prop · GD03123 · 1989-12-31 00:00:00 — FSföreslår därför att rätten att fiska med trål, snurrevad, vad (större än 90m),laxdrivlinor och laxdrivnät begränsas till de personer som har licens. Trålenär i och för sig redan enligt 11 § fiskeriförordningen förbehållenyrkesfiskare eller annan för vars försörining fisket är av väsentlig betydelse.De övriga redskap som här har uppräknats är alla typiska yrkesfiskeredskap sominte används av någon annan kategori i samhället. FS kan därför inte se att detskulle uppstå någon konflikt exempelvis med den bofasta skärgårdsbefolkningensrätt att bedriva ett husbehovsfiske. Inte heller annat fritidsfiske blirdrabbat. I det fiske som bedrivs av 6 1989/90. I saml Nr 123 skärgårdsbefolkningenanvänds i första hand nät av olika slag samt fasta redskap och olika slags ryssjor.Laxdrivlinor och laxdrivnät används av yrkesfisket till havs men i enstakaundantag kan redskapen förekomma även inomskärs. Detnu skisserade licenssystemet föreslås ersätta nuvarande ordning. Det kommer attmedföra betydligt färre licensansökningar än det nu gällande systemet. FSbedömer det möjligt att administrera den nya licenshanteringen inom ramen försina nuvarande resurser. Fiskeloggboksplikten ochloggboksuppgifterna har vital betydelse som kunskapskälla och underlag förlandets förhandlingar med andra stater om fiskekvoter. FS beräknar att fiskenämndemasgranskning och kodning totalt för hela drar kostnader på ca 1,5 manårsamt att kontaktema med fiskarena belöper sig pä ca 0,5 manår, aUtså totalt ca2 manår. Dessa resurser måste tillföras styrelsen om nämndemas nuvarandehantering av logg-boksblankettema försvinner. Man måste i så fall också väga inden försämrade tillförlitligheten i loggboksuppgifterna som följer av att dennuvarande kontrollmöjligheten på länsnivå upphör. FS anser att det intefinns underlag för att generellt säga att trålfiskegränsen skall flyttas ut.Styrelsen anser att detta får avgöras från fall till fall mot bakgmnd av defaktorer som statsmakterna anser skall gälla vid bedömningen. Det bör ocksånoteras att även det kustnära fisket i många fall använder trål. : Jordbmksnämndenfinner liksom utredningen att yrkesfiskelicens blir obehövlig när normprissystemetförsvinner och under fömtsättning att inga andra direkta utbetalningar tillfiskare införs. Prövningen vid lån etc. får utvidgas till att även gällabiologiska och avsättningsmässiga frågor vilket inte torde vara någotprincipiellt problem. Under de år som licenssystemet har varit i kraft harsystemet till viss del fått en annan och vidare innebörd än det urspmngligariksdagsbeslutet innebar. Denna utveckling kan knappast anses vara lyckosameftersom fiskenämnden/(oftast dess rådgivande gmpp iyrkesfiskefrågor) inte har att ta hänsyn till de andra rättigheter som har"hängts på" licensen. Vissa fiskerättsliga regler har således knutitstiU innehavet av licens trots att systemets syfte från början endast var atttillse att yrkesfiskare som ur olika aspekter var "önskvärda" fickstöd inom ramen för fiskprisregleringen och rationaliseringsstöd. Statens vattenfallsverk:Det är från synpunkt angeläget att myndigheternas möjligheter attkontrollera fisketrycket på framför allt lax-och havsöringsbeståndeiiförbättras, då fullgörandet av våra utsättningsskyldigheter i vattenmål är avhängigtav att tillgången till avelsfisk i älvarna tryggas. En metod att reglera fisketär att begränsa antalet yrkesmässiga redskap som används inom ett område. Yrkesfiskelicensieringenger möjligheter till en sådan begränsning, vilket knappast loggboksföringen isig kan göra. vill dock betona värdet av en förbättradfiskestatistik, speciellt beträffande fångsterna av lax och havsöring i älvarnasmynningsomräden. Länsstyrelseni län: anser att nuvarande yrkesfis- Prop.1989/90:123 Underbilaga 2.1 kelicenserär nödvändiga för att slussa ut det statliga stödet till näringen. Prop.1989/90:123 Licenserna bör därför vara kvar. Vidare har licenserna storbetydelse, t. ex. Underbilaga 2.1 vid fiskenämnds prövning av dispenser förfiske med nät och fasta redskap på vattenområden med fiskerestriktioner(exempelvis för läns vidkommande allmänt och enskilt frivatten iMälaren). Släpps fisket fritt föreligger det risk för att fiskbestånden kankomma att överfiskas. Samhället måste vid behov kunna styra fisket på någotsätt i administrativ ordning. Länsstyrelseni : För näringen är det självklart en gmndför-utsättning attfiskeuttaget inte är större än de biologiska ramarna tillåter. har yrkesfiskelicenssystemet inte varit effektivt till alla delarvad avser styrning av fisket. Enligt mening borde det varamöjligt att, inom licenssystemets ram, effektivisera styrningen av fisket föratt förhindra utfiskning. Ett bibehållande av fiskelicenser skulle ocksåunderlätta en anpassning av fiskeflottan till biologiska och marknadsmässiga fömtsättningar. Länsstyrelseni : Eftersom fisketillgången är begränsad måste någonform av styrning eller kontroll äga mm. Det är t.ex. helt nödvändigt för dekvoter har i andra länders zoner men även för fångster i egna vatten såatt avtalade kvoter kan följas. Utredningen presenterar inget annat förslag änloggboksplikt. Den är nödvändig men måste kompletteras med kvoteringar tillresp. fiskefartyg eller ett bibehållet licenssystem. Länsstyrelseni : Genom licensgivningen kan man på ett enkelt sätt reglera det storskaligafisket som bedrivs i allmänt vatten. Härigenom kan man motverka en alltför hårdbeskattning av fiskbestånden. Licenserna har även betydelse vid prövningen avfrågor om tillstånd till fasta redskap och dispens från fiskebestämmelser t.ex. högsta tillåtna nätlängd. Länsstyrelseni län: anser att ett oreglerat fiske inte bör tillåtas iinsjövatten, eftersom risk finns för överfiskning av vissa arter vilkas årsvariationerkan vara stora, bl.a. gös, och sik. Länsstyrelseni : anser att rätten att utfärda bestämmelser tillskydd för fiskeribiologiskt och nyttjandemässigt värdefulla fiskbestånd måstebehållas. Länsstyrelseni : Yrkesfiskelicenserna bör enligt vår mening bibehållas åtminstonetills erfarenheter av ett nytt stödsystem vuxit fram. Licensgivningen har ettvidare värde än att enbart vara kriterium för stödgivning. Den är också etthjälp- och styrmedel i utvecklingen av företagsstmkturen inom fiskenäringen. : Det finns i flera avseenden ett behov av att kunna avgöravem som skall betraktas som yrkesfiskare. Den som har fiskelicens betraktas somyrkesfiskare i många olika sammanhang. Licensi-erade yrkesfiskare har i dagförtur vid utarrendering av fiskevatten från domänverket, m.fl.större fiskevattenägare. Regionala stöd tillfaller licensierade yrkesfiskare.Det finns alltså andra funktioner av yrkesfiskelicensen än att fördela detstatliga stödet. Licensiering är ett bra sättatt styra fisket så att det inte sker en överetablering, som skulle medföranackdelar för alla. Detbör även övervägas att utöka loggboksplikten till alla som fiskar för avsalu.Med dagens system noteras inte stora fångster. I vissa insjöar är fritids- ochdeltidsfisket av ej licensierade fiskare större än yrkesfisket. Fångststatistikenblir på så sätt missvisande. bestämda uppfattning skall yrkesfiskelicensen vara kvar. Frågor rörande regler förfiskets bedrivande, dvs. även trålgränsfrågor, fattas av fiskeristyrelsensstyrelse i plenum. Det finns inget underlag för ett förslag om generellutflyttning av gränsen. Vid fastläggande av trålgränser måste hänsyn tas tillde förhåUanden som råder på varie kustavsnitt. En avvägning mellan olikafaktorer måste göras när beslut fattas om var gränsen skall gå. Dels måstehänsyn tas till de biologiska förhållandena, dels måste de kustnära beståndenav fisk och skaldjur kunna beskattas så ekonomiskt som möjligt. Eftersomförhållandena kan ändras gör yrkesfiskets organisationer och även fiskeristyrelsenårliga översyner av trålgränsemas sträckning i olika områden. Samråd sker om deeventuella förslag till ändringar som kommer fram. Förbundetavstyrker bestämt utredningens förslag om utflyttade gränser. Det finns ingenanledning att ändra nuvarande väl fungerande praxis, där yrkesfisketsorganisationer, och havsfiskelaboratoriet i samråd behandlardessa frågor. : Swefisks uppfattning är att systemet med yrkesfiskelicenser även ifortsättningen skall finnas kvar. Vår principiella åsikt är att fisket medyrkesmässiga redskap skall förbehållas de licensierade fiskarna. Prop.1989/90:123 Underbilaga 2.1 upprättar tillsammans en stmkturplan för fiskenäringen. Stmkturplanenbör med viss flexibilitet kunna ange ramarna för det framtida fiskets storlekoch inriktning. Fiskeristyrelsen:Förslaget att FS skall upprätta en stmkturplan tillstyrks. Styrelsen har denerforderliga kompetensen i fiskets biologi och tillräckliga kunskaper omfiskets ekonomiska utvecklingsmöjligheter. Planen måste dock upprättas i samrådmed branschens organisationer. Strukturplanen är ingetsjälvändamål. Enligt styrelsens mening skall den ha det dubbla syftet att varaett hjälpmedel för att få ut största möjliga nytta av det statliga stödet ochvara ett underlag för de beslut som näringen själv skall fatta. Fördet fall styrelsen inte kan förfoga över starkare styrmedel än stmkturstödet ärdet dock enligt styrelsens mening onödigt att lägga ner några större kostnaderpå att upprätta en stmkturplan. Styrelsendelar också utredningens uppfattning att strukturplanen även skall beakta detkustnära fisket som ofta har stor regionalpolitisk betydelse. Men det finnsäven annat småskaligt fiske med stor regionalpolitisk betydelse som kan behövavägas in, exempelvis det framväxande yrkesmässiga insjöfisket. I 1987 årsregionalpolitiska kommittés betänkande (SOU 1989:55) Fungerande regioner i samspelframhålls att det är länen som är huvudansvariga för de statligaregionalpolitiska insatserna. a. därför måste enligt styrelsens mening en stmkturplanför fiskenäringen upprättas även i samråd med länen. : stöder utredningens förslag att en långsiktigplan för fiskets stmktumtveckling bör tas fram. Vid utarbetandet av en sådanplan bör även näringen aktivt medverka. En stmkturplan torde vara nödvändig föratt inom ramen för EFTA kunna ge exempelvis statliga lån till låg ränta vidinvesteringar i fiskefartyg. Som utredningen mycket riktigt påpekat kan efterfråge-och utbudsförhållandena inom fisket snabbt förändras på kort sikt. Denlångsiktiga bilden behöver dock inte ha ändrats. Investeringar är långsiktigahandlingar vilka i görligaste mån bör vara opåverkade av kortsiktiga händelser.Jordbmksnämnden förordar att nuvarande ordning med samråd mellan fiskeristyrelsenoch nämnden bibehålls innan beslut tas om lån. Icke minst blir avsättningsbedömningarviktiga att göra. Det fömtsätts då självklart att nämnden fortfarandeadministrerar fiskprisregleringen. : SIND:s huvudsakliga kontakt med fiskenäringen sker genomhanteringen av regionalpolitiska stöd. har stöd i form avbidrag och lån lämnats av länsstyrelser och SIND till ett antal fiskodlings-/vattenbmksföretag.Likaså har ett antal fiskberednings-industrier erhållitlokaliseringsstöd/investeringsbidrag. Tillberedningsindustri har stöden 1989 uppgått till knappt 30milj. och till vattenbmk knappt 70milj. kr., sammantaget således nästan 100milj. SIND hanterar sedan år1986 även det statliga varvsstödet. Sådant stöd kan utgå i form av s.k. kontantstöd(investeringsbidrag) för ny- eller ombyggnad vid varv i av bl. 1989 har stöd lämnats till sjusvenska beställare för sådana investeringar i fiskefartyg. Stmkturplanen skulle ge SINDoch övriga beslutsinstanser bättre underlag för handläggningen av stöd tillfiskenäringen. Vikten av en samordning med den regionalpolitiska stödgivningenoch målen för stmkturplanen är självklart viktig. : Den stmkturplan som avses i utredningen måste på ett effektivtoch flexibelt sätt ange ramarna för det framtida fiskets storlek och inriktninggenom en tillförlitlig fångststatistik, fångstbegränsningar, skydd av arteretc. Länsstyrelseni : har tidigare i annat sammanhang understmkitbehovet av planmässighet i fiskets utveckling. 1989/90:123Underbilaga 2.1 därförnaturiigt att nu tillstyrka förslaget om stmkturplan för fisket. Länsstyrelsenvill dock bestämt hävda att sådana planer bör upprättas i samråd med berördalänsstyrelser. Genom ett sådant förfarande kan även det av länsstyrelsenhandlagda regionalpolitiska stödet till kustfisket få en lämplig hantering närdet gäller avvägningen mellan centrala och regionala mål. i Göteborgsoch län: avvisar förslaget om stmkturplan. En sådan blirlätt inaktuell och kan då motverka sitt eget syfte. Då statens engagemang inäringen minskar är det viktigt att branschen får ett större inflytande överutvecklingen. För att finna konstruktiva lösningar anser detangeläget att diskussioner med branschens företrädare inleds. Länsstyrelsenefterlyser också en allsidig utredning om fiskets framtid. i Jämtlandslän: tillstyrker förslaget att skall upprättaen stmkturplan för yrkesfiskets framtida omfattning och inriktning. Det finns anledning erinraom att även det framväxande yrkesmässiga insjöfisket och vattenbruket kan hastor regionalpolitisk betydelse. föreslår därför att även dessafrågor vägs in i en stmkturplan. Länsstyrelsenanser det angeläget att planen upprättas i samråd med länen. iNorrbottens län: delar uppfattningen att en strukturplan börutarbetas. Planen bör vara regionalt anpassad och kunna ta hänsyn till attfisket spelar en speciell roll, inte minst som kombinationsnäring eller somresurs för andra näringar, exempelvis turism. Detta är inte minst viktigt omstrukturplanen skall ge utgångspunkter för den statliga stödgivningen. : Vi tillstyrker utredningens förslag att en stmkturplan för fisketsnarast utarbetas. Planen bör redovisa vilken kapacitet och stmktur som böreftersträvas för fiskeflottan om de fiskeripolitiska målen skall kunna uppnåsmed de förutsättningar som kommer att gälla , dels under de närmasteåren, dels på när till fullo gäller och det nyastödsystemet är infört. I båda dessa tidsperspektiv är det givetvis nödvändigtatt ha med de biologiska och marknadsmässiga fömtsättningarna så långt dessalåter sig fömtses. För att stmkturplanenskall vara förankrad i realistiska bedömningar och accepteras av de närmastberörda är det nödvändigt att planen utarbetas i nära kontakt med FR och SFR. För att planen skallbibehålla sin aktualitet är det vidare nödvändigt att den revideras med jämnamellanrum. Den kan lämpligen göras på 4 5 års sikt och aktualiseras . : SFR kan med stor tveksamhet acceptera utredningens förslag om en strukturplanför fisket. fiskeplan har givit allt annat än goda erfarenheter! En strukturplanfår inte bli något självändamål. Definitiv ställning kan förbundet inte taförrän vi sett sammansättningen av de intressenter, som skall genomförauppdraget, uppläggning etc. Inom fiskets fackliga organisation finns en storkunskap som inte bör negligeras. Det är också så att det är den enskildefiskaren som tar den företagsekonomiska risken, varför den som satsar sinapengar Prop.1989/90:123 Underbilaga 2.1 bör ha ett avgörandeinflytande. Runt omkring i vår omvärld finns avskräckande exempel på vadstatliga stmktur- och 5-årsplaner kan innebära för ett näringsliv. De ländersom prövat dessa former har lärt sig och överger dessa metoder. Någonframkomlig väg för yrkesfisket är det inte. Detta betyder dock inte att fisketinte skall ha någon framtidsplanering, snarare tvärtom. Detta sker bl. a. inomförbundet enskilda fiskare och intressenter. Prop.1989/90:123 Underbilaga 2.1 Ettstmkturstöd tiU fiskenäringen införs från . Stmkturstödetomfattar dels ett investeringsstöd om 30mi|j. kr., dels ett särskiltomställningsstöd om 10 milj. kr. Stmkturstödet hanteras av . Investeringsstödetbör i fortsättningen och i större utsträckning än ges till ett småskaligt,kustnära fiske i framför allt sysselsättningssvaga regioner. Detär viktigt att samordna det regionalpolitiska stödet till fiskerinäringen och stmkturstödet. Skrotningsbidraget höjstill 5 milj. kr. Lantbruksstyrelsen:LBS vill i sammanhanget särskilt framhålla stödhanteringen. Erfarenheternafrån både jordbmkets och fiskets områden är att denna verksamhet bör ligga sånära stödtagaren som möjligt dvs. : FS anserdet nödvändigt att olika stödformer samordnas så att fiskerinäringen utvecklaspå ett för samtliga regioner och därmed för hela landet sunt sätt. FS ser detsom en av sina viktigaste framtida uppgifter att svara för en samordning avolika stödformer men anser att beslut om stöd kan tas på länsnivån.Samordningen bör i stället ske genom att styrelsen får rätt att ge direktiv tilllänen om omfattning och inriktning på stödet, sett i den kommande stmkturplanensperspektiv. 1 motsats till utredningenanser FS att det statliga investeringsstödet bör ökaför att fiskeflottan skaU få den stmktur som kan anses lämplig för att mötadenna ovissa framtid. Det är emellertid inte bara fiskeflottan som måste ställaom sin produktion. Detsamma gäller hela branschen. Därför bör strukturstödetgälla såväl fisket, som branschen i övrigt. Enligt styrelsens mening bör underen övergångsperiod åriigen avsättas 60 milj. kr. för att klara detta mål. Utredningen har föreslagitett omställningsstöd pä 10 milj. kr. för att finansiera statliga köp av fartyg.somsedan skall avyttras i utlandet. Enligt FS mening är det bättre att staten geren subvention vid försäljning till utlandet än att staten själv går in somägare. Enligtstyrelsens mening bör 10 milj. kr. under en övergångsperi- Prop.1989/90:123 od ställas till FS disposition för skrotning av fartyg. Styrelsenbör själv få Underbilaga 2.1 bestämma premiens storlek. Enligtstyrelsens mening, som utredningen synes ansluta sig till, bör de möjlighetersom styrelsen har att bevilja bidrag (vid nybyggnad eller vid köp av bättrebegagnat fartyg, vid övergång till annan fångstinriktning, för att minska bränsleförbmkningen,för att förbättra arbetsmiljön och för att skaffa livräddningsflotte, brandskyddsutmstningför fiskefartyg samt räddningsdräkt och automatisk nödpejlsändare) behållas föratt stimulera den omstmkturering av det svenska fisket som blir nödvändigefter EFTA-överenskommelsen. Detär viktigt att framhålla att i aUmänhet konkurrerar inte kustfisket och utsjöfisketmed varandra i någon större utsträckning. Leveranserna från de olika slagen avfiske kompletterar oftast varandra så att de svenska konsumenterna får tillgångtill ett varierat utbud av fisk med hög leveranssäkerhet. EnligtFS mening är det mest ändamålsenligt om det i det svenska fisket finns olikaslag av fartyg. Dessa kan var och en på sitt sätt bidra till att stärka dentotala konkurrenskraften hos det svenska fisket. Det är ingalunda självklartatt alla kategorier av det svenska fisket skall komma i åtnjutande av statligtstöd. : anser att de föreslagna beloppen tillinvesteringsstöd, omställningsstöd resp. skrotningspremier förefaller vara välavvägda liksom tidpunkten för deras införande (). Arbetsmarknadsstyrelsen:Arbetsmarknadsstyrelsen understryker att de regionalpolitiska aspekterna gesprioritet, att alla sysselsättningsmöjligheter tas till vara i regioner medsvaga arbetsmarknader samt att avvecklingen av den gamla stödformen inte fårallvarliga negativa konsekvenser för sysselsättningen i dessa regioner. : SIND instämmer i förslaget att statligt stöd till yrkesfisket ifortsättningen och i första hand ges till ett småskaligt, kustnära fiske iframför allt sysselsättningssvaga regioner. Domänverket:Då yrkesfiske i insjöar inte klart är omnämnt i utredningen framhållerdomänverket vikten av att även denna form av yrkesfiske beaktas vid utformningav stöd till fiskenäringen. : förslag om investeringsstöd tillyrkesfisket motiveras bl. a. med regionalpolitiska skäl. Det regionalpolitiskastödet hanteras i betydande utsträckning inom länsstyrelserna. Ivissa fall fattas beslut om regionalpolitiskt stöd av statens industriverkeller av regeringen. regionalpolitiska kommittés (REK 87)betänkande (SOU 1989:55) föreslås en långtgående decentralisering tilllänsstyrelserna av såväl beredning som beslut om regionalpolitiskt stöd. Fiskeriutredningensförslag att det regionalpolitiskt motiverade investeringsstödet till fisketskulle prövas på central nivå och av ligger inte i linje medde decentraliseringssträvanden som bl. a. förslagen i REK 87 är uttryck för. Näringsfrihetsombudsmannen:Enligt utredningens mening bör enbart gg regionalpolitiskamotiv vara styrande för statens intresse av direkt stöd till näringen för stmkturförändringarav yrkesfiskeflottan eller för investeringar inom beredningsledet. NO stöderdenna ståndpunkt. Att investeringsstöd endast kan ges då regionalpolitiskamotiv föreligger, torde dock följa av . Isammanhanget bör också påminnas om att sätter en gräns ävenför regionalt stöd, och att ett sådant stöd skall kunna motiveras inför övrigamedlemsstater. : SPK har i skilda sammanhang förordat att näringeneller branschen i största möjliga utsträckning själv måste svara förstrukturella anpassningsåtgärder. Om det stmkturstöd som utredningen föreslåranses nödvändigt för att uppnå det regionalpolitiska målet är SPK positivt tillatt stödet främst kommer att riktas mot det småskaliga och kustnära fisket.Hittills har de statliga stödåtgärderna i huvudsak gynnat det storskaliga fisket.SPK anser att ett småskaligt och kustnära fiske, som landar sin fångst ofta,medverkar till ett varierat utbud och en jämnare tillförsel av fisk tillfärskmarknaden samt leder till korta distributionsvägar. Detta torde även gynnaindustrins intressen. : SNV stöder tanken att genom strukturstödet i störreutsträckning än främja ett kustnära småskaligt fiske. Kustfiske ärför övrigt mindre energi- och materietkrävande än havsfiske. Kustfisketsproblem är att de fångade kvantiteterna är små och framför allt oregelbundna.En stor och kontinuerlig råvamtillgång torde vara en förutsättning för enutveckling av distribution och förädling i fiskerinäringen. Redani dag kan man emellertid konstatera att det svenska yrkesfisket inte förmår attutnyttja sina fångstkvoter. fanns i drygt 38000 tonsill/strömming och över skarpsill kvar när året var slut. havsrättskonventionförordar att länder som själva inte förmår att utnyttja sina kvoter måsteöverlåta dessa åt andra länder. Omhavsfiskets möjligheter ytterligare inskränks, är faran överhängande attSverige blir av med de råvamresurser som utgör basen för en utveckling avdistribution och förädling. Länsstyrelseni : stöder utredningens förslag i fråga om detframtida fisket, dvs. en minskning av det storskaliga fisket till förmån fördet småskaliga och kustnära, ej bara som heltidssysselsättning utan också somkombinationssysselsättning inom t. ex. ett skärgårdsföretag. Länsstyrelseni län: Bl.a. föreslås stöd till småskaligt kustnära fiske i regionalpolitisktsyfte. Utredningen finner det vara viktigt att alla beslutsbefogenheter i frågaom statligt stöd hålls samlade hos . Mot detta villlänsstyrelsen framhålla att det inom regionalpolitiken ansetts vara engrundprincip som senast kommit till uttryck i regionalpolitiska kommitténsnyligen avlämnade betänkande att det är länsstyrelsemas uppgift att beslutaom statligt stöd i regionalpolitiskt syfte. Länsstyrelserna har en helt annanöverblick över näringslivet i resp. län än ett centralt ämbetsverk. Det saknasbärkraftiga motiv för att beträffande en viss näringsgren såsom fisket lägga regionalpolitisktbetingade beslut på Prop.1989/90:123 Underbilaga 2.1 motsätter sig ett genomförande av för- Prop.1989/90:123 slaget i angiven del. Länsstyrelseni : Föreslaget stmkturstöd för fiskenäringen bör pålänsplanet kompletteras med de möjligheter som har att lämna regionalpolitisktstöd ur länsanslaget. Det är härvid av stor betydelse att ochlänsstyrelsen har en utvecklad samverkan i beslutsprocessen. Att centraliseraden regionalpolitiska stödgivningen till är enligtlänsstyrelsens uppfattning främmande. Länsstyrelseni : Utredningens förslag att investeringsstödet ifortsättningen och i större utsträckning än hittiUs bör ges till småskaligtkustnära fiske är ett steg i rätt riktning.