prop · GD0343 · 1989-12-31 00:00:00 — En annan är att vunna erfarenheter leder till en anpassning av lagstiftningen för att mot verka osunda marknadsförhållanden. Det är inte möjligt alt fömtse vilken omfattning dessa företeelser kommer att få. Det är därför särskilt viktigt att noga följa utvecklingen. Avmer närliggande intresse är frågan hur kreditinstituten på kortare sikt kommeratt möta stigande finansieringskostnader. En ökad förräntning måste skapasgenom höjda intäkter, t. ex. högre räntor, eller minskade kostnader. Lägrelönsamhet kanske också måste accepteras. På vilket sätt de enskilda institutenväljer att kompensera sig beror på vilken situation varje institut befinner sigi. Ytterst beror valet av konkurrensen på marknaden. Konkurrensläget,där den intemationella integreringen av marknaderna också ingår i bilden, tordealltså bli avgörande för hur stora räntehöjningar som generellt kan drivasigenom. För de fastighetsfinansierande instituten gäller att deras utlåninglöper med bunden ränta, numera vanligen högst . Marginalförbättringar iform av höjda räntor kan således inte genomföras annat än successivt. I den måndet är marknadsmässigt möjligt kan räntan höjas på nyutlåningen och på den delav den gamla lånestocken som konverteras. Förutsatt att instituten kompenserarsig genom höjningar av räntan anger instituten själva, med utgångspunkt ikapitaltäckningsgruppens förslag, starkt varierande räntehöjningsbehov om kapitalkraveti dag tillämpades fullt ut. För nyutlåningen anges behovet av räntehöjningarligga i intervallet ett par tiondels procent till över en procent. Angåendemöjligheten av framlida räntehöjningar vill jag peka på ett par förhållanden.Utgångsläget vad gäller kapitalsituation, placerings-stmktur och strategier förkapitalanskaffning varierar helt naturligt mellan de olika kreditinstituten,liksom möjligheterna till rationalisering. De högre kapitalkraven innebär attinstitutens finansieringskostnader stiger genom den högre andel finansieringmed primärt och supplementärt kapital som fordras för vissa placeringar. Omdenna andel stiger från , som är fallet förbostadskrediter, innebär det att av utlåningen måste finansierasmed kapital som är dyrare än obligationsupplåning. Kostnaden för detta kapitalberor på dess sammansättning, t.ex. fördelningen mellan aktiekapital ochförlagslån. En genomsnittlig merkostnad i storleksordningen skullemotsvara en räntehöjning på , förutsatt att kostnadsökningenhelt övervältras på låntagarna. En motsvarande beräkning för jordbrukskrediterger i princip den dubbla ränteeffekten. Dessaberäkningar visar på vissa tänkbara räntehöjningar. Flera omständigheter talaremellertid för att eventuella ränteeffekter blir starkt begränsade.Kapitalbasens storlek och sammansättning kommer som nämnts att påverkaspositivt av den föreslagna avskattningen av värderegleringsreserverna. Vidareinnebär den treåriga övergångstiden och övriga övergångsregler möjlighet gradvis anpassning som ger valfrihet för de enskilda instituten och som börbegränsa störningarna på marknaden. Det är viktigt att komma ihåg attsvenska kreditinstitut blir alltmer beroende av utlandsmarknaderna för sinupplåning. Med internationellt sett otillräcklig kapitaltäckning blir detsvårt att konkurrera om den billigaste upplåningenoch därmed att hålla nere utlåningsränlorna. Jagvill också påminna om att en fortsatt hård konkurrens utgör den effektivastebromsen mot att ökade kostnader förs över på kunderna i form av högre räntor. Slutligen vill jag betonaatt högre kapitalkrav är uttryck för ökade risker och ökad riskmedvetenhet.Kostnaderna för en stärkt konsolidering måste bl.a. betalas av dem somutnyttjar marknadens tjänster. Beträffande effekterna påstatens budget vill jag säga följande. För lån till bostäder inom ramen för detstatliga räntebidragssystemet är det höjningar av marknadsräntorna påbostadsobligationer som leder till ökningar av räntebidragen. Det är såledesvia institutens upplåningsräntor som ränlebidragstaket påverkas. Redan av denanledningen kan jag inte nu göra någon bedömning av om eller på vilket sätthögre kapitalkrav kan komma att påverka budgetutgifterna.Bostadsfinansieringssystemets framtida utformning är därtill föremål för engenomgripande översyn. Angående eventuellaräntehöjningar på jordbmkskrediler finns det inga direkta kopplingar tillstatsbudgeten. Ökade kapitalkostnader kan däremot tas upp i samband med deårliga prisöverläggningarna. Kapitaltäckningsreformenkommer att föranleda analyser av och ställningstagandentill kreditinstitutens kapitalsituation och framtida kapitalanskaffning. Genomsitt ägaransvar i olika institut måste staten medverka till att finna lösningarsom bl.a. kan leda till krav på statliga kapitaltillskott. Omfattningen av demblir emellertid beroende av vilka ägarmässiga och organisatoriska lösningar somkommer att aktualiseras. Det är inte möjligt att nu göra några närmarebedömningar av dessa olika frågor eller de därmed förknippade budgeteffekterna. 8.8 Ikraftträdande m. m. Mitt förslag:Reformen skall träda i kraft . Regeringen eller, efterregeringens bemyndigande, bankinspektionen skall intill utgången av år 1992kunna föreskriva lägre kapitalkrav än vad som anges i lagen. Föriagsbevis ochandra skuldförbindelser som utfärdats före lagens ikraftträdande får i närmareangiven ordning inräknas i kapitalbasen även om den ursprungliga löptidenunderstiger . Arbetsgruppens förslag:Skiljer sig från mitt förslag genom att gruppen föreslagit en möjlighet attövergångsvis i kapitalbasen få inräkna garantiförbindelser m. m. Remissinstanserna: Ett flertalremissinstanser har förordat att ikraftträdandet av reformen skjuts fram tillden . Några remissinstanser har hävdat att garantiförbindelserm. m. övergångsvis bör få inräknas i kapitalbasen. Skälen för mitt förslag: 1Baselkommitténs regler anges att kapitalkravet för de internationellt verksammabankerna skall uppgå till vid utgången av . Kravet skalldärvid beräknas på koncernbasis. Det fömtsätts att bankernasuccessivt stärker sin kapitaltäckning under Prop. 1989/90:43 perioden framtill slutet av . Vid utgången av skall en kapitaltäckning på7,ha uppnåtts. Beträffande kapitalbasens sammansättning medges underövergångstiden smärre avvikelser från de regler som slutligen skall gälla. EG:sdirektiv om kapitalbas och kapitaltäckning överensstämmer i allt väsentligt medBaselkommitténs regler. Det nya regelsystemet skall vara infört imedlemsländerna . Någon kontrollstation vid utgångenav föreskrivs sålunda inte. Fram till utgången av , dåkapitalkravet är , skall minimikravet vara att kapitaltäckningsgradenaldrig får gå ner från uppnådd nivå. Några länder har på ett par områdenmedgetts en utsträckt övergångstid. För , gäller att lån mot säkerhet i kontors- och affärsfastighet irespektive land, av ett uppskattat värde, fram tillutgången av får tas i stället för av sittvärde. För gäller att s. k. public credit institutions fram tillutgången av får inräkna statliga garantiförbindelser i kapitalbasen.De länder inom EG som omfattas av regler har dock förklaratatt de kommer att tillämpa Basdreglema på internationellt verksamma banker i defall då dessa är strängare än EG-reglerna. Försvensk del vill jag anföra fiiljande beträffande övergången till det nyasystemet. ligger vid en intemationell jämförelse väl framme vad gäller denallmänna synen på och tillämpningen av kapitaUäcknings-regler. Företrädare försvenska myndigheter har medverkat vid utarbetandet av Baselöverenskommelsen.Traditionellt har vi haft högt ställda krav på kreditinstitutens soliditet.Kapitalsituationen är, i ett internationellt perspektiv, relativt god. Sverigedeltar aktivt i den pågående internationaliseringen av finansmarknaderna.Sammantaget talar detta enligt min mening med styrka för att detinternationellt baserade systemet för kapitaltäckning införs i underden föreslagna perioden. Isyfte att ge kreditinstituten en så god framförhållning i sin planering sommöjligt, bör de nya reglerna alltså gälla från och med den 1 januari 1990.Tillämpningen av reglerna bör därvid fram till utgången av följa deriktlinjer som anges i Baselöverenskommelsen. Det innebär att bankerna påkoncernnivå skall ha uppnått en kapitaltäckning på vid utgången avår 1990. Det måste också antas ligga i bankernas eget intresse att kunna visaupp en kapitaltäckning som är internationellt konkurrenskraftig. I övrigt skallgmndprincipen enligt min mening vara att samtliga kreditinstitut underöverinseende av bankinspektionen successivt skall bygga upp sinkapitaltäckning till vid utgången av . Dennaordning innebär inte att kommer att tillämpa striktare kapitalkrav tidigare än generellt inom EG. EG-direktivens ändamål är att utgöra en minsta gemensam nämnare för samtliga kreditinstitut i samtliga medlemsländer. Flera länder med högt utvecklade finansiella marknader kan väntas införa de nya reglerna väl i takt med de hållpunkter Baselkom mittén lagt fast. Några remissinstanser harförordat en längre övergångstid för anpass- Prop. 1989/90:43 ningen avkapitalkraven för lån mot säkerhet i bostads- och jordbmksfas-tigheter. Somskäl har bl. a. anförts att lånen i huvudsak löper med fast ränta och attinstituten därför är förhindrade att höja marginalema på sina totalaplaceringar i den takt som skulle behöva ske. Som jag sagt tidigare är jagmedveten om att de fastighetsfinansierande instituten möter en kraftigskärpning av kapitalkravet. Generellt får dock en övergångstid ansesge rimliga möjligheter att göra nödvändiga anpassningar i olika avseenden. Detfinns starka skäl att inta en restriktiv hållning i fråga om att medge enförlängd övergångstid. Dels kan olika avsteg väntas bli kritiskt granskade vidden fortsatta intemationella översynen av kapitaltäckningsreglema, dds är detsvårt att undvika att orättvisor uppkommer mdlan olika institulgmpper. Någraländer inom EG har medgetts en förlängd övergångsperiod avseende krediter motsäkerhet i kontors- och affarsfastigheter. Det har motiverats av de system förfastighetslångivning som dessa länder använt sig av. Enligt minmening kan det inte anföras tillräckliga skäl för att i tillämpa enmotsvarande övergångsregel. Det bör noteras att regeln endast gäller förfastigheter belägna i de aktuella ländema. kan knappaståberopa allvarligare konkurrensnackdelar än de som övergångsvis drabbarkreditinstitut i de övriga EG-ländema. Denmjuka utformning av övergångsreglema som generellt föreslås gälla för andrakreditinstitut än bankerna anser jag ge utrymme för tillräcklig flexibilitetför alt olika effekter av omställningen skall kunna bemästras. Inteheller är jag beredd att föreslå att som arbetsgmppen förordat statligagarantiförbindelser skall få inräknas i kapitalbasen under någonövergångsperiod. Som jag tidigare berört föreslår jag däremot en speciellövergångstid av när det gäller fordringar mot eller garanterade avförsäkringsbolag (avsnitt 8.5.2). Ienlighet med vad jag nu har anfört har inom upprättatsförslag till 1. lagom ändring i bankrörelselagen (1987:617), 2. lagom ändring i bankaktiebolagslagen (1987:618), 3. lagom ändring i sparbankslagen (1987:619), 4. lagom ändring i föreningsbankslagen (1987:620), 5. lag om ändring i lagen (1963:76) om kreditaktiebolag, 6. lag om ändring i lagen (1968:576) om stadshypotekskassaoch om stadshypoteksföreningar, 7. lag om ändring i lagen (1970:65) om allmänna hypoteksbank ochom landshypoteksföreningar, 8. lagom ändring i fondkommissionslagen (1979:748), 9. lag om ändring i lagen (1980:1079) om svenska , 10. lagomändring i finansbolagslagen (1988:606). Förslagenbör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 3. Samrådhar skett med chefen för industridepartementet beträffande lagförslag 9. 10.1 Förslaget till lag om ändring i bankrörelselagen(1987:617) Iparagrafen har införts det nya begreppet kapitalbas. 1 bestämmelsen föreskrivsatt kapitalbasen skall motsvara lägst avplaceringarnas värde. Preciseringen avser att göra klart att kapitalkravet iprincip är undantagslöst. Liksom enligt gällande rätt beräknaskapitaltäckningen gemensamt för en central föreningsbank och till den anslutnalokala föreningsbanker. första stycket lämnas en beskrivning av kapitalbasens sammansättning. Där angesäven att primärt kapital minst skall utgöra hälften av kapitalbasen. Primärtkapital definieras i andra stycket. Detta utgörs av dels eget kapital ibankaktiebolag, reservfond och uppskrivningsfond i sparbank samt, med undantagför föriagsinsalser, eget kapital i central föreningsbank, dels sjuttioprocent av vissa angivna värderegleringsreserver, dels reserver och tillskottsom efter särskilt medgivande i varje enskilt fall såsom likställt med primärtkapital får inräknas i kapitalbasen. Ennyhet beträffande värderegleringsreserverna är att även reserver för aktier fårtillgodoräknas i kapitalbasen. En annan nyhet är att reserverna för aktier,obligationer och utländska valutor inte får tas upp högre än till skillnadenmellan nettobokföringsvärdet och det lägsta av anskaffningsvärdet ochmarknadsvärdet. Härigenom uppnår man alt endast reservens verkliga värde tasupp, när marknadsvärdet har sjunkit under bmttobok-föringsvärdet. Genomatt även andra reserver och tillskott än som nämns tidigare i lagtexten eftersärskilt beslut skall kunna ingå i kapitalbasen skapas en större flexibilitet;nya slag av finansiella instmment kan snabbt utnyttjas utan att lagstiftningsåtgärderförst behöver vidtas. Regeringen (eller bankinspektionen) bör dock integodkänna andra tillskott än sådana som uppfyller krav påprimärt kapital. Kännetecknande för ett sådant tillskott är bl. a. atl det - är kontant betalt, - har upptagits utan säkerhet, - har i princip obegränsad löptid, 1 lO är ouppsägbart från placerarens sida och inte fåråterbetalas utan till- Prop. 1989/90:43 stånd av tillsynsmyndigheten, inte löper med någon garanterad avkastning, har efterställd betalningsrätt, kan tas i anspråk för förluslläckning under löpandeverksamhet, dvs. utan att banken behöver träda i likvidation. Supplementärtkapital definieras i tredje stycket. Därmed avses dels nominellt värde avförlagsandelsbevis, förlagsbevis och andra skuldförbindelser med efterställdbetalningsrätt, dels reserver och tillskott som efter särskilt medgivande ivarje enskih fall får inräknas i kapitalbasen. Den förstnämnda delen avsupplementärt kapital får uppgå högst till ett belopp som motsvarar 50 procentav det primära kapitalet. Förlagslån får inräknas i kapitalbasen endast omlånet har en urspmnglig löptid av . För lån vars återstående löptidunderstiger föreskrivs vidare att värdet skall på visst sätt reduceras.Beträffande förlagsandelsbevisen torde reduktion i praktiken bli aktuell förstsedan de sagts upp till betalning. Detillskott som efter särskilt medgivande får inräknas i kapitalbasen bör utgörasådant kapital som uppfyller de av fastställda kraven på supplementärtkapital. Ett sådant tillskott bör i princip uppfylla samma krav som etttillskott som skall ingå i det primära kapitalet utom såtillvida attinstmmentet kan vara räntebärande. I så fall skall emellertid villkoren varasådana, att räntebetalningen kan skjutas upp om bankens resultat för vissteller vissa år inte medger räntebetalning. Sådanatillskott förekommer inte bland bankerna. De förekommer däremothos vissa finansbolag och kreditaktiebolag. Fjärdestycket föreskriver liksom nu gällande 2 kap. 9 § fjärde stycketbankrörelselagen att avräkning skall ske med det bokförda värdet av vad somtillskjutits som aktiekapital eller i annan form till företag som driver någonform av bankverksamhet. Med sådant företag avses i första hand svenska banker,finansbolag, fondkommissionsbolag, kreditaktiebolag och hypoteksinstitut menäven motsvarande utländska företag. Någon avräkning skall dock inte göras förtillskott i företag som omfattas av reglema om konsoliderad kapitaltäckning ochinte heller för vissa smärre tillskott som inte kan anses föranleda någotansvar för företaget. Sistnämnda tillskott kommer i stället att krävakapitaltäckning för sitt bokförda värde. Gränsenför sådana tillskott som inte skall avräknas har bestämts till avföretagets egna kapital eller motsvarande (jfr 2 kap. 11 § i nu gällandelydelse). 1 fråga om betyder det att jämförelsen görs med detegna kapitalet i bankaktiebolag, föreningsbanker, finansbolag,fondkommissionsbolag och kreditaktiebolag, med de egna fonderna i sparbank ochmed de egna fonderna i hypoteksinstitut (reservfond, kapitaltäckningsfond ochsäkerhetsfond). I fråga om utländska företag får beräkningen anpassas till deregler som gäller i det landet. Iett fall skall dock avräkning göras även för små tillskott, nämligen om summan av sådana tillskott uppgår till av bankens eget kapital respektive egna fonder. Som framgår görs jämförelsen i fråga om sparbanker med bankens egna fonder, trots att gmndfond och garantifond 111 normalt inte ingår ikapitalbasen. Med tanke på all de två nämnda fonder- Prop. 1989/90:43 na har såliten praktisk betydelse, har det ansetts att det enklare uttrycket egna fonderkan användas i stället för reservfond och uppskrivningsfond. Om summan avsådana tillskott uppgår till av det egna kapitalet eller deegna fonderna, skall hela summan räknas av från kapitalbasen, således intebara den del som överskjuter . första stycket gjorda gmppinddningen och den riskvägning som följer av andraoch tredje styckena överensstämmer i allt väsentligt med den av Baselkommitténantagna riskklassificeringen. Som framgått av den allmänna motiveringen har detansetts olämpligt att i lagen räkna upp de stater m.fl. som skall föranledareducerat kapitalkrav. Gruppindelningen förutsätter i stället att regeringeneller, efter regeringens bemyndigande, bankinspektionen i föreskrift angervilka stater och andra rättssubjekt som skall föranleda reducerad kapitaltäckning.Föreskriften bör ansluta sig till den av gjorda indelningen. Enligtden av antagna riskklassificeringen skall fordringar för vilkapantförskrivits bl. a. kontanta medel inte föranleda någon kapitaltäckning.Någon uttrycklig regel av det innehållet har inte tagits med i den nuföreslagna gmppinddningen. Att en fordran, för vilken säkerheten utgörs av etttillgodohavade i bank eller liknande i samma institut, inte skall fordra någonkapitaltäckning får emellertid anses följa av bestämmelsema i A 5 jämfört med A1. Iförhållande till kapitaltäckningsgmppens förslag har hänvisningen i A 5justerats i enlighet med Basdkommitléns regler till att endast avse de fall därsäkerheten, fömtom de tillgångar som anges i A 1, utgörs av värdehandling förvilken staten svarar. Igmpp B 1 anges bl.a. svenskt företag som driver någon form av bankverksamhet.Eftersom samtliga nu avsedda företag omfattas av de nyakapitaltäckningsbestämmdsema har det ansetts rimligt att fordringar för vilkasådana företag svarar behandlas lika. Om en bank ingår i en koncem, därmoderföretaget inte är bank, gäller enligt bankaktiebolagslagen (1987:618)bankrörelselagens regler om bl.a. banks rörelse i tillämpliga delar förmoderföretaget. Med hänsyn härtill bör även fordringar på sådana moderföretaghänföras till denna gmpp. Fordringar för vilka allmän kassa eller inrättningvars reglemente fastställts av regeringen svarar har, liksom enligt gällanderätt, ansetts böra hänföras till samma kategori. Medinternationell utvecklingsbank under B 4 avses främst Väridsban-ken,. Afrikanskautvecklingsbanken och Europeiska investeringbanken (, lADB, AsDB, AfDB ochEIB). Emellertid bör även Nordiska invesleringsbanken hänföras lill dennakategori. Beträffande B 5 har gjorts motsvarande justering som i A 5 vilketinnebär att hänvisningen uteslutande avser internationell utvecklingsbank. Medbostadsfastighet i C 1 avses fastighet som huvudsakligen är avsedd för bostadsändamål. Fordringar för vilka säkerheten utgörs av panträtt i 112 sådanfastighet skall enligt bestämmelsema i andra stycket vid bestäm- Prop.1989/90:43 mande av kapitalkravet tas upp till halva sitt bokförda värde omfordringen uppgår till ett belopp som motsvarar högst det uppskattade värdesom banken bestämt efter särskild värdering av fastigheten. Fordringar somuppgår till högre belopp skall tas upp till hela sitt bokförda värde till dendel fordringens belopp överstiger fastighetens uppskattade värde. Motsvarandeskall gälla i fråga om tomträtt. Den i nu gällande rätt föreskrivnabegränsningen till en viss kvotdel av fastighetens uppskattade värde har alltsåutgått. Enligtbestämmelserna i andra stycket undantas från kapitaltäckning bl. a. tillskottsom skall avräknas enligt 9 a § fjärde stycket och tillskott som omfattas avbestämmelserna i 11 § . Av en banks innehav av aktier och andelar i företag somdriver någon form av bankverksamhet skall alltså bara de innehav som motsvararhögst av företagets egna kapital eller motsvarande tas upp tillkapitaltäckning. Som tidigare nämnts är fömtsättningen för detta dock attbankens samlade innehav av sådana aktier och andelar inte uppgår till mer än 10procent av bankens eget kapital eller egna fonder. Istycket föreskrivs vidare bl. a. att en fordran på ett företag som ingår isamma koncern som banken inte skall föranleda något kapitalkrav. Genomreglerna om konsoliderad kapitaltäckning tillgodoses att koncernen i desshelhet uppfyller kapitalkravet enligt 9 §, och det saknas anledning attföreskriva kapitaltäckning för interna fordringar inom koncernen. Detsammagäller för fordringar som banken har mot någon utomstående men som hargaranterats av ett annat företag i koncernen. En sådan fordran kommer i ställetatt kräva kapitaltäckning hos det företag som har ställt ut garantin. Vidareföreskrivs i samma stycke att kapitaltäckning inte heller skall gälla förfordringar som en sparbank och respektive en föreningsbank ochFöreningsbankernas Bank har på varandra. Skälet till detta är att det inteansetts rimligt att nämnda affärsbankers förvaltning av sparbankers respektiveföreningsbankers överskottslikvider skall föranleda kapitaltäckning. Ettytterligare skäl för att undanta Sparbankernas Banks och FöreningsbankernasBanks fordringar på sparbanker respektive föreningsbanker är att dessaaffärsbanker utgör kanal för de lokala bankernas upplåning hos . Omdessa fordringar inte undantogs från kapitaltäckning skulle den upplåning iriksbanken som görs för att tillgodose enskilda sparbankers ochföreningsbankers medelsbehov belastas med kapitaltäckning på hosSparbankernas bank respektive Föreningsbankernas bank, vilket i sin tur skulleöka de lokala bankernas upplåningskostnader. Värderingsreglernai ftärde stycket överensstämmer i allt väsentligt med gällande rätt. I enlighetmed vad som föreslås i 9 a § andra stycket B i fråga om värdering av bankensreserver för aktier, obligationer och utländska valutor skall dock dessatillgångar värderas till marknadsvärdet om detta är lägre änbmttobokföringsvärdet. 8 1989/90. I dennaparagraf ges regler om konsoliderad kapitaltäckning, dvs. kapital täckning på koncernbasis. Reglema ersätter inte de särskilda kapitaltäck ningsregler som i 9, 9a och 10 §§ föreskrivs för banker, utan kapitalkravet för banken å ena sidan och koncemen å andra sidan skall beräknas i två skilda förfaranden. Detta kommer i första stycket till uttryck genom att vad som i 9 § föreskrivs om kapitalkrav skall tillämpas "även" påkoncer nen. Enligtandra stycket skall koncemens samlade kapitalbas och koncernens placeringarberäknas med tillämpning av de regler som enligt 4 kap. II §bankrörelselagen gäller för upprättande av en koncerns balansräk ning. Härigenom kommer kapitalkravet att beräknas på koncemens sam lade placeringar. Å andra sidan skall den samlade kapitalbasen enligt andra stycket även omfatta i koncernredovisningen angivna minoritetsan delar. Idet fall som anges i tredje stycket måste beräkningen av kapitalkravet ske medtillämpning av kvotkonsolideringsprincipen. I övrigt skall dock andra styckettillämpas. Någon avräkning för goodwill kan emellertid inte bli aktuell i dessafall. 4 och 9 §§ samt 7 kap. 7 § Ändringarnaär konsekvenser av de ändringar som görs i 2 kap. 911 §§ .