prop · GD0376 · 1989-12-31 00:00:00 — Regeringenbör ges utökade möjligheter att vidta åtgärder för orter/regioner, som drabbasav regionalpolitiska problem i samband med stmkturförändringar. Länsstyrelsema bör, inom de ramar som lagts fast avriksdagen och regeringen, ange geografiska prioriteringar och riktlinjer fördel regionalpolitiska arbetet i länen. Kommitténoch remissinstanserna: Kommittén behandlar inte specifikt dessa övergripanderiktlinjer. Dess förslag, liksom remissinstansernas synpunkter, återges ikommande avsnitt. Skälenför min bedömning: Inom ramen för de regionalpolitiska målen har detregionalpoliliska arbetet två dimensioner: Regional utveckling ochmellanregional utjämning. Den sektorsövergripandeplaneringen och samordningen utgör en mycket viktig del i regionalpolitiken.Ett syfte med detta arbete är alt genom samordning av flera samhällssektorerallmänt främja utvecklingen i alla delar av landet vad jag kallar regionalutveckling. Som en viktig del i detta arbete ingår att främja utvecklingen ilänens glesbygds- och landsbygdsområden. Det är således viktigt attåtgärder inom skilda sektorer planeras och genomförs på ett samordnat sätt -tidsmässigt, geografiskt osv. Därmed uppnås en ökad effektivitet ochhushållning med tillgängliga resurser, vilket bidrartill ekonomisk tillväxt och en jämn fördelning av välfärden. Den Prop.1989/90:76 regionalpolitiska planeringen bildar också tillsammans med denöversiktliga fysiska planeringen och miljöplaneringen i länen en viktiggrund för trafik-, väg-, bostads- och miljöplaneringen m. m. Allalän bör tillföras vissa resurser från anslaget för regionala utvecklingsinsatserför denna typ av allmänt utvecklingsfrämjande åtgärder. Samordningsansvaret fördessa insatser bör ligga hos länsstyrelserna. Den kraftigt ökadedecentraliseringen av resurser och beslutsbefogenheter inom regionalpolitikensom jag i olika sammanhang föreslår skall ske lill länsstyrelserna innebärockså ökade krav på samordning, uppföljning m.m. Jag avser att senare återkommatill regeringen med förslag om hur dessa krav skall uppfyllas. Huvuduppgiftenför regionalpolitiken är dock att åstadkomma regional balans och utjämning såväl inom som mellan länen vad jag kallar mellanregional utjämning. Problemenskaraktär och omfattning i olika regioner bör utgöra grunden för de geografiskaprioriteringarna av de regionalpolitiska insatserna, t. ex. vid regeringensfördelning till länen av medel från anslaget för regionala utvecklingsinsatser,liksom vid avgränsning av stödområden m. m. Analyser av bakomliggande faktorerbör också ligga till gmnd för de geografiska prioriteringarna inom länen.Faktorer som låg sysselsättningsgrad, hög arbetslöshet, negativ befolknings-och sysselsättningsutveckling bör härvid tillmätas stor vikt. Hänsyn bör äventas till behoven av atl förbättra utvecklingsförutsättningarna för företaggenom att exempelvis åtgärda brister i samhällets infrastruktur. Vidare måstehänsyn tas till situationen inom större sammanhängande områden och till avståndlill större orter och deras arbetsmarknader. Även problemens varaktighet börvägas in i bedömningarna. Vissatyper av åtgärder bör förbehållas de delar av landet som har de störstaregionalpolitiska problemen. Även om jag förordar att ansvaret förgenomförandet och den geografiska fördelningen av stödinsatserna i ökadutsträckning bör delegeras till statens industriverk och länsstyrelserna bör avregering och riksdag fastlagda stödområdesindelningar m. m. också ifortsättningen styra insatsernas omfattning och inriktning i skilda delar avlandet. Dessa indelningar och till dem knutna regler om högsta stöd m. m. gerockså en viss enhetlighet i behandlingen av likartade områden i skilda län. Jagbehandlar först stödområdesindelningen för det regionalpolitiskaföretagsstödet, dock utan att närmare gå in på vilka stöd och regler som börgälla i de olika stödområdena. Den redovisningen sker i anslutning tillbehandlingen av de olika stödformerna (avsnitt 7). Jagtar därefter upp den regionalpoliliska betydelsen av större orter i anslutningtill stödområdet, s. k. stödjepunkter, områden där jag anser det berättigat attvidta särskilda infrastmkturåtgärder med regionalpolitiska medel, åtgärder sombör kunna vidtas i samband med större strukturförändringar, begreppen glesbygdoch landsbygd samt slutligen storstadsregionernas betydelse iregionalpolitiskt sammanhang. Mitt förslag: Förregionalpolitiskt företagsstöd och nedsatta socialavgifter skall den nuvarandeinplaceringen av vissa kommuner och delar av kommuner i stödområdena A, B ochC, ersättas av en inplacering av de kommuner och delar av kommuner som bedömsha de långsiktigt svåraste regionalpolitiska problemen i två nya stödområden,benämnda 1 och 2, och vilkas omfattning framgår av det följande. Kommittén:De delar av landet som fungerat bäst i ekonomiskthänseende har varit storstäderna, särskilt huvudstadsregionen, samt delar avsydvästra dvs. , samt delar av och Skåne.Dessa delar av landet har en jämförelsevis modern näringslivsstmktur och denbefolkningstäthet som kommittén anser vara en avgörande förklaringsfaktor förtillväxt. I dessa områden finns också utvecklade industriella nätverk mellan krävandeköparföretag, t. ex. mellan bilindustrin och dess underleverantörer. Minst fungerande iekonomiskt hänseende är enligt kommittén Inlandet, Bergslagen och SydöstraSverige. Med Inlandet avser kommittén nuvarande stödområde A och B samtKramfors kommun. De bakomliggande orsakerna skiljer sig åt mellan dessaområden. Fömtsättningama för att Inlandet skall bli en ekonomiskt välfungerande region är sämre än för Bergslagen och Sydöstra , avstånd lill marknader etc. är helt annorlunda i Inlandetjämfört med de regioner som utvecklats bäst . I Bergslagenfinns många av de komponenter som är viktiga för att få en långsiktigt merpositiv utveckling. Sydöstra sönderfaller i ekonomiskt hänseende i tvågmpper. Dels finns här landsbygdsdominerade områden, som har vissa problemgemensamma med Inlandet om än avstånd och gleshet inte är desamma, dels finnshär områden som har en hel del gemensamt med Bergslagen. Det gäller i förstahand och vissa av bmkssamhällena i län. Detär enligt kommittén svårt att ange vilka regioner som fungerar i socialthänseende. Kommitténs uppfattning är dock, att det den kallar mellanstäder, somgmpp betraktad, innehåller många av de kvaliteter som en socialt väl fungeranderegion bör ha. Det är lättare att ange problem. Befolkningssammansättningen istora delar av Inlandet är ett sådant problem. Från social synpunkt ärproblemen särskilt svåra för kvinnorna i Inlandet. Arbetsmarknaden är begränsadoch de ideal som präglar det lokala livet är manliga. De förändringar sombehövs i dessa områden är därför inte bara fler arbetstillfällen ulan ocksåsådana som ökar kvinnomas möjligheter att delta i och påverka det lokala livet. Påett sätt finns det enligt kommittén klara skillnader mellan regionema ikulturellt avseende. Det gäller tillgänglighet till kultur i form av teater,konserter och andra evenemang där framförallt storstadsområdena, men ävenmellanstäderna, erbjuder invånarna väsentligt större valmöjligheter än andratyper av orter eller regioner. Det är betydligt svårare att belägga skillnadervad gäller kulturens frigörande och identitetsskapande betydelse. Men justdärför att kulturen har dessa egenskaper, blir den också särskiltväsentlig i de landsdelar som är ekonomiskt och socialt mindre Prop.1989/90:76 öppna än andra. Frånmiljömässig synpunkt är Inlandet, enligt kommittén, den minst belastaderegionen. Klimatet gör emellertid landsdelen mycket känslig för miljöstömingar,bl.a. därför att nedbrytningen av miljöfarliga ämnen går långsamt.Storstadsområdena, med sin koncentration av befolkning, konsumtion ochproduktion är i detta sammanhang de minst fungerande regionema, tillsammans medde delar av västra och sydvästra som hårdast drabbas avmiljöförstörande ämnen från andra länder. 1 är Sundsvalls-,Skellefteå- och Luleåregionema mest utsatta beroende på punktutsläpp frånnäringslivet i dessa områden. Sammanfattningsvisär det kommitténs uppfattning att tre landsdelar bör prioriteras när det gällerinsatser som direkt och indirekt syftar till att förbättra arbetsmarknadslägeti landets olika delar. Dessa är Inlandet, Bergslagen och Sydöstra prioritet har insatser som förbättrar situationen i Inlandet. Där fårman också räkna med att insatser behövs . Kommitténmenar att dessa landsdelar skiljer sig från övriga riket när det gäller styrkanoch varaktigheten i de hinder som föreligger för omställning och utveckling. Enförteckning över de kommuner eller delar av kommuner som kommittén avser medInlandet, Bergslagen resp. Sydöstra finns i bilaga 2, avsnitt 1.3. Remissinstanserna:Remissbilden är splittrad. Några kommuner, t. ex. , ochSmedjebacken, instämmer i kommitténs förslagtill nya prioriteringar. Mångaremissinstanser anser att den nuvarande slödområdesindelningen skall bibehållasmen göras mindre statisk. SIND anser att en snävare avgränsning av stödområdenaär önskvärd, men att kommitténs underlag inte medger detta. kommun anseratt själv skall få bestämma inom vilka geografiska områden somstöd skall användas. Flerakommuner i , i och iVästerbottens län anser det felaktigt att sammanföra Inlandet till ett begreppoch att en differentiering av slödnivåer behövs. i Norrbottenslän avvisar landsdelsbegreppet och föreslår att stödområde A och B blir ettområde och att stödområde C bibehålls. Många remissinstanser i områden som fårförsämringar enligt kommitténs förslag, främst i stödområde C, hävdar att detfinns tungt vägande skäl för att de får behålla sina nuvarande stödmöjligheter.Andra remissinstanser t. ex. AMS, och FolkrörelserådetHela ska leva ifrågasätter varför vissa områden som västra ,, m. fl. inte längre skall ingå i stödområdet.Norrlandsförbun-del anser att framstår som ett bortglömt landskap.Flera instanser anser att även kommun skall ingå i stödområdet. Skälentill mitt förslag: Den nu gällande stödområdesindelningen för det regionalpolitiska företagsstödet lades fast av . För stödet fastställdes tre permanenta stödområden, benämnda A, B och C, där stödområde A är högst prioriterat. Stödområdenasnuvarande omfattning framgår av följande karta. Ytmässigtomfattar dessa permanenta stödområden av Prop. 1989/90:76och av befolkningen bor här. Riksdagengav även regeringen fullmakt att placera in kommuner eller delar avkommuner i tillfälligt stödområde, om allvarliga sysselsättningsproblemuppkommit till följd av exempelvis omfattande stmktur-rationaliseringar. Elvakommuner eller delar av kommuner är inplacerade i tillfälligtstödområde. Jag återkommer senare (avsnitt 4.6) med förslag om hur dennamöjlighet bör utformas . Enredogörelse för utfallet av det regionalpolitiska förelagsstödet fördelat påbl. a. län och stödområden kommer jag att lämna senare (avsnitt 7.2.1.1). Stödområdesindelningenför företagsstödet har också kommit atl utnyttjas som geografiskfördelningsnyckel för andra åtgärder av regionalpolilisk betydelse. Detär enligt min mening viktigt att stödområdesindelningen inte ändras för ofta.Den bör ligga fast , bl.a. för atl underlätta planeringen förföretag och myndigheter. Den genomgång av den regionala problembilden somgjorts av den regionalpolitiska kommittén och mina egna bedömningar, dels avproblemens svårighetsgrad i olika områden, dels av hur de framtidaregionalpolitiska insatsema bör fördelas mellan olika typer av ålgärder, haremellertid övertygat mig om att det nu är lämpligt att göra vissa förändringar. Kommitténanger tre landsdelar där behoven av omställning och utveckling är särskiltstora: Inlandet, Bergslagen och Sydöstra . Högst prioritet ger kommitténåtgärder som förbättrar situationen i Inlandet. Här får man enligt kommitténockså räkna med att insatser behövs . Jaghar tidigare framhållit att en förskjutning av de regionalpolitiska insatsemabör ske från direkt företagsstöd till åtgärder för att förbättra infrastmktureni de prioriterade regionema. Jag kommer därför senare bl. a. att föreslå att demaximala procentsatsema för bidrag i samband med investeringar i byggnader ochmaskiner sänks. Eftersom det då inte blir så stor skillnad i stöd mellan olikastödområden föreslår jag att antalet stödområden fortsättningsvis begränsastill två, förslagsvis benämnda 1 och 2, med det högsta stödet i stödområde 1. Somen följd av denna förskjutning bör också det regionalpoliliska företagsstödetkoncentreras till de områden som har de långsiktigt svåraste problemen. Tillgnmd för mina förslag till förändringar av stödområdena ligger också såvälkvantitativa som kvalitativa bedömningar av de regionala problemenssvårighetsgrad i olika områden. De kvantitativa faktorema är främstarbetslöshetsnivå, sysselsättningsgrader för såväl kvinnor som män, samtbefolknings- och sysselsättningsutveckling . Kvalitativabedömningsfaktorer är exempelvis avstånd lill marknader, klimatförhållanden,gleshet i bebyggelsen och de lokala arbetsmarknadernas utseeende. Jag harockså strävat efter sammanhängande stödområden och all undvika skarpa gränsermellan olika områden. Motbakgmnd härav delar jag kommitténs bedömning att de långsiktigt 29 svåraste problemen ävenframdeles kommer att finnas i vad kommittén Prop. Jag föreslår därför att det regionalpoliliska företagsstödet fortsättningsvisi första hand koncentreras till delta område. intei alla avseenden samma bedömning som kommittén av vilka områden som bör ingå. De områdensom har de svåraste problemen bör inplaceras i stödområde 1 och övriga istödområde 2. Jagdelar också kommitténs bedömning att vissa områden i främst Norriands kustland,, och , som ingår i stödområde C, har sådanautveeklingsfömtsättningar att det, mot bakgmnd av vad jag har anfört,inte är befogat atl de inplaceras i stödområde. Jag avser dock att fortsättadet intensiva arbete som regeringen och statens industriverk bedriver inomramen för lokaliseringssamrådet inom den privata tjänste- och servicesektom,och är i det sammanhanget beredd att även fortsättningsvis lämnaregionalpolitiskt stöd lill exempelvis ullo-kaliseringar frånStockholmsregionen till orter i nära anslutning till stödområdet i den måndessa orter utgör de enda realistiska lokaliseringsalternativen tillstorstadsregionen. Jag återkommer till denna fråga i avsnitt 4.3. Isamband med mer omfattande stmkturförändringar bör regeringen ha möjlighet attinplacera en kommun i tillfälligt stödområde. Jag återkommer lill detta(avsnitt 4.5). Någrakommuner utanför stödområdena bedömer jag också ha sådanastmkturomvandlingsproblem att jag är beredd föreslå regeringen att deinplaceras i tillfälligt stödområde. Hur denna möjlighet närmare skallutformas återkommer jag lill i avsnitt 4.5. Regeringenbör dessutom även fortsättningsvis ha möjlighet att i undantagsfall beviljaregionalpolitiskt företagsstöd utanför stödområdena. Det kan exempelvis gällaom avsevärda sysselsätlningssvårigheler fömtses eller har uppkommit till följdav industrinedläggning eller av liknande orsak. Jagvill i detta sammanhang också erinra om de särskilda regionalpolitiskainsatser som regeringen gjort i dessa områden . Exempelvis iNorrbottens, , och . Flera av dessaär långsikliga och genomförandel kommer att sträcka sig framöver. Jagkommer också senare (avsnitt 12) att föreslå att särskilda regionalpolitiskaåtgärder skall vidtas i . Vadgäller så visar ingen av de kvantitativa bedömningsfaktorer jagnyss nämnt att utvecklingen är ogynnsam. På uppdrag av regeringen har vidareSIND i en rapport, "Avstamp Golland", föreslagit åtgärder för attutveckla det gotländska näringslivet. Vissa av dessa förslag har redangenomförts och andra bereds inom . Bergslagenhar berörts av två särskilda utvecklingsprogram, som beslutatsav och regeringen. Det andra startade och avslutas i och meddetta budgetårs utgång. Dessa insatser har samordnats av en särskildBergslagsdelegation. Jag bedömer att delegationens arbete har varit mycketframgångsrikt. Det har lagt en bra gmnd för ett utvecklingsarbete, som börfortsätta genom ordinarie organ såsom länsstyrelsema, andra länsorgan ochberörda kommuner. Enligt min bedömning finnsdet emellertid även i Bergslagen områden som har problem av en karaktär och storleksordning som kräver långsikti- 30 Min slutsats härav är att även dessa områden Prop.1989/90:76 bör ingå i det permanenta stödområdet, men med lägre stödnivåer ände områden som har de svåraste problemen. Detsamma gäller nordvästra områden bör således inplaceras i stödområde 2. Andra kommuner iBergslagen, som berörs av kraftiga strukturomvandlingar, kommerjag föreslå regeringen att inplacera i tillfälligt stödområde. Vadbeträffar Sydöstra så bedömer jag inte att problemen är av sådankaraktär och svårighetsgrad att det, bl.a. mot bakgrund av den koncentration avdet direkta företagsstödet som jag har förordat, är motiverat att inplaceranågra delar härav i det permanenta stödområdet. 1denna del av landet finns inte de utvecklingshinder för företagen som enligtmin mening motiverar mitt förslag till inplacering av områden i norra . Bergslagen och nordvästra i stödområde. Långa avstånd tillleverantörer, kunder och kvalificerad företagsservice, ett klimat som försvåraroch fördyrar verksamheten samt brister i samhällets infrastmktur i form avkommunikationer, utbildning etc. bidrar till att företagsamheten i sistnämndaområden försvåras på ett särskilt sätt. Även om det finns vissa orter medstmkturomvandlingsproblem så är fömtsättningama i dessa avseenden avsevärtbättre i Sydöstra . Dessutom ingår dessa kommuner nästan undantagslöst istörre gemensamma arbetsmarknader inom vilka sysselsättningsmöjligheter kanerbjudas. Närdet gäller Sydöstra vill jag också erinra om de omfattande åtgärder,som regeringen vidtagit för att såväl på kort som på lång siktstödja utvecklingen i på gmnd av de stmkturförändringar som ägermm där. Så sent som detta år har regeringen förelagt riksdagenförslag till ytterligare åtgärder i länet (prop. 1989/90:66). I dennaproposition finns en närmare redogörelse för de åtgärder som tidigarevidtagits. Äveni delar av län har företag exempelvis medgivits att ta i anspråkinvesteringsfonder och regeringen har gjort punktinsatser med regionalpolitisktstöd. Jagkommer senare (avsnitt 16) att föreslå att det anslag som länsstyrelsernadisponerar för regionala utvecklingsinsatser skall höjas. Min avsikt är attdärefter föreslå regeringen att även län som ligger utanför stödområdet skallfå ökade medel från detta anslag jämfört med innevarande budgetår. Slutligenvill jag erinra om möjligheterna för regeringen, som jag nämnt, att ävenfortsättningsvis i särskilt angelägna fall lämna regionalpolitiskt stöd ävenutanför stödområdet eller om stora stmkturomvandlingsproblem skulle uppståtillfälligt inplacera orter i stödområde. Vidmin bedömning av de olika stödområdenas omfattning harjag, som jag tidigarenämnt, även strävat efter att i möjligaste mån undvika skarpa gränser mellanolika områden. Erfarenheten visar att det ofta upplevs som orättvist. Mittförslag innebär därför all ytterligare ett par kommuner än för närvarandekommer att delas vad avser stödområdestillhörighet. Jagföreslår därför att följande kommuner eller delar av kommuner fortsättningsvis inplaceras i stödområde 1 resp. stödområde 2. rantesanges nuvarande slödområdestillhörighet. iprioritet nuvarande stödområde A och stödområde 2 motsvarar nuvarande Prop.1989/90: 76 B. Län,kommun (och församling) (A) (B) (A) (A) (A) (A) (A) (A) (A) (A) (A) Maiå (B) (A) (A) (A) (A) ,del av (Hctagen, Laxsjö, , och Alsen) (A) Län,kommun (ochförsamling) ,del av (Edefors och ) (C) ,del av (Markbygdens kyrkobokföringsdistrikt) (C) , del av(Fällfors, och ) (B) Vindcin (B) 32 (B) Åre (B) , del av (Holmoch ) (C) Ange (B) , del av(Anundsjö, Bjöma, och Trehörningsjö) (B) (C) (B) ,del av (och ) (B)' (C) (C) (C) (C) (C) ' tillhör inte någotstödområde 333 Riksdagen1989/90. 1 saml Nr 76 KARTA ÖMT de n)a stödmiirädena 1 'im'-' De nya stödområdenaomfattar av yta och av befolkningen. Följande kommunereller delar av kommuner, som ingår i stödområde C, föreslås inte längreinplaceras i permanent stödområde: (centrala), , (centrala),, , (centrala). , (centrala),, , Ömsköldsvik (centrala), (), ,, (och ), , , ,, , , och . Några av dessa områden avserjag dock senare föreslå all regeringen skall inplacera i tillfälligt stödområdepå grand av stora strakturomvandlingsproblem. Dessutom bör några kunna fungerasom stödjepunkter med de regionalpoliliska funktioner jag närmare beskriver iavsnitt 4.3. 4.3 Stödjepunkter för vissa regionala utvecklingsinsatser Min bedömning:Utlokalisering av privata tjänsteföretag och statlig verksamhet bör i vissafall kunna ske med statligt stöd till stödjepunkter i anslutning tillstödområdet. Även vissa infrastmkturåtgärder bör kunna göras i sådana orter. Kommittén: Kommittén anseratt en förstärkning av vissa mellanstäder är nödvändig för alt stärka deprioriterade landsdelarna och för atl möjliggöra en avlänkning av tillväxtfrån storstadsområdena. En mellanstad definieras av kommittén som en viktigknutpunkt för export- och importverksamhet i en större region. De är vidareofta knutpunkter i det nationella transportsystemet och kan vara enkvalificerad beslutsnivå för offentlig förvaltning. Vissa av de utpekademellanstädema prioriterar kommittén för särskilda infrastmkturinsatser ochsysselsättningsskapande åtgärder. Remissinstanserna:Förslaget tillstyrks av ett fåtal remissinstanser bl. a. länsstyrelsema iBlekinge och , och kommuner. Vissaremissinstanser lämnar även ytterligare förslag på prioriterade mellanstäder,t. ex. , , Kimna m. fl. Även andra orter kan vara altemativ tillstorstädema, t. ex. , industricentraortema m. fl. Huvudparten avremissinstansema avstyrker förslaget t. ex. SIND och delegationen förglesbygdsfrågor. Flera är tveksamma till den betydelse som mellanstädema ges ibetänkandet t. ex. ERU, flera länsstyrelser och kommuner. Många befarar att dekommer att fungera som magneter i stället för motorer för regional utveckling.Många kommuner kommer enligt vissa remissinstanser att få långt till sinmellanstad och möjligheten att få någon positiv effekt minskar när avståndetökar. Storstadsutredningenifrågasätter om analysen är tillräcklig både vad gäller effektema påmellanstädema och . Resultatet kan bli att omvandlingen avnäringslivet i påskyndas. i serdet som en viktig uppgift att arbeta för allverksamheter som inte nödvändigtvis behöver ligga i kom- Prop.1989/90:76 mer andra delar av landet till godo. AMS påpekar att del inte finnsnågon konkret plan för hur arbetet gentemot mellanstädema skall bedrivas. Skälenför min bedömning: Kommittén pekar ul ett antal mellanstäder för vissa typer avregionala utvecklingsinsatser. Flera av dessa mellanstäder har enligt minmening en egen växtkraft som gör all några permanenta möjligheter tillregionalpolitiska åtgärder riktade direkt till företagen i sådana städer inteär motiverade. Det gäller här t. ex. vissa universitets-och högskoleorter ochsådana orter som redan har en väl differentierad arbetsmarknad med stort inslagav offentlig verksamhet. Ettväsentligt mål i regionalpolitiken är all åstadkomma en mellanregionalutjämning. I vissa fall blir det med ett sådant mål nödvändigt med vissa typerav regionalpoliliska åtgärder t. ex. infrastmkturåtgärder och stöd tillprivata tjänsteföretag även utanför stödområdena. har tidigare(prop. 1984/85:115, AU 13, rskr. 354) uttalat sig för att t.ex. stöd tillprivata tjänsteförelag skall kunna lämnas i stödjepunkter i anslutning tillstödområdena. Jag förordar att vissa insatser som är motiverade för attåstadkomma regional utveckling och utjämning även fortsättningsvis bör kunnagöras i s. k. stödjepunkter i anslutning lill stödområdena. Några s. k.mellanstäder bör enligt min mening inte pekas ut. Åtgärderi stödjepunkter bör enligt min mening utgå från följande två fömtsättningar.För det första anser jag att det finns etableringar ellerinfrastmkturfunktioner som bara kan lokaliseras till eller fungera i ett fåtalstörre orter. Som exempel villjag nämna högskolor och regionala flygplatser.