prop · GD03143 · 1989-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1989/90:143 om lag om tillfälliga bilförbud Regeringenförelägger vad som har tagits upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokolletden för den åtgärd och det ändamål som framgår av föredragandenshemställan. 1propositionen föreslås en lag om bemyndigande för regeringen att meddela föreskriftersom ger en kommun rätt att tillfälligt förbjuda person- och lastbilstrafik inomvissa områden i situationer då luftföroreningarna utgör ett akut hot motmänniskors hälsa. Förbestämmande och kontroU av när luftföroreningar utgör akuta hälsoriskerföreslås att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer .skallutfärda närmare föreskrifter. Dennya lagen föreslås träda i kraft . Riksdagen1989/90. 1 saml Nr 143 Förslag till Prop. Lag om tillfälliga bilförbud Härigenom föreskrivs följande. 1 § Regeringen eller efterregeringens bemyndigande en kommun får meddela föreskrifter om tillfälligtförbud mot trafik med person- och lastbilar inom vissa områden av kommunen, omluftföroreningarna i kommunen innebär akuta hälsorisker för dem som vistasdär. 2 § Regeringen eller den myndighetsom regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om vilkaluftföroreningar som innebär akuta hälsorisker och om hur föroreningarna skallmätas. 3 § Om någon kör ett fordon istrid mot ett förbud enligt denna lag, får polisen hindra fortsatt färd. Dennalag träder i kraft den . Utdragur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande:statsministem , ordförande, och statsråden , S. ,, , R. , , , G.Andersson, Lönnqvist, ,, , , , , , Proposition om lag om tillfälliga bilförbud 1.1 Utredningsarbete m. m. Imaj 1988 tillkallade min företrädare med stöd av regeringens bemyndigande ensärskild kommitté med uppdrag att ta fram ett samlat underlag för begränsningav trafikens hälso- och miljöeffekter i storstadsområdena (Dir. 1988:20).Uppdraget utformades mot bakgmnd av de bedömningar som gjordes i dentrafikpolitiska propositionen (prop. 1987/88:50 s. 79). Somledamöter förordnades fr.o.m. ambassadören , ordförande,riksdagsledamoten , kommunalrådet , civilingenjörenSören , riksdagsledamoten , kommunalrådet ,läraren , landstingsrådet och riksdagsledamotenRune samt fr. o. m. redaktören . Kommittén antognamnet storstadstrafikkommittén. 1september 1988 utvidgades utredningsuppdraget och kommittén fick tiU uppgiftatt med förtur utreda vilka lagändringar som behövs för att kommunerna skallkunna fatta beslut om åtgärder som förbjuder eller inskränker biltrafiken vidspeciellt svåra luftföroreningssituationer (Dir. 1988:55). Idecember 1988 överlämnade kommittén delbetänkandet (SOU 1988:62)Storstadstrafik 1 - TiUfälligt förbud mot biUrafik vid särskiU svåraluftföroreningar. Kommittén har dämtöver överlämnat ensammanställning av bakgrundsmaterial (SOU 1989:15) Storstadstrafik 2,ijuni 1989delbetänkandet (SOU 1989:43) Storstadstrafik 3 - Bilavgifter och i oktober 1989en sammanstäUning av ytterligare bakgmndsmaterial (SOU 1989:79) Storstadstrafik4. Kommittén har avgett sitt slutbetänkande (SOU 1990:16)Storstadstrafik 5. Denna proposition gmndas på kommitténs första delbetänkande Storstadstrafik1. En sammanfattning av innehållet i betänkandet och utredningens lagförslagbör fogas till protokollet i detta ärende som bilagor I och 2. Betänkandet har remissbehandlats. En sammanställningav remissyttrandena,som också innehåller en förteckning över remissinstanserna, bör fogas tillprotokollet i detta ärende som bilaga 3. 1.2 Lagrådsgranskning Prop. Regeringenbeslöt att inhämta lagrådets yttrande över ett inomkommunikationsdepartementet upprättat förslag till lag om rätt att tillfälligtförbjuda biltrafik. Förslaget, som byggde på att kommunernas beslut omtillfälliga förbud och om att anta beredskapsplaner var att betrakta som besluti enskilda fall (förvaltningsbeslut), innefattade en fullständig reglering ilag av tillfälliga bilförbud. Det remitterade förslaget bör fogas tillprotokollet i detta ärende; som bilaga 4. Lagrådet yttrade sig över förslaget . Yttrandetbör fogas till protokollet som bilaga 5. Avyttrandet framgår sammanfattningsvis att lagrådet ansett att kommunernasbeslut att tillfälligt förbjuda biltrafik och att anta beredskapsplaner inte äratt betrakta som förvaltningsbeslut utan utgör normgivning i regeringsformensmening. Till följd härav kan inte direkt till en kommun överiåtabefogenheten att fatta sådana beslut. I stället måste enligt 8 kap.3, 7 och 11 §§ regeringsformen bemyndiga regeringen att utfärda föreskrifteroch därvid medge att regeringen får överlåta befogenheterna till kommunema.Med hänsyn till denna ståndpunkt, som enligt lagrådet medför att lagförslagetsgrundläggande konstruktion måste göras om, har lagrådet avstått från en närmaregranskning av lagförslaget. Lagrådethar till stöd för sin uppfattning åberopat vad det föredragande statsrådet isamband med propositionen om en ny regeringsform uttalade om innebörden avkravet att en norm skall ha generell tillämpbarhet (prop. 1973:90 s. 204).Enligt detta uttalande får en lag anses uppfylla nämnda krav om den exempelvisavser situationer av ett visst slag eller vissa typer av handlingssätt eller omden riktar sig till eller på annat sätt berör en i allmänna termer bestämdkrets av personer. Föregendel får jag anföra följande. Det av lagrådet åberopade uttalandet hänför sigtill frågan om lagbegreppets innebörd, närmare bestämt till frågan om det börvara möjligt för att genom lag fatta ett beslut som uttryckligenanges avse endast ett visst konkret fall. Det föredragande statsrådet ansåg, tillskillnad från gmndlagberedningen, att detta inte borde vara möjligt. Enligtföredraganden kunde det visserligen undantagsvis vara nödvändigt att genom lagge föreskrifter som blir tillämpliga endast i fråga om enstaka fall. Även i ensådan situation måste emeUertid lagen vara generellt utformad. Denomständigheten att en lag eller annan föreskrift måste utformas så att denuppfyller kravet på generell tillämpbarhet är enligt min mening inte i sig avgörandeför gränsdragningen mellan normbeslut och förvaltningsbeslut. Varden gränsen skall dras är inte helt klart (jfr , Gmndlagarna, 1980, s. 242). Vissa beslut intar otvivelaktigt en mellanställ ning och beträffande dessa finns det skäl som talar för både den ena och den andra uppfattningen (jfr , Normgivningsmakten enligt regeringsform, 1989, s. 38). Frågan huruvida ett sådant beslut är att hänföra till den ena eller andra kategorien måste avgöras efter en sammanvägning av olika faktorer, varvid även intresset av att åstadkomma en ändamålsenlig reglering bör vägas in. Den omständigheten att ettbeslut riktar sig till allmänheten eller en viss Prop. 1989/90:143 kategori avallmänheten talar i och för sig för att fråga är om ett normbeslut. I motsattriktning kan emellertid tala exempelvis den omständigheten att beslutet ärlokalt begränsat (jfr prop. 1975/76:112 s. 64). Som exempel på beslut av detslaget som har ansetts utgöra förvaltningsbeslut kan nämnas beslut om antagandeav olika planer enligt plan-och bygglagen (1987:10). Som framhålls i detremitterade förslaget kan i vissa fall det förhållandet att beslutet bara avseren kort tidrymd tala för att det bör ses som ett förvaltningsbeslut och därförfalla utanför författningsbegreppet (jfr prop. 1975/76:112 s. 68). Jagvill i detta sammanhang också erinra om att regeringsrätten prövat frågan humvidaett beslut av kommuns miljö- och hälsoskyddsnämnd att förbjuda gatumusikinom delar av i utgjorde normgivning eller beslut isärskilt fall (RÅ 1986: !08). Enligt regeringsrätten hade beslutet en radbegränsningar som gav det karaktär av beslut i särskilt fall. Beslutet hadeockså inslag av generell karaktär därigenom att det gällde alla som önskadeutföra gatumusik inom det angivna området. Regeringsrätten fann emdlertid attkaraktären av beslut i särskilt fall övervägde. Vidarevill jag peka på att beslut om att tillfälligt helt spärra av betydande områdenför allmänheten t.ex. vid en kränkning av vårt territorium (skyddsobjekt)enligt förslaget i prop. 1989/90:54 om skydd för samhällsviktiga anläggningar m.m.har ansetts vara förvaltningsbeslut, en ståndpunkt som också godtagits avlagrådet. 1 det ärendet har även i yttrande den 22 febmari1990 till försvarsutskottet ställt sig bakom denna tolkning (1989/90:KU4y). Beslutom förbud enligt 1 § i det remitterade förslaget har inslag av generellkaraktär genom att det riktar sig till i princip alla som vill köra bil inomett visst område. Men beslutet har också begränsningar som ger det karaktärenav beslut i ett särskilt faU. a. är beslut av detta slag avsedda att gälla endastunder någon eller . Vidare kommer besluten i det fåtal kommuner därde kan bli aktuella sannolikt inte att aktualiseras mer än högst perår. De är också lokalt begränsade. Beslutens närmare innehåll, t. ex. när detgäller frågan vilken trafik som skall tillåtas, kan dessutom komma att ändrasunder en förbudsperiod beroende på hur den aktuella luftföroreningssituationenutvecklar sig, något som också ger förbuden karaktären av beslut i särskildafall. TiUdetta kommer att fömtsättningarna för att meddela förbud liksom de förmedborgarna ingripande verkningarna av ett förbud följer av lagen eller avtillämpningsföreskrifter till denna. Vad kommunens beslut går ut på är därförnärmast ett konstaterande av att luftförorening-ama nåttden nivå där förbudet får utlösas, låt vara att kommunen i det läget kan avståfrån förbud eller låta förbudet få mindre omfattning än vad lagen ger utrymmeför. Även denna omständighet bör tas med vid bedömningen. Vadsedan gäller beslut om beredskapsplaner anförde jag i samband med lagrådsremissen att ledning för bedömningen av frågan vilken konstitutio nell natur en beredskapsplan skall anses ha kan hämtas ur förarbetena till lagen (1976:633) om kungörande av lagar och andra författningar (prop. 1975/76:112, KU 51).Riksdagen lämnade vid antagandet av den lagen utan Prop. 1989/90:143 erinranuttalanden av den dåvaramde justitieministern att tiU författning inte börhänföras beslut av typen beslut om naturreservat eller naturvårdsområde,beslut om förbud mot byggande, schaktning m. m. enligt byggnadslagstiftningeneller annan lagstiftning eller beslut om skyddsområde för gmndvattentillgångenligt den då gällande vattenlagen (s. 64). I sammanhanget anförde jag ocksåatt detailjplan och områdesbestämmelser enligt (1987:10)inte ansetts som normer (se Didön m.fl.. . En kommentar, s.96). Vidareerinrade jag om att beredskapsplanen skall ligga tiU gmnd för deinformationsåtgärder och annat som kommunen skall vidta i en situation då föroreningarnanärmar sig förbudsnivån. Beredskapsplanen riktar sig således i stor del tillolika kommunala beslutsfattare. Motbakgmnd av bl. a. vad jag nu redovisat uttalade jag i lagrådsremissen att jagnärmast var benägen att anse att beredskapsplanen inte utgjorde en norm. Lagrådethar ansett att det finns en gmndläggande skillnad mellan beredskapsplanernaoch de beslut och planer som diskuteras i remissen, i det att de förra men intede senare skulle i väsentliga hänseenden bestämma den personkrets som berörs avett förhudsbeslut. Även beredskapsplanema innefattar därför enligt lagrådetsmening normgivning. Föregen del kan jag inte se att det finns någon avgörande skillnad i det av lagrådetåberopade hänseendet mellan beredskapsplaner och övriga beslut och planer somnämns i lagrådsremissen. Även de sistnämnda kan innehålla bestämningar av denpersonkrets som berörs av ett beslut. Sådana bestämningar skulle för övrigtnärmast tala för att fråga är om förvaltningsbeslut. Lagrådets ståndpunktbeträffande beslut om fastställelse av beredskapsplanerna avviker från detsynsätt som i allmänhet har anlagts beträffande plan-fastställdser, nämligenatt sådana beslut betraktas som förvaltningsbeslut och inte som normbeslut. Jaganser sålunda att lagrådets ståndpunkt i frågan om de aktuella besluten utgör normgivningeller om de är att betrakta som förvaltningsbeslut är alltför kategorisk.Enligt min mening ger regeringsformen och hittillsvarande praxis på områdetutrymme för båda tolkningama. Man kan alltså inte säga att den ena tolkningenöverensstämmer med regeringsformen medan den andra inte gör det. Jaghar emellertid ändå stannat för att i detta ärende godta lagrådets ståndpunkt.Detta innebär, som lagrådet framhållit, att lagförslagets gmndläggande konstmktionmåste göras om. Även med den lösningen kan syftet med en lagstiftning påområdet tillgodoses fullt ut. I en ny lag som bygger på lagrådets uppfattningbehövs endast några få paragrafer med erforderliga bemyndiganden för regeringensamt en bestämmelse om rätt för polisman att hindra fortsatt färd om någon haröverträtt ett bilförbud. De föreskrifter i övrigt som behövs kan meddelas iförordning. Dessa föreskrifter bör i huvudsak motsvara 3-21 samt 24 och 25 §§ idet remitterade lagförslaget. Enligt min mening bör dock rätten att tillgripabilförbud åtminstone inledningsvis begränsas till . Jagövergår nu till en närmare redogörelse för skälen bakom förslaget och 6 hurbilförbuden är tänkta att genomföras i praktiken. Min redogörelse byg- Prop.1989/90:143 ger på innehållet i regeringsprotokollet till beslutet omlagrådsremiss . 2.1 Biltrafikens utsläpp och hälsorisker vidtagnaåtgärder utomlands Utsläppenfrån dagens biltrafik utgör ett hot mot människors hälsa och välbefinnande.Biltrafikens utsläpp är särskilt allvarliga i tätorter. Utsläppen sker härofta i eller nära de miljöer där människor vistas och den s. k. utspädningen äri regel mindre i tätorterna än på andra ställen på grund.av att husen fungerarsom vindskydd. I en normal tätortskärna bidrar bilavgaserna med omkring 60 %av utsläppen av kväveoxider och kolväten. 1 gatumiljön är bilarnas andel avutsläppen betydligt större. Biltrafikensandel av de totala utsläppen i och framgår avnedanstående tabell. Siffrorna anges i tusen ton och är hämtade från storstadstrafikkommitténssammanställning av bakgmndsmaterial (SOU 1989:15). Totalt Från Totalt Från Kväveoxider,kolväten samt deras omvandlingsprodukter och partiklar är särskilt farliga förmänniskor. Kväveoxiderbestår av bl. a. kvävedioxider och kvävemonoxider. Kvävedioxid är en gulbmngas med irriterande lukt. Kvävemonoxid saknar färg och lukt. Gasen bildas vidall förbränning, främst vid reaktionen mellan luftens syre och kväve. I luftenoxideras kvävemonoxiden till kvävedioxid. Av de kväveoxider som släpps ut avbiltrafiken kommer omkring en tredjedel från dieseldrivnafordon. Kväveoxider påverkar i huvudsak andningsorganen. Höga halter avkvävedioxid i luften verkar retande på slemhinnor samt anses öka mottaglighetenför infektioner och medföra större risk för effekter av andra luftföroreningar.Särskilt drabbade är astmatiker, barn, gamla samt personer med hjärt- ochkärlsjukdomar och nedsatt lungkapacitet. Kolvätenförekommer i olika former. Flera av dessa har i vissa koncentrationer visatsig ha cancerframkallande egenskaper. Andra kan under vissa fömtsättningarpåverka det centrala nervsystemet, irritera slemhinnorna i framför allt ögonoch övre luftvägar. Därtill kommer att vissa kolväten luktar illa. Kolväten kanomvandlas i luften, särskilt under inverkan av Denna omvandlingkan i sin tur medföra att kolvätenas reaktions- Prop. 1989/90:143 benägenhetökar och de blir därigenom ännu allvarligare från hälsosynpunkt. Denallvarligaste effekten av omvandlingen är att kolvätena tillsammans medkväveoxider under inverkan av solljus bildar fotokemiska oxi-danter, främstozon, vilket påverkar andningsorganen på ungefär samma sätt som kvävedioxid. Kolmono.xid'ar en gas som saknar lukt och färg. Gasen bildas vid förbränning dålufttillförseln är otillräcklig. Nästan all kolmonoxid i tätortsluften kommerfrån bilar. Kolmonoxid som fäster sig vid blodets hemo-globin ochblockerar dess förmåga att ta upp och transportera syre. Kolmonoxid kandärigenom minska människors prestationsförmåga, orsaka huvudvärk ochkomplikationer i hjärtats funktion. Personer med hjärt- och kärlsjukdomar ärspeciellt känsliga. Förbränningav fossila bränslen är den främsta orsaken till utsläppen av svaveldioxid.Trafiken svarar för en mindre del av de totala utsläppen, även om dieseldrivnafordon kan ge betydande lokala bidrag i vissa tätorter. Svaveldioxid är enfärglös gas med stickande lukt som påverkar i huvudsak andningsorganen. Om manär utsatt för höga halter ökar risken, för kronisk bronkit ochluftvägsinfektioner. Erfarenheter från storstäder visar att myckethöga halter av svaveldioxid kan leda till akut överdödlighet i lung- ochluftvägssjukdomar. Denstora delen av partiklar i tätortsluft kommer från utsläpp från dieseldrivnafordon. Dessutom frigörs partiklar genom vägtrafikens slitage på vägbanan,däck, bromsband och bromsbackar. Stoftpartiklar kan uppträda i både fast ochflytande form. Partiklar består till största dden av sot, organiska föreningaroch olika metaller. Partiklar kan bära ämnen som bidrar till andningssvårigheteroch ökar riskerna för olika infektioner och cancer. Deriktvärden som en arbetsgrupp inom ()rekommenderat för kväveoxid i luften överskrids på gator och vägarmed omfattande biltrafik. I t.ex. överskrids riktvärdena förkväveoxid vid mer än 10 tillfallen på sammanlagt och vid 210tillfallen av innerstadens gator. Flera kolväteföreningar ochderas omvandlingsprodukter har uppmätts i halter som ökar riskerna för cancer.Mätningar av partikelhalter vid gator med mycket trafik har i bland visat sådanavärden som kan medföra andningssvårigheter och slemhinneretningar. Utöverutsläppen från trafiken och andra källor bestäms luftföroreningshalterna på enviss ort av väderförhållandena, såsom vindriktning och temperatur, och av detgeografiska läget. Vindriktningenhar betydelse för hur föroreningarna sprids och därmed vilka områden somdrabbas. Vindhastigheten påverkar föroreningarnas utspädning. Ju mer detblåser, desto större blir utspädningen och ansamlingen av utsläppen minskar.Höga föroreningshalter uppträder därför oftast när det är lugnt. Ett annatvindfenomen som bidrar till att öka hälsoriskerna är den s. k. omlandsbrisensom uppståir runt den täta, uppvärmda bebyggelsen i regionkärnan. Luften"sugs" då in mot centrum och föroreningshalterna ökar i de centraladelarna. Luftföroreningarkan spridas mycket långt och utsätts därigenom 8 förföroreningar på grund av utsläpp som sker i andra länder. Närdetråder Prop.1989/90:143 stabila väderförhållanden över stora delar av och förorenadluft transporteras till från kontinenten blir situationen särskiltallvarlig. Utomhustemperaturenstyr uppvärmningsbehovet som i sin tur påverkar utsläppen från t. ex.panncentraler. Kalla bilmotorer släpper ut mer föroreningar än uppvärmda.Luftens temperaturvariationer i höjdled har stor betydelse för föroreningarnasmöjligheter att blandas med renare luft. Den s. k. omblandningen är i regel godnär temperaturen avtar med stigande höjd. Om temperaturen däremot ökar medhöjden s.k. inversion försämras möjligheten till omblandning. Ett luftskiktmed relativt sett varmare luft kan då lägga sig som ett "lock" överkallare luftmassor närmast marken. Föroreningar som släpps ut i marknivåstannar kvar under locket och föroreningshalterna ökar . Inversionuppträder oftare än under vintem. Inversioner somleder till svåra luftföroreningar uppstår dock främst beroende på attdet då ofta bmkar vara klart, vindstilla och högtryck. Under våren och sommarenbildas inversioner . Dessa lättar emellertid dåsolen går upp och luften blir varm. däremot, när solen går upp sentoch ned tidigt, blir det inte tillräckligt varmt för att"inversionslocket" skall hinna "brytas upp". När det ärextremt kallt förvärras situationen ytteriigare. Dessaförhållanden innebär att vissa orter är mer utsatta eUer känsligare än andra.Göteborg t. ex. har en topografi och ett klimat som främst påverkarkoncentrationen av luftföroreningarna. Varm luft lägger sig då under någoteller några dygn som ett spärrskikt över kallare luft i de lågt liggandedelarna av centrala och de närliggande dalgångama. Detta har hänt igenomsnitt . Mycket höga halter har uppståtti genomsnitt en gång . Halterna av föroreningarna i luften kan då bli såhöga att det uppstår akuta hälsorisker för många människor. AvStorgöteborgs omkring 370 000 yrkesverksamma invånare har omkring 150 000 sinaarbetsplatser inom inversionsområdet. A v de som arbetar inom området bor 110000 i och övriga 40 000 i omlandet. Omkring 180 000 bor iinversionsområdet. Allmäntkan man säga att hälsoriskerna ökar i förhållande till luftföroreningarnas svårhetsgrad.Ju högre och långvarigare exponeringen är desto högre blir hälsoriskerna. TiUsaken hör också att vissa människor, särskilt astmatiker, vissa allergiker,barn och rökare är känsligare än andra. En betydande del av landets befolkning,omkring 2 , lider av astma och kronisk bronkit. Andelen personer med rinit(allergisk och icke-allergisk snuva) uppgår till 10 . Förekomsten av astmaoch allergier har enligt den medicinska litteraturen nästan fördubblats underden senaste tioårsperioden. Antalet personer med ökad känslighet för olikamiljöföroreningar har uppskattats till totalt 1,21,5 milj., vilka vid förhöjdaluftföroreningshalter löper risk att få ökade besvär av lättare eller svårareslag. Närdet gäller s. k. sena effekter har cancerkommittén i sitt betänkande (SOU 1984:67) Cancer uppskattat att mellan 100 och 1 000 cancerfaU orsakas av luftföroreningar, varav en betydande del på gmnd av bilavga- 9 seri kombination med rökning. forskningsresultat anger antalet Prop.1989/90:143 sådana cancerfall till 5002 000 . Tätorternas höga halter avföroreningar tros vara en bidragande orsak till att den genomsnittligalivslängden är något kortare i tätorterna än på landsbygden. Detutvidgade utredningsuppdraget som jag gav storstadstrafikkommitténskall ses mot bakgmnd av de fakta jag nu har redovisat. Luftföroreningarna ivissa av våra större städer är så allvarliga att de under vissa tider orsakarakuta hälsobesvär hos stora gmpper människor. FörhåUandena har särskiltuppmärksammats i . Vittnesmålen därifrån är många om svårigheter attperiodvis, särskilt , vistas utomhus i vissa utsatta områden. Det ärockså som främst har initierat frågan om rätt för kommuner somär drabbade av svåra luftföroreningar att fatta beslut om åtgärder i krislägen.Man har därvid anfört bl. a. att de erfarenheter som gjorts i andra länder till vara. Bestämmelserom inskränkningar av biltrafik vid svåra luftföroreningar finns bl. a. iVästtyskland, HoUand och . IVästtyskland finns en federal lag om skydd mot emissioner.Lagens syfte är att skydda människor, djur och växter från skadlig påverkanfrån den omgivande miljön. Lagen innehåller bl. a. bestämmelser om attbiltrafiken får förbjudas vid svåra luftföroreningar. Med stöd av detbemyndigande som lagen innehåller har flera delstater utfärdat s. k. smog-förordningar.Enligt förordningarna föreligger inversion när lufttemperaturen i ettluftskikt över jordytan stiger med höjden, vindhastigheten påmarknivå varit mindre än och det inteär uteslutet att denna väderlek varar . För faststäUande avtemperaturen i det övre luftskiktet får delstaten hjälp av den västtyskamotsvarigheten till SMHl. Omdet vid inversioner förekommer olika angivna mängder av svaveldioxid,kvävedioxid och koloxid , skall den federala myndigheten agerapå visst sätt. Om föroreningshalterna inte är alltför stora, skall myndighetenvarna allmänheten (varningsnivå). Varningen fyller två syften att få tillstånd en frivillig begränsning av biltrafiken och förbereda innevånarna på ettförbud. Vid varningsnivån förbjuds avfallsförbränning och eldande i öppnaspisar. Simhallar stängs och värmekraftverken går över till att elda med svavelfattigtbränsle. Industrin förbereder sig för ett förbud. Vidare rekommenderar maninnevånarna att begränsa bilkörning. Allmänheten upplyses om att vamingsnivågäller genom radio, TV och tidningar. Omvamingarna inte har haft någon effekt utan luftföroreningama stigerytterligare, införs förbud mot biltrafik inom vissa i förväg bestämda områden(larmnivå).