regelsystemet endast delvis träffar de avsedda målen. Vivill här endast peka på nuvarande läge beträffande Gotagmppen och de storabankema, SE-banken och , och deras inflytelsesfärer. KMKhävdar att ägarbegränsningama skulle öka säkerheten för insättar-nas pengar.Stora ägare skulle kunna missbmka sin ställning i banken. KMK kan dock intedokumentera några sådana missförhållanden. Enligt vår mening är det risk attmånga mindre ägare kan skapa en svag styrelse, som inte med kraft kan ingripamot en verkställande ledning som missköter sig. Bankstyrelser bör därförinnefatta representanter för ett starkt ägarintresse i banken. Risken förmissbmk från starka ägarintressens sida torde vara minimal. Regelsystemet försvenska banker är med nuvarande lagstiftning tillräckligt för att garanterasamhället och bankkundema god insyn och kontroll. Riksförbundetavstyrker KMK:s förslag i denna del, som stridande mot viktiga principer omäganderätt och mot den internationella lagstiftningen. 1.29 Medborgarrättsrörelsen Friheten i EnligtMRRs mening är det angeläget att det finns olika ägarstmkturer i banker. Detkan vara en fördel att vissa banker är ägda i huvudsak av en enda aktieägare,att andra är ägda av en familj och att en tredje bank är ägd av en kooperation,en fackförening eller av staten. Vad gäller inflytandet i ett företag, detgäller även en bank, har oftast personlighet och kunskap/kontakter långtstörre betydelse än den roll en stark ägarposition speglar. MedborgarrättsrörelsenFriheten i föreslår med anledning av det sagda att aktieägandet i bankinte skall begränsas. Däremot kan det finnas anledning att för bankaktiebolageninföra en regel om begränsning när det gäller röstandelen på stämman. Man skullekunna införa den regeln att ingen får ha större andel på stamman än den andelvederbörande har i aktiekapitalet i bolaget. Detta är en bättre regel än attmaximera rösträtten till . ägare måste ha möjlighet att få utöva sin rösträtt utöver den begränsingtill av det på stämman företrädda antalet aktier som KMK:s förslag innebär. MRRkan inte finna godtagbara skäl för att, om en ägarbegränsing skall göras, det därvid skall göras undantag för staten. All erfarenhet talar för att 131 dominant statligtinflytande är minst lika skadligt som ett privat inflytande Prop. 1989/90:116kan vara. Enligt MRRs gmnduppfattning bör dock staten kunna vara ma- Bilaga 1joritetsägare till en bank, vilken den är i , liksom i Investeringsbanken.Om man inför en ägarbegränsing, vilket MRR avstyrker, måste övergångsreglernavara långfristigare och generösare än vad kommittén föreslår. En generellövergångstid bör i så fall stadgas. MRR välkomnar utländsktägande av svenska banker. Vi tycker inte det finns någon anledning att införaen begränsning av detta ägande. Utredningen har inte anfört något skäl härför,annat än hänvisning till att det skall finnas inhemsk kontroll överbankväsendet. Den erforderliga kontrollen åstadkoms på annat sätt än genomägarbegränsningar, framförallt genom konkurrensen och genom tillsyn. MRRtillstyrker kommitténs förslag att bank kan vara dotterbolag i en koncern därmoderbolaget inte är bankbolag. Över huvud taget bör finansiella koncemerkunna konstmeras på alla tänkbara sätt. Både försäkringsbolag och bank börkunna ingå i samma koncern. Däremot måste de olika rörelsegrenarna ligga iskilda bolag beroende på de skilda regelsystem som gäller för verksamhetema. 2 Kreditaktiebölag, finansbolag och fondkommissionsbolag Utländsktägande i svenskakreditmarknadsbolagochfondkommissionsbolag (8.3.3och 9.6.2) KMK:sförslag att lag om utländska förvärv av svenska företag skalltillämpas även på kreditmarknadsbolag och fondkommissionsbolag innebär enåtergång till de förhållanden som rådde . Då fanns det inte någrasärskilda regler om utländska förvärv i sådana bolag vilket innebär att 1982års lag och dess föregångare tillämpades på såväl finans- och fondkommissionsbolagsom på övriga svenska företag. I samband med att frågan om utländska bankersoch andra utländska finansinstituts etablering i skulle övervägasbeslutade ijuli 1983 om ett förbud för udändska rättssubjekt att förvärvaaktier i dessa bolag. Detta förbud består alltjämt. Bankinspektionentillstyrker kommitténs förslag om en återgång till likabehandling av dessa ochandra svenska företag. Inspektionen finner det naturligt atttillståndsprövningen inte ankommer på utan att regeringen iförordning kan bestämma att bankinspektionen skall pröva frågan om tillståndtill utländskt förvärv av företag som står under inspektionens tiUsyn. Kommitténsförslag innebär att det alltid skall ankomma på bankinspek tionen att pröva lämpligheten av ett utländskt rättssubjekts förvärv. dylikprövning kan komma att avgöras av regeringen endast om inspektio- Prop.1989/90:116 nen avslagit begäran och part överklagat beslutet. En prövning kanavse Bilaga 1 av aktiekapitalet eller röstetalet för samtliga aktieroch dessutom varie gång andelen överskrider 20, 40 eller . Bankinspektionentillstyrker bifall till förslaget att det för nu aktuella företag således kanbli fråga om ett utländskt helägande. Däremot menar inspektionen att det justpå gmnd härav kan finnas skäl att överväga att regeringen i någon formförbehåller sig prövningsrätten. I likhet med vad inspektionen anfört i avsnitt2.3 om prövning av utländskt förvärv i svenskt bankaktiebolag, villinspektionen därför erinra om regeringens möjlighet att behållaprövningsrätten, helt eller delvis, eller ålägga inspektionen att tillregeringen hänskjuta prövning av förvärv som kan anses vara av principiellbetydelse. Bankinspektionenvill avslutningsvis i denna fråga betona att kommitténs förslag av reciprocitetsskälbör genomföras . InomEG finns inga direktiv som tar sikte på att separat reglera kraven på institutsom bedriver finansieringsverksamhet. Förslagen till samordnings-direktiv för"kreditinstitut" är tillämpliga på företag vars verksamhet består iatt ta emot inlåning från allmänheten och att lämna lån för egen räkning.Definitionen omfattar fömtom banker institut som finansierar sin långivninggenom att emittera obligationer och andra värdepapper avsedda för allmänomsättning. Av de skulle troligen såväl bankema,kreditaktiebolagen, hypoteksinstituten som finansbolagen inrymmas i EG:sdefinition av kreditinstitut. EG:sdirektiv fömtsätter bl a att medlemsländema kräver särskilt tillstånd förkreditinstitutens verksamhet. Vidare uppställs vissa minimikrav för tillståndbl a när det gäller eget kapital. På denna punkt synes alltså KMK:s förslag,som innebär krav på auktorisation för i princip alla företag som driverfinansieringsverksamhet, vara anpassade till kraven inom EG. Närdet gäller frågan om utländskt ägande i andra institut som bedriverfinansieringsverksamhet kan konstateras att KMK:s förslag, i likhet med vad somgäller inom EG, inte uppställer några hinder mot i princip utländskt helägandei dessa bolag. KMK:s förslag fömtsätter emellertid bankinspektionens ellerregeringens formella prövning. Vadavser frågan om utländskt ägande av kreditmarknadsbolag (avsnitt 8.3.3) har inspektionen ingen erinran mot förslaget att lagen (1982:617) om utländska förvärv av svenska företag skall tiUämpas på utländska rättssub jekts förvärv av andelar i kreditmarknadsbolag. KMK berör i samman hanget särskilt ett fall med ett utländskt försäkringsbolag som ägare. Inspek tionen delar kommitténs uppfattning att ett kreditmarknadsbolag vari ett utländskt försäkringsbolag har större intressen än vad som f n är tillåtet för ett svenskt försäkringsbolag inte bör få auktorisation. framhåller finns detanledning att återkomma till sagda fråga i samband med Prop. den fortsattautredningsverksamheten beträffande den s k branschglidnings- Bilaga 1 2.3 Fullmäktige i riksbank Fullmäktige kan här tillstyrka utredningensförslag. Notillstyrker förslaget att upphäva det särskilda förbudet för utländskarättssubjekt att förvärva aktier i finansbolag. NO ansluter sig till kommitténssynpunkt att sådana förvärv i kreditmarknadsbolag skall prövas efter sammaregler som gäller för företag i gemen, dvs i nuvarande läge lagen om utländskaförvärv av svenska företag och att denna prövning kan göras avbankinspektionen. Förslagetär utmärkt och bör genomföras skyndsamt. Inte heller i denna del bör eneventuell anslutning till EG:s inre marknad avvaktas, även om en omkastning kanantas innebära att begränsningama upphör helt. Med tanke på att åtminstone ettland med hänvisning till reciprociteten reser hinder för svenska finansbolagatt komma in i landet med egna dotterbolag är det viktigt att den svenskaviljan att avreglera på detta område kommer till klart uttryck. Sedande utländska försäkringsbolagen nu avvecklat sina finansbolag i tordedet problem som KMK berör på sid 464 inte längre vara aktuellt. Föreningenåterkommer nedan till frågan om försäkringsbolagens finansförvaltning men villframhålla att försäkringsbolagens möjligheter att bedriva finansbolag bör varaoberoende av om försäkringsbolaget är svenskt eUer utländskt. Inomdenna sektor, liksom i fråga om banksektom och värdepappersmarknaden, kan detvara positivt för att inte säga nödvändigt att förbättra konkurrensgraden genomatt tillåta utländsk etablering eller filialbildning. Om så sker skallnaturligtvis behovet av tillräckliga skyddsregler tillgodoses. Sammanställning sav remissyttrandenden över för- pp- 1989/90: i 16 säkringsverksamhetskommitténs slutbetänkande ' Försäkringsväsendeti framtiden (SOU 1987:58) såvitt avser begränsningar i rätten att förvärvaaktier i svenska försäkringsaktiebolag m. m. Efterremiss har yttrande avgetts av datainspektionen, kommerskoUegium,bankinspektionen, föesäkringsinspektionen, , ,, statskontoret, , kamarrätten i ,, exportkeditnämn-den, , lantbmksstyrelsen.Juridiska falkultetsnämnden vid , ,fullmäktige i Riksbank, , , , Småföretagens , , ,, , , Svenska Försäkringsmäklares och ,i (LO), (),Centralorganisationen /SR, , (), , , ,, , ,, , SvenskaRevisorsamfundet SRS, Föreningen , Svenskaavdelningen av Association Internationale de Droi des (),styrelsen för , ,, Försäkringsaktiebolaget ,Försäkringsaktiebolagen , Försäkringsaktiebolaget , , , ,, och (). Denföreslagna begränsningen av varje ägares aktieinnehav i ett svensktförsäkringsbolag kan förefalla oförenligt med det svenska agerandet inom GATT.Den föreslagna begränsningen innebär visserligen inget totalförbud motutländskt aktieägande men förvärv av aktier över en nivå motsvarande 15 procentav röstetalet för samtliga aktier och av aktiekapitalet kräverdispens av regeringen. Dispens kan enligt förslaget ges om synnerliga skälföreligger. Det finns enligt kollegiets uppfattning en risk att en sådanbegränsning kan komma att aktualisera reciprocitetsproblem eftersom regeringensdispensmöjligheter förefaller begränsade om kriteriet synnerliga skäl skallvara vägledande. Bilaga 2 Kommitténmenar att det föreligger ett klart behov av att reglera rätten att förvärva aktier i svenskaförsäkringsaktiebolag med hänsyn till bolagens viktiga sociala funktion isamhället. Det gmndläggande syftet med en sådan reglering skulle vara atteliminera risken för att ett dominerande inflytande från utländska ellersvenska ägargmpper skall kunna utnyttjas på ett sätt som inte är förenligt medförsäkringslagstiftningens gmndläggande syfte att söria för en sundutveckling av det svenska försäkringsväsendet. bör försäkringsaktiebolag inte vara dotterbolag till företag medannan verksamhetsinriktning eller i övrigt vara föremål för ett faktisktdominerande inflytande från olika ägargmpper. Kommittén föreslårbegränsningsregler knutna till dels röstetal för aktier dels aktiekapital, ibåda fallen med dispensrätt för regeringen. Bankinspektionenvill erinra om att motsvarande problemställning i fråga om ägarbegränsningföreligger beträffande bankema. Inspektionens principiella inställning är attbegränsningsregler av den art som diskuteras i för-säkmgsverksmahetskommitténsbetänkande kan fylla en väsentlig uppgift när det gäller att främja en sundutveckling och motverka otillbörlig påverkan från stora ägare. Kreditmarknadskommitténhåller fn på att slutföra sitt uppdrag, varvid man bl a utrett frågan ombegränsningsregler avseende ägarinflytande i bankema. Med hänsyn tillbankaktiebolagen och försäkringsaktiebolagens stora och i flera avseendenavgörande betydelse för den ekonomiska stabiliteten och utvecklingen i Sverigebör enligt bankinspektionens uppfattning eventuella begränsningsregler för bank-respektive försäkringsaktiebolag inte avvika från varandra i alltför storutsträckning. Frågan om sådana regler bör i konsekvens härmed diskuterasnärmare i ett sammanhang. Ställningstagande till försäkringsverksamhetskommitténsförslag bör därför anstå till dess kreditmarknadskommittén har avlämnat sittslutbetänkande. Inspektionenanser att de olika frågor som rör ägarförhållanden på försäkringsområdet börbedömas mot bakgmnd inte bara av FVK:s förslag utan även med hänsyn tiU förslagsom kreditmarknadskommittén kommer att presentera i sitt kommande betänkande.Inspektionen nöjer sig därför med att i detta sammanhang anföra vissaprincipiella synpunkter betr FVK:s förslag och återkommer till ägarfrågoma när kreditmarknadskommitténsförslag föreligger. Debegränsningsregler som FVK föreslår för försäkringsaktiebolag har som bakgmnddels intresset av att på något sätt i likhet med vad som gäller föraktiebolag i allmänhet kontrollera utländskt ägande i svenska försäkringsaktiebolag,dels ett behov av att motverka att - med hänsyn till ett försäkringsbolagssärskilda karaktär ägandet koncentreras till en eller ett fåtal händer. Beträffandeutländskt ägande av svenska försäkringsaktiebolag delar in spektionen FVK:s uppfattning att det är svårt att motivera att aktier i för- 136 säkringsaktiebolagtiU skillnad från aktier i allmänna aktiebolag och banker Prop. 1989/90:116 kanfritt överiåtas till utländska ägare. De skäl som ligger till gmnd för Bilaga 2regleringen av rätten att överlåta aktier i allmänna aktiebolag och banker kani princip även åberopas när det gäller överlåtbarheten av aktier i försäkringsaktiebolag.Inte minst de stora fastighetsinnehav som finns hos försäkringsbolagen börhärvid uppmärksammas. Det utländska aktieinnehavet i svenskaförsäkringsaktiebolag har visserligen varit förhåUande-vis begränsatoch några direkta olägenheter har avsaknaden av reglering inte medfört.Emellertid kan de nu påtagliga tendenserna till intemationalisering påförsäkringsområdet snabbt förändra denna bild. Mot bakgmnd av det sagda börenligt inspektionens mening utländska rättssubjekts rätt att förvärva ochinneha aktier i svenska försäkringsaktiebolag på något sätt kontrolleras. Någottotalförbud för förvärv av försäkringsaktier, motsvarande vad som hittiUsgällt på bankområdet, är inte påkallat utan en reglering bör, som kommitténframhållit, endast ha som syfte att förhindra innehav av sådan storlek som gerett inflytande som inte kan anses förenligt med svenska samhällsintressen. Närdet gäller svenskt ägande av försäkringsaktiebolagen leder FVK:s övervägandenfram till slutsatsen att en reglering även på detta område är motiverad. Demotiv som FVK redovisar för sitt stäUningstagande synes övertygande. Det ärviktigt att försäkringsbolagen i likhet med bankema är oberoende institut.Ägarspridning skapar vissa garantier för att försäkringsbolagens verksamhetdrivs med sikte på de egna försäkringstagamas intresse. Inspektionen anserdärför i likhet med FVK att det finns starka skäl för införandet av regler somdelvis begränsar svenska rättssubjekts möjligheter att förvärva aktier isvenska försäkringsaktiebolag. Inspektionenanser i likhet med FVK att i FRL bör föreskrivas att vid prövning av koncessionför ett nytt bolag kan anges villkor som syftar tiU att tillgodose intresset avägarspridning. Vidutformningen av en lagstiftning om begränsning av ägandet bör man, som FVKframhållit, eftersträva en gemensam lösning av svenskt och utländskt ägande avsvenska försäkringsbolag genom att i försäkringsrörelse-lagstiftningen införa iprincip likartade regler för utländska och svenska rättssubjekt. InspektionenviU i detta sammanhang även beröra ett par frågor som har samband med tillämpningenav regler i fråga om rätten att förvärva och inneha aktier i svenskaförsäkringsaktiebolag. FVKframhåller på s 105 i betänkandet att en nybildning av försäkrings bolag som består i att ett försäkringsbolag vill skapa ett dotterbolag för attdit överföra vissa delar av sin försäkringsrörelse inte kan anses strida mot syftet med FVK:s förslag till begränsning av rätten till aktieförvärv och att därför frågan om ägarspridning inte aktualiseras vid prövningar av ansökningar om koncession för sådana nybildade försäkringsaktiebolag. Enligt inspek tionens mening bör någon begränsningsregel över huvudtaget inte tillämpas när ett försäkringsbolag ansöker om koncession för ett nytt försäkringsbo lag. Det finns i detta sammanhang ingen anledning att se annorlunda på det fall där syftet med nybildningen inte är att föra över en viss del av försäk ringsrörelsen utan starta en heU ny rörelse. En annan fråga som börövervägasvid utformningen av begränsningsregel Prop. 1989/90:116 är om det bör införasbestämmelser om högsta tillåtna kvot för utländskt Bilaga 2 ägande av svenskaförsäkringsaktiebolag. En sådan kvotering skapar garantier för attförsäkringsbolagen i huvudsak förblir i svensk ägo, vilket bl.a. frånberedskapssynpunkt är av intresse. Inspektionen delar FVK:s uppfattning attfrågan om kvotering, som inrymmer en rad problem, förtjänar att närmareutredas. Lämpligen bör en sådan utredning omfatta såväl banker somförsäkringsbolag. FVK:sförslag till begränsningsregler tar också sikte på svenska och utländskaförsäkringsbolags förvärv av aktier i andra försäkringsbolag här i landet. Närdet gäller utländska försäkringsbolags rätt att förvärva aktier i svenskaförsäkringsbolag kan inspektionen ansluta sig till FVK:s uppfattning attbegränsningsregler bör omfatta även sådana förvärv. Det måste dock t.ex. av reciprocitetsskäl finnas möjlighet att lämna dispens från reglema. Dispensgivningen bör inteminst när det är fråga om försäkringsbolag i kunna vara liberal. Närdet gäller utländskt försäkringsbolag som tillåts ha större ägarengagemang isvenskt försäkringsbolag kan ägarbilden i det utländska bolaget ha vissbetydelse (jfr prop 1984/85:191 s210. Skäletenligt FVK för att begränsningsregler skall avse även svenska försäkringsbolagsförvärv är att det bör finnas möjlighet att förhindra en av konkurrenshänsynicke önskvärd utveckling. Inspektionen vill till detta framhålla attkonkurrenslagen ger ett skydd mot osunda koncentrationstendenser och att det därförskulle kunna hävdas att regler inte bör omfatta svenska försäkringsbolagsaktieförvärv i ett annat försäkringsbolag. Inspektionen anser emellertid att FVK:sförslag har fog för sig med hänsyn till att även inspektionen tillagts enuppgift att bevaka utvecklingen ur konkurrenssynpunkt. Inspektionen villemellertid understryka att en generös dispensgivning bör tillämpas.Endast vid uppenbar risk för en icke önskvärd stmkturell förändring bör endispensansökan leda till avslag. Liksom bör inspektionen och NOsamråda i frågor som rör konkurrensaspekter. Kommitténföreslår att det i försäkringsrörelselagen införs en föreskrift att ingen fårförvärva så många aktier i ett svenskt försäkringsaktiebolag att genomförvärvet förvärvarens andel uppgår till av röstetalet församtliga aktier i bolaget eller till av aktiekapitalet. Omsynnerliga skäl föreligger skall regeringen kunna meddela dispens för förvärvav aktier utöver de angivna gränserna. Kommitténanför flera motiv för att försäkringsaktiebolag inte skall få domineras avindustrikoncerner eller andra ägare. Avdessa argument är NO främst benägen att acceptera det maktargument somkommittén berör (s 96). Det är onekligen även från konkurrenssynpunkt ettproblem om den mycket stora likviditeten hos bl.a. stora industri-koncemerskulle användas till att via uppköp av försäkringsaktiebolag ytterligareförstärka inflytandet inom olika delar av det svenska näringslivet. Detär emellertid svårt att förstå hur kommittén kan ha resonerat (s 95) 138 när man säger attutomstående koncemers förvärv av svenska försäkrings- Prop. 1989/90:116aktiebolag skulle leda tiU en uppsplittring av marknaden och medföra svå- Bilaga2 righeter att uppnå erforderlig riskspridning för de traditionella försäkringsbolagen.Det vill synas som om kommittén i detta sammanhang betonarsolidaritetsprincipen på bekostnad av skälighetsprincipen. Att industrikon-cemsknutnaförsäkringsbolag inriktar sig på speciellt goda risker inom t.ex.företagsförsäkring talar väl för och inte mot att industrikoncemer skall få ägaförsäkringsbolag. Detta är ju en av marknadsekonomins gmndläggande fördelar,nämligen att den styr resurser dit där de bäst behövs. Goda risker på endelmarknad in nebär i sj äl va verket svag konkurrens mellan försäkringsgivarnapå den delmarknaden. Alltså bör fler försäkringsgivare dras till dennadelmarknad så att konkurrensen skärps. Enannan sak är att kommitténs resonemang på denna punkt verkar orealistiskt. Detär helt enkelt svårt att förstå varför just bara industriägda försäkringsbolagskulle vara intreserade av att ta "goda risker" på företagsförsäkring. Änmer svårförståeligt är att kommittén tror att mindre goda risker skulle fåsämre möjligheter att ordna sitt försäkringsskydd om industrikoncer-nema ägerförsäkringsbolag. Det bör väl ändå tvärtom vara så att möjlighetema till gottförsäkringsskydd för mindre goda risker bör bli bättre om fler aktörer släppsin på marknaden och får skärpa konkurrensen mellan försä-kringsgivama. En sådanskärpning stärker föräkringstagamas ställning och ökar följaktligen derasmöjligheter att få ett gott försäkringsskydd även för mindre goda risker.