prop · GD0392 · 1989-12-31 00:00:00 — Detta skulle stämma bäst överens med de principer om normaliseringoch integrering, som utgör riktlinjer för handikappolitiken. Vihar emellertid måst konstalera all detta av praktiska skäl inte är en framkomligväg när det gäller de svårast handikappade. Dessa är så få och har så speciellabehov att det inte går att lokalt i landets alla kommuner ha resurser och kom.petensför deras utbildning och omvårdnad. Speciellt anpassade gymnasieplatser måsteför denna gmpp anordnas på ett begränsat antal platser i landet. Vi harkoncentrerat vårt arbete till frågan om gymnasieutbildning för denna svårasthandikappade gmpp av rörelsehindrade. Vihar därvid urskilt framför allt två problem. Det första är all speciellt anpassadutbildning bara finns på två orter i landet. 1 södra och norra delarna avlandet saknas sådan utbildning. Det andra problemet rör finansieringen avkostnaderna för elevernas omvårdnad vid de specialanpassade gymnasierna. Närdet gäller det första problemet har vi genom enkäter fått in vissa ,, antalsuppgifler rörandesvårt rörelsehindrade ungdomar och deras gymna- Prop. 1989/90:92 siestudier. Antalsuppgiflemaär ganska osäkra, främst därför att den gmpp Bilaga 1 svårt rörelsehindrade somvi sökt kunskap om är svår atl definiera och avgränsa från andrarörelsehindrade. Med denna reservation har vi beräknat antalet ungdomar i gymnasieåldramasom kan antas behöva specialanpassad undervisning lill ell hundratal. (Detmotsvarar cirka 25 per årskull. Vi har pga. den förlängda studiegång, somhandikappet ofta föranleder, räknat med en studietid ). Deenkätsvar vi fåll visar en variation mellan olika regioner och län i fleraavseenden. Framför allt finns en stor skillnad mellan norra och södra den södra planeringsregionen (, , , Kronobergsoch län) anser man sig ha endast ell fåtal ungdomar med sådanaomvårdnadsbehov atl de inte kan få sin undervisning på hemorten. Man anser siginte ha något behov av ell specialanpassal gymnasium inom regionen. I dennorra planeringsregionen (, , ochNorrbottens län) redovisas ett i förhållande till invånarantalet betydligthögre antal (4-5 per årskull). Vare sig lokala altemativ eller de i dagexisterande båda specialgymnasierna har här inneburit någon lösning, och deungdomar, som del är fråga om, går i myckel liten omfattning i gymnasiet. Manförordar ett specialanpassal gymnasium inom regionen, förlagt till Umeå.Beredningen anser att detta fömtsätter en statlig finansiering av omvårdnadskoslnadema. Mankommer därmed in på det andra problemet, finansieringen av omvårdnadskoslnadema.För dem som behöver inackordering vid elevhem med kontinuerlig hjälp ochtillsyn uppgår dessa kostnader tik belopp i storleksordningen . perelev och år. (Uppgiften avser gymnasium. Kostnaden per elev vid Angeredsgymnasietär av redovisningsskäl svårare att beräkna). Det gällandeprovisoriska systemet innebär all elevemas hemlandsting skall betala avdessa kostnader och hemkommunerna resterande . Det har framkommit all dessakostnader upplevs som så höga, särskilt i mindre kommuner, atl kommunema ivissa fak ställt sig negativa eller tveksamma till skolgång vid och Angered.Man har föredragit olika lokala altemativ, som av berörda elever har upplevtssom sämre. I etl uppmärksammat fall har en elevs önskemål om utbildning vidSkärholmens gymnasium prövats som ett biståndsärende enligt 6 § socialtjänstlagenoch tillgodoselts först efler överklagande. Kostnaderna har också som nämntsinneburit ell hinder för de planer som finns för ell specialanpassal gymnasiumi . Kommuner och landsting inom regionen har nämligen inte varit bereddaatt ta på sig de omvårdnadskostnader som ell sådant skulle innebära. Någon form av statsbidragtill omvårdnadskoslnademas läckande är enligt vår mening nödvändigt för att undanröja de negativa effekterna med nuvarande finansieringssystem. Vi har diskuterat om statsbidraget skall täcka kostnadema helt eller delvis. a. har vi diskuterat en modell som innebär att statsbidragets storlek avpassas så, alt det för en kommun i princip skulle kosta lika mycket atl betala för den omvårdnad (utöver habilitering, som landstingen skulle ansvara för) som tillhandahölls vid ett specialanpassal gymnasium som att själv sköta den sociala omvårdnaden 32 förelever som gick i gymnasieskola på hemorten. Syftet med en sådan Prop.1989/90:92 lösning skulle vara atl de ekonomiska aspektema för berördakommuner Bilaga 1 vid valet av skolform och skolort så långt möjligt skukeundanröjas. Vihar som ett sätt att förbättra svårt rörelsehindrade ungdomars möjlighet lillgymnasieutbildning velat stärka deras juridiska ställning. För ungdomar iallmänhet finns ingen ovillkorad räll till sådan utbildning, ulan urval sker ihuvudsak med hjälp av betyg. Den gmpp handikappade som det här är fråga om kanav olika skäl oftast inte konkurrera med ickehandikappade kamrater på likavillkor utan är beroende av mer skönsmässiga bedömningar för all få engymnasieplats. Vi har bedömt detta otillfredsställande och föreslår en lagfästrätt till gymnasieutbildning (med möjlighet till förlängning) för den aktuella gmppen,i analogi med vad som gäller för psykiskt utvecklingsstörda. Vihar med ledning av de enkätsvar vi fått funnit, att del finnsunderlag för ett nytt specialanpassal gymnasium endast i den norra regionen ochföreslår all ett sådant inrättas i . Genom den finansieringsordning viföreslår har vi velat skapa möjligheter för detta och även öppna möjligheterall senare, om behov finns, inrätta ytterligare specialanpassade gymnasier. Ifinansieringsfrågan har vi stannat för en lösning som innebär att kostnadernaför omvårdnad och boende heU skall täckas av statsbidrag. Vi anser all del ärnaturligt att staten tar ett ekonomiskt ansvar för den aktuella gmppen på sammasätt som l.ex. för elevema vid de statliga specialskoloma, vilka i likhet medde av oss diskuterade ungdomarna behöver speciella lösningar vid ett fåtalskolor i landet. Vi har också lagt stor vikt vid de nackdelar som nuvarandefinansieringssystem medfört, samt att förhandlingar förts mellan stat,landsting och kommuner om en mer permanent icke-statlig lösningavseende omvårdnaden vid gymnasium ulan att någonförhandlingslösning kunnat nås. Vårt förslag om statsbidrag som helt läcker deaktuella kostnadema stämmer vidare enligt vår uppfattning bäst överens med elluttalande av (rskr. 1988/89:217) att staten bör haansvaret för de svårt rörelsehindrade ungdomarnas gymnasiestudier. Sammanfattningsvisinnebär våra förslag alltså: En lagstadgad rätt tillgymnasieutbildning för svårt rörelsehindrade ungdomar Ett specialanpassal gymnasiumför svårt rörelse hindrade ungdomar bör tillkomma i , utöver de som i i och . Kostnader för omvårdnad vid de specialanpassadegymnasierna täcks av statsbidrag via anslag lill . Medden lösning vi valt i finansieringsfrågan anser vi inte att någon mer akmän författningsreglering av de frågor vi behandlat är nödvändig. För utom beträffande rällighetslagsliflningen (punkt 1 ovan) föreslår vi författ ningsreglering endast i vissa speciella frågor. Beträffande det kommunalahuvudmannaskapet för utbildningen och Prop. 1989/90:92 finansieringen av utbildningskostnademaföreslår vi inga ändringar. Det Bilaga 1 kommunala ansvar som föreligger idessa avseenden kvarstår alltså, liksom kommunemas och landstingens ansvar föromvårdnad då de aktuella elevema är hemma och lov. Vivill inför vårt fortsatta arbete framhålla, att det förslag vi här framställerär en särlösning för denna speciella gmpp och atl denna lösning inte skall sessom ullryck för en princip, som kan åberopas i andra sammanhang. Sammanställning av remissyttranden över Prop. delbetänkandet (SOU 1989:54) Rätt till "a 2 gymnasieutbildning för svårt rörelsehindrade ungdomar Efterremiss har yttranden avgetts av , (),(), (), statskon-lord,(), kammarrätten i , planeringsberedningama isödra, västra, östra, mellersta och norra regionema, ,, , , , , , ,, , , , , , , ochVetlanda kommuner, omsorgsnämnden i landstingskommun,landstingskommunerna i och . (), . , motReumatism (RMR), Neurologiskt (), Riksförbundetför trafik- och polioskadade (RTP), barn ochungdomar (RBU) och Stiftelsen . Yttrandenhar dessutom inkommit från () och de lokala fackföreningama vid . Remissinstansemaredovisar i huvudsak en mycket posititiv inställning till ddbelänkandel och deförslag som förs fram angående gymnasieutbildning för svårt rörelsehindradeungdomar. Flertalet remissinstanser ställer sig bakom utredningens förslag omen lagstadgad rätt till en sådan utbildning, anordnandet av en specialanpassadutbildning i gymnasieskola i samt om statsbidrag lill kostnader föromvårdnad och habilitering via . 2 Lagstadgad rätt till gymnasieutbildning för svårt rörelsehindrade ungdomar Utredningenföreslår en lagfäst räll lill gymnasieutbildning för alla svårt rörelsehindradeungdomar. Förslaget får ell positivt mottagande av flertalet remissinstanser. SÖtillstyrker utredningens förslag men anser all rätten också bör innebära frittval av studieväg och möjlighet till individuella lösningar. RRVtikstyrker utredningens förslag men uppmärksammar att l.ex. bristande resurser kan medföra atl plats inte alllid genast kan beredas på specialanpassad gymnasieskola. Verket anser därför all en noggrann plane ring och behovsanalys på riksnivå utgör en nödvändig fömtsättning för att systemet skall fungera. Katnmarrätten i Jönköpingpåpekar att det inte framgår av belänkandet Prop. 1989/90:92 vilka resurser somerfordras för att huvudmännen skall kunna leva upp till Bilaga 2 den föreslagnarättigheten. Platserna i gymnasieskolan är begränsade. Om den s. k. fria kvotenskall ökas, måste detta ske på bekostnad av övriga elevers möjligheter atlbedriva gymnasiestudier. Kammarrätten kan inte finna att det i betänkandet påett övertygande sätt motiverats att en lagfäst absolut rätt tillgymnasiestudier för gruppen är behövlig och bedömer all andelen svårtrörelsehindrade ungdomar i gymnasieskolan kan öka om de praktiska arrangemangenkring studierna kan ordnas på ett tillfredsställande sätt. Om en lagfäst rätt tillgymnasiestudier anses erforderlig, förutsätter delta all handikapputredningeni det fortsatta arbelet också beaktar vilka resurser som erfordras för atthuvudmännen skall kunna leva upp lill de krav som då kommer att kunna ställaspå dem samt hur finasieringen skall ske. Mellerstaplaneringsberedningen är tveksam lill den föreslagna lagstiftningen. En sådanlagstiftning innebär en särbehandling av den aktuella elevgruppen. En negalivkonsekvens kan vara alt en elev påbörjar en gymnasieutbildning ulan att varalämplig och kompetent för denna. En särlagstiftning kan också innebära en riskför en negativ atlitydulveckling gentemot elevgruppen. Beredningen påpekar allnuvarande syslem med antagning via den s. k. fria kvoten fungerar utmärkt. Norraplaneringsberedningen har erfarenhet av all del är svårt att anordna anpassadgymnasieutbildning åt svårt rörelsehindrade elever och atl det därför ärviktigt att dessa ungdomar för en lagstadgad rätt till sådan utbildning. Stockholmsstad uppmärksammar betydelsen av att la reda på hur stort elevunderlaget kanvara. Det fömtsätter i sin lur atl ungdomarna själva tidigt vet vilkautbildningsvägar som kan erbjudas vid specialanpassad gymnasieskola. Stockholmsstad utgår från att utredningen i sitt förslag till lagtext avser ungdomar somfullgjort sin skolplikt i . Vidare pekar på attvissa rörelsehindrade elever i haft sin skolgång förlagd lill klassför rörelsehindrade elever, trots all en placering i särskolan varit pedagogisktmer motiverad. Gymnasieskolan saknar pedagogisk erfarenhet och kompetens atltillrättalägga undervisning för elever som har stora intdlekludla svårigheter. Katrineholmskommun anför all nuvarande system med den s. k. fria kvoten inte garanterar allsvårt rörelsehindrade ungdomars behov av gymnasieutbildning tillgodoses och altutredningens förslag därför är en myckel viktig och bra reform. Kommunen framhäkerall rätten bör omfatta både utbildning i ordinarie gymnasieundervisning och i specialanpassadundervisning. Markskommun anför att en lagstadgad räll lill gymnasieutbildning för svårtrörelsehindrade ungdomar stärker deras möjligheter till utbildning och arbeteefter skolutbildningen. Uddevallakommun anser all utredningens förslag är bra och att del kan leda lill altframlida förtidspensioneringar minskas. Umeåkommun avstyrker föreslagna förändringar i skollagen, men före slår att man genom ett riksdagsbeslut poängterar vikten av alt den nuva- 36 randepraxisen bibehålls, att placera svårt rörelsehindrade ungdomar i den Prop.1989/90:92 s. k. fria kvoten. RMRframhåller att del är av allra största vikt att även svårt rörelsehindradeungdomar bereds möjlighet till gymnasiestudier i samma utsträckning som andraungdomar. För alt möjliggöra detta är utredningens förslag att lagstadga dennarätt helt riktig. I första hand skall ungdomar beredas möjlighet tillgymnasieutbildning på eller i närheten av hemorten. För vissa svårtrörelsehindrade ungdomar är dock en gymnasieskola med specialanpassadutbildning en bra lösning. Man bör inte bortse från atl det i vissa fall kanvara lättare all gå i ell gymnasium där det finns andra ungdomar medrörelsehinder. /?Bt/tillstyrkerutredningens förslag men framhåller att den lagstadgade rätten lill utbildningväger lätt om man är hänvisad lill alt välja mellan ell fåtal linjer. Svårtrörelsehindrade ungdomar har gividvis samma behov av att välja mellan olikagymnasielinjer som icke handikappade ungdomar har. Liknande synpunkter försfram av DHR UNG. 3 Antalet gymnasieskolor med specialanpassad utbildning ochderas förläggning Utredningenföreslår alt gymnasieutbildning med pedagogiska, sociala och medicinska resurserförsvårt rörelsehindrade ungdomar anordnas i , vid sidan av de nuvarandeutbildningarna i och . Utredningen föreslår vidare attskolorna med specialanpassad utbildning skall vara öppna för elever från helalandet. Intenågon remissinstans uttalar sig mol förslaget all en specialanpassad gymnasieutbildninganordnas i . Mot bakgrund av det osäkra siffermaterialet, anser dock RRVall det är svårt att ta ställning lill behovet av ytterligare en sådangymnasieskola. Socialstyrelsenanser alt det är viktigt att inte i lagtext precisera antal gymnasieskoloreller deras förläggning. SÖpåpekar att dimensioneringen av gymnasieskolor med specialanpassad utbildningmåste anpassas till de aktuella utbildningsbehoven och kan därför komma attvariera något . Södraplaneringsberedningen menar att del bör finnas möjlighet att inrätta ettgymnasium för elever med rörelsehinder även i om behovsbildenändras. ,Mellersta planeringsberedningen poängterar vikten av att man vid ell framlidaövervägande om ytteriigare gymnasieskolor med specialanpassad utbildning nogaobserverar behovet av en stor kompetens och samlade resurser. Risk finns altflera gymnasieskolor med specialanpassad utbildning medför svårigheter alt vidsamtliga skolor bibehålla sådan önskad kompetens. Norraplaneringsberedningen understryker behovet av att en gymnasieskola med specialanpassadutbildning inrättas i . Stockholmsstad finner det märkligt atl behovet av utbildningsplatser är så litet i alt det inte föranleder förslag all inrätta en gymna sieskola med specialanpassad utbildning även där. nasium tar emot ell antal riksgymnasiedeverfår inte innebära minskade Prop. 1989/90:92 möjligheter för denna skola altta emot individualinlegrerade elever med Bilaga 2 rörelsehinder som tillhörStorstockholms intagningsnämnds upptagningsområde. Göteborgskommun anger atl den specialanpassade gymnasieutbildningen vid Angeredsgymnasietbör vara maximerad till tre gmpper med totalt 20 elever. Huddingekommun bedömer alt behovet av utbildningsplatser kan komma alt öka och att detdärför är angelägel att antalet platser ökar totalt i landet och fördelasregionalt. Katrineholmskommun poängterar atl det är kommunernas uppgift att i första hand anpassa devanliga gymnasieutbildningarna så atl rörelsehindrade elever kan delta iundervisningen. Kommunen anser dock att del är angeläget atl inrätta en nygymnasieskola med specialanpassad utbildning i för att skapa flerutbildningsplatser och likartade villkor för elever i hela landet. Kungsbackakommun poängterar att gymnasieskolor med specialanpassad utbildning skall varaöppna för elever från hela landet. Ljusnarsbergskommun anser alt en gymnasieskola med specialanpassad gymnasieutbildning inorra planeringsregionen är ett regionalt jämlikekrav. Umeåkommun ser tillkomsten av en gymnasieskola med specialanpassad utbildning iUmeå som en positiv pusselbil i den kompetens- och resursbild som skapats därför denna handikappgrupp och anser i övrigl att fömtsättningar ärovanligt goda. Uppsalakommun anser all utredningens förslag atl inrätta ytterligare en gymnasieskolamed specialanpassad utbildning i är väl motiverat. Omsorgsnämndeni landstingskommun anser att platsantalet vid Skärholmensgymnasium bör begränsas. Man bör därför se över möjligheten atl öppna en nygymnasieskola med specialanpassad utbildning i norra . Västerbottensläns landstingskommun uppger all man erfarenhetsmässigt vet att ett antalgravt rörelsehindrade ungdomar i norra regionen har behov av specialanpassad gymnasieutbildningoch menar att lokalisering av sådan lill är lämplig ur många synpunkter. DHRstöder förslaget om tre skolor förlagda till , och . Påså sett ges en viss geografisk spridning, som devunderiagd vid varjeskola blir tillräckligt stort för en bra social miljö. instämmer i utredningens förslag. Förslaget förutsätter dockatt den kommun som ålar sig uppgifter erhåller statsbidrag för verksamheten. RMRpoängterar atl är en skolstad med många utbildningar och universitet föreventuella fortsatta studier. Där finns även goda möjligheter till habilitering. NHRanser inte all frågan om rörelsehindrade ungdomars möjligheter till gymnasiestudier är tillräckligt belyst. Andelen svårt rörelsehindrade ungdomar som går i gymnasieskola är lägre än andelen generellt för ungdo mar. En förklaring härtill är förmodligen avståndet till gymnasieskolorna 38 NHR anser atl intentionema att inrätta Prop. en sådan gymnasieskola ivar och en av planeringsregionerna måste full- Bilaga 2 följas.Inte heller RBUanser del lillräckligt utrett hur behovsbilden ser ul när det gäller antaletplatser vid gymnasieskolor med specialanpassad Medsvårt rörelsehindrade ungdomar avser utredningen personer som på gmnd avrörelsehinder, oftast i kombination med olika slag av lilläggshandikapp, harbehov av stora och samtidiga pedagogiska, sociala och medicinska insatser. Mellerstaoch norra planeringsberedningarna och kommun pekar på svårigheten attavgränsa gmppen "svårt rörelsehindrade elever". Också Västerbottensläns landstingskommun kan se vissa svårigheter alt avgränsa målgmppen ochunderstryker all gmppen bör hållas så liten som möjligt. Omsorgsnämndeni landstingskommun uppmärksammar all svårt handikappadeungdomar upplever sina handikapp olika. En del önskar all vara integrerade isåväl skola som boende med icke handikappade. För andra blir iblandintegreringen svår. Del är därför viktigt att man inte har för snäv definitionav målgmppen. Mellerstaplaneringsberedningen önskar all en centralt fastställd definition las i bmk. 5 Intagning till specialanpassad utbildning Utredningenföreslår att de myndigheter som skall besluta om intagning i specialanpassadutbildning, skall vara resp. intagningsnämnd, dvs. intagningsnämnderna iStockholm, och . NV,norra och södra planeringsberedningarna, , RBU och Stiftelsen , anser att samrådsskyldighden och vikten av all iniagningsnämndematillförs kunskaper borde ha betonats starkare. Man pekar på viklen av samrådmed planeringsberedningama, avlämnande och mottagande skola, NV och länsskolnämndernasRH-konsu-lenler. Fleraremissinstanser föreslår atl samrådsskyldighden görs bindande eller lagfästs. Kammrrätteni ifrågasätter om inte intagningen lill de tre specialanpassade gymnasieskolomabör ske av en gemensam intagningsnämnd, förslagsvis intagningsnämnden iStockholm. A'Fanseratt inlagningsnämndens beslut bör dokumenteras och motiveras, bl. a. medhänsyn till elevens möjligheter att överklaga. Stockholmsstad finner del angelägel att inlagningsnämndernas handläggning avintagningsärenden blir föremål för gmndlig utredning. RBUanser att det bör skapas möjligheter för representanter för handi- kapporganisationema att medverka i intagningsnämndernas arbete. 6 Rättenatt överklaga Prop. Bilaga 2 Utredningenföreslår att svårt rörelsehindrade ungdomar skall ges möjlighet att överklaga ellnegativt intagningsbeslul och bedömer atl kammarrätt är en lämplig klagoinstans. Motförslaget om en rätt all överklaga ell negativt intagningsbeslul har enbartkammarrätten i haft invändingar. Den hantering som kammarrätt har medgymnasiefrågor är hell artskild från vad utredningen föreslår. Det liggerenligt kammarrätten närmare till hands att göra jämförelse med bislåndsärendenenligt socialtjänstlagen och med omsorgslagen, vari länsrätt är förstabesvärsinstans. Kammarrätten anser därför att besvär i första hand skallprövas av länsrätt. När del gäller att fördela ell begränsat antalgymnasieplatser kan möjligheten för den som klagar att få framgång bli skenbar.Kammarrätten uppmärksammar också att en besvärsprövning kan komma alt dra ulpå tiden, vilket kan omöjliggöra en sludiestart. Vidare uppmärksammarkammarrätten på atl komplikationer kan uppstå vid en besvärsprövning, eftersomen sökande till plats i special-gymnasium kan tvingas att föra tre parallellaprocesser, om han sökt plats till samtliga skolor och fått avslag. Socialstyrelsenbedömer alt kammarrätt är en lämplig besvärsinslans. Den handhar överklagningarav länsrättsdomar i frågor om socialtjänst och omsorger om psykisktutvecklingsstörda och har därigenom möjlighet att bygga upp en erfarenhet ifråga om behovet av insatser på handikappområdet. iVK anser all överklagningsrälten också bör gälla om vederbörande hänvisas lillspecialgymnasium av den egna kommunens intagningsnämnd, men anser sig varabättre betjänt av de resurser och lösningar som den egna gymnasieorten kanerbjuda beträffande den reguljära gymnasieutbildningen. RRVmenar att en lagligt reglerad rätt fömtsätter överklagningsmöjlig-heier. Dettakan för vissa innebära långa väntetider. Norraplaneringsregionen anser det rikligt att intagningsbeslut skall kunnaÖverklagas i kammarrätt, särskilt med hänsyn till atl ungdomarna skall kunnatas in i regiongymnasium oberoende av var i landet de är bosatta. Göteborgskommun förordar att överklagandet skall göras till SÖ i likhet med vad somgäller inom skollagstiflningen i övrigl. Umeåkommun anser atl besvärsrätl över intagningsnämndens beslut för elever somsöker till en gymnasieskola med specialanpassad utbildning bör finnas och tillslyrkerutredningens förslag att kammarrätt skall vara besvärsinstans. /?fif/framhålleratt utredningens författningsförslag angående överklag-ningsmöjligheter tillkammarrätt är viktigt. 7 Kostnader för omvårdnadsinsatser Utredningenföreslår att kostnaderna för boende i elevhem, omvårdnad i boendet och habilitering vid gymnasieskola med specialanpassad utbild ning skall täckas av statsbidrag via anslag lill . Förslagetfår ell övervägande positivt mottagande. Socialstyrelsenförordar dock all enbart kommunemas och landstings- Bilaga 2 kommunemasmerkostnad för elevhemsboende, övriga omvårdnadsinsalser och habiliteringskall läckas av del statliga stödet. SÖframför all ell statligt kostnadsansvar innebär reeka möjligheter att utnyttjarätten till gymnasieutbildning oberoende av i vilken kommun eleven bor. Riskenför att kommunen skak "skicka iväg" eleven för all komma undankostnader är enligt SÖ liten. Konsekvensema av förändringen bör dock nogaföljas. ÄT?K ifrågasätter om inte nuvarande ordning bör bibehållas tills vidare ochföreslår all en omprövning av kostnadsansvaret sker i samband med elevhemslagensöversyn. NVserfarenheter är att kommunema i huvudsak är angelägna om att ordnagymnasieplats på hemorten eller i samarbete med närliggande kommuner.