prop · GD0389 · 1989-12-31 00:00:00 — Detsynes emellertid olämpligt att införa bestämmelser av denna karaktär pä ettområde för vilket de inte är lämpade. Närdet gäller flertalet övriga bestämmelser i lagen torde dessa i stort settgenomgående vara av den karaktär att de knappast alls är ägnade att tillämpa påvärdepappershandeln. Flertalet av de situationer som bestämmelserna är avseddaför lorde aldrig inträffa på denna marknad. Trots det vidgadetillämpningsområdet i förhållande lill gällande konsumentköplag synes denföreslagna lagen i första hand lämpad för köp av traditionella varor. Bankföreningenanser således att den föreslagna lagen inte är anpassad eller lämpad för fondhandeln.Den handel som sker genom fondkommissionär är ställd under samhällelig tillsynav bankinspektionen, varigenom konsumentskyddet torde vara tillräckligtliltgodosett. Det är dessutom av vikt för en fungerande fondhandel att allaköpare och säljare på denna marknad är underkastade samma villkor. Deuttalanden som gjorts på sidorna 100,256 och 257 i betänkandet om handel ikommissionen anger ingen tillfredsställande lösning på den nu upptagna frågan. Mot bakgrund av detanförda anser bankföreningen atl den föreslagna Prop. 1989/90:89 lagen intebör omfatta handel med värdepapper. Om en sådan begräns- Bilaga 3 ning avtillämpningsområdet inte görs måste under alla förhållanden den fondhandel somutförs av eller genom fondkommissionär undantas. Denföreslagna konsumentköplagen får ett vidare tillämpningsområde än nuvarandekonsumentköplag. Medan gällande konsumentköplag omfattar en konsuments köp frånen näringsidkare av en vara, föreslås i den nya konsumenlköplagen en utvidgninglill att gälla köp av lös egendom. Anledningen till denna utvidgning sägsenligt motiven vara en anpassning till köplagens beslämmelser. Något behov isig av en sådan utvidgning nämns emellertid inte. Tvärtom sägs uttryckligen atten sådan utvidgning torde i och för sig endast få begränsad praktisk betydelse.Enligt Sparbanksföreningens uppfattning bör man inte på så vaga grunder göradenna anpassning. Det är stor skillnad pä köplagens dispositiva regler ochkonsumentköplagens tvingande bestämmelser. Om uttryckligt behov inte föreliggerbör man vara försiktig med att utvidga lagstiftning över huvud taget. 1 nuaktuekt fall torde dessutom nackdelarna vara större än fördelarna. Förslagetsynes inte genomtänkt. Försparbankernas del innebär den föreslagna utvidgningen atl den nyakonsumentköplagen kommer att omfatta bl a köp av aktier, obligationer och andravärdepapper. Denna fondkommissionsrörelse är en viktig del av sparbankernasverksamhet. uppfattning är, att den konstruktion som denföreslagna konsumentköplagen har, inte lämpar sig för köp av värdepapper. T exär regeln i 31 § om rätt för köparen att avbeställa köpet intill dess godsetavlämnas eller eljest hälls tillgängligt direkt olämplig. Normaliiden från det enkonsument beställer t ex aktier till dess han kan fä dem i sin hand är omkringen vecka och utanför oftast längre. Ökande respektivefallande priser pä aktiemarknaden skulle givetvis inverka på köparens vilja atthämta ul aktierna eller ej. En sådan ordning skulle i praktiken omöjliggöraaktiehandel. De regler som föreslagils angående ersättning till säljaren omköparen avbeställer köpet är visserligen avsedda att överbrygga olägenheterna,men skyddet är ofullständigt och hela konstruktionen är tillkrånglad ochopraktisk. Ettannat exempel som visar olämpligheten i att låta lagen omfatta köp avvärdepapper är 11 §. Vilka uppgifter skall banken i egenskap av säljare avvärdepapper lämna för att godset inte skall anses felaktigt? Skall t ex inlformation ges beträffande ett aktiebolags interna förhållanden, om detta kananses komma all påverka kursutvecklingen framöver? Dylika värderingar är förövrigt av naturliga skäl ofta ogörliga att lämna och dessutom med nödvändighetpräglade av den enskilde uppgiflslämnarens personliga värderingar. Utredningennämner inte vad som bör gälla vid sådana köp. Tvärtom behandlar motiven endastolika typer av varor, alltså den traditionella formen av konsumentköp. Motivettill den konsumentpolitiska lagstiftning som tillskapats under Prop. 1989/90:89de har varit att skydda konsumenterna. En person Bilaga 3som handlar med värdepapper är knappast konsument i den gängse mening somåsyftats när man infört konsumenlskyddande lagstiftningar. Tvärtom får en sådanperson anses vara en ganska medveten konsument som förutsätts besitta ell visstmått av kunnande vad gäller aktiehandel och risktagande. Något särskilt skälatl utvidga det skydd som redan finns för just dessa konsumenter synes därförknappast föreligga. Förslagethar uppenbarligen den konsekvensen att konsumenter behandlas olika beroende påom de är köpare eller säljare av värdepapper. I det ena fallet kommer man attomfattas av konsumentköplagens skyddsregler men inte i det andra. Detresonemang som förs härom på sid 100, 256 och 257 är förvirrande och fögagenomtänkt. Denföreslagna utvidgningen av konsumentköplagen skulle också innebära att förvärvav bostadsrätt och byggnad på annans mark skulle komma att omfattas av lagen.Sparbanksföreningen har genom egen verksamhet och genom verksamheten i SvenskaSparbankernas Fastig-helsbyrå (Spafab) synnerligen stor erfarenhet av köp ochförsäljning av sådan egendom. anser att även i dettaavseende är en utvidgning av lagen olämplig. Lagens konstruktion passar hellenkelt inte in på denna slags egendom. Sådan egendom säljs nästan uteslutandeav konsumenter till konsumenter. Om konsumenten/säljaren väljer att anlita enfastighetsmäklare - vilket är vanligt förekommande - kommer han alt omfattas avell strängare ansvar än om han väljer atl själv sälja egendomen. Konsekvensenskulle m a o vara att lagen "straffar" den som anlitar en expert tillhjälp vid kanske den största affär man någonsin gör. En sådan tingens ordningkan väl knappast vara åsyftad. Sombekant gäller en lag om fastighetsmäklare. av bl a bostadsrätter och byggnader på annans mark. Den innehållersåväl ett näringsrättskgl som ett civilrättsligt avsnitt. Denna lag torde påett fullt likfredssällande sätt tillgodose konsumenten/köparens behov avskydd. Därför bör konsumentköplagen inte vara tillämplig vid i vart fall sådanförmedling av köpeobjektet som sker genom registrerad fastighetsmäklare omförmedlingen ingår i dennes näringsverksamhet. Vadgäller köp av bostadsrätter och av byggnad pä annans mark är det normalt attriklrädel sker först efter det att köpet ingåtts. Tiden mellan köpoch tillträde används ofta av säljaren till att anskaffa ny bostad och avköparen till att avveckla del pågående bostadsinnehavet. Om lagförslaget antasskulle den egendomliga situationen inträffa - när förmedling sker avfastighetsmäklare - atl konsumenten/säljaren blir bunden vid överlåtelsen medandäremot konsumenten/köparen blir obunden. Konsumenten/köparen skulle undersådana omständigheter sannolikt inte våga träffa nytt avtal om anskaffande avhyresrätt, småhus eller liknande. För konsumenten/säljaren måste dennakonsekvens framstå som orättfärdig, i synnerhet vid jämförelse med omförsäljning istället skett utan anlitande av enfastighetsmäklare. En fungerande bostads- Prop. marknad förutsätter,oavsett vad slags bostad det är fräga om, en Bilaga 3 planering från de enskildabostadskonsumenteternas sida i förvissning om all ingångna avtal skallhällas. Dessutom förhåller det sig så att ett köp av bostad i allmänhetföregås av ingående förhandlingar och noggranna överväganden från köparenssida. Regelmässigt är köparen medveten om att säljaren är privatperson. Denräll till ersättning som föreslås till förmån för den som drabbas av enavbeställning uppväger inte den eljest väl kända principen att ingångna avtalskall fullföljas. Det bör särskilt observeras atl kommittén anser attersättning för det positiva konlraktsinlresset endast undanlagsvis ska kunnakomma ifråga. Detta är oacceptabelt ur konsumenten/säljarens synpunkt. Ävenbeträffande köp av bostadsrätter och byggnad på annans mark ingerbestämmelserna om fel i godset allvarliga betänkligheter. Vadslutligen gäller byggnad på annans mark anser all man börawakta småhusköpsutredningens förslag till lagstiftning. Att nu införa någonslags parentetisk reglering pä detta omräde skulle innebära att tre olikaregelsystem skulle komma att gälla inom loppet av . Sparbanksföreningenavstyrker bestämt av ovan anförda skäl förslaget att utvidgatillämpningsområdet vad gäller handeln med värdepapper och bostadsrätter m m. Viföreslår all konsumentköplagen görs dispositiv när det gäller varor sålda tillkonsument för export - s.k. tax-free försäljning. Denna försäljningsform harblivit av betydande omfattning bl.a. för bilar. En tvingande skärpt svensklagstiftning skulle bli mycket betungande för säljaren när en bilköpare tar medsig en tax-free bil till ett land med dåligt fungerande eftermarknad ochdärifrån gör gällande olika skadeståndskrav etc. Svensk lagstiftning borde integälla för dessa varor, där parterna redan frän början kommit överens om attsvensk lag inte skall gälla. Varorna är inte avsedda för svensk marknad. Detter sig därför naturligt att konsumentköplagen görs dispositiv för dennaförsäljningsform. 2.18Motormännens riksförbund (M) Erfarenhetsmässigtkan konstateras att konsumenter som säljer via förmedling av näringsidkare idennes yrkesmässiga verkssamhel ofta inte har klart för sig att köparen kanåberopa nu gällande konsumentköplag gentemot säljad ren/konsumenten. Mkonstaterar vidare att del inte pä något sätt är ovanligt att näringsidkareuppträder som förmedlare för att på så vis undgå säljansvaret. Förslaget mästedärför betraktas säsom ett steg i rätt riktning. M ifrågasätter emellertid omman inte bör gå längre och låta förmedlaren ensam svara enligt lagförslagetgentemot köparen. Eventuellt kan man tänkasig att kombinera detta med en möjlighet för Prop. 1989/90: 89 förmedlarenatt inom ramen för köplagen föra talan gentemot säljaren. Mbefarar nämligen att lagförslaget kan medföra en ökning av antalet s kförmedlingsaffärer. I sammanhanget bör då poängteras atl det regelmässigtligger lill på del viset att det är förmedlaren som tillhandahållerköpeavtalsformulär, gör utfästelse angående godset och ofta i praktikenuppträder som säljare ända fram till det ögonblick då affären skall avslutas. Enligtförslaget kommer under lagens tillämpningsområde atl falla bl a köp av byggnadpå annans mark, t ex fritidshus pä arrenderad mark, såväl nyproducerad somäldre bebyggelse. De problem från konsumenträttslig synpunkt som kan varaförknippade med dylika förvärv är f n under utredning. Sålunda har 1983 årssmåhusköpsutredning enligt sina direktiv att överväga om reglerna omöverlåtelse av byggnad pä annan mark kan bringas i närmare överensstämmelse meddem som gäller för fastighetsöverlåtelse. Direktiven anger också alt behovet avkonsumentskydd vid förvärv av äldre småhus bör ses över. Enligt uppgiftarbetar småhusköpsutredningen f n med frågor som rör konsumentskyddet vidförvärv av nyproducerade småhus. Enligt betänkandet omfattar lagen även köp avmonteringsfärdiga småhus. En tämligen vanlig situation är all köparen förvärvaren byggsats och sedan själv eller med anlitande av en eller fleraunderentrepenörer uppför huset. Själva köpet av byggsatsen kommer enligtförslaget att regleras av konsumentköplagens bestämmelser medan ett annatregelkomplex blir tillämpligt på uppförandet av huset. Sannolikt kommersmåhusköpsutredningen att framlägga förslag i sistnämnda hänseende. Förden händelse leverantören också åtar sig all uppföra huset uppkommer frågan omavtalet skall hänföras till köp eller tjänst. Vissa anvisningar för hur gränsenmellan dessa tvä avtalstyper bör dras finns i 2 § andra stycket ikommittéförslagel. Enligt den bestämmelsen skall ett leveransavtal som ärförbundet med etl åtagande att utföra arbete eller någon annan tjänst inteanses som köp, om tjänsten utgör den övervägande delen av leverantörensförpliktelser. Som exempel på faktorer som kan beaktas vid denna gränsdragningnämns i betänkandet (s 260) de olika delarnas värde och hur kvalificerat detarbete är som skall utföras. För att undanröja alla tvivelsmål hur den nuskisserade situationen skall bedömas är del önskvärt med klarläggande omrättsförhållandet mellan parterna är att anse som ett avtal eller som tvåskilda avtal (köp- och tjänsteavtal). Enligtkommittéförslaget skall en tvåårig preskriptionstid gälla för rätt tillreklamation. I betänkandet diskuterades i detta sammanhang (s 151) huruvida detär motiverat med en längre preskriptionstid vid vissa typer av köp, avbyggnader på ofri grund, köp av monteringsfärdiga trähus och köp avbyggnadsmaterial. Med hänsyn till det pågående arbetet i småhusköpsutredningen harkonsumentköpsutredningen stannat för att Prop. 1989/90: 89 inte föreslå någrasärregler i dessa hänseenden. vill i detta sammanhangpåminna om den obligatoriska produk6 tions- garanti och försäkring somnumera gäller för nybyggda småhus. delta skyddspaket förgrupphusbebyggelse men torde det även komma att omfattaslyckebyggda småhus. ekonomiskt skydd motväsentliga fel och brister i huset från och med garantitidens utgång framtill från slutbesiktningen. del skydd som sålundagäller och kommer att gälla för en stor del av småhusmarknaden är delönskvärt om samma regler gäller vid köp av byggnader på annans markoch köp av monteringsfärdiga trähus lill den del dessa förvärv omfattasav konsumenttjänstlagen. Deproblem som ur konsumenträttslig synvinkel kan aktualiseras vid förvärv avbyggnad på annans mark och vid köp av monteringsfärdiga hus behandlas alltså fn i förslaget i konsumentköplag och kan -åtminstone till dess - förväntas bliberörda av småhusköpsutredningen. Ytterligare lagförslag är av intresse i dettasammanhang, nämligen konsumenttjänstlagen, som bl a reglerar konsumentskyddetvid reparation och ombyggnad av hus. Om åtgärden ifråga är av mer omfattandeslag står den i sak mycket nära uppförande av ny byggnad. Det kan erinras omatt småhusköpsutredning enligt sina direktiv har att överväga behovetav konsumentskydd vid förvärv av sådana småhus som renoverats av byggmästare. Hurgränsdragningen mellan konsumenlköplagen, konsumenlljänsllagen och detlagförslag som småhusköpsutredningen kommer att framläggas, kan i dagens lägeinte med säkerhet överblickas. anser sig mot denbakgrunden inte ha anledning att mera i detalj gå in på konsumentköplagensbestämmelser såvitt gäller de fastighetsrättsliga delarna i förslaget. Medtanke pä att lagregler till skydd för konsumentintresset på detta omräde kommeratt finnas i tre olika lagar, är det emellertid nödvändigt med en samladöversyn av dessa regler i samband med att småhusköputredningen framlägger sillförslag. Målsättningen bör därvid vara att fä så ensartade regler som möjligtför de olika områden som därvid blir berörda. Vad gäller förmedlarens ansvarvill förbundet bara påpeka att numera finns en lagstiftning som rör fastighetsmäklaresskyldigheter. För att undvika konflikter mellan konsumentköplagen och dennalag bör konsumentköplagen innehålla en erinran om att särskilda bestämmelsergäller för fastighetsmäklare. Konsumentköplagenföreslås gälla vid köp av lös egendom, dit monleringsfärdiga trähus räknas.Man kan möjligen ifrågasätta, om inte handeln med monteringsfärdiga småhusskulle komma att inordnas i den lagstiftning, som förbereds av 1983 ärssmåhusköpsutredning. Försäljningen av monteringsfärdiga trähus är, som ovanberörts, emellertid inte ett entydigt begrepp. Trähusföretagen säljer iblandallt, som erfordras för ett hus, ibland bara delarav huset. sysslar lill och med med Prop. 1989/90:89 sådan försäljning, som i dagligt tal benämns byggvaruhandel. Förträhusföretagen är det ytterst angeläget att deras leveranser regleras av sammalagstiftning. Dessutom är del i praktiken i princip omöjligt atl dra en gränsför när leveransen avser antingen allt eller det mesta som krävs för ellfärdigt hus - och då en annan lag än konsumenlköplagen skulle kunna tänkastillämpas - eller enbart delar av ett hus. Av dessa anledningar bör samtligaleveranser från trähusföretagen regleras av konsumenlköplagen. Förhållandenablir annorlunda när visst byggplatsarbete ingår i trähusföretagels åtagande,även om också dä vissa gränsdragningsproblem kan uppkomma. Vid "rena"leveransavtal samt vid försäljning av inflyttningsfärdiga trähus torde någraproblem inte uppkomma. I det förra fallet gäller konsumentköplagen, i detsenare gäller den ej. Fråga om tillämplig lag kan däremot uppkomma vid avtalsom, förutom leverans, också innehåller ell visst mått av byggplatsarbeten.Rimligen borde leverans inklusive slommontering regleras av konsumentköplagenmedan däremot försäljning av inflyttningsfärdiga hus, där visst finisharbeteundantagits, skall regleras annorlunda. Trähusbranschenskulle värdesälta om dessa gränsdragningsproblem kunde utvecklas närmare i detfortsatta arbetet med konsumentköplagen. Fondkommissionslagen,som reglerar den betydelsefulla delen av värdepappersmarknaden, är utformad medsärskild hänsyn till allmänhetens skyddsintressen i olika väsentligahänseenden. Banker och fondkommissionsbolag får bedriva fondhandel endast efterstatligt tillstånd och bankinspektionen kontrollerar den verksamhet sombedrivs. Med stöd av den sundhetsprincip som kommer till ullryck i såväl bank-som fondkommissionslagstiftningenblirtillsynsmyndighetensmandat synnerligenvidsträckt. Inspektionen står ytterst som garant för att även allmänhetensintressen av konsumentskyddskaraklär tillgodoses. Beträffandede värdepapper som inregistrerats vid gäller dessutom de ibörslagen och börsförordningen givna bestämmelserna, som tillsammans med de ibolagens inregistreringskontrakt avtalade föreskrifterna reglerar den ordningi vilken börshandeln skall äga rum, bolagens upplysningsskyldighet m.m. Ifrämsta rummet är det börsstyrelsens uppgift all övervaka att dessa normeriakttages. Vidare står börsverksamheten i sin helhet under överinseende avbankinspektionen. Fören konsument kunde det å andra sidan sannolikt komma att te sig en smula avlägsetatt i en allmän konsumentköplag söka bestämmelser gällande avtal av det slagsom ingås genom förmedling av fondkommissionär. Inom fondhandeln förefallernämligen det konsumentskydd, som kan aktualiseras, vara uttömmande behandlatoch klart strukturerat just genom de nämnda rättsreglerna. 5 1989/90. 1 saml Nr 89. noga reglerade och offentligt genomlysta miljö, i vilken fond- Prop.1989/90:89 kommissionärerna ingår sina affärsaavtal, blir det svårförståeligtatt man Bilaga 3 av systematiska lagstiftningsskäl skall föranledas att låtakonsumentköplagen omfatta även en så speciell sektor som fondhandeln. Detframstår som mindre naturligt att stadganden rörande handeln med"gods" -varmed i praktiken torde förstås hushållens kapitalvaror -skall inbegripa även värdepapper såsom börsnoterade aktier, obligationer m.m. Idetta remissärende har fondhandlareföreningen samrått med , som också den företräder uppfattningen, all den föreslagnalagen inte bör omfatta handel med värdepapper eller åtminstone inte denfondhandel som utförs av eller genom fondkommissionärer.Fondhandlareföreningen biträder jämväl den kriiik av vissa särskilda regler sombankföreningen framfört och anser att dennas synpunkter väl illustrerar hurfrämmande förslaget framstår, när det blir utvärderat i sammanhang medfondhandeln. Flertaletav de föreslagna reglerna synes ej vara av beskaffenhet att bli tillämpliga päavtal inom fondhandeln. Desituationer som kan tänkas falla under lagen får sin författningsmässigabehandling i annat sammanhang. Följaktligen anser fondhandlareföreningen attåtminstone den fondhandel som utförs av eller genom fondkommissionärer skallundantas från den föreslagna lagen. 3 Avlämnande och faran för godset 5§ 2 st., jfr 8 § 2 st. Enligt förslaget skall faran för godset övergå påköparen först när godset överlämnats lill honom. Denna regel föreslåstvingande. Entvingande regel i enlighet med förslaget kan innebära nackdelar för konsumenten.Även om köparen är villig att stå faran för godset, blir det med den föreslagnaregeln omöjligt att "avtala bort" tidpunkten för farans övergäng.Detta kan medföra svårigheter att ta godset levererat i enlighet med köparensönskemål, vilket bör beaktas innan man fråntar parterna den möjlighet somenligt gällande rätt finns att fritt avtala i detta hänseende. 7§ I köplagsförslagel anges uttryckligen alt säljaren inte svarar för kostnaderpä grund av att avlämnandet har försenats lill följd av förhållande på köparenssida. Utredningen anser att en sådan regel inte torde ha någon större betydelsevid konsumentköp och föreslår ingen motsvarighet. Utredningen uttalar vidareatt, för den händelse kostnader orsakade av köparens dröjsmål uppstår, köplagensbestämmelser bör kunna tillämpas analogt. Detär inte helt ovanligt att köparen kommer i dröjsmål och det bör framgå av lagenhur kostnadsfräganskak hanteras i etl sådant fall. Konsumentköplagen föreslåstvingande till konsumentens förmån. analog tillämpning avköplagen i dessa situationer skulle innebära att en Prop. 1989/90:89 därintagen regel till konsumentens nackdel skulle komma till användning. Bilaga 3En konsument borde vid sådant förhållande kunna påstå atl en motsvarande regelinte finns i konsumentköplagen och att köparen därför inte på grund av dröjsmålvid avlämnandet kan åläggas att betala av honom orsakad transportkostnad. Motbakgrund härav bör en regel motsvarande den i köplagsförslagel införas ikonsumentköplagen. Bestämmelseni 8 § 2 st, som reglerar faran för godset övergår påköparen, bör placeras först i paragrafen. Enligtdenna bestämmelse skall säljaren svara för bl. a. transportkostnaderna, ominte annat får anses avtalat. I specialmotiveringen anges alt avtalsvillkor somålägger köparen att svara för transportkostnaderna knappast torde kunnabetraktas som oskäliga vid konsumentköp. utgår från atl dettauttalande inte är avsett som en anvisning om avtalsvikkorslagens tillämpning.Det kan anmärkas att domstolen i flera fall förbjudit villkor som helt lagttransportkostnaderna vid åtgärdande av fel på köparen. Även om det här endastär fråga om kostnaderna för transport från säljaren till köparen av en nyinköptvara, torde det inte vara uteslutet att ett avtalsvillkor som åläger köparenatt helt ansvara för dessa kostnader i vissa fall kan strida mot avtalsvillkorslagen. Lagförslagetger på många punkter förnuftiga lösningar på viktiga problemställningar somhittills i vissa fall varit oreglerade i konsumenlköplagen. Däribland börframhållas förslaget till 5 och 8 §§ om att godset inte är avlämnat förrän detöverlämnats till köparen vilket innebär atl säljaren står faran för godset ändafram till överlämnandetidpunkten. NO anser också, liksom utredningen, attregeln i 7 § skall vara disposiliv vilket möjliggör avtal om att t extransportkostnader före överlämnandet betalas av köparen. Som utredningenframhåller (s. 109) är det från konsumentsynpunkt föga motiverat att genomtvingande regler gynna de konsumenter som vill ha godset hemsänt pä bekostnadav dem som själva är villiga att hämta godset. Utredningenföreslär vissa förändringar beträffande reglerna om godsets avlämnande. Av 5 §2 st följer alt säljaren, även i de fall han åtagit sig längre transporter somutförs av fristående transportföretag, kommer att stå faran för godset tilldess godset tagits om hand av köparen. gällande regler leder,som utredningen påpekar, till gränsdragnings- Prop. Frågan om köparenkan göra päföljder för skador under Bilaga 3 transporten gällandegentemot säljaren avgörs enligt dessa regeler dessutom av omständighetersom i praktiken är ovidkommande för Även frånförsäkringssynpunkt är det ändamålsenligt alt säljaren Med hänsyn till delta finner de föreslagnaförändringarna vara välgrundade och tillstyrker atl de Enligt6 § I st skall godset avlämnas inom skälig tid om det inte får anses avtalatall det skall avlämnas vid en bestämd lidpunkt eller utan uppskov. Enligtutkastet till allmän köplag skall godset i situationer som dessa avlämnas utanuppskov.