prop · GD0389 · 1989-12-31 00:00:00 — Felföreligger även om varan inte överensstämmer med sådana uppgifter om varansegenskaper eller användning som säljaren har lämnat vid marknadsföringen avvaran eller annars före köpet och som kan antas ha inverkat pä köpet. Varanskall vidare anses felaktig, om den inte överensstämmer med säoana uppgifter omdess egenskaper eller användning som nägon annan än säljaren, i tidigaresäljled eller för säljarens räkning, har lämnat vid marknadsföringen av varanoch som kan antas ha inverkat pä köpet. skall dock inte anses felaktig,om säljaren varken kände till eller borde ha känt lill uppgifterna. Ändrad lydelse i propositionsförslaget Första och andra styckenagäller inte, om uppgifterna har rättats i lid Prop. 1989/90:89 pä etl tydligt sätt. Varanär felaktig också om säljaren har underlåtit att lämna sådan information omvarans egenskaper eller användning som han enligt marknadsföringslagen (1975:1418)har ålagts alt lämna eller underlåtit att efter åläggande enligtproduktsäkerhelslagen (1988:1604) lämna säkerhetsinformation om varan. Detsammagäller om äläggandet har meddelats varans tillverkare eller nägon annan som itidigare säljled tagit befattning med varan och säljaren har känt lill ellerborde ha känt lill underlåtenheten att fullgöra åläggandel. En förutsättningför atl varan skall anses felaktig enligt detta stycke är dock attunderlåtenheten kan antas ha inverkat på köpet. (Jfr11 § i utredningens förslag) Bestämmelsernai denna paragraf kompletterar reglerna i 16 § genom att ange att reglerna omfel blir tillämpliga även när köparen har förlitat sig pä felaktiga uppgifter.Första stycket avser säljarens ansvar för uppgifter om varan som har lämnats avhonom själv före köpet, medan andra stycket tar sikte pä säljarens ansvar föruppgifter som har lämnats av nägon annan i tidigare säljled eller för säljarensräkning. Det felansvar som följer av de båda första styckena kan i viss utsträckninghärledas ur principen att varan skall överensstämma med vad som har avtalats. Enligtfjärde stycket skall en vara anses felaktig om det vid marknadsföringen avvaran inte har lämnats sådan information om varan som bort lämnas pä grund avåläggande enligt marknadsföringslagen eller produktsäkerhelslagen. Paragrafenhar sin motsvarighet i 10 och 11 §§ konsumenttjänstlagen. Enligtförsta stycket skall varan anses felaktig, om den inte överensstämmer meduppgifter om dess egenskaper eller användning som säljaren har lämnat vidmarknadsföringen av varan eller annars före köpet och det kan antas atluppgifterna har inverkat pä köpet. Med uppgifter som säljaren har lämnat avsesäven uppgifter som har lämnats av nägon som i detta hänseende är behörig attagera pä säljarens vägnar. Vanligen är det dä fråga om personer med s. k.ställningsfullmakt enligt 10 § andra stycket avtalslagen, t. ex. försäljare ien butik. En person som är anställd hos säljaren kan vara behörig att lämnauppgifter om varan även om han inte är behörig att sluta avtal på säljarensvägnar. Det kan vara fallet t. ex. om säljaren har en särskildinformationsfunktion. Felansvarpå grund av atl varan inte överensstämmer med uppgifter som har lämnats om denkan inträda oavsett om uppgifterna har lämnats i skriftlig form ellermuntligen. Bestämmelsen avser säväl att det enskilda exemplaret av produktenavviker från de uppgifter som har lämnats som att produkten som sädan intemotsvarar uppgifterna. Föratt det skall vara fräga om en uppgift av betydelse i detta sammanhang,fordras att uppgiften är tillräckligt konkret och inte innebär endast ettallmänt lovprisande. Ju mer allmänt hällen en uppgift om varan är, destosvärare är det för köparen atl grunda något anspråk pä uppgiften. Mycket allmänt hållnauppgifter av säljfrämjande natur kan således inte Prop. 1989/90: 89 grundanägol felansvar för säljaren. Inte heller andra s. k. kringuppgifler, 19 §dvs. uppgifter som visserligen rör en varas egenskaper men som i likhet meduppgifter av den berörda typen mer allmänt har till syfte alt främjaavsättningen, kan i allmänhet grunda ett felansvar. Ansvarenligt bestämmelsen förutsätter inte vållande hos säljaren. kan ansesfelaktig, även om säljaren inte visste eller ens borde ha känt lill alt enuppgift som han har lämnat var oriktig. Inte heller spelar del nägon roll omhans avsikt var att vilseleda köparen eller ej. Enförutsättning för felansvar enligt bestämmelsen är att den uppgift som harlämnais kan antas ha inverkat pä köpet. Köparen kan således inte åberopa enuppgift som uppenbarligen har varit irrelevant för honom vid köptillfället.Inte heller kan han åberopa en uppgift som han dä inte kände till. Kravet påkausalitet är utformat sä att det fär ankomma pä köparen atl göra antagligt atten uppgift av ifrågavarande slag har haft en inverkan pä köpet. Attsäljaren har ett ansvar för att de uppgifter som har lämnats om varansegenskaper är riktiga innebär alt en säljare som är osäker pä nägonomständighet rörande varan bör avhälla sig från atl lämna nägra uppgifter omden omständigheten innan han har försäkrat sig om att uppgifterna är riktiga,eftersom han annars kan drabbas av ett felansvar i det hänseendet. Eftersomsäljaren själv avgör innehållet i de uppgifter som han lämnar om varan kan hanockså se lill atl osäkra uppgifter inte presenteras som säkra utan förses medtillräckliga reservationer. Iandra stycket föreskrivs att varan skall anses felaktig om den inteöverensstämmer med uppgifter om dess egenskaper eller användning som någonannan än säljaren, i tidigare säljled eller för säljarens räkning, före köpethar lämnat vid marknadsföringen av varan. Ytterligare förutsättningar för attvaran skall anses felaktig är dock att säljaren har känt till eller borde hakänt till uppgifterna och att, liksom förutsätts i första stycket, uppgifternakan antas ha inverkat på köpet. Typiska exempel är uppgifter som har lämnats ibroschyrer, i annonser eller pä varans förpackning. Bestämmelsen omfattar dockalla marknadsföringsuppgifter om varans egenskaper eller användning, oavsett påvilket sätt uppgifterna har lämnats och oberoende av vilket medium som använtsvid marknadsföringen. Bestämmelseninnebär således att säljaren i vissa fall har att bära felansvaret även förmarknadsföringsuppgifter som har lämnais av nägon annan i tidigare säljled. Medtidigare säljled avses den som har levererat varan lill detaljisten (t. ex. enimportör eller en grossist), hans leverantör osv. bakåt till tillverkaren. Hänvisningentill tidigare säljled innebär t. ex. att en detaljist inte behöver svara föruppgifter som konkurrerande detaljister har lämnat lill kunden. Vidaregörs säljaren ansvarig för uppgifter som har lämnats av någon Prop. 1989/90:89annan för säljarens räkning. Det är inte ett handlande på grund av ett 19 §fullmaktsförhällande som avses. I en sädan situation gäller i stället, somtidigare har framhållits, vad som anges i första stycket. I de fall som nuavses är det alllsä tillräckligt att vederbörande fär anses ha handlat försäljarens räkning. Det avgörande fär i tveksamma fall vara hur en konsumentobjektivt sett har anledning att uppfatta situationen. Vad som avses ärexempelvis när en reklambyrå hjälper säljaren med dennes marknadsföring och nären branschorganisation eller en företagskedjas gemensamma organisation bedrivermarknadsföring för sina medlemmars räkning. Enbetydelsefull avgränsning av säljarens felansvar innebär undantaget för sädanauppgifter som säljaren varken känt till eller borde ha känt till. Dennaavgränsning avser att frän uppgifter som omfattas av säljarens felansvaravskilja sädana fall där det inte är rimligt att anta atl säljaren har fältkännedom om uppgifterna. Utan att känna till uppgifterna saknar han ju möjlighetatt undgä felansvaret genom att rätta uppgifterna. Som exempel pä situationerdär det inte är rimligt att förlita sig pä att säljaren känner lill uppgiftersom har lämnats om varan kan nämnas att en säljare pä köparens begäran skaffarfram en vara som normalt inte ingär i hans sortiment. Det kan ocksä, i fräga omimporterade produkter, vara fräga om marknadsföringsuppgifter som har lämnaisutomlands. Attsäljarens ansvar för uppgifter som har lämnais av annan pä angivet sättbegränsas, betyder inte att risken för vissa marknadsföringsuppgifier pä ettotillbörligt sätt drabbar köparen. De former under vilka uppgifter av häravsett slag har lämnats och övriga omständigheter torde vara sädana attköparen, om uppgifterna som sådana eller i nägol särskilt hänseende är särskiltbetydelsefulla för honom, finner anledning all kontrollera dem hos säljaren. Omsäljaren därvid vitsordar uppgifterna, pätar han sig ett sådant ansvar föruppgifternas riktighet som följer av första stycket. Enligttredje stycket skall sädana uppgifter som avses i första och andra styckenainte påverka felbedömningen om de har rättats pä ett tydligt sätt. Enoriktig uppgift som har rättats på ell sätt som är ägnat att eliminerauppgiftens inverkan på det enskilda köpet förlorar sin betydelse förfelbedömningen. Vad som bör krävas för att rättelsen skall anses ha skett påett tillräckligt tydligt och effektivt sätt får bedömas med hänsyn tillomständigheterna i det enskilda fallet och beroende på hur uppgiften har lämnats,uppgiftens innebörd och betydelse etc. Som ett allmänt krav bör uppställas attuppgiften mäste rättas pä ett sätt som är minst lika tydligt som det sätl pävilket uppgiften ursprungligen har lämnais. I detta ligger ocksä alt rättelsenskall vara ägnad att nä samma krets av presumtiva kunder som har nåtts av denursprungliga marknadsföringen. Då det i praktiken lorde vara omöjligt all meden rättelse nå samtliga presumtivaköpare som har fått del av felaktiga uppgifter, vore det Prop. 1989/90:89 orimligtbetungande för en säljare att bära ansvaret för varje fall där 19 § rättelsenfaktiskt har förbigått den enskilde köparen. Det avgörande fär här i ställetvara om rättelsen har skett med sådan omsorg att den typiskt sett har varitägnad att nå de presumtiva köpare som har fått del av den ursprungligauppgiften. Det fär överlämnas ät den praktiska rättstillämpningen att medhänsyn till omständigheterna i enskilda fall närmare precisera de krav som börställas pä rättelsemeddelandets spridning. Omrättelsemeddelandet, trots att det uppfyller kraven enligt tredje stycket, harförbigått en konsument men säljaren har insett eller pä grund avomständigheterna bort inse att köparen förlitade sig pä den ursprungligauppgiften och att denna hade betydelse för köparens handlande, torde det följaav allmänna avtalsrättsliga regler att säljaren blir bunden av uppgiften om haninte rättar den i det enskilda fallet. I den nu berörda situationen äremellertid förévarande bestämmelse inte tillämplig. Detbör framhållas alt rättelsen av en uppgift inte behöver vara gjord av den somhar lämnat uppgiften, men det skall tydligt framgå av meddelandet att det ärfråga om rättelse av en viss tidigare uppgift. Säljaren kan sålunda alltidrätta en uppgift som har lämnats av någon annan, t. ex. en tillverkare eller enbranschorganisation. Etl annat sätt att undgä ansvar för en uppgift i ettsådant fall är att säljaren klargör att han inte kan stä för riktigheten avuppgiften. För att en sädan förklaring skall få samma effekt som en rättelse aven tidigare lämnad uppgift mäste det krävas att förklaringen tar direkt siktepä den tidigare uppgiften. Fjärdestycket innehåller regler om säljarens ansvar vid underlåtenhet att fullgöraett åläggande enligt marknadsföringslagen eller produktsäkerhetslagen attlämna viss information om en vara. Enligt3 § marknadsföringslagen kan , om en näringsidkare vidmarknadsföringen av bl. a. varor underlåter atl lämna information som harsärskild betydelse från konsumentsynpunkt, ålägga honom att lämna sädaninformation. Om säljaren har försummat att efterkomma ett sådant åläggande ochdet avser information om varans egenskaper och användning, skall varan enligtförevarande bestämmelse anses behäftad med fel, förutsatt att den uteblivnainformationen kan antas ha inverkat pä köpet. Produktsäkerhetslageninnehåller i 5 § en regel om säkerhetsinformation, som moisvarar den i 3 §marknadsföringslagen sävilt avser säkerhetsfrågor. Bestämmelsen tar sikte påsädana uppgifter som har särskild betydelse för att förebygga alt varan orsakarskador pä person eller egendom och den ersätter i det hänseendet regeln imarknadsföringslagen. Under samma förutsättningar som vid försummelse attefterkomma ett åläggande enligt marknadsföringslagen skall en försummelse medavseende pä ett åläggande som harmeddelats enligt produktsäkerhetslagen innebära Prop. 1989/90: 89 alt varan skall anses behäftad med fel. Enligt15 § marknadsföringslagen respektive 22 § produktsäkerhetslagen har ett avkonsumentombudsmannen meddelat informationsföreläggande som godkänts av den somföreläggandel riktar sig mot samma rättsverkan som ell åläggande avmarknadsdomstolen. Förutomalt varan skall anses felaktig lill följd av egna försummelser när det gälleratl efterkomma älägganden av berört slag har säljaren ett motsvarande ansvarnär ett informationsäläggande har riktals mot varans tillverkare eller nägonannan som i tidigare säljled har tagit befattning med varan i fall dä denneinte har rättat sig efter åläggandet. skall nämligen enligt förevarandebestämmelse anses behäftad med fel även i det fallet, förutsatt atl säljarenhar känt till eller borde ha känt till underlåtenheten atl följa äläggandet ochunderlåtenheten kan antas ha inverkat på köpet. Fråganom varan är felaktig skall bedömas med hänsyn lill dess beskaffenhet när denavlämnas. Säljaren svarar för fel som har funnits , även omfelet visar sig först . Uppkommeren försämring av varan efter avlämnandet, skall varan anses felaktig, omförsämringen är en följd av säljarens avtalsbrott. (Jfr13 § i utredningens förslag) Paragrafeninnehåller regler om vkken tidpunkt som skall läggas till grund förfelbedömningen. En liknande reglering finns i 12 och 13 §§konsumenttjänstlagen. Enligtförsta meningen skall frågan om en vara är felaktig bedömas med hänsyn tilldess beskaffenhet när den avlämnas. Regeln anknyter till lidpunkten för riskensövergång genom att del i 8 § andra stycket anges att risken för varan gär överpä köparen när varan avlämnas. Del är det faktiska avlämnandet som avses,oavsett om avlämnandet skulle ha skett . Även när köparenär i dröjsmäl med att hämta varan eller ta emot varan bär säljaren risken förvaran intill dess att den slutligen avlämnas. Detta gäller dock inte utanundantag. Enligt 8 § andra stycket bär köparen - om han underlåter att i rätttid hämta eller ta emot en vara som hålls tillgänglig för honom - risken föralt varan försämras av sin egen beskaffenhet. Huvudregelnenligt första stycket innebär bl.a. att säljaren när varan skall avlämnas hosköparen svarar för transportskador och annan Ändrad lydelse i propositionsförslaget. försämring av varan somuppkommer under transporten. Detta gäller Prop. 1989/90:89 oberoende av vem som skall stä för transportkostnaden. Regelnär tillämplig oavsett orsaken till alt varan är felaktig. Den gäller alltsåäven om det är köparen som själv har förorsakat felet, exempelvis vid provningföre köpet. Köparen kan dä göra gällande all varan är behäftad med fel ocheventuellt vägra att ta emot den. En annan sak är alt köparen i ett sådant fallkan bli skadeståndsskyldig gentemot säljaren. Förtydlighets skull anges uttryckligen i lagtexten all säljaren ansvarar för felsom har funnits när varan avlämnades även om felet visar sig först . Detavgörande är nämligen om felet har sin grund i en omständighet som förelåg vidden tidpunkt som enligt bestämmelsen skall läggas till grund för felbedömningen.När en vara visar sig felaktig efter det att den har tagits ibruk, beror det ofta pä att den redan från början var behäftad med fel, vilketsåledes ger köparen rätt att göra gällande felpäföljder. När det gällertekniska produkter, säsom bkar och hushållsmaskiner torde det inte varaovanligt all ett tillverkningsfel visar sig först sedan produkten har varit ibruk . Andrastycket anger all varan skall anses felaktig också när en försämring av varanuppkommer först efter det atl varan har avlämnats. Detta gäller närförsämringen är en följd av säljarens avtalsbrott. Säljarenkan enligt avtalet ha skyldigheter även i tiden efler del atl varan har tagitsemot av köparen. Det kan t. ex. vara fräga om att installera eller montera densälda produkten hos köparen. En försämring av varan som uppkommer till följd avsäljarens vällande eller annat avtalsbrott i samband med uppfyllelsen av ettsådant åtagande medför enligt andra stycket ett felansvar för säljaren trotsatl försämringen har uppkommit först efter det att risken har gått över päköparen. Regelni andra stycket blir tillämplig även vid en försämring som beror på att köparenhar skadat varan genom felaktig hantering till följd av felaktiga ellerbristfälliga instruktioner frän säljaren. Säljaren har då åsidosatt sinskyldighet enligt 16 § atl lämna anvisningar för varans användning ellerskötsel. Ett annat exempel är att varan skadas under en transport som köparensjälv ombesörjer och skadan beror pä atl säljaren inte har förpackat varan päett tillfredsställande sätt. Harsäljaren eller nägon annan för hans räkning genom en garanti eller liknandeutfästelse åtagit sig att svara för varan eller en del däraveller för en egenskap hos varan, skall fel anses föreligga, om varan under denangivna tiden försämras i det avseende som utfästelsen omfattar. Förstastycket gäller inte, om det görs sannolikt att försämringen beror pä enolyckshändelse eller därmed jämförlig händelse eller på vanvård, onormaltbrukande eller nägol liknande förhållande pä köparens sida. (Jfr14 § i utredningens förslag) Paragrafen reglerarverkningarna av att en säljare eller nägon annan för Prop. 1989/90:89 hansrakning har lämnat en tidsbestämd garanti avseende varan eller en 21 §egenskap hos varan. En liknande bestämmelse finns i 14 § konsumenlljänsllagen. Bestämmelsenavser garantier, som innebär att säljaren för viss tidsrymd har åtagit sig atlsvara för varan eller för någon egenskap hos varan. Garantitiden behöver intevara angiven i lidsmätt utan den kan bestämmas genom att garantin för t. ex.fordon förklaras gälla för en viss körsträcka e. d. Genom tillägget liknandeutfhstebe markeras att utfästelsen inte nödvändigtvis behöver innehållauttrycket "garanti". Det är tillräckligt att utfästelsen i praktikenhar samma innebörd som en vanlig tidsbestämd garanti. Paragrafenär utformad så att en tidsbestämd garanti eller liknande utfästelse fär verkanav en garanti för varans funktion , förutsatt att varaninte drabbas av olyckshändelser eller utsätts för vanvård eller dyliki frånköparens sida. Har säljaren åtagit sig att under viss lid svara för varan idess helhet eller i fräga om viss eller vissa egenskaper hos varan skall varani princip anses vara felaktig, om det uppkommer enförsämring i något avseende som garantin omfattar. Enligt bestämmelsen i förstastycket är det således lillräckligt att varan eller en del av den som omfattasav utfästelsen försämras nägon gång . Det saknar då i principbetydelse att varan var helt avtalsenlig när den avlämnades. För atl säljarenskall undgä ansvar mäste det göras sannolikt att försämringen beror pä någonsädan händelse eller nägol sådant förhällande som avses i andra stycket. Dettatorde ligga i linje med hur en konsument vanligen uppfattar en tidsbestämdgaranti. Omsäljaren inte är beredd att garantera funktionsdugligheten hos alla detaljer ivaran, har han möjlighet att begränsa garantiutfästelsen. I annal fall fårgarantin anses gälla för varan i dess helhet. En begränsning kan angespositivt, sä alt garantin förklaras omfatta endast en viss del, eller negativt,sä atl del förklaras att garantin inte omfattar en viss del eller vissa delar.Om garantin begränsas pä det senare sättet, så att den inte omfattar exempelvisdetaljer av förbrukningskaraktär, bör det inte vara nödvändigt med en heltuttömmande uppräkning av sådana detaljer. Det bör räcka med en exemplifieringsom lillräckligt tydligt anger vad som åsyftas. Föratt paragrafen skall bli tillämplig fordras att varan /orsämrayi nägol avseende som omfattas av garantin. Om inte annat följer av garantin,avses självfallet inte sädan förslitning eller förändring av varan som är enföljd av normal användning utan del skall vara fråga om en"bristfallighet" i någon form. En sädan försämring torde vanligen tasig uttryck i en funktionssvikt , t. ex. att bromsarna på en bil inte hartillfredsställande verkan eller att textilier, vars färg- Prop. 1989/90:89 beständighet har garanterats, bleknar . Inträffaren sådan försämring som har nämnts skall fel anses föreligga, såvida intesäljaren kan göra sannolikt att försämringen har orsakats av något sådantförhällande som avses i andra stycket. Detta innebär att köparen kan göragällande samtliga de påföljder som enligt lagen stär köparen lill buds vid feli varan. Det är alltså inte möjligt att i en garanti begränsa köparensbefogenheter till all omfatta endast vissa sädana påföljder eller att åläggakonsumenten självrisker eller andra inskränkningar i de förmåner ellerrättigheter som denne har enligt lagens regler om påföljder av fel. Säljarenkan därför inte heller i en garanti t. ex. förbehålla sig en mera vidsträckträtt att avhjälpa ett fel än som följer av 27 §. Paragrafenblir tillämplig även om det är nägon annan, t. ex. tillverkare ellergeneralagent, som har utställt garantin för säljarens räkning. Köparen kan såledesäven i en sädan situation göra gällande påföljder av fel i varan mot säljarennär en försämring uppkommer . Uttrycket "för säljarensräkning" skall ses i en vidsträckt bemärkelse. Nägol krav pä ett direktfullmakts- eller uppdragsförhällande mellan säljaren och garantigivaren avsesinte. Förhällandet dem emellan måste emellertid vara sådant all de för köparenframstår som en enhet. Del typiska fallet är att köparen i samband med köpetmottar en särskild garantiutfästelse från tillverkaren eller någon annan tredjeman. Paragrafenreglerar inte garantigivarens förpliktelser mol köparen i fall dä det är nägonannan än säljaren som har lämnat garantin. En begränsning av garantigivarensåtagande till att gälla endast avhjälpande av fel är därför i ett sådant fall ioch för sig giltig. Om garantigivaren inte uppfyller ett åtagande kan köpareninte pä denna bestämmelse grunda nägon befogenhet mot garantigivaren. Däremotkan han göra gällande felpäföljder mot säljaren. Genomandra stycket slås fast att det är säljaren som har bevisbördan rörande orsakentill försämringen. För att undgä felansvaret pä grund av garantin måste hanvisa antingen att försämringen beror på en olyckshändelse som har inträffatefler den tidpunkt dä risken för varan gick över pä köparen (se 8 §) eller attförsämringen beror pä vanvärd, onormalt brukande eller liknande förhållande päköparens sida. Det är dock inte nödvändigt atl säljaren förebringar fullbevisning om att orsaken lill försämringen är av det slag som har berörts.Det räcker med att detta görs sannolikt. Meduttrycket "liknande förhällande" pä köparens sida avses bl. a. sådantsom att köparen har underlåtit alt följa väsentliga skötsel- ellerserviceföreskrifter utan att delta kan rubriceras som vanvärd. Det bör nämligenvara möjligt att som ett direkt villkor för en garantis giltighet föreskrivaatt varan skall underkastas en viss regelbunden översyn eller att den inte fär utsättas förviss typ av brukande. En förutsättning härför Prop. 1989/90: 89 måste dock vara attvillkoret inte framstår som oskäligt, t.ex. genom att 22 § det innebär en sådaninskränkning i köparens möjligheter att använda varan att garantin närmastblir vilseledande eller genom att kostnaden för föreskriven översynframstår som orimlig. villkor som innebär alt varan mäste underkastas enregelbunden översyn kan utan att för den skull bli oskäligt förenasmed att översynen måste göras hos någon som kan utföra översynsarbetetpä ett fackmannamässigt sätt. i regel anses oskäligt atti sammanhanget föreskriva atl översynen mäste