prop · GD03110 · 1989-12-31 00:00:00 — Skatten skallutgå på som eriäggs av såväl svenska juridiska som fysiska personer somär bosatta här eller stadigvarande vistas hän Uttrycket "utomlandsbedriven försäkringsrörelse" används i gällande lydelse av punkt 1 avanvisningarna till 31 § KL, avseende RSV:s rätt att genom dispens förklara attförsäkring meddelad i sådan försäkringsrörelse skall betraktas somP-försäkring. Genom specifikadonen att premien skall avse personförsäkringmarkeras att skatt inte skall utgå på för skadeförsäkring. Premieskattskall utgå oavsett om det är fråga om P- eller K-försäkring, varför någonytterligare precisering inte är nödvändig. Skatt skall erläggas på oavsett om de betalas aven fysisk eller juridisk person. I andra stycket anges ett undantag frän beskattningen.Skatt skall inte betalas för sådana som utgör en omkostnad i ennäringsverksamhet som bedrivs utomlands. 12 § anges det i och för sig självklara att det är den somhar slutit försäkringsavtal med försäkringsgivaren, som är skattskyldig. Dennebehöver i och för sig intevara den som är försäkrad. Definidonen av begreppet försäkringsta- gare i 2 § andra stycket försäkringsavtalslagen (1927:77)har använts som fö- Prop. 1989/90:110 rebild. För utländska försäkringars del torde den vanligastesituationen vara att försäkringstagaren och den försäkrade är sammaperson. Det kan emellertid tänkas uppkomma fall att identitet inte rådermellan försäkringstagare och försäkringens ägare. Äganderätten kan t.ex. haövergått till annan än den som ursprungligen tecknat försäkringen. I sådanafall stadgar de svenska allmänna livförsäkringsvillkoren att den som äganderättenövergått till därefter skall betraktas som försäkringstagare. För det fall att försäkringen övergår till annanföreskrivs att skattskyldig skall vara inte endast den som slutit avtalet utanäven den som vid överlåtelse av försäkringen kan anses träda i dennes ställe. Skattenivån bestäms i 3 § till . Valet av nivå hardiskuterats i den allmänna motiveringen. Skattskyldighet inträder enligt 4 § varje gång betalningsken Denna tidpunkt kan vara svär att entydigt bestämma. Avgörande bör normaltvara den tidpunkt dä beloppet bokförts i valutabank för mottagarens räkning.Skattskyldigheten är inte knuten till storleken av det betalade beloppet. I 5 § finns en dispensbestämmelse avseende de fall därsparande sker i ett utländskt försäkringsföretag, som i sitt hemland ärunderkastat beskattning som är jämförlig med den föreslagna svenskalivförsäkringsbeskattningen. Det är givetvis inte möjligt att åstadkomma ennedsättning i sädana fall som exakt motsvarar effekten av den utländskabeskattningen. Nedsättningen får därför ske mera schablonmässigt pä det sättetatt skatten sätts ned med hela beloppet, om beskattningen kan bedömas varajämförlig med den svenska och i övriga fall med hälften. I 6 § anges att den skattskyldige skall anmäla sig tillbeskattningsmyndigheten. En sädan anmälan skall göras när skattskyldighetuppkommer. Sker flera betalningar under en och samma redovisningsperiod behöverinte en ny anmälan göras varje gång betalning sken En förebild för denna typ avanmälan finns i 8 § lagen (1983:1053) om skatt på omsättning av vissa värdepapper,där skattskyldig inte endast är fondkommissionän utan även annan som uppnårviss omsättning. I 7 § anges att deklaration skall avlämnas för varjebeskattningsår då betalning skett. Vad som avses med beskattningsår anges i 9§ lagen (1984:581) ompunktskatter och prisregleringsavgiften LPP, I 8 § anges att förfarandet följer den lagen. Beskattningsår enligt LPP utgörs avkalenderår i fall som . Prop, 1989/90:110 kan bli aktuella beträffandepremieskatten. Med tanke på karaktären av be talningar, som för varje enskildinte kan antas bli särskilt frekventa , får kalenderåret ansesutgöra den lämpligaste redovisningsperioden. Skatten kommer dä att fastställasoch betalas enligt de regler som hänvisas till i 8 §, nämligenförfarandereglerna i LPP. Premieskattelagen införs i 1 § 1 i LPP. Därigenomblir RSV beskattningsmyndighet. 12.14 Lagen om ersättningsfonder Den nya lagen om ersättningsfonder motsvarar i stort EFL.Den basbreddning och sammanslagning av inkomstslag som är en följd av URF:soch RINK:s förslag medför förenklingar i olika avseenden. En sådan förenklingär att möjligheten att göra fondavsättning för förlorade lagertillgångar iandra fall än för djurlager bortfallen Byggnader och markanläggningar bildar en egen fond vilketär naturligt eftersom avskrivningsreglerna har gjorts mer likartade.Inventarier och djurlager behandlas särskilt. Enligt gällande regler finns inte möjlighet att göraavsättning för ersättning avseende mark, t.ex. vid brandskada pä skog. Förvissa extraordinära situationer finns möjlighet till uppskov enligtUppskL. För att inte försvåra en återanskaffning ges möjlighettill en uppskjuten beskattning av ersättning för mark inte endast i de renatvångsavyttringsfallen från UppskL utan även vid brandskada. Med mark avsesinte bara "råmark" utan ocksä växande skog, takter och annat somomfattas av reglerna om beskattning av fastighetsvinst och som inte avserbyggnader och markanläggningar Bankgaranti behöver inte lämnas. Enligt 7 § UppskL krävssådan vid s.k. preliminära uppskov. Motsvarande krav finns däremot inte i EFLeller motsvarande tidigare lagsdftning. I förslaget till lag om ersättningsfonder har i stort dennuvarande tekniken i lagen om eldsvådefonder behållits. De ändringar som idetta avseende föreslagits hänger samman med möjligheten att göra avsättningför markersättning. I det följande kommenteras endast de ändringar iförhällande till nu gällande regler som föresläs. Enligt andra stycket har dödsbo som beskattas somhandelsbolag inte rätt till avdrag för avsättning till ersättningsfond. är inte en sädan tillgäng som skrivs av enligt 15 §andra stycket BFL. Enligt tredje stycket gäller därför beträffande markfondeninget krav på överensstämmelse med räkenskaperna. Av andra stycket följer att förslaget innebär enutvidgning i förhällande till gällande regler genom att avsättning föresläs fägöras för inventarier som avyttrats i samband med en tvångsmässigfastighetsförsäljning, Iandra stycket anges vidare de fall då en fastighet skall anses avyttrad påProp. 1989/90:110 grund av tvång. Förslaget innebär att nuvarande 2 § förstastycket 1-3 UppskL arbetas in i lagen om ersättningsfonder. Inlösen enligt 8kap. FBL och andra tvångsmässiga fastighetsbildningsätgärder innefattas iuttrycket "expropriation eller liknande förfarande". Däremotinnefattas inte - till skillnad mot vad som gäller - frivilligafasdghetsregleringar enligt 5 kap. FBL. Tredjestycket motsvarar 2 § andra stycket UppskL med den ändringen att frivilligaallframtidsupplätelser inte omfattas. [fjärdestycket anges att avdrag för avsättning till annan fond än för djurlager intefär göras i fråga om omsättningstillgångan Att ersättningsfond inte heller fårtas i anspråk för investering avseende sådana tillgångar framgår av 4 § andra och tredjestyckena. Avdragför avsättning till ersättningsfond skall göras i samma förvärvskälla somersättningen hänför sig till. Ilikhet med nuvarande regler i EFL innebär bestämmelserna att man skall beaktaom nettometoden har tillämpats eller om utrangeringsavdrag har medgetts. Påmotsvarande sätt finns i sista stycket en spärregel för lagen Ifråga om avyttrad fastighet får avdraget inte överstiga den skattepliktigavinsten och de medgivna värdeminskningsavdragen m.m. som skall tas upp somintäkt av näringsverksamhet. Liksomenligt dagens regler skall ersättningsfonderna användas för anskaffning avsamma slags tillgångar som avsättningen avsett. Av första och andra styckenaframgår emellertid vissa undantag från denna princip. En fond för inventarierfär användas också för investering i djurlager och en fond för byggnader ochmarkanläggningar fär användas även för investeringar i inventarier ochdjurlagen Iförsta stycket har dagens regler behållits när det gäller ersättningsanskaffningsamma ån De ändringar som vidtagits föranleds av den nya markfonden. Enmotsvarande regel för inventarier behövs inte eftersom nettometoden kantillämpas. Avparagrafen framgår att en ersättningsfond skall tas i anspråk i den förvärvskällasom avsättningen hänför sig till. Om det finns särskilda skäl får dockskattemyndigheten medge att en fond som har avsatts i viss förvärvskälla tas ianspråk i en annan förvärkälla. Vad gäller tillämpningen av dispensregeln kanhänvisas till förarbetena (prop. 1980/81:68 s. 227) till EFL. Samma teknik som gäller enligt EFL - justering avavskrivningsunderlaget -har behållits för inventarier, byggnader ochmarkanläggningar. Denna teknik kan emellertid inte användas beträffande mark.Den föreslagna metoden innebär att ianspräktagandet av en ersättningsfond förmark sker genom själva anskaffningen och inte genom en avskrivningsåtgärd.Ingångsvärdet på ersättningsfastigheten reduceras med det ianspråktagnabeloppet. Först vid en framtida avyttring av fastigheten uppkommer denskattemässiga effekten av ianspräktagandet. Vad i paragrafen sägs om ersättningsfond skall gälla ävendel av sådan fond. Turregeln i paragrafen gäller endast fonder av samma slag. Bestämmelsen i andra stycket hänger samman med att avdragför avsättning bör kunna medges även om t.ex. en hel jordbruksfastighetexproprierats. Vad i paragrafen sägs om ersättningsfond skall gälla även del avsädan fond. I fjärde stycket finns bestämmelser om i vilkenförvärvskälla återföring skall ske. För fysisk person som fått avdrag föravsättning vid tvångsmässig fastighetsförsäljning anges hur stor del som skallåterföras i inkomstslaget näringsverksamhet resp. i inkomstslaget kapital. I tredje och femte styckena finns dispensregler av sammaslag som i EFL. är dock skattemyndigheten. I vilka falldispens kan komma i fråga hänvisas till prop. 1980/81:68 s. 229. Vid återföring till beskattning skall enligt/ö«w stycketett särskilt tillägg tas upp som intäkt i samma förvärvskälla som återföringengörs. Vad i stycket sägs om ersättningsfond skall gälla även del av sådan fond. Beträffande frågan i vilka fall synnerliga skäl föreliggeri andra stycket hänvisas till prop. 1980/81:68 s. 230. Vad i första stycket sägs om att ersättningsfond kanövertas gäller även del av sådan fond. ' I paragrafen anges föreskrifter av huvudsakligenadministrativ natur. Paragrafen innehåller bestämmelser om hurskattemyndighetens beslut en ligt denna lag (se 6 § samt 9 § tredje och femte styckena) överklagas. Enligt paragrafen överklagas sådana beslut hos . Verkets beslut kan inte överklagas. 12.15 Lagen (1967:94) om avdrag vid inkomsttaxeringen Prop. Ändringarnaföranleds av sammanslagningen av inkomstslagen jordbruksfastighet, rörelse ochannan fastighet till näringsverksamhet. kan enligt nuvarande regler inte fä avdrag (Annellavdrag).Någon ändring har inte ansetts motiverad. undantas uttryckligen frän rätt till avdrag. Genom bestämmelsen begränsas avdragsrätten till utdelning på inbetaltbelopp som belöper pä tillgång i rörelse och jordbruk. Det har inte ansettsnödvändigt att i det nya systemet behålla inskränkningen (jfr dockövergångsbestämmelserna och specialmotivering till dessa). Attinvestmentföretag inte längre definieras som en särform av förvaltningsföretagföranleder ändringar i/örira oc/; rt«(/ra ifycA:e«a. I andra stycket görsvidare en ändring pä grund av den tidigare införda definitionen av utländskjuridisk person i 16 § 2 mom. SIL (prop. 1989/90:47, SkU16, SFS 1989:1040). Bestämmelsernainnebär att i fråga om fastighetsförvaltning och värdepappersförvaltningmedges avdrag endast för emissioner som registreras efter utgången av är 1990. 12.16 Bokföringslagen (1976:125) Ändringeni första stycket innebär att rätten att använda brutet räkenskapsår tas bortför enskild näringsidkare, dödsbo, handelsbolag där fysisk person eller dödsboskall beskattas för bolagets inkomst samt för sådan juridisk person somförvaltar samfällighet och vars inkomst skall beskattas hos delägarna. Förhandelsbolagens del innebär kopplingen till beskattningen att regeln blirtillämplig även på ett handelsbolag som inte har några fysiska personer ellerdödsbon bland delägarna men väl ett annat handelsbolag med sådana delägare.Avgörande för frågan om ett handelsbolag skall få använda brutet räkenskapsåreller inte är ägarförhållandena vid utgången av kalenderåret. Iandra stycket har getts en generell möjlighet för regeringen eller myndig het som regeringen bestämmer att under vissa förutsättningar ge dispens från reglerna om förläggning av räkenskapsån Liksom tidigare finns en möj lighet att dispensera från regeln att brutet räkenskapsår skall avslutas den 30 ., april, den30 juni eller . Förändringen innebär att bokförings- Prop.1989/90:110 skyldig, som enligt de nya bestämmelserna skall använda kalenderånkan fä dispens att använda ett brutet räkenskapsår. Till att börja med kan dispens ges i sådana speciella falldär det finns förutsättningar att få använda annat brutet räkenskapsår ände som anges i lagen. I övrigt gäller att dispensregeln skall användas mycketrestriktivt. Regeln är närmast avsedd att tillämpas i fall där en bokföringsskyldigsom skall redovisa per kalenderår ingår i en koncern som harannat räkenskapsår. Att det föreligger en koncernbildning är emellertid intedllräckligt för dispens. För att dispens skall kunna komma i fråga krävsdärutöver att det föreligger särskilda omständigheten t.ex. att koncernen somhelhet har en omfattande verksamhet medan verksamheten i handelsbolaget ärringa. Dispens kan ocksä bli aktuell om det finns problem av alldeles speciellart med att lägga om räkenskapsåret till kalenderår. Enligt fetnte stycket skall den som är bokföringsskyldig ifråga om flera rörelser använda samma räkenskapsår om inte dispens ges. Enligtsjätte stycket gäller - som redan framgått - motsvarande i koncernen avses bl.a. aktiebolagsrättslig koncern och även koncern enligt 1 §lagen (1980:1103) om årsredovisning m.m. i vissa företag. Detta innebär attenen-skild näringsidkare kan vara moderföretag och ett handelsbolag antingenmoder- eller dotterföretag i koncernen. Av det nya första stycket följer att isädana fall skall räkenskapsåret för samtliga företag i koncernen vara kalenderårom inte dispens medges enligt andra stycket. Dispensregeln i andra stycket harinte föranlett någon ändring i den tidigare dispensregeln avseende flera rörelseroch koncernen Den regeln kvarstår alltså oförändrad. För de som tillämpar brutet räkenskapsår och mästeövergå till kalenderår gäller följande enligt övergångsbestämmelserna. Harräkenskapsåret börjat löpa före skall det avkortas till den 31december 1990. Sådana skattskyldiga kan således komma att åsättas tvåtaxeringar , exempelvis ett för räkenskapsåret - 30.4.1990 ochett för det förkortade räkenskapsåret 1.5 - 31.12.1990. För skattskyldiga varsräkenskapsår börjar löpa eller senare gäller att räkenskapsåretantingen kan förkortas så att det avslutas eller förlängastill . Vid förkortning av räkenskapsåret kan två taxeringarkomma att åsättas är 1991. 12.17 Jordbruksbokföringslagen (1979:141) Ändringen ansluter till en ändring av 12 § BFL och innebäratt den som är skyldig att föra räkenskaper enligt JBFL inte längre färtillämpa brutet räkenskapsår. Sekommentaren till övergångsbestämmelserna till ändringarna i BFL. 12.18 Lagen (1982:1193) om skattereduktion förfackföreningsavgift Höjningenav maximiunderlaget och sänkningen av procentsatsen har behandlats i avsnitt5,5.3. Ändringenär en följdändring till upphävandet av de nuvarande reglerna om skattereduktioni UBL, Ändringenav tidpunkten för framställande av yrkande om skatteredukdon har behandlats iavsnitt 5,5,3, 12.19 Lagen om nedsättning av vissa underhållsbidrag Denföreslagna lagstiftningen tar sikte på de övergångsfrågor som kan uppstå medanledning av förslaget om slopad avdragsrätt för underhållsbidrag till ickehemmavarande barn för tid efter , eftersom avdragsrättenbeaktas vid fastställande av underhållsbidrag. Reglerna har utformats ianslutning till reglerna om indexuppräkning av underhållsbidrag. Förutsättningför nedsättning är att bidraget har bestämts före i svenskakronon Riksförsäkringsverkethar i sitt remissyttrande tagit upp problematiken med den föreslagna lagenstillämpning pä interimistiska beslut om underhällsbidrag. Jag menar att manbör kunna se saken på samma sätt som praxis har gjort när frågeställningenuppkommit vid tillämpning av lagen (1966:680) om ändring av vissaunderhållsbidrag. har i rättsfallet NJA 1976 s. 471 funnit attindexuppräkning inte skall ske på grund av ett interimisdskt avgörande. Av NJA1977 s. 515 framgår vidare att ett underhåll skall anses bestämt genom avtalden dag då avtalet ingås även om det begärs att rätten skall fastställaavtalet. Detta gäller även då överenskommelsen efterföljts av ettinterimistiskt beslut, Hovrättenöver och har anfört att det är önskvärt att nedsättningensamordnas i tiden med den årliga automatiska uppräkningen av underhållsbidragmed hänsyn till penningvärdets utveckling som sker . Jag delarhovrättens uppfattning. Nedsättningen bör därför ske påsätt framgår av 2 §. Av förenklingsskäl har därvid valts en genomsnittligprocentsats om 30. Det normala torde bli en nedsättning med 75 kn per månad.Inskränkningen i tredje stycket tar sikte på att undanta småbelopp frånnedsättning. Bestämmelsernai 3 § har sin förebild i 5 § lagen om ändring av vissa un derhållsbidrag. 12.20 Utsökningsbalken Prop. I paragrafen som är ny har tagits in den grundlägganderegeln om att lön får tas i anspråk för införsel endast om den överstigerförbehållsbeloppet. En motsvarande regel avseende utmätning i lön finns i 7kap. 4 §, där dock en något högre inkomstnivå är undantagen frän exekution. Vidare har till lagrummet frän punkt I av anvisningarnatill 50 § KL överflyttats bestämmelserna om beräkning av normalbelopp. Bestämmelserna har justerats med hänsyn till innehållet i6 a §. Beträffande innebörden av bestämmelsen i andra stycket hänvisas till denallmänna motiveringen, avsnitt 5.8.1. Ändringen innebär att införsel för underhållsbidrag intelängre skall ha företräde framför avdrag för preliminär skatt. Se vidarespecialmotiveringen till 41 § 2 mom, UBL, Enligt förslaget träder ändringarna i kraft den 1 juli1990 och tillämpas i fråga om införsel som sker efter utgången av , Denya föreskrifterna i 15 kap, 6 a § om beräkning av förbehållsbeloppföreslås dock - med hänsyn till tidpunkten för ikraftträdandet av ändringarna i KL - gälla , 12.21 Lagen (1984:947) om beskattning av utländska forskare vid tillfälligt arbete i Beträffande de särskilda bestämmelserna om beskattning avutländska forskare som arbetar tillfälligt i föreslås att den del avskattelättnaderna som avser lön av sädan anställning eller uppdrag, 4 §,slopas. Detta innebär att hela lönen av anställningen eller uppdraget, förvilken forskaren är skattskyldig i , skall tas upp som intäkt.Skattefriheten för kostnadsersättningar kvarstår enligt tidigare regler. beslutar att lagen skall tillämpas för vissa forskare ävenför lön av anställningen eller uppdraget som kan uppkomma efter den 1 januari1991 - något som kan följa av reglerna i 2 § - bör de äldre bestämmelsernatillämpas för sädana inkomster. 49 1989/90. Nr 110 Del 1 12.22 Lagen(1979:84) om delpensionsförsäkring Prop. Ändringen i andra stycket är redaktionell och föranleds avatt fåmansföretagsreglerna omarbetats och flyttats. 12.23 Lagen (1989:1023) om upphävande av lagen (1966:172) om avdrag för avskrivning på skeppskontrakt m.m. Ändringen innebär att beskattning fno.m. taxeringskall ske i inkomstslaget näringsverksamhet. 12.24 Utsökningsregisterlagen (1986:617) Ändringen i andra stycket är redaktionell och föranleds avatt fåmansföretagsreglerna omarbetats och flyttats. 12.25 Lagen (1987:813) om homosexuella sambor I första stycket 6 hänvisas bl.a. till punkt 8 andrastycket av anvisningarna till 32 § KL. Hänvisningen utgår eftersom den nämndabestämmelsen faller bort enligt förslaget. Av skäl som anges i den allmänna motiveringen (6.10.13)har lagens uppräkning av sambobestämmelselser som skall tillämpas även påhomosexuella sambor kompletterats såvitt avser de kvalitativa villkoren i KLför efterlevandepension. 12.26 Lagen (1988:847) om skattelättnader för allemanssparande och ungdomsbosparande Ändringsförslagen har berörts i avsnitt 6.3.4. Endast tvätredjedelar av räntan resp. bonusräntan blir skattepliktig enligt förslaget.Samma andel skall redovisas av reavinster och reaförluster på andelar iallemansfonden Det förhällandet att endast två tredjedelar av förlusten skallredovisas innebär inte någon inskränkning i bestämmelserna i om begränsadavdragsrätt för reaförlusten 12.27 Lagen om skatt på ränta på skogskontomedel m.m. I paragrafen anges lagens tillämpningsområde. Det är innehavaren av skogs- eller upphovsmannakonto somär skattskyldig. Skattesatsen har bestämts till . Enligt/ör5/a stycketinträder skattskyldigheten när ränta gottskrivs ett konto. Normalt torde dettaske vid årets utgång per och då kontohavaren genom uttag fränkontot gör anspråk pä därefter upplupen ränta. För att hindra att avtal träffasom att ränta endast skall gottskrivas kontot med längre intervaller- exempelvisendast vart femte är eller vid uttag från konto - har i respektive kontolagintagits en bestämmelse med innebörd att ränta skall gottskrivas kontot ärligeneller oftare (jfr motiveringen till 7 § skogskontolagen resp. 7 § lagen om upphovsmannakonto). Av andra stycket framgår att skatt inte skall tas ut päränta som belöper på tid efter det att räntan är skattepliktig som intäkt avnäringsverksamhet enligt resp. kontolag. Den myndighet som i första instans skall besluta i frågaom skatten är RSV. Banken är skyldig att innehålla skatten när räntagottskrivs ett konto, I paragrafen regleras deklarationstiderna och vilkauppgifter deklarationen måste innehålla, RSV kan medge att uppgifternaredovisas på annat lämpligt sätt, exempelvis på magnetband, RSV kan i beslut förklara banken betalningsskyldig ombanken försurnmat att innehålla skatt. Sådant beslut får meddelas senast femteåret dä beloppet skulle ha innehållits, Paragrafen reglerar när och hur betalning skall ske, Sammatidsgräns gäller för betalning som för deklarationens inlämnande. Bestämmelserna om restavgift och tilläggsavgift harutformats efter förebild av 19 § kupongskattelagen (1970:624). I första stycket finns bestämmelser om restavgift viddröjsmål med betalningen. Efter två månaders dröjsmål med betalningen utgår vidaretilläggsavgift enligt andra stycket. I lagrummet ges bestämmelser om indrivning. 11 § Prop. Lagrummet reglerar formerna för återbetalning för det fallskatt innehållits och betalats in med för högt belopp. Bestämmelsen om skatterevision har utformats efterförebild av 24 § kupongskattelagen. I första stycket regleras besvärsordningen. Såväl denskattskyldige som banken och - för det allmännas räkning - allmänna ombudetenligt kupongskattelagen är berättigade att överklaga riksskatteverketsbeslut. Den i andra stycket föreslagna besvärstiden överensstämmermed vad som i övrigt gäller på skatteområdet. 12.28 Skogskontolagen (1954:142) Ändringen är en följd av att inkomstslagetjordbruksfastighet ersätts av inkomstslaget näringsverksamhet. Ändringen i första resp. andra stycket c är en följd avatt inkomstslaget rörelse ersätts av inkomstslaget näringsverksamhet. I tredje stycket har en hänvisning ändrats med hänsyn tillatt bestämmelsen om ersättning i samband med allframtidsupplåtelse flyttatsfrån kommunalskattelagen till lagen om statlig inkomstskatt. Ändringen i femte stycket föranleds av att begreppetnettointäkt utmönstrats ur KL. Enligt/ö«(« stycket måste ränta på ett skogskontogottskrivas kontohavaren ärligen eller oftare. Bestämmelsen har tillkommit föratt hindra kringgående av lagen (1990:000) om skatt på ränta pä skogskontomedelm.m. Nuvarande första stycket bildar utan ändringar lagrummetsandra stycket. I tredje stycket upplyses om att skatt utgår pågottskriven ränta enligt den nyssnämnda lagen.