prop · GD0354 · 1989-12-31 00:00:00 — sitt betänkande (SOU1940:8) med förslag till lag om ändrad lydelse av 8 Prop. 1989/90: 54 kap.i den då gällande strafflagen m. m. De sakkunniga föreslog bl. a. att 1913 årslag skulle ersättas med en ny lag med vissa bestämmelser till skydd förförsvaret m. m. 1940:217 förelades förslag till lag med vissa bestämmelser tillskydd för försvaret m.m. Förslaget, som med endast obetydliga avvikelseröverensstämde med vad de sakkunniga föreslagit, antogs av (rskr.1940:248). Lagen trädde 1940. Medstöd av lagen utfärdades också Kungl. Maj:ts Kungörelse (1940:383) angåendetillämpning av lagen (nr 358) med vissa bestämmelser till skyddför försvaret m. m. (bevakningskungörelsen). Skyddslagenhar vid skilda tillfällen reformerats. Genom en ändring infördes en nyparagraf i lagen som angav vilka befogenheter som tillkom bevakningspersonalvid skyddsföremål. Ändringar av mer betydande art har gjorts åren 1960 och1980. I1944 års civilförsvarslag (1944:536) fanns en bestämmelse i 57 § som gjorde delmöjligt att ålägga den som drev industriell eller annan verksamhet avväsentlig betydelse för försvaret eller folkförsörjningen att vidta "särskildaåtgärder till förhindrande av spioneri och sabotage eller eljest tillsäkerställande av driften eller till förebyggande av skada". Civilförsvarsutredningenföreslog 1958 framlagt betänkande (SOU 1958:12) att det särskildaskyddet mot spioneri och sabotage skulle regleras i en särskild lag. Denföreslagna lagen bar mbriken "lag om särskilda åtgärder till förhindrandeav spioneri m.m. i fråga om vissa anläggningar". 1960:5 om nycivilförsvarslag föreslogs atl innehållet i 57 § civilförsvarslagen i huvudsakoförändrat intogs i skyddslagen. 1samband med att lagen (1980:578) om ordningsvakter infördes och lagen(1974:191) om bevakningsföretag ändrades skedde vissa ändringar iskyddslagen (prop. 1979/80:122). Ändringarna i skyddslagen innebar att militärabefälhavare och länsstyrelserna fick rätt att förordna skyddsvakter förbevakning av skyddsföremål samt att de bestämmelser som reglerade bevakningspersonalensbefogenheter togs in i skyddslagen. hade bara de allmännabestämmelserna om detta funnits i skyddslagen, medan befogenheternas närmareinnehåll preciserades i bevakningskungörelsen. Omdisponeringen berodde på attdet var fråga om befogenheter för bevakningspersonalen som gmndlagsenligt skallha lags valör och därför rätteligen hör hemma i skyddslagen. Dennu gällande skyddslagen har, vilket framgår av dess tillkomsthistoria, som huvudsyfte att hindra tillträde för obehöriga till anläggningar och områden som är av vikt för försvaret eller folkförsörjningen. Av lagens förarbeten framgår klart att ett tillträdesförbud skall avse att förhindra spioneri och sabotage. Detta medför att ett beslut om tillträdesförbud med stöd av skyddslagen inte kan utfärdas för andra ändamål. Sålunda är det 16 intemöjligt att med stöd av skyddslagen utfärda tilllrädesförbud till ett Prop.1989/90:54 områdeom avsikten därmed är att skydda allmänheten från att komma till Skyddslagenföreskriver att regeringen eller enligt regeringens bemyndigande vederbörandemilitära befälhavare får utfärda förbud för obehöriga att beträda anläggning,inrättning, fartyg, luftfartyg eller område som tillhör försvarsväsendet ellernyttjas av detsamma eller för dess räkning, eller att närvara vidförsvarsmaktens företag, övningar eller försök eller att av eller inom sådanaanläggningar m. m. eller av sådana företag, övningar eller försök tafotografier eller göra avbildningar eller beskrivningar, eller att inom sådanaanläggningar m. m. inneha sprängämnen (1 §). Förbudav detta slag kan av regeringen eller enligt regeringens bemyndigande avlänsstyrelsen utfärdas i fråga om anläggning m. m. som annars är av betydelseför försvarsväsendet. Ävenkärnkraftanläggning eller annan anläggning som avses i 2 § lagen (1984:3) omkärnteknisk verksamhet kan beläggas med förbud som nämnts. Dennautvidgning av skyddslagens tillämpningsområde infördes genom en lagändring denI . Av uttalanden i lagstiftningsärendet framgår att det var riskernaför att kämkraftanläggningarna blev mål för terrorismangrepp som motiverade attdessa anläggningar fördes in i skyddslagen. I detta fall är del således ettannat motiv som åberopas än de som ligger bakom skyddslagens bestämmelser iövrigt. Närriket befinner sig i krig eller krigsfara eller annars under utomordentliga avkrig föranledda förhållanden utsträcks möjligheten att utfärda förbud enligtskyddslagen även till anläggningar m.m. av betydelse för folkförsöijningen. Regeringenkan också under krig eller krigsfara m. m. avdela särskilda säkerhetsområden.Inom ett sådant område kan regeringen bemyndiga vederbörande militära befälhavareatt utfärda förbud som del under andra förhållanden ankommer på länsstyrelsenatt utfärda. Som säkerhetsområde skall också anses krigsskådeplats. Lageninnehåller också ett bemyndigande för regeringen att vid krig etc. utfärdagenerellt förbud mot fotografering och avbildning av militära tmpper,krigsmateriel e. d. Länsstyrelsenfår föreskriva att den som driver viss industriell eller annan verksamhet skall vidta särskilda ålgärder för att skydda driften. Det kan bl. a. vara fråga om att anordna bevakning eller inhägnad. En förutsättning för atl skall kunna meddela föreskrifter om särskilda skydds åtgärder är att det är fråga om en verksamhet som är av väsentlig betydelse för försvaret eller folkförsörjningen. Ägaren eller innehavaren av en sådan anläggning är skyldig att tillåta att 17 2 1989/90. Om försvarsmakten skall svara för bevakningen Prop.1989/90:54 har en militär myndighet rätt att besikta anläggningen. Densom ålagts att vidta viss åtgärd kan föreläggas vid vite att inom viss tidfullgöra skyldigheten. Densom bryter mot förbud enligt lagen kan straffas med böter eller fängelse ihögst . Straff kan även ådömas där någon, även om förbud inte harmeddelats, genom förklädnad eller genom att lämna oriktig uppgift om sinapersonliga förhållanden eller eljest svikligen berett sig tillträde till anläggningm. m. eller tillfälle att närvara vid förelag, övningar eller försök som avsesi lagen. Vidsidan av dessa för varje särskilt fall utfärdade förbud finns i skyddslagenockså ett allmänt förbud mot att företa sjömätning och lödning vid riketskuster eller i därtill hörande skärgårdar, farleder eller hamnar. Sjömätningeller lödning får endast ske efter tillstånd som meddelas av chefen förmarinen. För den som bryter häremot är straffet böter eller fängelse . Fotografier,avbildningar, beskrivningar eller mätningsuppgifter, som kommit lill underförfarande som enligt lagen är förbjudet, liksom använda apparater ochmateriel ävensom sprängämnen, som någon innehaft i strid mot förbud somutfärdats enligt lagen, kan förklaras förverkade. Förverkandepåföljd kaninträda oavsett om någon fällts till ansvar för överträdelse av lagen eller ej. Iskyddslagen finns också bestämmelser om förordnande av skyddsvakt för bevakningav anläggning m. m. Skyddsvakterförordnas beträffande militära skyddsföremål av försvars-områdesbefalhavareneller, efter överbefälhavarens bestämmande, en annan militär chef och i frågaom civila skyddsföremål av . Lageninnehåller en utförlig reglering av vilka befogenheter som tillkommerpolismän, personal vid försvarsmakten och skyddsvakter vid bevakning av ellskyddsföremål. Bevakningspersonalen kan sålunda begära all var och en somförsöker få tillträde till eller uppehåller sig vid ett skyddsföremål skalllämna uppgift om namn, födelsetid och hemvist saml kroppsvisitera denne ochundersöka egendom som han för med sig och som inte utgör brev eller annanenskild handling. I vissa närmare angivna fall har bevakningspersonalenbefogenhet att avvisa eller avlägsna eller. omdet inte är tillräckligt, tillfälligt omhänderta en person vid skyddsföre- Prop.1989/90:54 målet eller egendom som denne för med sig. Vidbevakning av ett skyddsföremål har krigsmän och skyddsvakter vidare sammabefogenhet som polismän att gripa den som det finns skäl att anhålla förspioneri, sabotage eller förberedelse till sådant brott samt att lägga beslagpå föremål som han för med sig. Avbevakningskungörelsen framgår att förbud enligt 1 § skyddslagen meddelas av"den på stället varande högste befälhavaren". Andraförbud enligt skyddslagen utfärdas av , såvitt angår anläggning,inrättning, fartyg eller luftfartyg som där sägs jämte till sådan anläggningeller inrättning hörande område. får också meddelatillträdesförbud för annat område av betydelse för försvaret. Det krävs dockatt del föreligger synnerliga skäl för atl etl sådant förbud skall få utfärdas.Om sådant förbud utfärdas skall det anmälas lill försvarsdepartementet. Tillståndlill lödning och sjömätning meddelas av chefen för marinen. 1en kungörelse (1958:273) om passertillstånd anges under vilka fömtsättningarsådana får utfärdas. Passertillstånd medför rätt att få lilUräde tillanläggning etc. som skyddas enligt skyddslagen. Ettpassertillstånd utfärdas av den myndighet eller det företag som ansvarar förskyddet av det objekt som tillståndet skall avse. Passertillstånd får endastutfärdas för den som är känd för pålitlighet och som i sin tjänst elleranställning eller på gmnd av uppdrag har behov av alt få tillträde till skyddsföremåleli fråga. Ett passertillstånd skall gälla för visst tillfälle eller ,högst . Ikungörelsen anges närmare vilka uppgifter som ett passertillstånd skall innehålla.Det finns också bestämmelser som reglerar vad den myndighet eller det företagsom utfärdat ett passertillstånd skall iaktta. Även de skyldigheter som åvilarden som fått passertillstånd beskrivs i kungörelsen. Det gäller bl.a. hur passertillståndetskall förvaras och vad som skall iakttas om passertillståndet förkommer. Kungörelseninnehåller också en bestämmelse om straff för den som skaffar sig passertillståndi annans namn eller lämnar oriktig eller vilseledande uppgift för att på såsätt erhålla passertillstånd. Straffet är böter eller fängelse i högst sexmånader. Befogenheterför poliser m. fl. Befogenheterför olika kategorier av bevakningspersonal framgår av bestämmelser i olikaregelverk. Polisensbefogenheter i den brottsutredande verksamheten är närmare reglerade i 23-28 kap. . En på samma sätt enhetlig regle- 19 ring av den övrigapolisverksamheten fanns inte tidigare. 1 sin övervak- Prop. 1989/90:54 nings-och serviceverksamhet var polisen när det gällde befogenhet att göra ingripandehänvisad till stöd i en rad olika författningar eller i vissa fall till sedvanerättsligaprinciper som hade ett mera indirekt författningsstöd. Genompolislagen (1984:387) har de gmndläggande reglerna om polisens uppgifter,organisation och befogenheter numera lagfästs. I23 § polislagen föreskrivs vilka av befogenheterna som tillkommer andra änpolismän. Befogenheten alt använda våld gäller sålunda i viss utsträckningvaktposter eller andra krigsmän som tjänstgör för bevakning eller för attupprätthålla ordning samt den som annars med laga stöd skall verkställa ett frihetsberövandeoch den som i myndighetsutövning har befogenhet att verkställa tvångsåtgärder. Medstöd av förordningen (EFS 1983:31) om tjänsteföreskrifter för försvarsmaktenspersonal har överbefälhavaren meddelat de ytterligare föreskrifter som behövs ifråga om bevakning och vaktpersonals allmänna åligganden, befogenheter ochuppträdande vid bevakning av skyddsföremål. Föreskriftema har samlats ipublikationen VaklB. Tillgmnd för vakttjänstens ordnande på platsen skall också ligga en särskild vaktinstmktionavseende det skyddsföremål som skall bevakas. Av instmktionen skall framgå omskyddsföremålet är av väsentlig betydelse för försvarsmakten. VaklBgäller såväl i fred som i krig. Bestämmelserna gäller inte för personal vidpolisväsendet. Isärskilda kapitel behandlas tillträdesrätt till skyddsföremålet, befogenhetatt tillgripa tvångsmedel och befogenhet atl bmka våld. Kapitletom befogenhet att bruka tvångsmedel gäller för personal vid försvarsmakten ochäven för den som är förordnad som skyddsvakt vid militärt skyddsföremål. Ikapitlet behandlas i skilda paragrafer vaktpersonalens rätt att undersökaföremål som den som söker tillträde har med sig, samt under vilka fömtsättningarvaktpersonalen kan omhänderta den som uppehåller sig inom eller i närheten avett skyddsförmål. Idet kapitel som gäller befogenheten att bmka våld behandlas i skilda avsnitt ivilka fall skjutvapen får bmkas. Bmk av skjutvapen m. m. i fred behandlas i ettavsnitt. Dessa bestämmelser kompletteras med två paragrafer som anger undervilka förhållanden skjutvapen m. m. får bmkas under krig och beredskap. Somexempel anges att skjutvapen får användas i nödvärn för att avvärja svårarevåld mot vakten själv eller annan person, hot som innebär trängande fara försvårare våld samt angrepp som kan orsaka allvarlig skada på skyddsföremålet omdetta är av väsentlig betydelse för försvarsmakten. Skjutvapen får ocksåanvändas om det gäller att omhänderta eller gripa en person som flyr efter attha utövat svårare våld mot person eller utfört angrepp som kan ha orsakat allvariigskada på skyddsföremål av väsentlig betydelse för försvarsmakten. Vadsom är skyddsföremål av väsentlig betydelse skall, som fömt sagts, framgå av den särskilda vaktinslmktionen. Exempel på sådana skydds- 20 föremålär befästningar, ledningscentraler, radaranläggningar, tdeanlägg- Prop.1989/90:54 ningar, datoranläggningar, hangarer, mobiliseringsförråd, fartyg ochflygplan. 2.2 Förordningen (1976:935) om skyddsområden och kontrollområden Bestämmelserom skyddsområden kom till kort före . Dåsom nu utgjorde utlänningslagstiftningen en av de gmndvalar som skyddsområdesinstituletvilade på. Den första egentliga utlänningslagen var lagen (1914:196) angåendeförbud för vissa utlänningar att här i riket vistas, den s. k. utvisningslagen.Lagen innehöll inte några bestämmelser om generell utlännningskontroll utanendast stadganden om avvisning och utvisning av icke önskvärda utlänningar. Menlagen fömtsatte dock att sådan kontroll skulle kunna anordnas under vissaförhållanden. Redanföre utvisningslagens tillkomst fanns i en förordning (SFS 1912:81)bestämmelser som reglerade utlänningars rätt alt få tillträde till arméns ochmarinens etablissement och övningar m.m. I förordningen föreskrevs bl.a. atl enutlänning inte fick tillåtas att komma in inom befästningsområde. Medstöd av förordning utfärdades den 5 febmari 1915 två kungörelser (nr.28och 29) som innehöll bestämmelser om skyddsområden, den ena (nr. 28) förKarlsborgs och (landfastning-ar) och den andra (nr. 29) förVaxholms, Kariskrona och fästningar (kustfästningar). Härefterutfärdades med stöd av utvisningslagen två andra kungörelser (nr.68och 69) som angav på vilka villkor en utlänning tillfälligt fick uppehålla siginom landfastnings resp. kustfästnings skyddsområde. Ibörjan av väcktes vid skilda tillfallen frågan om en översyn av dågällande bestämmelser om skyddsområden. Framställningarna ledde till attdåvarande chefen för försvarsdepartementet tillsatte enutredning med uppdrag att se över skyddsområdesregleringen. Utredningen lämnadei febmari 1966 sitt betänkande Skyddsområden m. m. (Fö Stendlerat betänkande1966:2). Pågmndval av skyddsområdesutredningens betänkande utfärdades kungörelsen(1967:10) om skyddsområden m.m. och Kungl. Maj:ts bestämmelser () omuppehållsrätt för utlänning och utländskt fartyg inom skyddsområden ochkontrollområden. Kungörelsen och därtill anslutande bestämmelser upphävdes den1 , då förordningen (1976:935) om skyddsområden och kontrollområdenträdde i kraft. gjordes genom förordning inte någon ändring i förhållande till vad som gällt enligt1967 års kungörelse. Det var i princip fråga om en 21 Som en följd av regeringsformens Prop. 1989/90:54antagande utmönstrades dessutom vissa bestämmelser rörande straff ochförverkande, eftersom enligt regeringsformen bestämmelser om annan rättsverkanav brott än böter endast kan meddelas i lag. inledande paragrafen anges syftet med skydds- och kontrollområden,nämligen att bereda skydd för anläggningar av betydelse för totalförsvaret. Mycketenkelt uttryckt innebär bestämmelserna i skyddsområdesförordningen altutlänningar och utländska fartyg inte får uppehålla sig inom skyddsområden ochkontrollområden. Strängare regler gäller för skyddsområden än förkontrollområden. Inomskyddsområden finns uppehållsplatser samt ankar- och förtöjningsplatser därdet är tillåtet för utlänningar och utländska fartyg att uppehålla sig högst 72timmar i följd. Likaså finns det vägar och vattenfarleder inom skyddsområde somutan tillstånd får begagnas av utlänning och utländskt fartyg för direktgenomfart. Reglemaför kontrollområdena är som sagt inte lika restriktiva. Medborgare i ,, och har således rätt att uppehålla sig och bosätta siginom kontrollområde. För andra kategorier av utlänningar gäller att de inomvissa delar av ett kontrollområde får uppehålla sig högst under ettkalenderår utan tillstånd. Detsamma gäller för vissa mindre utländska fartyg.För större utländska fartyg gäller tidsgränsen och den fria uppehållsrätlenär begränsad till särskilt angivna ankar- och förtöjningsplatser. Gemensamtför skyddsområdena och kontrollområdena gäller att utlänning och utländsktfartyg kan få dispens att uppehålla sig och på annan plats än vadsom generellt är tillåtet. Utlänning kan också få tillstånd att bosätta siginom skyddsområde och kontrollområde. Inomskyddsområden och kontrollområden får utlänningar inte "företaga annan mätning eller genom fotografi, tryck, teckning eller annat förfaran de framställa annan bild eller beskrivning än som uppenbariigen saknar betydelse för rikets försvar". En utlänning får inte heller innehasprängäm ne inom området. Förtillsynen svarar polismyndigheten under medverkan av personal från försvarsmakten,, , och i vissa fall särskiltförordnade skyddsområdesvakter. Somtidigare nämnts kan en utlänning få tillstånd att uppehålla sig inom skydds-och kontrollområde eller på annan plats än som följer avförordningen. Motsvarande tillstånd kan meddelas utländskt fartyg. Tillslåndsmyndighetär försvarsområdesbefälhavaren, utom vad gäller bosättning i vilket fall länsstyrelsenmeddelar tillstånd. Tillståndsgivningen följer vissa riktlinjer som harutfärdats av överbefälhavaren. Riktlinjerna finns intagna i överbefälhavarenskungörelse med föreskrifter om tillämpning av förordningen (1976:935) omskyddsområden och kontrollområden (EFS 1979:55). Enligtskyddsområdesförordningen skall polismyndigheten se lill att utlänningar ochutländska fartyg inte olovligen uppehåller sig inom skyddsområden ellerkontrollområden. Vid tillsynen skall försvarsmaktens, ,och personal medverka. Dessutom finns det särskiltförordnade skyddsområdesvakter. Dessa förordnas av polismyndigheten eller, omtillsynen berör flera polisdistrikt, . Rikspolisstyrelsenhar meddelat närmare föreskrifter för tillsynen. Föreskrifterna, som harutformats efter samråd med överbefälhavaren, generaltullstyrelsen ochsjöfartsverket, beskriver dels hur tillsynen skall ledas och planläggas samtdels tillsynspersonalens åligganden och åtgärder i anledning av överträdelserav bestämmelserna. Tillsynspersonalsom inom skyddsområde eller kontrollområde träffar på någon som kan antas varautlänning skall anmoda vederbörande person att visa upp pass eller annanlegitimationshandling som gäller som pass samt tillstånd som kan ha meddelatshonom enligt skyddsområdesförordningen. I detta sammanhang är att märka attskyldighet att ha pass inte föreligger för den som är medborgare i annatnordiskt land och inte heller gäller för den som har permanent uppehållstillstånd.En utlänning som är undantagen från skyldigheten att ha pass skall emellertidenligt utlänningsförordningen (1989:547) på begäran av polismyndighet ellerpolisman visa att passfrihet föreligger för honom. Omen person, som antas vara utlänning, inte kan legitimera sig eller inte kan tillförlitligenstyrka sin identitet eller förete erforderligt tillstånd för uppehåll ellerbosättning inom skyddsområde eller kontrollområde, kan han i vissa fallomhändertas, medtas till förhör eller gripas. Detsamma gäller om personen ifråga vägrar att förete legitimation eller tillstånd som sagts. Dessaåtgärder kan bara vidtas av polispersonal och kustbevakningsmän. Annantillsynspersonal än polispersonal skall skyndsamt anmäla det inträffade tillpolismyndighet. Beträffandeutländskt fartyg som anträffas inom skyddsområde eller konlrollområde finnsbestämmelser om prejning och visitering i kungörelse (SJÖFS1986:7) med föreskrifter för sjötrafiken m.m. Om ett utländskt fartyghar ankrat eller förtöjt inom ett skyddsområde Prop. 1989/90:54 på en plats därdet inte är tillåtet åligger det polisman, kustbevaknings-tjänsteman,tulltjänsteman, lotspersonal eller bevakningspersonal inom försvarsmakten attså snart som möjligt granska skeppshandlingarna och de ombordvarandeslegitimationshandlingar. Fartygets befälhavare skall också erinras om gällandeföreskrifter för utlänningar som önskar lämna fartyget. Varjeingripande som skett i samband med tillsynen av skyddsområden ochkontrollområden skall genast skriftligen rapporteras till polischefen. En kopiaav rapporten skall sändas lill försvarsområdesbefälhavaren och tillrikspolisstyrelsens närmaste säkerhetssektion. Rikspolisstyrelsenhar utfärdat anvisningar till ledning för polisens befattning med ärendenangående tillstånd enligt skyddsområdesförordningen. Itillsynen av skydds- och kontrollområdena deltar polismän, skyddsområdesvakter,kustbevakningsljänslemän, tulltjänstemän, lotsar och personal frånförsvarsmakten. Någon enhetlig reglering av befogenhetema omfattande alladessa olika i tillsynen medverkande personalkategorier finns inte. Frågan vilkabefogenheter atl ingripa som lillsynspersonalen har blir beroende av vem somgör ingripandet. Samma regler gäller således inte för en polisman och t. ex. enskyddsområdesvakt. För att klarlägga vilka regler som gäller i detta avseendeär det därför nödvändigt att behandla varje kategori av tillsynspersonalen försig. Förinnehållet i polislagen har jag redogjort i de föregående. De befogenheter somtillkommer polismän tillkommer alltså vissa andra kategorier. DenI trädde lagen (1982:395) om medverkan vid polisiärövervakning i kraft. Lagen skall tillämpas bl. a. när bedriverövervakning för att hindra brott mot föreskrifter angående inskränkningar iutlänningars rätt att uppehålla sig inom visst område. Genom lagen blev fråganom befogenheterna för den personal inom som deltog i övervakningen författningsmässigtreglerad. Lagen benämns numera sedan blivit en självständigmyndighet lagen (1982:395) om medverkan vid polisiär övervakning. Enskyddsområdesvakts befogenheter vid ingripande är inte större än varje annanenskild medborgares rätt i detta avseende. En skyddsområdesvakt kan till stödför ett ingripande åberopa 24 kap. 7 § andra stycket . Enligtdenna bestämmelse har var och en befogenhet att ingripa. Förden personal vid som enligt skyddsområdesförordningen skallmedverka vid tillsynen av skydds- och kontrollområden, dvs. lotspersonalen,gäller samma förhållanden som för skyddsområdesvakter i detta avseende. Bevakningspersonalinom försvarsmakten som fått i uppgift att utöva tillsyn av skydds- ochkontrollområden har heller inte andra eller större befogenheter än somtillkommer vaije medborgare. Försvarsmaktens personal intar således inte någonsärställning härvidlag. 3 Allmänmotivering Prop. Underrättelseverksamhetbedrevs tidigare mot huvudsakligen militära mål. omfattar verksamhetendock också åtskilliga andra delar av samhället. Detta har ibland tagits lillintäkt för att hotet mot militära mål eller mål av militär betydelse skulle haminskat. Det finns emellertid inget belägg för att så skulle vara fallet. Användningenav modem teknik i underrättelseinhämtningen är betydande. Det har emellanåtpåståtts atl modem undertällelsetjänst i stor och ökande omfattning kanbedrivas med fjärrspaningsmetoder.