prop · GD0374 · 1989-12-31 00:00:00 — Skälen för mitt förslag:Ett ändamålsenligt förfarande för skattetilläggs-beslut fömtsätter atttidsfristerna för skalletillägg överensstämmer med dem som gäller förtaxeringsbeslut. Skattetilläggsfrågan är ju intimt förknippad medtaxeringsbeslutet. Jag anser därför att skattetillägg bör få påföras ochomprövas till nackdel för den skattskyldige efter taxeringsåretsutgång. Om den skattskyldige inte lämnat deklaration i rätt tid bör, i likhetmed vad som föreslås på taxeringsområdet, skattetillägg kunna påföras ochomprövas till hans nackdel efter det att deklarationen kom in tillskattemyndigheten. Därefter bör skattetillägg, Prop. 1989/90:74 liksom , kunna påföras i samband med eftertaxeringsbeslut. Omden skattskyldige lämnar en oriktig uppgift i ett omprövningsärende börskattetillägg kunna påföras även efter ettårsperioden. Beslut skall då meddelasi samband med beslutet i omprövningsärendet. Ienlighet med vad som gäller enligt nuvarande regler (116 n§ tredje stycket GTL)anser jag att beslut om skattetillägg på gmnd av att den skattskyldige lämnatoriktig uppgift i mål om taxering skall meddelas från det atldomstolens beslut vann laga kraft. I116 m § tredje stycket GTL föreskrivs att den skaltskyldiges yrkande i fråga omsärskild avgift skall prövas, om den taxering som avgiften avser inte harvunnit laga kraft. Samma sak gäller sådant yrkande av länsskattemyndighetenlill den skattskyldiges förmån. föreslår inte någonmotsvarighet till bestämmelsen. Jag anser emellertid att en regel är motiveradäven i det framtida förfarandet för att undvika rättsförluster. Jag föreslårdärför att även om tiden för omprövning och överklagande har gått ut fåryrkande i fråga om skattetillägg prövas om beslut i den laxeringsfråga somföranlett skattetillägget inte har vunnit laga kraft. 1dagens skatteprocess skall domstolen i ett taxeringsmål där taxeringarna sättsned även besluta om den ändring i underlaget för skattetillägg somtaxeringsändringen medför. Detta är emellertid inte möjligt i en sakprocessdär domstolen i sin dom endast uttalar sig i den fråga som är föremål förprövning. 1 överensstämmelse med förslaget att skattemyndighet, inte domstol,genom beslut om taxeringsåtgärder skall besluta om bl. a. taxerad ochbeskattningsbar inkomst, efter domstols dom i taxeringsmål (se avsnitt 15)skall skattemyndigheten också besluta om de förändringar av beräkningsunderlagetför skattetillägg som föranleds av domen. Somjag återkommer till i avsnitt 15 är det viktigt att domstolen utformar sin domså tydligt atl skattemyndigheten utan svårighet kan beräkna det nyaunderlaget. skall i sitt beslut naturligtvis inte prövaskattetilläggsfrågan i sak. Myndigheten skall dock i enlighet med vad som förnärvarande gäller iaktta reglema om eftergift på gmnd av ringa belopp exofficio i de fall domstolens beslut i taxeringsfrågan medför attskattetillägget skall sättas ned så lågt att det inte överstiger gränsen förett ringa belopp. 1ett ärende eller mål om särskild avgift skall liksom frågan omfömtsättningar för eftergift föreligger prövas ex officio. Kan det misstänkasatt en eflergiftsgmnd föreligger ankommer det på skattemyndigheten ellerdomstolen att närmare utreda eftergiflsfrågan (prop. 1977/78:136 s. 212). Påsamma sätt som i dagens process avses att eftergiftsgmndema inte skall prövasex officio i ett mål om taxering i de fall den skattskyldige över huvud tagetinte berör avgiflsfrågan. Domstolens möjlighet att i enlighet med reglema omreformatio in (29 § FPL) besluta till det bättre för enskild om detföreligger särskilda skäl kvarstår naturligtvis. Mitt förslag: Densärskilda regeln för kommunicering av ifrågasatt påföring av särskild avgiftslopas. Regeln för kommunicering av taxeringsbeslut skall gälla även förskattetillägg. Kommitténsförslag: Överensstämmer med mitt. Remissinstanserna:De som uttalat sig avstyrker förslaget. Skälen för mitt förslag: IGTL finns, som jag redogjort för i ett tidigare avsnitt (6.1), två bestämmelsersom reglerar kommunikationsskyldighet. 1 65 § första stycket föreskrivs atttaxeringsnämnden skall tillse att utredning görs och att tillfälle bereds denskattskyldige att yttra sig när det behövs för nämndens beslut. Enligt 116 k §andra stycket GTL skall, innan beslut fattas om påföring av särskild avgift,tillfälle beredas den skattskyldige att yttra sig om hinder inte möter.Motsvarande bestämmelse gällde tidigare även vid taxeringen för del fall detfanns anledning att åsätta skattskyldig taxering med avvikelse fråndeklarationen. Genom RS-reformen ändrades bestämmelserna och 65 § GTL fick dennuvarande lydelsen som har ansetts innebära atl kommunikationsskyldighetenbegränsats något i förhållande lill vad som tidigare gällde. Någon motsvarighet tillden ändring som genomfördes för taxeringens del genomfördes dock inte föravgifterna. 1978/79:137 om ändrade processuella regler förskattetillägg m.m. (s. 11) anfördes att även om reglerna för taxering ochsärskilda' avgifter borde samordnas så långt möjligt talade vissa skäl för åtminstone tills vidare borde behålla den gällande ordningen. Genom att denskattskyldige alltid bereddes tillfälle att yttra sig innan beslut fattades omatt påföra avgift kunde han uppmärksammas på vilka möjligheter detfinns att få eftergift av särskild avgift. Han fick också besked om anledningentill att avgiftspåfö-ring ifrågasattes och om gmnderna för beräkning avavgiften. Jag har i avsnitt 6.1ställt mig bakom skatteförenklingskommilténs förslag att kommunikation itaxeringsärenden skall ske om det inte är onödigt. Med den nya formuleringenavses inte någon större ändring i den nuvarande kommunikationsskyldigheten. Denföreslagna lydelsen innebär emellertid en viss skärpning av huvudregeln attkommunikation skall ske. Kommunikation kan underlåtas bara när det är onödigt.Vid bedömningen av om kommunikation är onödig skall den skattskyldigesintressen vägas in. De ärenden skattemyndigheten behandlar är av mycketskiftande karaktär. Att en regel om kommunikation får olika innebörd i olikatyper av ärenden ligger i sakens natur. Detta motiverar emellertid inte att manför olika ärenden har olika regler. När det är fråga om enavvikelse från deklarationen där påförande av skattetillägg ifrågasätts behövsden skattskyldiges yttrande ofta redan för att kunna besluta om avvikelsen ochi princip alltid för att kunna fatta beslut i skattetilläggsfrågan. I annatfall har skattemyndigheten inte något underlag för att kunna bedöma bl. a. omdet finns skäl för eftergift. Det säger sig självt att kommunikation inteannat än i undantagsfall kan anses onödig i sådana situationer. Gmnden förremissinstansernas avvisande inställning till förslaget synes ha varit attslopandet av den särskilda regeln skulle innebära att kommunikation skullekunna underlåtas i ett stort antal fall där avgiftspåföring var aktuellt. Så ärenligt min mening inte fallet. Med den utformning regeln fått anser jag att denbör gälla även i ärenden om särskild avgift. Jag förslår därför att densärskilda regeln i 116 k § andra stycket GTL slopas. Mitt förslag:Beslut om särskild avgift skall normalt skickas i lösbrev utan krav pådelgivningserkännande från den skattskyldige. Kommitténsförslag: Överensstämmer med mitt. Remissinstanserna:Två remissinstanser, länsrätten i samt Svenskarevisorsamfundet, avstyrker förslaget. Revisorsam-fundel anser att delsärskilda underrättelseförfarandet bör behållas av rättssäkerhetsskäl.Länsrätten anför att det mycket ofta händer att skattetillägg, som påförs isamband med skönstaxering på grund av utebliven självdeklaration, undanröjs avdet skälet att del inte går att få reda på om och i så fall när den skattskyldigehar fått del av beslutet. En ny deklaration måste därför ofta anses ha kommitin inom sådan tid att skattetillägget skall undanröjas. Skälenför mitt förslag: Beslut om särskild avgift skall enligt nuvarande bestämmelser(116 k § tredje stycket GTL) skickas i rekommenderat brev eller, om särskildaskäl föreligger, delges den skattskyldige. Underrättelse om avvikelse frånsjälvdeklaration sänds däremot normalt i lösbrev (69 § 4 mom. GTL). Om detföreligger särskilda skäl kan försändelsen rekommenderas eller delges denskattskyldige. Skatteförenklingskommilténsförslag i principbetänkandet (SOU 1985:42) Förenklad taxering att kravet pårekommenderad försändelse skulle slopas vad gäller förseningsavgift menbehållas för skattetillägg, fick vid remissbehandlingen kritik av en delskattemyndigheter som menade att det underlättar hanteringen om allaförsändelser kan skickas i lösbrev. Det framfördes att de fall kravet pårekommenderad försändelse har betydelse, nämligen när fråga är om skattetilläggenligt 116 c § GTL, är så få att man inte av den anledningen borde ha kvarkravet. 1986/87:47 nämnde jag att jag inte var beredd att la ställningtill frågan men ifrågasatte i likhet med dessa remissinstanser omunderrättelser avseende beslut om skattetillägg skulle behövasändas i rekommenderade försändelser. Attav rättssäkerhetsskäl ha kvar det särskilda underrättelseförfarandet ärknappast motiverat. De regler om omprövning och överklagande jag föreslårinnebär att den skattskyldige kan få rättelse i ettbeslut han är missnöjd med. Jag föreslår därför att kravet på rekom- menderad försändelse vidbeslut om särskild avgift slopas. Liksom vad gäller taxeringsbeslut skallbeslut om avgift som fattas i slutet av eller efter femårsperioden delges denskatlskyldige. 10.5 Undanröjande av skattetillägg Mittförslag: Beslut om skattetillägg som påförts i anledning av skönstaxering pågmnd av alt den skattskyldige underlåtit att lämna självdeklaration skallundanröjas om den skattskyldige kommer in med deklarationen före utgången avåret efter det då skattetilläggsbeslutet meddelades. Om denskattskyldige gör sannolikt all han inte fått kännedom omskattetilläggsbeslutet, skattsedeln eller någon annan handling med uppgift omskattetilläggets storiek före utgången av året efter det dåbeslutet fattades skall skattetillägget undanröjas om deklarationen kommer ininom från det han fick sådan kännedom. Kommitténsförslag: Överensstämmer i allt väsentligt med mitt. Remissinstanserna:Förslaget har kommenterats av endast en remissinstans, som lämnat förslagetutan erinran. Skälen för mitt förslag:Mitt förslag om ett samordnat underrättelseförfarande av taxerings- ochskattetilläggsbeslut ulan krav på rekommenderad försändelse medför attbestämmelserna i 116 d § GTL om undanröjande av skattetillägg som påförtsenligt reglerna i 116 c § GTL på gmnd av skönstaxering i avsaknad avdeklaration måste ändras. Skattetillägget i dessaskönstaxeringsfall syftar till att, i likhet med ett vitesföreläggande, utövasådan påtryckning på den skattskyldige att han lämnar självdeklaration.Skattetillägget skall därför enligt 116 d§ första stycket GTL undanröjas omdeklaration har kommit in före utgången av februari året efter taxeringsåret.Om den skattskyldige har fått del av beslutet först efter taxeringsårets utgånggäller en tvåmånadersfrist. För fysiska personer gäller dessutom enligt andrastycket en speciell avtrapp-ningsregel om inte första stycket är tillämpligt.Har deklarationen kommit in före utgången av året efter det då beslutet omskattetillägg meddelades skall skattetillägget sältas ned till av dettillägg som annars skulle ha utgått. Detsamma gäller om den skattskyldige görsannolikt atl han inte fått del av skattsedel eller annan handling med uppgiftom skalletilläggets storiek före utgången av året efter det dåskattelilläggsbeslulel meddelades och deklaration har kommit in inom tvåmånader från del han fick sådan kännedom. Bestämmelsen omundanröjande i 116 d § första stycket GTL är således beroende av attskattetilläggsbesluten skickas i rekommenderad försändelse medan däremotregeln i andra stycket knyter an till när beslutet meddelats och när denskattskyldige fick del av skattsedeln. Skattetilläggetbör i dessa situationer ha samma funktion i framliden som , dvs. utöva enpåtryckning på den skattskyldige att komma in med självdeklaration. 1 praktikenlämnar de skattskyldiga ofta självdeklaration sedan de fått kännedom omskattetilläggets storlek i kronor. Skattsedel på slutlig skatt sänds ut ivanligt brev och något bevis om när den skattskyldige fått skallsedeln finnsinte. Tidsfristen om undanröjande av skattetillägget kan därför inte knytas antill den lidpunkt då den skattskyldige fått sin slutskattesedel. Jag föreslåri stället att skattetillägget skall undanröjas om den skatlskyldige kommer inmed deklaration före utgången av året efter det då skaltelilläggsbeslutelmeddelades. Del kan undantagsvis inträffaalt den skattskyldige inte får kännedom om skattetilläggsbeslutet före utgångenav året efter det då skattetilläggsbeslutet meddelades. För sådana situationerföreslår jag en särskild regel. Om den skattskyldige gör sannolikt att han intefått del av skaltelilläggsbeslutel eller skattsedeln eller annan handling meduppgift om skattetilläggets storlek, skall skattetillägget undanröjas omdeklarationen lämnas från det att han fick sådan kännedom. Fömtsättningama förundanröjande i mitt förslag kan sägas motsvara dem som gäller föravtrappning enligt den särskilda avtrappningsregeln för fysiska personer i 116d § andra stycket GTL. Dessa kommer således atl behandlas något gynnsammare äni dag. Jag bedömer emellertid all en ändring från en så låg sanklionsavgiftsom avtrappningsregeln medför - till ett helt undanröjande avavgiften knappast får några negativa konsekvenser. Att undanta juridiskapersoner från regelns tillämpning förefaller inte heller påkallat. De fr. o.m. taxering höjda försenings-avgiftema och förslaget att, om denskattskyldige inte gett in självdeklaration i rätt tid, taxeringsbeslut som ärtill den skattskyldiges nackdel får fattas från det altdeklarationen kommit in får också vägas in i sammanhanget. 10.6 Oriktig uppgift i mål om taxering Mitt förslag:Beslut om skattetillägg på gmnd av alt skattskyldig lämnat oriktig uppgift imål om taxering fattas av skattemyndigheten som första instans. Beslut får fattasförst när lagakraftvunnen dom föreligger. Kommitténs förslag:Skattemyndigheten skall som första instans fatta beslut om skattetillägg pågmnd av oriktig uppgift som lämnats i mål om taxering. Beslut får fattas utanhinder av att domen inte vunnit laga kraft. Remissinstanserna: Någraremissinstanser menar att beslut om oriktig uppgift i taxeringsmål även ifortsättningen bör fattas av länsrätten som första instans. Kammarrätten iSundsvall och länsrätten i vänder sig mot förslaget att skattetilläggskall kunna påföras utan att avvakta att domen vinner laga kraft. Skälenför mitt förslag: Enligt nuvarande regler (116 n § tredje stycket GTL) fårlänsskattemyndighet hos länsrätten yrka att skattetillägg påförs om denskattskyldige lämnat oriktig uppgift i mål om taxering. Den oriktiga uppgiftenmåste ha lämnats skriftligt. Domstolen kan inte prövaett yrkande om påförande av skattetillägg förrän taxeringsmålet vunnit lagakraft (RÅ831:73). Detta kan, såsom skatteförenklingskommittén påpekar, medföraatt det kan dröja mycket lång lid innan ett beslut om skattetillägg kan fattas.Däremoi utgör de nuvarande bestämmelsema inte något hinder mot attlänsskattemyndigheten hos länsrätten framställer ett yrkande om skattetillägginnan taxeringsmålet vunnit laga kraft. En fömtsättning för attskattetillägg skall kunna påföras när den oriktiga uppgiften lämnas i ett målom taxering är att uppgiften inte godtagits efter prövning i sak eller inteprövats. Del är därför enligt min mening lämpligt att innan skattetilläggpåförs avvakta att domstolens beslut vinner laga kraft. Jag föreslår därförinte någon ändring av nuvarande regler i detta avseende. Skatletilläggsfråganprövas enligt nuvarande regler av länsrätten som första instans. Regeln betingasav att avgiftsfrågan inte kan tas upp i samband med frågan om taxeringen. Ensådan ordning skulle bryta mot instansordningsprincipen (prop. 1977/78:136 s.210). föreslår att skattemyndigheten skall beslutaom tillägget i dessa fall. Förslaget överensstämmer med principen att besluteni första instans skall fattas av skattemyndighet. Jag delar därför kommitténsuppfattning. 10.7 Yrkande om skattetillägg i samband medkvittningsinvändning Mitt förslag:Regeln i 116 n § andra stycket GTL om att länsskaltemyndigheten i samband medkvittningsvis framställd invändning mot skatlskyldigs yrkande kan yrka attskattetillägg påförs slopas. Kommitténsförslag: Överensstämmer med mitt. Remissinstansernahar inte uttalat sig i frågan. Skälen för mitt förslag:Enligt 116 n § andra stycket GTL får länsskaltemyndigheten i samband med enkvittningsvis framställd invändning mot den skallskyldiges yrkande atttaxeringarna skall sättas ned, yrka att skattetillägg skall påföras. Yrkandetom skattetillägg måste ha samband med kvittningsinvändningen och framställas isamma process men någon tidsmässig gräns finns inte. Yrkandet om särskildavgift får inte prövas om inte kvittningsinvändningen tas upp till prövning. Bestämmelsen tar enligtförarbetena (prop. 1977/78:136 s. 209) sikte på bl. a. det inte ovanliga falletatt en skattskyldig, som skönstaxerals därför att han inte lämnat deklaration,sedermera ger in en sådan med yrkande om nedsättning av taxeringen och attlänsskattemyndigheten då kan framställa yrkande om skattetillägg på gmnd avoriklig uppgift i deklarationen som har samband medmyndighetens kvittningsvis framställda invändning mot den skattskyldigesnedsättningsyrkande. Regeln utesluter tillämpning av 116 n § tredje stycketGTL, som i andra fall ger länsskattemyndigheten möjlighet att väcka ensärskild talan om skattetillägg när en oriktig uppgift har lämnats i ett mål omtaxering. Skattetillägg enligt 116 n § andra stycket GTL skall påföras direktav domstolen oavsett instans (RÅ 1989 ref 8). 1 det framlidataxeringsförfarandet får skattemyndigheten, om deklaration inte lämnats i rätttid, möjlighet att från det att deklarationen kom in tillskattemyndigheten påföra skattetillägg på gmnd av oriktig uppgift ideklarationen (se avsnitt 10.2). Delta gäller oavsett om deklarationen gettsin i ett omprövningsärende eller i ett mål om taxering. Har en skattskyldig somavgett deklaration i rätt lid lämnat oriktiga uppgifter i ett omprövningsärendeoch uppmärksammas detta, kan skattemyndigheten falla beslut om skattetilläggsamtidigt med omprövningsbeslutet. Följer skattemyndigheten den oriktigauppgiften kan skattemyndigheten eftertaxera och påföra skattetillägg inomvissa frister. Lämnas den oriktiga uppgiften först i mål om taxering harskattemyndigheten i enlighet med den generella regeln om oriktig uppgift imål om taxering möjlighet att påföra skattetillägg från det attlagakraftvunnen dom föreligger. Till saken hör också atl del i sakprocessenfinns utrymme endast för s. k. oäkta kvittningsinvändingar, dvs. motyrkandensom rör den fråga som är föremål för prövning. Motbakgmnd av det anförda anser jag att regeln i 116 n § andra stycket GTL börslopas. 11 Beskattningsförfarandet för mervärdeskatt, punktskatterm.m. 11.1 Ett samordnat beskattningsförfarande Mitt förslag:Beskattningsförfarandena för mervärdeskatt, punktskatter ochprisregleringsavgifter samordnas med taxeringsförfarandet. Kommitténs förslag: Kommitténföreslår också all beskattningsförfarandena enligt ML och LPP samordnas medtaxeringsförfarandet. Remissinstanserna: Medundantag för länsrätten i tillstyrker de remissinstanser somuttalat sig förslaget. Skälen för mitt förslag: Taxeringsförfarandetoch förfarandena på den indirekta beskattningens område uppvisar för närvarandebetydande olikheter. Beskattningsbesluten kommer att fattas inomen sammanhållen skatteorganisation. Därmed skapas fömtsättningar för en samordningav de olika förfarandena. Utgångspunkten måste enligt min mening vara att likaregler skall gälla för de olika skatleslagen om inte särdrag hos den enskildaskatten fordrar en avvikande reglering. Detta gäller särskilt för skatter som ilikhet med mervärdeskatt och inkomstskatt har starka inbördes samband men ocksåpå skatteområdet i övrigt. Enhetlighet ökar överskådligheten och förenklarregelsystemet. De skattskyldigas rättssäkerhet ökar. Vad jag nu sagt omsamordning gäller inte i fråga om mervärdeskatt vid införsel.Mervärdebeskattningen vid införsel följer nämligen bestämmelsema i tullagen(1987:1065) och någon samordning med taxeringsförfarandet är för närvarandeinte möjlig. lagt fram sitt förslag har ytterligareomständigheter tillkommit som talar för en samordning av förfarandena. Denomlokalisering och integration av beskattningsverksamheten som avses bliföljden av mitt förslag om en enda skattemyndighet på regional nivå medförökade krav på att förfarandena för de olika skatteslagen i allt väsentligt ärlika (avsnitt 4). Som jag tidigare nämnt föreslår kommittén för indirektaskatter i (SOU 1989:35) Reformerad mervärdeskatt m. m. alt skattskyldignäringsidkare med en skattepliktig omsättning som inte överstiger 200000 kr.normall skall redovisa mervärdeskatten i sin självdeklaration. Mervärdeskattenskall betalas in i samma ordning som gäller för inkomstskatten. Ettgenomförande av detta förslag underlättas om förfarandena samordnas. Jag anser mot bakgrund avdel anförda att förfarandena i ML och LPP i största möjliga utsträckning börsamordnas med taxeringsförfarandet. Mittförslag: De slutliga besluten och den extraordinära besvärsrätten utmönstras. Beskattningsbeslutanses fatlat i enlighet med deklarationen om den följs. Om deklaration inte harlämnais i rätt tid anses skatten genom beslut ha beslämts till noll kronor. För mervärdeskatt,punktskatter och prisregleringsavgifter införs ett omprövningsförfarandemotsvarande det som föreslås på laxe-ringsområdet. Kommitténsförslag: Överensstämmer i allt väsentligt med mitt. Skälen för mitt förslag:Beslutsordningen i ML och LPP bygger på att skatten som regel fastställs ienlighet med deklarationen. Har den skallskyldige lämnat deklaration ansesskatten fastställd i enlighet med denna. Har deklaration inte lämnats ansesskatten fastställd till noll kronor. Skatten anses fastställd utan att någotbeslut meddelas (32 § ML, 4 kap. 2 § LPP). Vill beskattningsmyndighelen avvikafrån deklarationen måste ett beslut om fastställelse av skatten meddelas. Ordningenmed att skallen anses automatiskt fastställd i enlighet med Prop.1989/90:74 deklarationen utan atl något beslut meddelas infördes förmervärdeskatten . ansågs skatten fastställd i enlighetmed deklarationen genom preliminärt beslut. Benämningen preliminärt beslutvållade emellertid vissa problem vid tillämpningen och utmönstrades därför. Vidinkomsttaxeringen anses ett beslut ha fattats även i de fall deklarationengodtagits utan någon avvikelse. En sådan ordning stämmer också överens mednormalt språkbruk. Påförs skatten utan atl beslut meddelas uppkommer oklarhetervad åtgärden har för innebörd (se NJA 1986 s. 105). Lagrådet har därför varitkritiskt till en sådan konstmktion (prop. 1987/88:159 s. 111). Såväl intressetav att få en samstämmighet med taxeringsförfarandet som att få en klar ochentydig beslutsordning talar därför enligt min mening för atl skatten beslutasi enlighet med deklarationen. Detnuvarande mervärdeskatte- och punktskatteförfarandet skiljer sig från det nyataxeringsförfarandet först och främst genom ordningen med slutliga beslut.Endast slutliga beslut får överklagas. Har ett slutligt beslut meddelats kanytterligare omprövning av beslutet inte ske. Detta gäller även om det slutligabeslutet avser en helt annan fråga än ett nytt faststäl-lelsebeslut skulleavse. En annan skillnad är fastställelseperiodens längd. Den är förmervärdeskatt efter utgången av det kalenderår då beskattningsåret gåttut även för beskatlningsbeslui till den skattskyldiges nackdel.Efterbeskattning och extraordinär besvärsrätt kan bli aktuellt först omslutligt beslut har meddelats. För punktskatter och prisregleringsavgiftergäller en fastställelseperiod . Efterbeskattning och extraordinärbesvärsrätt kommer i fråga efter treårsperiodens utgång eller om slutligtbeslut har meddelats .