prop · GD03110 · 1989-12-31 00:00:00 — Vidkoncerninterna överlåtelser av fastigheter kan man inte - till skillnad frånsådana överlåtelser av organisationsaktier - presumera att överlåtelsenbetingas av onistrukture-ringskäl. Till bilden hör också att en koncerninternrealisation av en värdestegring på en fastighet höjer koncernens samladesurvunderlag. I 2 S 4 mom. SIL finns också bestämmelser som reglerarbeskattningen vid utskiftning av egendom. 1 lagrädsremissen föreslogs ingenändring av bestämmelserna. Genom den generella regleringen avskattekonsekvenserna vid uttag blir bestämmelserna i princip obehövliga. Enundantagsbestämmelse för vissa fusionsfall kan likväl för tydlighets skullanses behövlig. En bestämmelse om detta bör tas in i tionde stycket. 1 de nuvarande anvisningarna till 22. 25 och 29 SS KLfinns likalydande felprisregler som gör det möjligt att justera nedavskrivningsunderlaget för sädana byggnader och inventarier som har förvärvatstill för högt pris. 1 det nya systemet minskar givetvis behovet av en sådanregel. Undantagsvis kan emellertid sä ändå bli fallet. Felprisregeln bör därförbehälls. Av annan karaktär är bestämmelserna om internvinstkonto ipunkt 15 av anvisningarna till 29 S KL. Genom en avsättning tillinternvinstkonto kan beskattningen av vinsten vid en varuförsäljning till ettutländskt koncernföretag skjutas upp till dess att detta företag har saltvarorna vidare. URF:s förslag att slopa reglerna om intervinstkonto harväckt visst motstånd. Önskemål har också framförts om en utvidgning avtillämpningsområdet till att omfatta även överlåtelser inom landet. Dessaregler har i första hand motiverats med att koncernen inte skall komma i ettsämre läge vid en försäljning till ett utländskt koncernföretag än vid en motsvarandeförsäljning till ett svenskt koncernföretag. En vinst vid en varuförsäljningtill ett svenskt koncernföretag kan - för koncernen som helhet - i vissutsträckning neutraliseras genom att det köpande företaget skriver ned detköpta lagret. Denna möjlighet har normalt inte det utländska företaget. För den fortsatta diskussionen kan det vara av intresseatt - om än schematiskt - redovisa effekterna enligt nuvarande regler av enlagerförsäljning mellan svenska koncernföretag. Förutsättningarna är att detsäljande företaget har köpt eller tillverkat lagret(för 100) och att företagetsäljer det vidare antingennästa beskattningsår eller redan under anskaffningsåret. I detförsta fallet kan det företag som anskaffat lagret skriva ned det . Säljslagret vidare året därpå till ett pris över anskaffningspriset kan det köpandeföretaget reservera bort av internvinsten (om lagret är osåltvid ). Skatten med anledning av internförsäljningen blir då (x40 % =) av internvinsten. I detandra fallet kan ett vinstpålägg om elimineras genom en nedskrivning hosdet köpande företaget (av 167 = 67). Detta skall emellertid inte tolkasså att den koncerninterna försäljningen inte "kostar" koncernennågot. Om försäljningen inte ägt rum skulle lagret nämligen kunnat skrivas ned(från 100 till 60) på grundval av anskaffningskostnaden vilket då hade letttill att koncernens skattekostnad minskat (just i det här fallet med 16 vilketmotsvarar 16/67 = av internvinsten). Slutsatsenav vad som sagts är att en internvinst vid en försäljning mellan svenskakoncernföretag redan enligt dagens system ger en omedelbar skatteeffekt.Skatteeffekten i det nya systemet är - med beaktande av det köpande företagetsmöjligheter till avdrag för survavsättning - begränsad (av internvinsten)och motiverar inte någon utvidgning av reglerna till försäljningar mellansvenska koncernföretag. I stället bör reglerna om internvinstkonto vidförsäljningar till utländska koncernföretag slopas. För den lösningen talarbl.a. - vid sidan av det låga skatteuttaget i - att någonreservupplösning inte längre kommer att aktualiseras vid en försäljning tillutländska koncernföretag. 8.8.1 Investmentföretag och aktiefonder Mitt förslag: För investmentföretag och alla slagsaktiefonder skall gälla följande regler: 1. reavinster och reaförluster päaktier skattefria resp. ej avdragsgilla 2. schablonintäkt förinvestmentföretag och för aktiefonder av aktiernas m.m. marknadsvärdevid beskattningsårets ingång 3. intäktsräntor skattepliktiga -förvaltningskostnader och utgiftsräntor avdragsgilla 4. mottagen utdelning skattepliktig 5. lämnad utdelning avdragsgill, dockej sa att skattemässigt underskott uppkommen URF:sförslag: Överensstämmer med mitt med den skillnaden att URF föreslår särregleri form av bibehållen skattefrihet för allemansfonder och bibehållenskattefrihet för räntor och utdelningar för aktiesparfonder samt att URF inteföreslår någon differentiering av schablonintäkten. Remissinstanserna: Förslaget bemöts i huvudsak positivteller lämnas utan De kritiska synpunkter som framförs gäller främstschablonintäk- Prop. 1989/90:110 ten. Kammarrätten i anser inte attdet finns tillräckliga skäl för en sådan åtgärd. .Svenska sparbanksföreningenoch påtalar att schablonintäkten missgynnar aktiefonder ijämförelse med investmentföretag. anser attschablonintäkten inte skall beräknas på räntebärande värdepapper samt attaktiefonder med preniieme-del för s. k. unit-linked-försäkringar helt skallundantas. Bakgrunden till mitt förslag: Med nuvarande definitiontillhör investmentföretagen den större gruppen förvaltningsföretag, dvs.företag - aktiebolag och ekonomiska föreningar- sotn uteslutande eller så gottsom uteslutande förvaltar värdepapper eller likartad lös egendom (7 S 8 mom.tredje stycket SIL). Vad som är speciellt för ett investmentföretag är dels attdet har ett välfördelat innehav av värdepapper och därigenom erbjuder ägarnariskspridning, dels att det ägs av ett stort antal fysiska personer.Investmentföretagen har ibland - vid sidan av en portfölj med börsaktier- egnarörelsedrivande dotterbolag. Sådana brukar betecknas som "blandade"investmentföretag. Kravet på ett stort antal fysiska personer utesluter intejuridiska personer i ågarkretsen. Inte heller ställs några krav pä denstorleksmässiga relationen mellan ägarna. Flera av investmentföretagen dominerasägarmässigt av juridiska personen I praktiken medför kravet på ett stort antalfysiska personer att samtliga investmentföretag är aktiebolag vars aktier ärinregistrerade på eller föremål för motsvarande notering. Investmentföretagen förekommer till skillnad frånaktiefonderna ofta som innehavare av stora niinoritetsposter i enskildaföretag. Det är väl känt att investmentföretagen utgör ett viktigt instrumentför vissa ägares möjligheter att kontrollera andra faktorhar bl. a. utgjort ett av skälen till varför det ansetts att investmentföretaginte skall ha samma skattesituation som aktiefonder. Investmentföretagen kan skattefritt fondera avuppburen utdelning. De är nämligen befriade från skattskyldighet för utdelningom de under samma beskattningsår delar ut ett belopp som motsvarar 80 %> avutdelningsbeloppet (7 S 8 mom. tredje stycket SIL). Motivet för dettafonde-ringsprivilegium var ursprungligen att investmentföretagen tar vissarisker i samband med omstruktureringar inom näringslivet och att det gör detlättare för företagen att hålla en jämn egen utdelning. Därefter harsomytterligare skäl anförts att orealiserade förluster på aktieportföljenskattemässigt inte kan utnyttjas och att realiserade förluster bara kanutnyttjas mot realiserade vinster. Investmentföretagen reavinstbeskattas enligt samma reglersoiTi gäller för fysiska personer. Vid försäljning av yngre aktier (kortareinnehavstid än ) beskattas hela vinsten. Vid försäljning av äldre aktierbeskattas numera av vinsten. Eventuell förlust är alltid avdragsgill tillbara . Investmentföretagetis skatteregler har tidigare utretts avbl. a. kapital-vinstkonimittén (SOU 1986:37). ansåg inteatt de skäl som för aktiefondernas del motiverade en skattefrihet ägde sammarelevans för investmentföretag. En skattebefrielse skulle öka bolagensniöjlighe- ter att förvärva kontrollposter i andra företag ochdärigenom skulle dessas Prop. 1989/90:110 roll som maktinstrument inotnnäringslivet stärkas. pekade också på att det för ettinvestmentföretag - i motsats till vad som gäller för en aktiefond - inte kanbli aktuellt med en inlösen av andelarna -aktierna - med åtföljande krav på utförsäljningav aktieinnehavet. I synen på investmentföretagen avviker ägarutredningen(SOU 1988:38) från kapitalvinstkommittén. Utifrån en kartläggning av senare årsförändringar i ägarstrukturen konstateras att dessa företags ställningförsvagats medan det korsvisa ägandet mellan rörelsedrivande bolag förstärkts.Ur samhällsekonomisk effektivitetssynpunkt kunde denna förskjutning varamindre önskvärd i och med att den externa kontrollen av företagen försvagas. Med aktiefond avses enligt 1 S aktiefondslagen (1974:931)en fond som huvudsakligen består av aktier eller andra värdepapper. Enaktiefond är inte en juridisk person men väl ett särskilt skattesubjekt. Fondenskall ha uppkommit genom kapitaltillskott från allmänheten och ägas endast avdem som tillskjutit kapitalet. Avkastning pä tillgångar i fonden utgör intäkt av kapitalför fonden. Fonden får göra avdrag för egen utdelning dll fondandelsägarna (2S 10 mom. Avdragsrätt föreligger oavsett hur vinstmedel uppkommit hosfonden. Avdraget skall anses belöpa på det räkenskapsår som utdelningen hänförsig till även om utdelningen utbetalas till andelsägarna först undernästföljande räkenskapsår. Reavinster på yngre aktier beskattas fullt ut.Aktiefonder är sedan är 1979 inte skattskyldiga för reavinster på s. k. äldreaktier (7 S 12 mom. Skattesatsen är liksom för aktiebolag (10a S SIL). Aktiefonderna är till skillnad från aktiebolag inte skattskyldigatill vinstdelningskatt. Andelsägarna beskattas för utdelning och är också skattskyldigaför vinst vid försäljning eller inlösen av andelarna på samma sätt som vidförsäljning av aktien Skattereglerna för aktiefonder har motiverats av attskattebelastningen inte skall bli störte än vid direkt ägande. Vidare skulle enoinskränkt skattskyldighet kunna leda till svårigheter när det gäller attvärdera andelarna med hänsyn till den betydande latenta skatteskuld som i ettsådant fall skulle åvila fonderna. En fullständig befrielse frånreavinstbeskattning skulle å andra sidan medföra att aktiefonder kom i ettgynnsammare läge än enskilda aktieägare. föreslog vissajusteringar av aktiefondsreglerna, bl. a. att skattskyldighet för reavinsterpå yngre aktier skulle tas bort. En grundläggande princip är att fondens medel skallplaceras så att riskerna för förluster fördelas på ett så lämpligt sätt sommöjligt. En aktiefond får därför inte inneha värdepapper från en och sammautfärdare i vidare mån än att dessa totalt representerar av fondens värde.I en aktiefond får inte heller ingå av röstvärdet för samtligaaktier i ett och samma aktiebolag. 1 en inom finansdepartementetsfinansmarknadsavdelning upprättad promemoria (Ds 1989:71) En ny aktiefondslagföreslås bl. a. en allmän anpassning till en avreglerad kreditmarknad, enanpassning till EG, minskad detaljstyrning av fonderna samt en viss utvidgningav placeringsmöjligheterna till att under vissa förutsättningar omfatta ävenoptioner och 36 1989/90. Nr 110 Del 1 terminskontrakt.Promemorian har remissbehandlats. Min avsikt är Prop. 1989/90:110att lägga fram ett förslag på grundval av promemorian och vad somframkommit vid remissbehandlingen. Reglerna om aktiesparfonderna finns i lagen (1978:428) omaktiesparfonder. Verksamheten omfattas i huvudsak av 1974 ärs aktiefondslag.Aktiesparfonder tillåts dock i princip endast att förvärva svenska aktierinregistrerade vid . Utdelning till delägarna är intetilläten. Andelsägarna beskattas vid inlösen av fondandelar på samma sätt somdelägare i vanliga aktiefonder. Vissa särbestämmelser finns dock förbestämmande av ingångsvärdet. Vid allemanssparandets införande upphördemöjligheten till nya insättningar 1 promemorian En ny aktiefondslag föreslåsaktiesparfonderna fä möjlighet att onibildas till aktiefonder elleralternativt skifta ut sina tillgångan Aktiesparfonder är inte skattskyldiga för avkastningen påtillgångarna i fonden [3 S första stycket lagen (1978:423) om skattelättnaderför vissa sparformer]. Reavinstbeskattning sker enligt samma regler som förvanliga aktiefonder. Dock kan en aktiesparfond - på grund avutdelningsförbudet - inte undgå beskattning av reavinster på yngre aktier genomvidareutdelning. Reglerna om allemansfonderna finns i lagen (1983:890) omallemanssparande. Åven deras verksamhet grundar sig i stort på 1974 ärsaktiefondslag. De får placera förvaltade medel även i olika typer avstatspappen Det sammanlagda värdet av dessa får dock inte överstiga avfondförmögenheten. I likhet med övriga aktiefonder får allemansfonderna inteinneha värdepapper från en och samme utfärdare motsvarande avfondens värde. Allemansfonderna far inte heller lämna utdelning. Allemansfonderna är liksom aktiesparfonderna inteskattskyldiga för utdelnings- och ränteinkomsten Allemansfonderna är även heltbefriade från reavinstbeskattning av aktier och andra värdepappen Fonden ärskattskyldig endast för inkomst av annan fastighet och inkomst av rörelse (7 S6 mom. Andelsägarna i allemansfonderna är helt befriade frånskattskyldighet för vinst vid inlösen av fondandelarna. Genom lagstiftning har fn o. m. den 1 februari1990 ytterligare en form av aktiefonder introducerats (prop. 1989/90:34, NU14,SFS 1989:1079). I dessa fonder skall försäkringsföretag placera premiemedel avseendeen införd ny form av livförsäkringar, livförsäkringar medaktieföndsanknytning (unit linked-försäkringar). Även försäkringspremiefondernaomfattas i huvudsak av regleringen i aktiefondslagen. Utdelning från fondernafår - bortsett från kostnadstäckning - endast användas till förvärv av nyafondandelar eller för utbetalning enligt försäkringsvillkoren. Förförsäkringstagaren behandlas försäkringen skattemässigt på samma sätt som andralivförsäkringar Genom att utdelningen beskattas hos försäkringsföretagetenligt antingen K- eller P-försäkringsreglerna blir sparande genom livförsäkringmed fondanknytning skattemässigt likställt med sparande i konventionelllivförsäkring. Skälen för mitt förslag: Investmentföretag och aktiefonderutgör tvä slag Frågan gäller i vilken utsträckning sådana över huvud Här finns olika möjliga synsätt. för det första ses enbart som förvaltare av de slutligafinansiärernas spa- Prop. 1989/90:110 rande. Med ett sådant synsätt finns skälatt eliminera all kedjebeskattning. I praktiken skulle detta innebära att allmottagen utdelning och alla realiserade kapitalvinster skulle vara skattefria.Ä andra sidan är det nödvändigt att med en eller annan metod beskattaavkastningen på de inkomster mellanhanden erhåller, så att inte indirektägande får en förmånligare behandling än direkt ägande. Med ett annat synsätt ifrågasätts själva utgångspunktenför ovanstående lösning, nämligen att mellanhanden ses som en renkapitalförvaltare. Exempelvis har kapitalvinstkommittén framhållit attinvestmentföretagen spelar en aktiv roll pä kapitalmarknaden och i ekonomingenom att agera gentemot företagen och delta i bl. a. olikaonistruktureringsbeslut. I detta avseende skiljer de sig från exempelvisaktiefonden Aktiefondernas agerande pä marknaden är mer passivt. För kapitalvinstkommittén utgjorde investmentföretagenskaraktär av "monitorer" med aktiv kontroll av företagen ett argumentmot lättnader i beskattningen. fäste å sin sida stort avseendevid att investmentföretagens inflytande försvagats under senare är ochföreslog att förändringar i investmentföretagens beskattning borde övervägas. Enligt dagens regler beskattas en reavinst på äldre aktiertill . Vid en skattesats på - inkl. vinstdelningsskatt - ger detta enbeskattning av den nominella vinsten på . En full nominell beskattning somjag föreslagit vid juridiska personers aktieförsäljningar skulle innebära enbeskattning på . Till bilden hör ocksä den beslutade höjningen avskatteplikten från av reavinsten. En full nominell beskattningtorde försvaga investmentföretagens möjligheter att spela en aktiv roll påaktiemarknaden och gentemot de ägda företagen. Omstruktureringar av aktieportföljenskulle bli mer kostsamma. För vanliga aktiefonder och för aktiesparfonder - medfondernas skattefrihet vid försäljning av äldre aktier- skulle skatteskärpningenbli ännu krafti-gare än för investmentföretagen. Än mer skulle detta givetvisgälla allemansfonderna. En isolerad skattefrihet för aktiefondernas reavinsterskulle å andra sidan skapa en obalans i förhållande till investmentföretagen. Mellan direkt och indirekt ägande föreligger olikaslag av bristande neutralitet. Direkt ägande är sålunda förmånligare änindirekt ägande via sådana mellanhänder som beskattas i ett eller annatavseende. Å andra sidan är vissa former av indirekt ägande - genomaktiesparfonder och särskilt allemansfonder- förmånligare behandlat än direktägande. Till de nämnda bristerna på neutralitet bidrar också denolikartade behandlingen av utdelningsinkomster och realisationsvinster i olikaled. Av betydelse för mitt ställningstagande är mitt förslagtill ny aktiebeskattning för fysiska personer (avsnitt 6.3 och 6.5). Jag avseri första hand den större likabehandling mellan beskattningen avutdelningsinkomster och reavinster som mitt förslag innebän En mer lika behandlingav direkt och indirekt sparande uppnås också genom mitt förslag tillbeskattningen av avkastningen på indirekt sparande. Ett visst avsteg frånstrikt likformighet görs dock isyfte att åstadkomma en sparstimulans dels genom att avkastningen påpensionssparande beskattas för tjänstepensioner och med Prop.1989/90:110 för övrigt pensionssparande, dels genom att allemanssparandet,såväl i bank som i allemansfond, beskattas med samma . I lagrädsremissen ansågs de skärpningar - i förhållandetill nuläget - beträffande beskattningen av delägarna i allemansfondernautgöra anledning att behålla nuvarande principiella skattefrihet för självaallemansfonderna för att uppnå en tillräcklig stimulans av denna sparform. Detfinns anledning att ompröva ställningstagandet. För andelar i allemansfondernainnebär mitt förslag- trots skärpningen i jämförelse med nuvarande fullständigaskattefrihet - särskilt gynnsamma vinstberäkningsregler. Endast tvåtredjedelar av en vinst blir skattepliktig och två tredjedelar av en förlustavdragsgill (avsnitt 6.3.4 och 6.5.5). För andelar i andra aktiefonder är envinst eller en förlust i sin helhet skattepliktig resp. avdragsgill. Dennasärbehandling av sparandet i allemansfonderna utgör en avsevärd stimulans avdenna sparform. Enligt min mening finns det inte tillräckliga skäl att dessutomsärbehandla själva allemansfonderna. Det finns heller inte tillräckliga skälatt behandla aktiesparfonderna eller försäkringspremiefonderna annorlunda änvanliga aktiefonder. Alla slags aktiefonder bör beskattas enhetligt. Mot denna bakgrund bör enligt min mening följande kravställas på beskattningen av olika mellanhänder. För det första kräverneutralitet mellan direkt och indirekt ägande att beskattningen hos mellanhandeni princip elimineras. För det andra bör skattereglerna utformas så att detinte blir förmånligare med indirekt än i-iied direkt ägande. För det tredjebör olika mellanhänder beskattas på ett och samma sätt. För det fjärde börbeskattningen av mellanhänder möjliggöra omplaceringar av aktieinnehavet. Gemensamt för de olika modeller som övervägts är enskattefrihet för utdelningar, antingen genom en fortuell skattefrihet förmottagen utdelning eller genom skatteplikt för mottagen utdelning ochavdragsrätt för lämnad utdelning. Vidare antas intäktsräntor varaskattepliktiga och utgiftsräntor avdragsgilla. Den senare regeln är nödvändigså att avkastningen på sparandet hos mellanhanden blir föremål för beskattning- liksom hos den slutlige ägaren. För att möjliggöra mellanhandens omplaceringar iaktieportföljen är det emellertid nödvändigt att införa lättnader ireavinstbeskattningen, t. ex. genom någon form av avdrag. En sådan lösning kanav naturliga skäl inte eliminera kostnaden för omplaceringar. Mot den bakgrunden förefaller enligt min mening enskattefrihet för reavinster hos mellanhandsägare motiverad. Denna skattefrihetger emellertid en förmän för indirekt ägande jämfört med direkt ägande - en s.k. sparbösseeffekt - och strider därmed mot det andra av de krav som ställtsupp. Skillnaden i årlig avkastning till det indirekta ägandetsfördel är beroende av nominell värdeförändring och omsättningstakt hosaktieportföljen vid di-rektägande. Vid en omsättningshastighet på viddirektägande och 6 %-12 % värdeförändring ger sparbösseeffekten engenomsnittlig skillnad på ca 0,5 procentenheters årlig avkastning till detindirekta ägndets förmån. En sådan skillnad skulle öka intresset för indirektägande. För aktiesparande genom investmentbolag blir visserligen skillnaden iavkastning inte be- stående,då man får räkna med en anpassning uppåt i aktiekursen som gör Prop.1989/90:110 attavkastningen efter skatt på marginalen är lika med vad som gäller vid Sparbösseeffekten kapitaliseras i ett högre marknadsvärde För aktiefonderna däremot påverkas inte andelarnas värde. Gemensamtär dock att andelen indirekt aktieägande ökar på det direkta Vid skattefrihet för reavinster pä aktier hosmellanhänderna krävs kompenserande åtgärder med syfte att likställa indirektoch direkt ägande. Ett enkelt alternativ är någon form av schablonbeskattningav aktieinnehavet. Nivån på denna schablonbeskattning bör väljas så attsparbösseeffekten elimineras. En skatt på av aktiernas marknadsvärdeskulle motverka denna effekt. För att underlätta beräkningen av skattepliktiginkomst bör skatten utformas som en skattepliktig schablonintäkt. Med enskattesats på blir motsvarande schablonintäkt , Jag återkommerstrax till behovet av en differentiering av schablonintäkten. Underlaget förschablonintäkten bör utgöras av marknadsvärdet vid beskattningsårets ingång påaktier och - vid reavinstbeskattningen - andra med aktier jämställda värdepapper(jfr avsnitt 6.5.5). Mottagna utdelningar och räntor bör vara skattepliktigaoch lämnad utdelning avdragsgill. I princip bör också avdragsrätt föreliggaför utgiftsräntor och förvaltningskostnader. Av praktiska skäl börförvaltningskostnaderna vara avdragsgilla i sin helhet, alltså även till dendel kostnaderna avser t. ex. omplaceringar i aktieportföljen. Så här långt överensstämmer mina förslag med de förslagsom URF lagt fram. Med den här utformningen av reglerna skulle emellertideffekterna bli olika för investmentföretag och aktiefonden Det finns därföranledning att överväga vissa kompletteringan Investmentföretagen skulle genom upplåning till avaktievärdet och vid ränta kunna skaffa sig avdragsgilla räntor som kankvittas mot schablonintäkten. Aktiefonderna-som inte får ta upp lån-saknardenna möjlighet. Skattereglerna skulle alltså ge incitament till viss belåninghos investmentföretagen och därmed till viss expansion. Förslaget skulle i dendelen ensidigt gynna investmentföretagen i förhällande till aktiefonderna.Denna bristande neutralitet har ocksä framhållits vid remissbehandlingen. En ioch för sig tänkbar lösning skulle vara att tillåta en viss skuldsättning föraktiefonderna. En sådan ändring skulle dock strida mot aktiefondernas syfteoch inger även i övrigt betänkligheten I lagrådsremissen valdes en lösning iform av en begränsning av avdragsrätten för ränton Utgiftsräntor föreslogs varaavdragsgilla endast till den del de överstiger schablonintäkten. Lösningen i lagrädsremissen tog främst sikte päneutralitet i beskattningen mellan investmentföretag och aktiefondenNeutralitetskravet mellan obelånat direktägande och indirekt ägandetillgodosågs också. Däremot tillfredsställde lösningen inte kravet påneutralitet mellan belånat direktägande och indirekt belånat ägande. Den s.k.investmentföretagsrabatten (till den del den är skattebetingad) skulle i dettafall - låt vara reducerad - finnas kvan En enligt min mening mer lämpligavvägning mellan de skilda neutralitetsaspekterna skulle vara att i ställetför att begränsa avdragsrätten för utgifts-