prop · GD03107 · 1989-12-31 00:00:00 — Sådana inslag får inte innehålla något som kan skada bams intressenoch skall ta hänsyn till bams särskilda känslighet. Motbakgmnd av vad som här har anförts om inställning till bamsrättigheter kan konstateras att bestämmelsema i artikel 17 är godtagbara frånsvensk synpunkt. Föräldrabalkensregler bygger på den princip som slås fast i artikel 18, punkt I nämligen attföräldrama har ett gemensamt ansvar för bamets uppfostran och utveckling. Densom har vårdnaden om ett bam (båda föräldrama eller en av dem, såvida inte rätten har anförtrott vårdnaden åt en eller två särskilt förord- 50 nadeförmyndare) har ett ansvar för barnets personliga förhållanden och Prop.1989/90:107 skall se till att barnets behov av omvårdnad, trygghet och godfostran blir tillgodosedda. Barnets vårdnadshavare svarar även för att barnetfår den tillsyn som behövs med hänsyn till dess ålder, utveckling och övrigaomständigheter samt skall bevaka att barnet får tillfredsställande försörjningoch utbildning (6 kap. 2 § ). Vårdnadshavarensansvar för att tillgodose barnets behov av umgänge med en förälder som av någonanledning är skild från vårdnaden är särskilt reglerat i (6 kap.15 §). RiksförbundetBRIS Barnens Rätt I Samhället har i sitt remissyttrande tagit upp ettförslag om föräldrasamtal, innebärande att alla föräldrar som separerar och somhar barn skulle kunna vända sig till närmaste socialkontor församtal. Syftet med samtalen skulle vara att ge information om föräldrarnasgemensamma ansvar och barns behov vid separationer. Det är givetvis enangelägen sak att sådan information verkligen når de föräldrar som harseparerat eller står i begrepp att separera. Enligt min mening bör sådaninformation kunna ges inom ramen för familjerådgivningen. Idepartementspromemorian (Ds 1989:52) Vårdnad och umgänge behandlas vissafrågor om vårdnad och umgänge. Promemorian har som utgångspunkt att dettypiskt sett är bäst för barnet om föräldrarna kan enas i dessa frågor. Deförslag som läggs fram syftar till att bana väg för samförståndslösningar i såstor omfattning som möjligt. I detta syfte föreslås att samarbetssamtal skallerbjudas föräldrar i alla kommuner och att en domstol i mål om vårdnad ellerumgänge skall ges möjlighet att ta initiativ till att samarbetssamtal kommertill stånd. Detföreslås vidare att gemensam vårdnad skall kunna komma i fråga inte blott närföräldrarna är ense om det utan även om ingen av dem helt motsätter sig ensådan vårdnadsform. Ogifta föräldrar skall kunna få gemensam vårdnad genom enanmälan till socialnämnd i samband med att faderskapet fastställs. För de falldå gemensam vårdnad inte är aktuell utan ena föräldern skall anförtrosvårdnaden skall domstolen som avgöra frågan om vem som skall havårdnaden efter vad som är bäst för barnet. Det föreslås en uttryckligbestämmelse om att domstolen därvid skall fästa särskilt avseende vid barnetsbehov av en nära och god kontakt med båda föräldrarna. Den regeln får betydelsebl. a. vid umgängessabotage. I anslutning till reglerna om vårdnad och umgängeföreslås att vårdnadshavaren skall lämna sådana upplysningar om barnet som kanfrämja umgänget. Vidareföreslås att en erinran tas in i socialtjänstlagen om att socialnämnden ocksåefter det att en tvist om vårdnad eller umgänge har avgjorts skall tillgodosedet behov av stöd och hjälp som kan föreligga. Vidare innehåller promemorianvissa förslag som tar sikte på förfarandet i vårdnadsmål. De berörda förslagenföreslås i promemorian träda i kraft . Promemorian harremissbehandlats och övervägs nu i . Somredan framgått av vad jag sagt i avsnitt 3.2 bygger även den svenska socialtjänstlagstiftningenpå att det är föräldrarna som i första hand ansva- Prop. 1989/90:107 rarför barnets uppfostran och utveckling. Ianslutning till bestämmelserna i punkt 2 om statens skyldighet att biståföräldrarna vill jag peka på föräldraförsäkringen som bygger på principen omett gemensamt vårdansvar för föräldrarna. Genom lagen (1978:410) om rätt tillledighet för vård av barn, m.m. samt 4 kap. lagen (1962:381) om allmänförsäkring har förvärvsarbetande föräldrar i goda möjligheter att varalediga för att ta hand om sina barn. Denna rätt kan utnyttjas av bådaföräldrarna. Föräldrapenning motsvarande föräldems sjukpenning, dvs. normalt 90procent av inkomsten, utgår . Därutöver har en förälder rättatt vara ledig med föräldrapenning på garantinivå () under 90 dagar.Ledigheten kan tas ut som heltids- eUer deltidsledighet under barnets åttaförsta levnadsår. Obetaldrätt till ledighet kan utnyttjas av båda föräldrarna. Sådan rätt föreliggertill dess bamet fyllt . En förälder har också rätt attminska sin arbetstid tiU trekvartstid till dess barnet fyllt elleravslutat det första skolåret. Riksdagenhar beslutat om en successiv utbyggnad av föräldraförsäkringen så att enförälder skall kunna vara hemma med föräldrapenning på sjukpenningnivå isammanlagt . I årets budgetproposition (1989/90:100 bil.7) har regeringen som ett led i denna utbyggnad föreslagit att de tre månadersom nu ersätts med per dag i stället skall ersättas med föräldrapenningpå sjukpenningnivå. Utövervad som redovisats kan en förälder vara hemma för vård av ett sjukt barnunder per barn och år. 1 propositionen 1989/90:100 bil. 7 harregeringen föreslagit en utvidgning per barn och år från den 1juli 1990. Degenerösa reglerna om ersättning till föräldrar som är lediga från sitt arbeteför vård av barn har varit en förutsättning för kvinnornas deltagande iarbetslivet. I synnerhet de minsta barnen behöver vara nära sina föräldrar. Detfinns inte något annat land där föräldrar genom stöd från det allmänna harmöjlighet till en så lång betald ledighet för att ta hand om sina barn. Jämställdhetsombudsmannenhar pekat på vissa bestämmelser i 4 kap. lagen om allmän försäkring och gjortgällande att de påverkar föräldrarna i beslutet om vilken av dem som skallutnyttja rätten till ledighet. Den ena regeln som hon pekar på är 4 kap. 6 §sista meningen. Den ger gravida kvinnor rätt att behålla en förmånlig nivå påföräldrapenningen även efter en lång ledighet. Någon sådan rätt tillkommer inteen man som är ledig för vård av barn. Det andra förhållandet somjämställdhetsombudsmannen velat belysa rör beräkningen av föräldrapenningenvilken anges missgynna en förälder som retroaktivt skulle ha fått höjd lön om haneller hon varit i tjänst. Slutligen har jämställdhetsombudsmannen föreslagit enöversyn av förhållandet mellan reglerna om föräldrapenning samtföräldraledighet och reglerna om allmän tilläggspension. här fört fram torde knappast påverka bedömningen av om uppfyller konventionens krav. Jag vill emel lertid när det gäller betydelsen av att båda föräldrarna i detta sammanhang 52 tarsitt ansvar för barnen nämna att det i årets budgetproposition fömt- Prop.1989/90:107 skickats förslag om att ytterligare medel avsätts förinformationsinsatser i syfte att öka pappornas uttag av föräldrapenning. Jämställdhetsombudsmannenhar gjort gällande att den regel till skydd mot omplacering av en förälder idennes anställning som finns i lagen (1978:410) om rätt till ledighet för vårdav barn, m. m. är alltför svag för att garantera föräldrar de rättigheter somges i denna lag. Frågan om en omformulering av denna bestämmelse diskuterades ipropositionen 1988/89:69 om utbyggnad av föräldraförsäkringen och förstärktföräldraledighet (bilaga 2 avsnitt 2.1.3). Chefen förarbetsmarknadsdepartementet förklarade därvid att hon ville avvakta pågåendeutredningsarbete och att frågan fick övervägas i ett senare sammanhang. Detutredningsarbete som avsågs är ännu inte avslutat. Detär angeläget att föräldrar som utnyttjar sin rätt till ledighet för vård avbarn inte missgynnas på arbetsplatsen. Redan nu finns aUtså en regel somförbjuder omplacering. Enligt min mening är den regeln tillräcklig för attSverige skall uppfylla de krav som konventionen ställer genom innehållet ipunkt 2. Beträffandebestämmelsen i punkten 3 om barnomsorg kan nämnas att varje kommun enligtbestämmelserna i socialtjänstlagen åläggs ett ansvar för att bedriva förskole-och fritidshemsverksamhet för de barn som stadigvarande vistas i kommunen.Kommunerna skall dessutom genom en planmässig utbyggnad av förskole- ochfritidshemsverksamheten söria för att de barn som på gmnd av bl. a.föräldrarnas förvärvsarbete behöver viss extra omvårdnad i vissa fall får det.Kommunerna är också skyldiga att anta en plan för förskole- ochfritidshemsverksamheten. Statsbidrag lämnas till barnomsorg enligtförordningen (1987:860) om statsbidrag till kommunerna för barnomsorg.Regeringen har vidare i den av antagna propositionen (1984/85:209) omförskola för alla bam angett som målsättning att genomplanmässig utbyggnad åstadkomma en fullt utbyggd barnomsorg för alla barn frånett och till dess de börjar skolan. Genomomsorgslagen har utvecklingsstörda och bamdomspsykotiska barn och ungdomar bl.a. rätt till kortidstillsyn före och efter skoldagen och under lovdagar. Iartikel 19 behandlas statens skyldigheter när det gäller att motverka övergreppoch vanvård av barn i bl.a. familjen. I skrämmande stor utsträckning är detäven i vårt land inom familjen som barn blir utsatta för de grövsta formerna avövergrepp. Undersökningar tyder också på att vi riskerar att få en om änförhållandevis liten grupp i samhället, där sociala och andra problem försvidare från generation till generation. Samhället har ett särskilt ansvar motbarnen i dessa gmpper för att detta sociala arv bryts. Försvensk del torde artikeln inte medföra några problem när det gäller regelverkets överensstämmelse med konventionens krav. Artikeln får sna rare tjäna som utgångspunkt i den debatt som vi ständigt måste föra om huruvida vi verkligen gör vad vi kan för de barn och ungdomar som artikeln tar sikte på. Särskilt när det gäller barn som utsätts för övergrepp 53 inomfamiljen har vi att göra med en gmpp som tillhör de mest utsatta och Prop.1989/90:107 försvarslösa. Det är här fråga om ett svek från de människor som ärgmndvalen för ett bams trygghet, nämligen föräldrarna. Ursvensk synpunkt hade det varit önskvärt om konventionen hade innehållit enartikel med ett uttryckligt förbud mot aga. Det visade sig emellertid ikonventionsarbetet inte finnas fömtsättningar för en sådan bestämmelse. Artikel19 riktar sig emellertid mot alla former av fysisk och psykisk misshandel avbam som står under någons vård. Bestämmelsen kompletteras sedan på skolansområde av stadgandet i artikel 28 punkt 2 om att skoldisciplin skallupprätthållas på ett sådant sätt att bamets mänskliga värdighet respekteras.Artikel 36 som vänder sig mot utnyttjande av bam i allmänhet kan också sägasberöra denna fråga. Artikel 37, slutligen, förbjuder fömedrande behandlingeller bestraffning. Utifrånstraffrättslig synpunkt är främst av intresse bestämmelser ommisshandel i 3 kap. 5 och 6 §§ vilka täcker fysisk misshandel och orsakande avmera påtagliga former av psykiskt lidande. Även bestämmelsen om vållande avkroppsskada eller sjukdom i 3 kap. 8 § kan vara tillämplig i vissa faU. Bestämmelsernaom sexualbrott i 6 kap. innehåller vissa stadganden till skyddsärskilt för barn och ungdomar. Vad gäller artikel 19 kan hänvisas till 6 kap.4 § om sexuellt utnyttjande av underårig. I bestämmelsen föreskrivs straff förden som har sexuellt umgänge med den som är och som är hansavkomling eller står under hans fostran eUer för vars vård eller tillsyn hanhar att svara på gmnd av myndighets beslut. Idetta sammanhang bör också nämnas den översyn av kriteriema för gradindelningenav sexualbrott mot barn som sker inom justitiedepartementet.Översynen sker på gmndval av en departementspromemoria (Ds 1989:6), somnyligen remissbehandlats, och syftar till att markera allvaret när det gällersådana övergrepp mot bam. Vidare får jag hänvisa till vad jag anfört i avsnitt3.2 om det projekt som bedrivs av brottsförebyggande rådet och om de allmännaråd som utkommer med. Närdet gäller är det i första hand socialnämnden som skall verkaför att bam och ungdomar växer upp under trygga och goda förhållanden. Nämndenskall i nära samarbete med hemmen främja en allsidig personlighetsutvecklingoch en gynnsam fysisk och social utveckling hos bam och ungdomar samt med särskilduppmärksamhet följa utvecklingen hos de barn och ungdomar som har visat teckentill en ogynnsam utveckling. Nämnden skall också i nära samarbete med hemmensörja för att bam och ungdomar som riskerar att utvecklas ogynnsamt får detskydd och stöd som de behöver och, om hänsynen till den unges bästa motiverardet, vård och fostran utanför det egna hemmet. Till skydd för den unge harsamhället också ålagts en skyldighet att i sådana situationer som omnämns iartikeln under vissa fömtsättningar bereda bam och ungdomar vård även i fall dådet inte går att få samtycke till vården. 1detta sammanhang förtjänar att särskilt nämnas 71 § socialtjänstlagen (ny lydelse fr.o.m. , se prop. 1989/90:28) som ålägger 54 myndigheter ochsjukvårdspersonal m. fl., som i sin verksamhet får uppgif- Prop.1989/90:107 ter om bam och ungdom, att anmäla till socialnämnden när detföreligger misshandel av bam eller andra omständigheter som motiveraringripande av socialnämnden tiU bamets skydd. Jagkan också nämna en upprättad promemoria inom (Ds1990:11) Sekretess inom och mellan myndigheter på vårdområdet. I promomorianföreslås bl. a. att sekretesslagen ändras så att hälso-och sjukvårdssekretessinte hindrar att uppgifter om bam och ungdomar lämnas mellan myndigheter inomhälso- och sjukvården och , om det behövs för att den enskildeskall få nödvändig vård eller behandling. Detbästa skyddet mot övergrepp mot bam är naturligtvis att göra det möjligt förföräldrama att vara bra föräldrar och därigenom hindra försummelse av ochövergrepp mot bamet. Föräldrautbildningen, som är tämligen ensamt om,har härvid en stor roll att spela. Jag återkommer tiU denna i anslutning tillartikel 24. Ävenden öppna förskolan får ses i detta sammanhang. Verksamheten intar något av ensärställning inom den kommunala barnomsorgen genom att den i lika hög gradvänder sig till bam som till deras vårdnadshavare. Utbyggnaden av den öppnaförskolan har inneburit att det i aUt fler bostadsområden skapats naturiigaträffpunkter för föräldrar med småbarn, där man under ledning av pedagogisktutbildad personal gemensamt kan utveckla olika typer av verksamheter. Undersenare år har det dessutom i olika bostadsområden växt fram gmppverksamhetersom direkt vänder sig till föräldrar som på gmnd av sin sociala situation är ibehov av särskilt stöd, t. ex. unga ensamstående mödrar. Sådanastödverksamheter drivs ofta i samverkan mellan bamhälsovård, socialtjänst ochöppen förskola. Jagvill i sammanhanget även nämna det upplysnings- och utbildningsarbete sombedrivs av ideella organisationer. Deras insatser har bidragit till en ökadmedvetenhet kring problem som rör bammisshandel och sexuella övergrepp mot bam.Den verksamhet som bedrivs av ideella organisationer som arbetar för bam iutsatta situationer kommer även att vara av stor betydelse.Organisationema erhåller stöd på lokal basis för den lokala verksamheten. De ärdock beroende av en fungerande central organisation, bl. a. förutvecklingsarbete i olika avseenden. Regeringen har därför i åretsbudgetproposition föreslagit att det statliga stödet till dessa organisationerskall utökas. Beträffandebestämmelsema i punkten 2 kan jag nämna att det på flera orter finns lokalasamrådsgmpper, där representanter för socialtjänst, bam- och ungdomspsykiatrisamt polis och åklagare i förekommande fall samarbetar i enskilda ärenden somgäller misstänkta sexuella övergrepp. På flera håll i landet finns dessutom s.k. länsgmpper för bammisshan-delsfrågor. Gmppema utformar handläggningsmtinerför ärenden som rör misstänkt bammisshandel eller misstänkta sexuella övergreppmot bam. De svarar som regel även för information och utbildning till berördamyndigheters handläggare av enskilda ärenden. Medstöd av statliga medel pågår ett omfattande utvecklingsarbete inom individ- och familjeomsorg. Detta rör såväl det förebyggan- 55 de arbetet som självabehandlingsarbetet. Gemensamt för mycket av ut- Prop. 1989/90:107 vecklingsarbetetär inriktningen på familjebehandling med utgångspunkt från barnets behov avnärhet, stabilitet och kontinuitet. I detta sammanhang vill jag särskiltbetona vikten av att utgå från ett bamperspektiv vid utformningen av olikastöd- och behandlingsinsatser för föräldrar och bara. Kunskapen om barnsgmndläggande behov behöver spridas till aUa de personer som på olika nivåer ärinvolverade i arbetet på att motverka att barn far illa. Iartikel 20 stadgas om altemativ omvårdnad, vilket är vad som kommer i fråga förbl. a. ensamma flyktingbarn, dvs. flyktingbam som kommit hit till utannågon vårdnadshavare eller annan vuxet stöd. Bestämmelsemai artikeln tillgodoses genom bestämmelsema i 22 § socialtjänstlagen variföreskrivs att socialnämnden skall söqa för att den som behöver vårdas eller boi ett annat hem än det egna tas emot i ett familjehem eller i ett hem för vårdeller boende. har också, enligt samma paragraf, ett ansvar föratt den som genom nämndens försorg har tagits emot i ett annat hem än det egnafår god vård. Bestämmelser i 4 § omsorgslagen ger en rätt till boende ifamiljehem eller elevhem samt korttidsvård för utvecklingsstörda ochbarndomspsykotiska bam och ungdomar som behöver bo utanför föräldrahemmet. De fria kristna samfundens råd och frikyrkorådanser att det är en stor risk att man i samband med placering av bam frånminoritetsgmpper bortser från deras behov av att komma till en familj med sammakultur och religion. Kristna Ungdomsråd framför liknande synpunkter.Med anledning härav vill jag framhålla att socialnämnden i samband med val avfamiljehem skall göra en gmndlig utredning och en lämplighetsbedömning avfamiljehemmet. Därvid skall beaktas också föräldrarnas situation när det gällert. ex. kulturella och religiösa förhållanden. Jagvill också hänvisa till föredragande departementschefens uttalanden ipropositionen om ny LVU att bams rätt till kontinuitet och stabilitet bör varaett övergripande mål för alla hjälpinsatser, oavsett om det gäller stöd ihemmet eller vård utom hemmet. I propositionen betonas även bams och ungdomarsrätt till respekt för och kontakt med sin egen historia och sin sociala ochkulturella bakgmnd (prop. 1989/90:28 s. 52 f.). I detta sammanhang kan ocksånämnas att i allmänna råd (1986:2) om individinriktade insatseri invandrarfamiljer betonar att socialnämnden i första hand bör sträva efteratt placera bamet i ett familjehem med samma kulturella, etniska och språkliga bakgmndsom bamet. Om det inte går att finna något sådant lämpligt familjehem, fårplaceringen ändå inte leda till att bamet avskärs från sitt urspmng. I de fallett bara av utländskt urspmng placeras i ett svenskt familjehem är det avsärskild vikt att en konkret plan görs upp för hur baraet skaU bibehållakontakten med sitt urspmng. Inomsocialstyrelsen pågår en kartläggning av de ensam ma flyktingbarnens situation. Kartläggningen sker i form av en enkät till landets samtliga kommuner. Kartläggningen kommer bl. a. att visa vilken placeringsform som används, hur det förhåller sig med förordnande av god man för bamet i fråga och vilka problem som föreligger. Närdet gäller den i punkt 3 omnämnda formen av omvårdnad, kafalah i Prop. 1989/90:107islamsk rätt kan den sägas innebära att ett bam uppfostras hos fosterföräldrar,som intar föräldramas stäUning i förhållande till bamet, men att baraet trotsdetta behåller sina rättsliga relationer, såsom namn och arvsrätt, till sinabiologiska föräldrar. Dekrav beträffande adoption som ställs under artikel 21, punkt a) motsvaras heltav bestämmelseraa i 4 kap. . Beslut om adoption fattas av allmändomstol och beslutet kan överklagas. Rätten skall pröva om det är lämpligt atten adoption äger mm. Tillstånd tiU adoptionen får ske endast om adoptionen ärtiU fördel för bamet och sökanden har uppfostrat baraet eller avser att göra såeller om det annars finns särskild anledning till adoptionen med hänsyn tilldet personliga förhållandet mellan sökanden och bamet. Den som inte fyllt 18 årfår inte adopteras utan föräldramas samtycke. Den som har fyllt får inteadopteras utan eget samtycke. I vissa undantagssituationer behövs intesamtycke. I ärende om adoption skall rätten inhämta upplysningar om bamet ochsökanden och humvida vederlag eller bidrag till bamets under-håU är givet ellerutfäst. Om bamet inte har fyUt , skall yttrande inhämtas frånsocialnämnden i den kommun där sökanden är kyrkobokförd och från socialnämndeni den kommun där den som har vårdnaden om bamet är kyrkobokförd. Underpunkt b) fömtsätts att intemationeU adoption skall kunna komma i fråga om baminte kan tas om hand på lämpligt sätt i sitt hemland. Genom bestämmelser ibl.a. lagen (1971:796) om intemationella rättsförhållanden rörande adoption,lagen (1979:552) om intemationeU adop-tionshjälp och lagen (1988:1463) ombidrag vid adoption av utländska bara ges möjligheter att ta emot adoptivbarnfrån länder där bamen av olika anledningar inte kan tas om hand. Densom avser att ta emot ett utländskt bam i sitt hem i syfte att adoptera detmåste enligt 25 § socialtjänstlagen inhämta socialnämndens medgivande tiU attta emot bamet, innan bamet lämnar sitt hemland. Nämnden gör härvid en bedömningav om de blivande adoptivföräldrama kan antas kunna ge bamet en god vård ochfostran och i övrigt gynnsamma uppväxtförhållanden. Innan socialnämndenbeslutar i en fråga om medgivande, skall nämnden pröva om det förmedlingssättsom sökanden kommer att använda sig av är tillförlitligt eller inte. I denfrågan skaU nämnden inhämta yttrande från statens (), om detta inte är uppenbart obehövligt. NlA:sverksamhet regleras i förordningen (1988:1 128) med instmktion för statens nämndför intemationeUa adoptionsfrågor. har till uppgift bl. a. att underlättaadoption i av utländska bam. Visar prövningen av förmedlingssättet attdet kan befaras att detta inte är tillförlitligt, skall socialnämnden vägrasitt medgivande. I ett beslut om medgivande skall nämnden ange för vilketförmedlingssätt medgivandet gäller. Lagen(1979:552) om intemationeU adoptionshjälp har till syfte att kanalisera den förmedlingsverksamhet som normalt föregår en adoption av ett utländskt bam till organisationer som står under offentlig insyn och kontroll. Organisationernautför ett betydelsefullt arbete både när det gäller att Prop. 1989/90:107stå som garanter för att bara förmedlas till på ett acceptabelt sättoch i fråga om att ge adoptivföräldrar och adoptivbarn allmänt stöd. är denmyndighet som har tillsynen och kontrollen över organisationerna. Somjag nämnt i avsnitt 3.2 utgår ett särskilt bidrag motsvarande bidragsförskottettill ensamstående adoptivföräldrar. Fr.o.m. (prop.1988/89:3, SoUS, rskr. 53) lämnas vidare under vissa fömtsättningar ett bidragtill föräldrar som adopterar barn från utlandet för vissa kostnader somuppkommer i samband med adoptionen. Bidrag lämnas av kostnaderna enligtschabloner för olika länder, dock högst . Underpunkt c) krävs att bam som berörs av internationell adoption skall åtnjutasamma skydd och behandlas enligt samma normer som gäller vid nationeU adoption.De svenska adoptionsbestämmelserna gör i dessa hänseenden ingen skillnad mellaninternationella adoptioner och adoptioner i av svenska bam. Enligtlagen om internationella rättsförhållanden rörande adoption prövas ansökan omadoption av svensk domstol enligt svensk lag. Har adoption beslutats i enfrämmande stat gäller beslutet här under vissa fömtsättningar. I andra fallkrävs NIA:s godkännande av det utländska beslutet. Kravetunder punkt d) att förhindra dem som medverkar vid en adoption att göra enotillbörlig ekonomisk vinst på förfarandet är tillgodosett genom bestämmelser i4 kap. , lagen om internationell adoptionshjälp ochsocialtjänstlagen. Beträffandepunkt e) kan nämnas att ratificerat europeiska konvention omadoption av barn (prop. 1968:114, SÖ 1968:1).