prop · GD0376 · 1989-12-31 00:00:00 — Motden här beskrivna bakgranden tillkallade chefen för arbetsmarknadsdepartementethösten 1989 på regeringens uppdragen särskild utredare med uppgift att utarbetaförslag till ändrade ägandeformer för Stiftelsen Industricentra. Vidare harexpertgrappen för forskning om regional utveckling (ERU) haft i uppdrag avregeringen att utvärdera Stiftelsen Industricentras betydelse förnäringslivsutvecklingen samt undersöka om det finns effektivare sätt attutveckla näringslivet i de åtta industricentrakommunema. ERUkonstaterar i sin rapport att det finns fömtsättningar för att på ett Prop.1989/90:76 effektivare sätt stödja näringslivsutvecklingen än genom stiftelsensverksamhet. Fem huvudpunkter redovisas: a) temporära hyresnedsättningarför utvecklingsföretag i befintliga industricentralokaler, b)lokala näringslivsprogram, c) teknik- och utbildningsinsatserinom vissa gemensamma områden, d) etableringav nätverk utanför regionen och e) infrastmkturåtgärder. Sammanlagtbedömer utredningen kostnadema för angivna åtgärder till totalt 100-150 milj.kr. för en femårsperiod. Densärskilde utredaren har bedömt att det finns olika altemativ lill ägandet avstiftelsens anläggningar. Vissa hyresgäsler har ekonomiska möjligheter ochvill köpa de lokaler där de bedriver sin verksamhet. Andra altemativ somredovisas är förvärv av lokalema av lokala företagare, investerare, kommunalafastighetsbolag och större fastighetsbolag med nationellt och intemationelltkontaktnät. Kombinationer av redovisade altemativ är också möjliga. Utredarenkonstaterar vidare att fastighetsmarknaden fungerar dåligt i berörda kommuner.Delta beror på att hyror och byggande av lokaler harsubventionerats kraftigt av stat och kommun. Vid en försäljning av stiftelsensfastigheter är det angeläget att detta görs på ett sådant sätt att ortema påsikt erhåller en fungerande hyres-och fastighetsmarknad. Videtl möte med företrädare för de åtta industricentrakommunema har jaginformerat dessa om utredamas förslag och mina bedömningar. Kommunemaaccepterade att försäljning av lokalema genomförs. Jag har oekså haftöverläggningar med stiftelsens ledning och styrelse. Förmin egen del vill jag framhålla följande. Trots väsentligt ökat statligt stödhar målen för verksamheten inte uppnåtts. Uthymingsgraden har inte ökat och ärfortfarande för låg. Driftunderskottet har ökat avsevärt de senaste åren.Antalet anställda i anläggningama har ökat och flera företag som böljat sinverksamhet i industricentraanläggningama har efter en konsolideringsperiodflyttat till andra lokaler på orten. Närdel gäller stiftelsens möjligheter att rekrytera hyresgäster har de gjordautredningama visat att de till största delen rekryteras av kommunema. startade sin verksamhet fanns varken tillräckligt medindustrilokaler eller någon längre industriell tradition på de flesta avortema. Därför var det då befogat att med regionalpolitiskt stöd bygga uppdessa anläggningar som medel för att rekrytera industriförelag till ortema. Avgörandeför näringslivsutvecklingen är inte på samma sätt som tidigare tillgången på lokaler. Andra faktorer som tillgång på kvalificerad arbetskraft, goda kommunikationer, ett bra företagsklimat, kommunemas möjligheter all marknadsföra unika kvalitetsfaktorer för bygden m. m., har störte betydelse. Det finns idagindustrianläggningar av betydande storlek på de åtta Prop. 1989/90:76industricentraortema. På de flesta ortema har stiftelsen tomma lokaler sommåste fyllas med hyresgäster och vidareutvecklas. Detär enligt min mening mycket angeläget att det näringsliv som finns på deåtta industricentraortema utvecklas och att ny sysselsättning tillförs dessaorter. Densärskilde utredaren visar i sin utredning att det finns former för ettaltemativt ägande av stiftelsens anläggningar. Vissa hyresgäster är intresseradeav att överta sina egna lokaler och några kommuner är intresserade av störreinflytande och ägande av lokalema inom resp. kommun. Lokala fastighetsbolag harvisat intresse för vissa anläggningar. Det finns också intresse frånorganisationer med mycket stort kontaktnät både nationellt och intemationelltoch med ett betydande intresse av att näringslivet utvecklas i norra . Enförsäljning av anläggningama till någon eller till en kombination av ovanangivna intressenter skulle frigöra ett kapital som troligen väl kommer allläcka de ålgärder som jag strax kommer alt föreslå för utveckling avnäringslivet i de åtta kommunema. Staten kommer på detta sätt att kunna göra enbesparing om ca 50 milj. kr. , genom att inga drifts- ochunderskottsbidrag behöver betalas ut till stiftelsen. Deneller de nya fastighetsägarna bör ha väl så goda möjligheter som stiftelsen attskaffa nya hyresgäster till lokalema. Jaganser därför atl lokalema bör säljas i enlighet med något eller en kombinationav några av tidigare angivna altemativ. Det är dock viktigt att den eller desom förvärvar anläggningama tar ell långsiktigt ansvar för lokalema. Jag anservidare att kommunema skall beredas möjlighet atl ingå med andelar i särskildabolag som kan komma att bildas för att bl. a. förvalta lokalema. Kommunema börockså få möjlighet att förvärva lokalema till ett marknadsmässigt pris. Demedel som genom en försäljning inflyter till stiftelsen bör levereras in tillstaten och bör få användas bl. a. för åtgärder av de slag som jag föreslår idet följande. Jagskall redovisa några åtgärder som jag bedömer som väsentliga förvidareutvecklingen av näringslivet och sysselsättningen i industricentraortema.Det är således angeläget att berörda kommuner övergångsvis får vissa resurserför att utveckla lokala näringslivsprogram. 1 dessa bör de etable-ringsfördelarresp. kommun har för att vidareutveckla kommunens näringslivsorganisation ochåstadkomma företagssamverkan redovisas. Gemensamtför samtliga orter är att det finns företag och verksamheter med inriktning motbearbetning av trä. Jag bedömer det vara viktigt att höja kunskapsnivån inomträteknikområdet och därigenom utveckla den irävambaserade industrin iNorrlands inland. Det projekt - Träman 90 som statens industriverk påregeringens uppdrag nu genomför bör ha stor betydelse i detta sammanhang. Ettannat stort problem för företag i norra inland är all kunna marknadsföra sig mot och de mellersta och södra 100 Marknadskontakter med länder utanför är också mycketangelägna för företagen. För egen del anser jag detvara angeläget att verksamheter startas som kan underlätta förmedling avaffärskontakter och verka för att sysselsättning skapas framförallt istödområde 1 och 2. Jag är beredd att pröva frågan om stöd till sådanverksamhet med regionalpolitiska medel. En fömtsättningar dock att det finnsett starkt intresse och en aktiv och resursmässig medverkan från det privatanäringslivet. Jag har erfarit att detbland hyresgästerna i Stiftelsen Industricentras anläggningar finns flera småutvecklingsföretag där en höjning av hyresnivån kan bli en stor belastning.Det kan för sådana hyresgäster finnas skäl att under en kort Övergångstid lämnasärskilda hyresrabatter för att därigenom underlätta en konsolidering av denverksamhet de bedriver. Med tidigare gjordainsatser i form av uppbyggnad och drift av Stiftelsen Industricentra m. m. ochde av mig tidigare skisserade framtidsinriktade insatserna bedömer jag att detskall finnas goda möjligheter för en positiv utveckling i de åttaindustricentrakommunema. Vid en försäljning avStiftelsen finns något behov av en sådanstiftelse varför den bör avvecklas nären försäljning är genomförd. Jagföreslår regeringen att hos begära bemyndigande att försäljaStiftelsen , att avveckla stiftelsen samt använda intäkterfrån en försäljning till näringslivsutveckling i de berörda åtta kommunema. 7.5 Åtgärder for att främja kvinnors företagande Minbedömning: Kunskapema om kvinnors företagande och villkoren för detta behöverförbättras. bör därför ges i uppdrag att utreda frågor ommöjligheter och hinder som kvinnor möter som företagare i stödområdena. Särskilda resurserbör ges de regionala utvecklingsfonderna i slödområdeslänen för att underlättaför kvinnor att driva företag. Kommittén:Kommittén föreslår att särskilda kompetenscentra för kvinnor inrättas i desärskilt utpekade landsdelarna. En ram om 25 milj. kr. föreslås avsättas förändamålet. Remissinstanserna:Flertalet remissinstanser som behandlar kommitténs förslag delar dessuppfattning om problemen med könsuppdelningen på arbetsmarknaden och behoven avalt utveckla kvinnors arbetsmarknad. Flera remissinstanser är positiva tillförslaget om kvinnliga kompetenscentra. En del, bl. a. länslandsting, SIND, länsstyrelsema i och , anser altkompetenscentra bör ha en bredare inriktning än vad som föreslås i betänkandet. Landstingeti , utvecklingsfondema i , , ,, samt att kompetenscentra bör rymmas inom utvecklingsfondens Prop. 1989/90:76verksamhet men alt en fömtsättning för detta är alt utvecklingsfondernasmålgrupp utökas. Länsstyrelsema i och samt utvecklingsfondeni avstyrker förslaget om kompetenscentra och anser att arbetetmed kvinnors arbetsmarknad skall drivas inom befintliga organ. Skälenför min bedömning: Det är viktigt att på olika sätt stödja kvinnor som villetablera sig som företagare, oavsett vilken del av landet det gäller. Jag serdärför detta i första hand som en näringspolitisk fråga. Jag tar i dettasammanhang upp de speciella förhållandena för kvinnorna i stödområdena. Jagmenar all de regionala utvecklingsfonderna men också andra organ, t. ex.länsstyrelserna har stora fömtsättningar att kunna svara även mot de särskildakrav och behov som de kvinnliga företagarna har. Månganyetableringar görs av kvinnor. Det är viktigt att kvinnors förmåga och viljaatt starta och driva företag tas tillvara inom det ordinarie regionalpolitiskastödels ram, vilket jag har redogjort för (avsnitt 7.2). Detta stödhar emellertid visat sig otillräckligt för en stor grupp kvinnligaföretagare. Detta skall ses mot bakgmnden av att närings-stmkturen istödområdena är mansdominerad. Strävandenaatt öka del kvinnliga företagandet är givetvis också ett led i atl åstadkommaen ökad jämställdhet. 1 stödområdena har kvinnorna fortfarande lägreförvärvsfrekvens och arbetar i högre grad inom traditionellt kvinnligayrkesområden än i övriga landet. Det är särskilt viktigt att möjligheterna förkvinnor att vara företagare främjas i dessa områden. Särskildainsatser för att främja och stödja kvinnor som företagare görs sedan några årav de regionala utvecklingsfonderna liksom av länsstyrelserna och av särskildaregionalpolitiska organ t.ex. Bergslagsdelegationen. På initiativ av (NU 1984/85:23, rskr. 242) har regeringen tillsammans med landstingsförbundetverkat för att varje utvecklingsfond skall utse en jämställdhetsansvarig.Flertalet fonder har utsett sådana jämställdhetsansvariga handläggare. Mångafonder har bedrivit kurser och seminarier i marknadsföring, ledarskap ochstarta-eget speciellt för kvinnor. Andra aktiviteter har varit rådgivning,bildande av nätverk och föreningar samt mässor och utställningar.Erfarenheterna har visat att behovet av och intresset för deltagande i sådanainsatser är stort. Regeringenhar vidare anslagit medel till SIND för att finansiera ett treårigt projekt somsyftar till all stödja kvinnor som startar och driver företag. Enligt vad jaghar erfarit har SIND skapat ett stort kontaktnät bland dem som sysslar medkvinnligt företagande. SIND kommer att framställa ett utbildningsmaterial förkvinnliga företagare, som skall distribueras via utvecklingsfondema. Deflesta utvecklingsfonder har genomfört och har således erfarenhet av särskildaaktiviteter för kvinnliga företagare. Jag anser därför inte atl något nyttorgan behöver skapas utan alt befintliga organ bör utveckla sitt arbete med attfrämja kvinnors företagande. Jag ämnar föreslå regeringen att de regionalautvecklingsfonderna i stödområdena tillförs vissa resurser från infrastrakturanslaget(avsnitt 9) för att bättre kunna främja kvinnors företagande. Kunskaperna om betydelsenav kvinnors företagande för näringslivets tillväxt och utveckling i stödområdetär enligt min mening otillräckliga. Detsamma gäller det kvinnliga företagandetsomfattning. Vidare saknas tillfredsställande utvärderingar och uppföljning avaktiviteter som görs via utvecklingsfonderna m.fl. organ. Jag ser det därför somangelägel att ta fram ett underiag som ökar kunskapen om kvinnors företagande ide regionalpolitiskt prioriterade områdena. Det är också angeläget all ökakunskapen om de eventuella hinder som kan möta kvinnor som vill starta företag.Det är också önskvärt att förstärka insatserna för att skapa nätverk förkvinnliga företagare. Vissa kartläggningar kan härvid erfordras. Det bör varaen uppgift för SIND att medverka till detta. Jag avser atl återkomma tillregeringen med förslag om att ge SIND ett sådant kartläggningsuppdrag. Enligt vad jag har erfaritsaknas i många avseenden relevant informationsmaterial om fömtsättningama förföretagande. Detta drabbar troligen i särskilt hög grad kvinnor som övervägeratt starta eget. Informationen är spridd på många myndigheter. Ansvar förhithörande frågor kan t.ex. ligga hos statens industriverk,arbetsmarknadsverket, patent- och registreringsverket, ,kooperativa rådet, m. fl. Jag avser därför att isamband med det ovan redovisade uppdraget till SIND också föreslå regeringen att SIND ges i uppdrag att svara för att berörda myndigheter utarbetar ett informationsmaterial som vänder sig till bl. a. kvinnliga företagare. De möjligheter som skallfinnas att generellt stödja företagande inom det regionalpolitiska stödets ramharjag behandlat tidigare (avsnitt 7.2). Min bedömning: Lokaliseringssamrådetär inriktat på ett begränsat antal stora industriföretag samt på vissatjänste- och serviceföretag. Samrådet med såväl industri-som tjänsteföretagenbör fortsätta. Kommittén: Kommittén anseratt regeringen bör fortsätta lokaliseringssamrådet med framförallttjänsteföretag om etablering utanför . En motsvarandeverksamhet bör också enligt kommittén bedrivas för den centrala statligaförvaltningen. Remissinstanserna: Endastett fåtal instanser har yttrat sig i denna fråga. industriförbundhänvisar till det avtal som regeringen och industriförbundet ingick 1976 ochmenar att de relationer som avtalet syftade till alt skapa nu finns etableradeoch att de kommer att fortsätta oberoende av avtal. Förbundet menar därför attavtalet inte längre behövs utan kan sägas upp utan att något av det som äravtalets innehåll går förlorat. Länsstyrelseni anser att samrådet bör utvecklas till att Prop. 1989/90:76avse även andra organisationer än större industri- och tjänsteföretag. Skälenför min bedömning: Regeringen och industriföretagens organisationer . och kom underåren 1976 och 1977 överens om att skapa ett särskilt lokaliseringssamråd mellanregeringen och de större industriföretagen. Motivet var att skapa en informellkontaktkanal direkt mellan regeringen och de stora industrikoncememasföretagsledningar för utbyte av information om regional- och sysselsättningspolitiskafrågor. Riksdagenbeslöt senare att systemet med lokaliseringssamråd skulle utvidgas till attomfatta den privata tjänste- och servicesektom (prop. 1978/79:112, AU 23, rskr.435). Detta samråd fungerar utan formellt avtal och bedrivs numera av statensindustriverk och regeringen med bestämd arbetsfördelning. Vadgäller lokaliseringssamrådet med de större industriföretagen redovisaderegeringen i sin proposition om regional utveckling och utjämning(prop. 1984/85:115 s. 89) dels att det inte är rimligt all, trots en allmäntsett gynnsammare utveckling inom industrin, förvänta sig några mera betydandenyetableringar eller omlokaliseringar bland de företag vilka är föremål församråd, dels att det regelbundna samrådet i praktiken kommit att koncentrerastill ett urval av de företag som berörs av överenskommelsen, dels attöverläggningarna med företagen också skett med ett vidare industripolitiskt ochbranschorienterat perspektiv. Regeringen har på detta sätt fått tillgång tillinitierad och aktuell information om utvecklingen i de störreindustriföretagen. Regeringens kännedom om sådana aktuella förhållanden inomindustrisektorn som kan vara av betydelse vid utformningen av industri- ochregionalpolitiken har därigenom förbättrats. Jaganser att det av både regional- och industripoliliska skäl finns anledning attfortsätta samrådet med de större industriföretagen. Den hittillsvarande formeUagmnden för samrådet bör diskuteras med de parter regeringen slutit avtal med.I den proposition om näringspolitiken som jag kommer att föreläggaregeringen beskrivs etl samrådsprojekt beträffande de större svenskaindustriföretagens intemationalisering samt vissa planer beträffande samrådeti denna del. 1slutet av bildades en arbetsgmpp inom industridepartementet för att medregionalpoliliska motiv genomföra en aktiv samrådsverksamhet med de störtetjänsteföretagen. Samrådsarbetet har inriktats mot de största tjänsteföretageni . De diskussioner som förts har i första hand gälltfömlsältningama alt lokalisera eller avlänka verksamheter till andra regioneroch då framförallt till stödområdena. Fram till nu har i detta arbete kontaktertagits med etl åttiotal förelag, banker, försäkringsbolag, finansbolag, data-och mediaföretag m.fl. Kontaklema har resulterat i ett trettiotalregeringsbeslut om offertstöd till tjänsteföretag med sammanlagt ca 140 milj.kr. Sammantaget beräknas att ca 1 100 arbetstillfällen successivt kommer attavlänkas från till regionalpolitiskt prioriterade områdengenom dessa insatser. Jaghar också erfarit atl flera stora tjänsteföretag som ett resultat av bl. dessa kontakter, beslutatatt utan stöd från staten etablera verksamhet utanför ochkraftigt decentralisera sina organisationer i . Det samråd med mindre ochmedelstora tjänste- och serviceföretag som bedrivs vid statens industriverk harbörjat ge resultat. har varit i kontakt med ett stort antalföretag i och har ca 150 nya arbetstillfällentillkommit i prioriterade orter. Ett samarbete har även inletts mellan SIND,AMS och några länsarbetsnämnder i syfte att effektivisera samrådsverksamhetenoch underlätta etableringar. Insatser i syfte att underlätta samverkan mellantjänsteföretag i stödområdena och har också genomförts. Jag bedömer det som mycketangeläget att såväl departementets som SIND:s kontakter fortsätter eftersom mangenom denna typ av åtgärder dels minskar överhettningen i ,dels erhåller nya arbetstillfällen i sådana regioner där tjänstesektom ärundertepresenterad. Möjligheternaatt lämna stöd lill tjänsteföretag harjag behandlat tidigare (avsnitt 7.2.1). Denoffentliga förvaltningen är mycket stor i . länslandsting har ca 70000 anställda, ca 50000 och statligförvaltning och affärsverken har över 110000 anställda. Jag anser del vara viktigtall såväl som prövar möjligheterna att förläggaen del av sådana uppgifter som inte nödvändigtvis behöver utföras i regionen ide av mig prioriterade regionerna. Jag tänker här på administrativastödfunktioner, konsulttjänster etc. Kommittén föreslår attsamråd med centrala verk startas. Regeringens riktlinjer för arbelet medomlokalisering av statlig verksamhet och delegering av beslutsbefogenheter hartidigare lagts fast av (prop. 1987/88:100 bil. 2, AU 13, rskr. 326).Där konstaterades att erfarenheterna visar atl utflyttning avcentrala statliga myndigheter från har varit ett verksamtmedel för alt förbättra den regionala balansen. Enbart under de tre senasteåren har beslutats om utflyttning av sammanlagt ca 1 300 arbetstillfällen från . Övervägandenaom omlokalisering av statlig verksamhet liksom om delegering avbeslutsbefogenheter skall ske fortlöpande som en integrerad del av beredningeninom rörande förändringar i myndigheters verksamhet och organisation. 7.7 Åtgärdemas överensstämmelse med intemationellaöverenskommelser m. m. Min bedömning: Deförslag till företagsstöd m.m. som redovisas ligger väl i linje med de reglersom gäller och som diskuteras inom t.ex. EFTA och EG. Kommittén: Kommittén hargjort en bedömning av i vilken grad för förelagsstöd ochregionalpolitik kan innebära restriktioner för vår egen regionalpolitik. När det gällerföretagsstöd är det enligt undantagsvis tillåtet Prop.1989/90:76 att ge driftsstöd i regioner med varaktiga konkurtensnackdelar.Stödet måste dock vara tidsbegränsat. att bidragsnivån i det regionalpolitiska stödet förnärvarande är högre i än vad som tillåts för de rikare EG-ländemasregionalpolitik. 1 de mindre utvecklade ländema inom EG är subventionsnivåemalika höga som i . När det gäller stöd till mjuka investeringar och stödtill tjänstesektom finns inte samma restriktioner som för fysiskainvesteringar. Stöd får inte utgå för exportfrämjande insatser. Detbör också enligt kommittén observeras att så länge betraktas som"tredje-land" finns risken att enskilda företag inom EG anmälersvenska företag för dumping med åberopande av atl de erhållit konkur-renssnedvridandestatligt stöd. Sammanfattningsvisfinns det enligt kommitténs uppfattning inte skäl att hysa någon oro för vadett närmande till EG skulle betyda för utformningen av del regionalpolitiskastödet till näringslivet i . Remissinstanserna:Få remissinstanser har yttrat sig i frågan. delegation vid deeuropeiska gemenskapema i framhåller att utsätts för en starkregional påverkan från EG-marknaden. Delegationenframhåller vidare att för icke medlemsländer med frihandelsavtal med EG såsomSverige är offentliga stödåtgärder som kan vara konkurrenssnedvridandeoförenliga med detta avtal (artikel 23:1). Sådana fall kan tas upp i denblandade kommittén som administrerar avtalet. Enligtdelegationen förefaller det möjligt att EG:s bedömning om en regionalpoliliskstödåtgärd i skulle vara oförenlig med frihandelsavtalet skulle kunnagmndas på de kriterier som tillämpas inom EG. ochstatskontoret understryker vikten av att analyseras vidutformningen av stödformer i . anser attkommittén inte tillräckligt tagit hänsyn till utvecklingen inom EG. Skälenför min bedömning: De viktigaste och för del mest relevantabestämmelsema att beakta i ett intemationellt sammanhang vad gällerregionalpolitiskt stöd till företag anser jag vara de som finns iEFTA-konventionen om förbud mot stöd som kan tänkas snedvrida konkurrensenmellan företag. När del gäller stöd till regional utveckling får dessa enligtkonventionen inte påverka konkurtensen på ett otillbörligt sätt. Det är docktillåtet att med ekonomiska insatser kompensera företag för skillnader ikostnader för investeringar m. m. Ett förelagsstöd får emellertid inte ledatill att produktionen ökar i branscher där det råder överkapacitet. Selektivtstöd till olönsamma företag kan enligt accepteras underfömtsättning att det är tidsbegränsat och ingår i ett program föromstmkturering av näringslivet och minskning av olönsam produktion. Statligtstöd till förlusttäckning i form av direkta subventioner eller tillskott avägarkapital är däremoi otillåtet. inom EFTA har lagt fram förslag om ell övervaknings- ochsanklionssystem beträffande statsstöd. systemetska leda till en effektivisering av kontrollen av efterlevnaden av Prop.1989/90:76 gällande regler. Sedantidigare gäller att EFTA-ländema har förpliktat sig att till EFTA-sekretariatetanmäla (notifiera) statsstöd under följande fömtsättningar: a) när nya typer av stöd införs b)när regler för befintliga stödförändras c) när resursema för stödinsatserförändras med realt för befintliga program. Notifieringav förslagen i denna proposition har således skett i de delar som behandlarstatligt stöd lill företag. EFTA:sregler för statligt stöd till företag överensstämmer väl med de som tillämpasinom EG. EFTA och EG har också träffat en överenskommelse om ett ömsesidigtinformationsutbyte om statsstöd. har konstaterat att de regionalpolitiska företagsstöd som nutillämpas i är högre än de stöd som finns i jämförbara länder. Denallmänna tendensen i flertalet europeiska länder har varit attminska de direkta samhällsstöden till enskilda företag.