prop · GD0389 · 1989-12-31 00:00:00 — Detta gäller oavsett omdsl rör sig om ett fel enbart i det enskilda exemplar av varan somnäringsidkaren har använt eller om det är fråga om ett fel som finns på allaprodukter av ifrågavarande slag. Prop.1989/90:89 56 § 4.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1914:45) omkommission, handelsagentur och handelsresande Förslagetrill ny konsumentköplag innehåller i 46 § en bestämmelse som i vissa fall gerkonsumenten rätt att vid fel i en köpt vara rikta anspråk mot en näringsidkarei ett tidigare säljled som har överlåtit varan för vidareförsäljning. Rätlenlill sådan direkltalan mot etl bakre led är subsidiär i förhållande till rättenatt rikta krav mol konsumentens avtalspart, säljaren. Den skall enligtförslaget kunna utnyttjas endast i sädana fall då säljaren är på obestånd, har upphörtmed sin näringsverksamhet eller inte kan anträffas. Ikommissionslagen har gjorts en ändring i 56 § samt införts en ny paragraf, 56 a§, i syfte att anpassa den lagens bestämmelser till bestämmelsen i 46 §konsumenlköplagen. De nya bestämmelserna i kommissionslagen innebär attkonsumenten skall kunna rikta samma krav med anledning av fel i en vara mol enkommittent som är näringsidkare som han han kan göra gällande motkommissionären med stöd av 46 § konsumenlköplagen. Frågan har behandlats i denallmänna motiveringen (se avsnitt 2.12.2). Genomavtal, som kommissionären, för kommittentens räkning men i eget namn, ingår medtredje man, förvärvar denne fordringsräll mot kommissionären och inte, i vidaremän än som följer av 56 a §, mot kommittenten. Tredjeman kan icke mot kommissionären eller hans borgenärer grunda någon rätt därå,att kommissionären av kommittenten har att fordra eller bekommit gods ellerpenningar till fullgörande av avtalet. Liksomhittills gäller som huvudregel enligt 56 § att tredje man som ingär avtal medkommissionären inte därigenom förvärvar någon fordringsrätt Av dennya lydelsen av första stycket framgår dock att Prop. 1989/90:89 den huvudregeln nu har ett undanlag. Det undantaget framgår av 56 a § bestämmelsen i 56 a §. Haren konsument förvärvat en vara av en näringsidkare som har överlåtit varan ikommission för en annan näringsidkares räkning och är förhållandena sådana allkonsumenten enligt 46 § första stycket konsumenlköplagen (1990:00) har räll atlrikta anspräk mot en näringsidkare i tidigare säljled, har konsumenten rättatt mol kommittenten rikta samma anspråk på grund av fel i varan som han kangöra gällande mol säljaren. Vad som föreskrivs i 46 § andra stycketkonsumenlköplagen skall ej gälla i sädana fall. Enkonsument som med stöd av 46 § konsumenlköplagen har rätt att rikta anspråk moten kommissionär i dennes egenskap av näringsidkare i tidigare säljled har rättatt göra samma anspråk gällande mot dennes kommittent, om kommittenten ärnäringsidkare. Bestämmelsernai 46 § tredje stycket konsumenlköplagen om reklamation med anledning avanspråk mot näringsidkare i tidigare säljled tillämpas också när konsumentenvill rikta anspråk mot någon som är kommittent. Bestämmelseni första stycket behandlar den situationen att säljaren i kommission för enannan näringsidkares räkning har överlåtit en vara till en konsument. Omkonsumenten med stöd av 46 § konsumenlköplagen har rätt att rikta anspråk moten näringsidkare i ett tidigare säljled, skall han enligt bestämmelsen iförevarande stycke kunna rikta samma anspräk pä grund av fel i varan motkommittenten (huvudmannen i kommissionsavtalet) som han kan göra gällande motsäljaren. Bestämmelserna innebär att rätten lill direkttalan mol kommittentenär subsidiär i förhållande till rätten att rikta krav mot köparens avtalspart,säljaren. Den kan utnyttjas endast när säljaren är på obestånd, har upphört medsin näringsverksamhet eller inte kan anträffas. Beträffande den närmareinnebörden av dessa förutsättningar hänvisas till vad som sagts ispecialmotiveringen till 46 § konsumenlköplagen. Konsumentenskrav enligt bestämmelsen kan bara riktas mot en kommittent som ärnäringsidkare. Den som av en bilhandlare har köpt en bil som denne haröverlåtit i kommission för en privatpersons räkning kan således inte vända sigmot privatpersonen med krav pä grund av ett fel pä bilen om bilhandlarenexempelvis gär i konkurs. Enligtbestämmelserna i konsumenlköplagen har konsumenten rätt till direkttalan mot ennäringsidkare i ett bakre led bara om motsvarande anspråk mot dennenäringsidkare på grund av felet i princip skulle ha kunnat göras gällande avden som förvärvat varan från den näringsidkaren. Härigenom fastsläs att ettanspråk kan göras gällande mot en näringsidkarei ett tidigare säljled endast om det fel som konsumenten åberopar förelåg redannär varan lämnade det ledet. När det gäller varor somsäljs i kommission är situationen annorlunda. Kommissionären säljerkommittentens varor för dennes räkning, varför det inte är fråga om olikasäljled i konsumentköplagens mening. Konsumenten skall därför enligtbestämmelserna i förevarande stycke kunna rikta samma krav mot kommittenten pägrund av ett fel som han kan göra gällande mot kommissionären (säljaren).Visserligen kan det tänkas förekomma situationer då det inte framstår som likasjälvklart att en kommittent skall ha ett ansvar för fel. Detta kan vara falletnär felbedömningen grundas på omständigheter som egentligen är alt hänföralill säljaren. Det kan vara fråga om alt säljaren har försett varan med någonextrautrustning eller i övrigt har anpassat den för att motsvara en vissköpares speciella krav, och felet hänför sig lill sådana åtgärder som säljarensjälv har vidtagit med varan. Del kan också vara fräga om alt varan inteöverensstämmer med sådana uppgifter om dess egenskaper eller användning somsäljaren har lämnat före köpel. Konsumentens behov av en rätt motsvarande densom gäller vid talan mot etl bakre led även när en vara har sålts vidare ikommission motiverar emellertid att kommittenten - i de fall denne enligtbestämmelsen skall ansvara gentemot en konsument för fel i en vara - får bärasamma felansvar som kommissionären. Iandra stycket behandlas den situationen atl konsumenten har köpt den felaktigavaran av en näringsidkare som har säll den för egen räkning men varan i elltidigare led har varit föremål för försäljning i kommission. Stadgandet innebären utvidgad tillämpning av konsumentköplagens regel om direklkrav mot etttidigare säljled genom att en konsument enligt stadgandet kan rikta sittanspräk pä grund av fel i en vara även mot den näringsidkare som uppdragit åtannan att i eget namn sälja en vara vidare i kommission för hans räkning. Enförutsättning är dock att konsumenten enligt 46 § konsumenlköplagen har rättatt göra sitt anspräk gällande mot kommissionären. För att en konsument skak harätt att rikta anspråk med stöd av andra stycket mot en kommittent i ett tidigareled krävs således att samtliga förutsättningar för direkltalan motkommissionären enligt 46 § konsumenlköplagen skall vara uppfyllda. Enligtförevarande stycke krävs dessutom all kommittenten är en näringsidkare. Ärdessa förutsättningar för handen kan konsumenten rikta samma anspräk motkommittenten som han kan göra gällande mot kommissionären. 1989/90:89 56 a § Enligt46 § konsumenlköplagen kan köparen, om han vill utnyttja sig av rätten lilldirekltalan mol en näringsidkare i ell tidigare säljled, göra reklamation hosdenne eller hos säljaren. Har reklamationen inte gjorts hos näringsidkaren itidigare säljled, förlorar köparen sin rätt mol denne, om han inte underrättarnäringsidkaren om sitt anspråk inom skälig tid efter det all han insetteller borde ha insett att han hade anledning att Prop. framställa anspråket.Enligt tredje stycket i förevarande paragraf skall Hemställan dessa bestämmelsertillämpas också när konsumenten vill rikta anspråk mot nägon som ärkommittent. Detta betyder att en konsument som vill rikta anspräk mot enkommittent enligt denna paragraf skall inom skälig tid efter det att hanmärkt eller borde ha märkt felet reklamera antingen hos säljaren eller hoskommittenten. Om reklamation har skett hos säljaren, förlorarkonsumenten emellertid sin rätt mot kommittenten om han inte underrättar denneom sitt anspråk inom skälig tid efter det att han insett eller borde hainsett att han hade anledning att framställa kravet mol denne. Denabsoluta reklamalionsfristen om tvä är som gäller enligt 23 §konsumenlköplagen skall, även när konsumentens anspråk enligt första eller andrastycket riktas mot annan än säljaren, räknas från det att konsumenten togemot varan från säljaren. Jaghemställer alt lagrådets yttrande inhämtas över förslagen till 1. konsumentköplag, 2. lag om ändring ikonsumenlljänsllagen (1985:716), 3. lag om ändring i lagen(1914:45) om kommission, handelsagentur och handelsresande. Regeringenbeslutar i enlighet med föredragandens hemställan. Utdragur protokoll vid sammanträde , regeringsrådet , justitierådetLars K . Enligtprotokoll vid regeringssammanträde har regeringen påhemställan av statsrådet beslutat inhämta lagrådets yttrandeöver förslag lill 2. lag om ändring ikonsumenttjänstlagen (1985:716) 3. lag om ändring i lagen(1914:45) om kommission, handelsagenlur och handelsresande. Förslagen harinför lagrådet föredragits av hovrättsassessorerna och . Förslagen föranleder följande yttrande av lagrådet: Inledningsviskan uttalas all det föreliggande förslaget till konsumentköplag är välutformat saml försett med fylliga motiv. Lagrådet finner emellertid anledningatt ta upp några anmärkningar av mer allmän natur. Detremitterade förslaget bygger på del förslag till en ny allmän köplag somförelagts genom prop. 1988/89:76. Överensstämmelsen är när det gällervissa paragrafer fullständig och även i övrigl kan köplagsförslagel sägas hautgjort en mycket viktig utgångspunkt för den rättsliga regleringen avkonsumentköpen. angivna förhållandena behandlas i den allmänna motiveringen(avsnitt 2.1.2) men vad där sägs följs knappast alls upp vid behandlingen av deolika paragraferna trots att även specialmotiveringen i väsentlig män harsamma utformning som i prop. 1988/89:76. Bristen pä hänvisningartill köplagsförslagel och avsaknaden av kommentarer i fräga om förhållandetmellan de tvä lagförslagen givelvis rättstillämpningen problem främst dåavvikelser görs frän köplagsförslagel och det är svårt att förslå vi'ken sakliginnebörd avvikelserna har eller i vart fall vad som motiverar dessa. Ett belysande exempel är27 i det remitterade förslaget, som reglerar verkningarna av all en säljareeller någon annan för hans räkning har lämnat en tidsbestämd garanti avseendevaran eller en egenskap hos varan. Som anges i remissprotokollet finns det enliknande bestämmelse i 14 § konsumenttjänstlagen. Däremot kommenteras inte allsde betydande avvikelser i fråga om utformningen som föreligger i förhållandetill 21 § andra stycket andra meningen köplagsförslagel. I remissprotokollet(avsnitt 2.1.2) uttalas all vissa frågor som inte regleras i konsumenlköplagenbör kunna lösas genom en armlogtillämpnig av allmänna köprättsliga regler.Lagrådet har inte något att erinra mol detta uttalande eller vad som anförs ianslutning till det. Det torde emellertid bli mycket svårt för parterna att iförväg bedöma i vilka fall domstolarna kommer atl anse del motiverat med ensådan analogisk tillämpning. I specialmotiveringen berörs frågan endast pä treställen, nämligen vid behandlingen av 30 § andra stycket (en analogisktillämpning av 28 § och 40 § första stycket andra meningen köplagsförslagelförordas) samt vid 43 § andra stycket och 44 § första stycket (en analogtillämpning av 75 § köplagsförslagel förordas). Det skulle enligt lagrådetsmening ha varit önskvärt med ytterligare uttalanden i fråga om lämpligheten attanalogiskt tillämpa de bestämmelser i köplagsförslagel som inte har fält nägonmotsvarighet i konsumenlköplagen. Det remitterade förslagetinnehåller vidare en bestämmelse (31 §) angående produktansvar, nämligen närdet gäller sakskada. Förslaget innebär att säljarens köprältsliga ansvar förskador pä grund av fel i varan skall omfatta även skador som på grund av fel iden sälda varan uppkommer pä annan egendom som tillhör köparen eller nägonmedlem i dennes hushåll och är avsedd huvudsakligen för enskilt ändamål. Denlängl viktigare frågan om produklskadeansvar för personskador är fortfarandeföremål för beredning i . I proposition om ny köplag sägs atten produktskadelag bör kunna träda i krafl med den nya köplagen (seprop. 1988/89:76 s. 52). Enligt lagrådets mening vore det önskvärt att så kundeske, men detta synes inte längre vara realistiskt. Avfattningenav första stycket i det remitterade förslaget är språkligt mindre tilltalande.Lagrådet förordar att första stycket ges följande lydelse: "Dennalag gäller när en konsument huvudsakligen för enskilt ändamål köper lösa sakerav en näringsidkare i dennes yrkesmässiga verksamhet." Enligtdet remitterade förslaget föreligger dröjsmäl pä säljarens sida om varan inteavlämnas eller avlämnas för sent och detta inte beror "pä något förhållandepä köparens sida" (jfr 24 § konsumenttjänstlagen). I 22 § köplagsförslagelanvänds däremot uttrycket "pä köparen eller något förhällande pä hanssida." Sistnämnda formulering är enligt lagrådets mening mer klargörandeoch bör därför användas även här. 116 § andra stycket 2 föreskrivs, efter mönster i köplagsförslagel, att varan ominte annat följer av avtalet skall vara ägnad för det särskilda 12 1989/90. ändamål för vilket köparenavsäg att varan skulle användas, om säljaren Prop. vid köpet mäste ha insettdetta särskilda ändamål och köparen har haft Lagrådet rimliganledning att förlita sig på säljarens sakkunskap och bedömning. Typiskt sett tordeemellertid vid konsumenlköp en konsument ha anledningall förlila sig på säljaren i angivna hänseenden. som anförs i motiveringen,nämligen köp i varuhus och på stormarknader, lärväl säljaren i allmänhet inte fä kännedom om det ändamål som köparenavser att varan skall användas för. Om sä emellertid sker - och därvid torde vetskap ävenhos underordnad personal kunna tillräknas säljaren- synes det rimligt att säljaren åtminstone gör förbehåll för all haninte kan svara för alt varan är lämplig för ändamålet. I nägra fall, t.ex.när köparen beställer en vara genom en liten detaljist, kan rekvisitet atlköparen skall ha haft rimlig anledning att förlita sig pä säljarens sakkunskapoch bedömning framstå som motiverat. emellertidbli så sällsynta atl del bör vara tillräckligt all säljaren har möjlighetatt göra förbehåll av angiven art. Det synes därför inte varabefogat atl begränsa konsumentskyddet på angivet säll. förordaratt orden "och köparen har haft rimlig anledning att förlita sig päsäljarens sakkunskap och bedömning" fär utgå. Lageninnehåller inte någon allmän regel om verkan av att säljaren underlåter attlämna upplysningar om varan. Så gör inte heller köplagsförslagel. Där reglerasemellertid den frågan när det gäller att precisera räckvidden av klausulen"befintligt skick" och liknande förbehåll, på samma sätl som sker ifråga om uppgifter som faktiskl lämnats och om vad köparen med fog kunnatförutsätta (19 § första stycket 2 respektive 1 och 3). I förevarande förslagbehandlas i 17 § första stycket i fräga om verkan av klausulen "befintligtskick" endast det förhållandet att varan avviker från vad köparen med fogkunnat förutsätta. Frågan om verkan av faktiskt lämnade uppgifter behandlas ianslutning till marknadsföringsansvaret i 19 §. Säljarens underlätenhet attlämna upplysningar om varan behandlas däremot endast i molivulialanden ianslutning till bestämmelsen i 16 § tredje stycket alt varan skall ansesfelaktig om den avviker från vad köparen med fog kunnat förutsätta. Fråganom säljarens upplysningsplikt framstår som sä viktig att det är tveksamt om manbör nöja sig med ett motivultalande. Här kan erinras om att förevarande frågaregleras i konsumenttjänstlagen (11 §). En bestämmelse i ämnet kunde eftermönster i konsumenlljänsllagen las in i 16 §. fall kan tolkningsproblem uppkomma genom att köplagsförslagel ibestämmelsen om klausulen "befintligt skick" behandlar bäde frågan omsäljarens upplysningsplikt och frågan om vad köparen kunnat förutsätta, medanförslaget till konsumentköplag i motsvarande bestämmelse behandlar endast vadköparen kunnat förutsätta. Denna motsättning mellan köplagen ochkonsumenlköplagen kan leda till osäkerhet vid tillämpningen. Införs inte nägon bestämmelse om säljarens upp- lysningspliki i 16 §,förordar lagrådet att frågan i vart fall behandlas i Prop. 1989/90:89 anslutning till bestämmelsen om klausulen "befintligt skick". Förstastycket i 17 § kan därvid förslagsvis ges följande lydelse: 20§ "Ävenom en vara har sålts i "befintligt skick" eller med ett liknandeallmänt förbehåll, skall den anses felaktig, 1. om säljaren före köpet harunderlåtit att upplysa köparen om ett sådant förhållande rörande varansegenskaper eller användning som säljaren kände till eller borde ha känt lilloch som han insåg eller borde ha insett vara av betydelse för köparen, underförutsättning all underlåtenheten kan antas ha inverkat på köpet, eller 2. om varan annars är i sämreskick än köparen med hänsyn lill varans pris och övriga omständigheter med foghar kunnat förutsätta." Paragrafeninnehåller regler om vilken tidpunkt som skall läggas till grund för enfelbedömning. Frågan om en vara är felaktig skall enligt första stycket bedömasmed hänsyn till dess beskaffenhet när den avlämnas. Säljaren skall enligt detföreslagna lagrummets lydelse svara för fel som finns . Medavlämnande avses härvid det faktiska avlämnandet. Av8 § andra stycket i förslaget framgär att risken för en vara gär över påköparen när varan avlämnas. Detta innebär alltså all säljaren bär risken förvaran fram till avlämnandet även om köparen är i dröjsmål. Det anges emellertidi nämnda stycke ett undanlag från denna huvudprincip. Enligt detta undantagskall köparen bära risken för en försämring som inträffar efler det att köparenkommit i dröjsmål om försämringen beror pä varans egen beskaffenhet. Detfinns inte någon anledning att bedöma frågan om varan är behäftad med fel medutgångspunkt i förhållandena än då risken för varan går överpå köparen. Medhänsyn till att köparen enligt det angivna undantaget i 8 § andra stycket kankomma att bära risken för en vara redan före det faktiska avlämnandet anserlagrådet att bedömningen av om varan är felaktig uttryckligen skall knytas antill tidpunkten för riskens övergäng. Härigenom uppnäs ocksä en bättreöverensstämmelse med reglerna i 21 § i den föreslagna nya köplagen. mening bör därför orden "när den avlämnas" i första stycketav paragrafen bytas ul mot "när risken för varan går över päköparen". Likaså bör i andra stycket orden "efler avlämnandet"ersättas med "efter det att risken har gäll över pä köparen". Förslagetinnehåller i 22 § en uppräkning av de olika päföljder som kan komma i fråga vidfel i varan. Bestämmelsen ger ingen närmare information om förhållandet mellanolika päföljder. Iförsta stycket av 28 § föreskrivs att om avhjälpande eller omleverans intekommer i fråga eller inte kommer till ständ inom skälig tid efterreklamationen, köparen får kräva prisavdrag som svarar mot felet eller hävaköpet enligt 29 §. I fråga om hävningspåföljden innebär stycket en upprepningav informationen i 22 §, som det innehåller den materiella regeln omprisavdrag. Iandra stycket av 28 § sägs att köparen vidare har rätt till ersättning för vaddet kostar all avhjälpa felet, till den del denna kostnad inte är oskäligt högeller täcks genom att köparen erhåller ett prisavdrag. Lydelsen ger närmastintrycket att kostnaden för att avhjälpa felet är vad köparen maximalt kan fäersatt. I specialmoliveringen till bestämmelsen sägs tvärtom att om ersättningför avhjälpandekostnaden inte ger full kompensation för en felaktig vara, sädankan utgå genom prisavdrag enligt första stycket. Bestämmelsernaskulle kunna vinna i klarhet, om 22 och 28 §§ omformuleras på förslagsvisföljande sätt: "22§ Är varan felaktig, får köparen hälla inne betalningen enligt 25 §. Han fårvidare kräva att säljaren avhjälper felet eller företar omleverans enligt 26och 27 §§. Om varken felet avhjälps eller omleverans sker, får köparen krävaprisavdrag eller ersättning för att avhjälpa felet enligt 28 § eller häva köpetenligt 29 §. Köparen får dessutom kräva skadestånd enligt 30-32 §§". "28§ Om säljaren varken avhjälper felet eller företar omleverans inom skälig tidefler reklamationen, fär köparen kräva prisavdrag som svarar mot felet. Istället för prisavdrag fär köparen kräva ersättning för vad det kostar allavhjälpa felet, i den mån denna kostnad inte är oskäligt hög. Köparenhar dock inte rätt till prisavdrag vid köp av begagnade varor pä auktion." Genomförsvad lagrådet förordar, bör rubriken före 28 § ändras till "Rätt tillprisavdrag eller ersättning för att avhjälpa fel" och före 29 § sättas inen ny rubrik . Härigenom näs ocksä en bättreparallellitet med bestämmelserna om dröjsmål. 1989/90:89 Lagrådet Enligtdenna paragraf får köparen hålla inne så myckel av betalningen som fordras föratt ge honom "säkerhet för hans krav". Utformningen av paragrafenöverensstämmer med 11 § i det remitterade förslaget och med 19 och 27 §§konsumenttjänstlagen. I 42 § köplagsförslagel används däremot formuleringen attköparen får hålla inne sä mycket av betalningen som "motsvararkravet". Vid tillkomsten avkonsumenttjänstlagen uttalades att det i begreppet "säkerhet" liggerall konsumenten måste ges en marginal som medför atl del framstår som säkertalt det belopp som han håller inne kommer att täcka hans krav (se prop.1984/85:110 s. 225 och 258). I remissprotokollet återkommer detta uttalande vidbehandlingen av 11 § medan vad som anförs vid förevarandeparagraf är något mångtydigt. Del återgivna uttalandet bör givetvis varavägledande även här. Lagrådeterinrar om den ändring av paragrafens lydelse som lagrådet förordat under 22 §. Eftermönster av 40 § köplagsförslagel föreslås i förevarande paragraf att köparenvid fel pä varan skall ha rätt till skadestånd enligt principen om s.k. konlrollansvar,dvs. säljaren skall ersätta skadan om han inte visar alt det förelegat etthinder utanför hans kontroll för att avlämna felfri vara. Kontrollansvaret enligt 40§ köplagsförslagel gäller enligt andra stycket i paragrafen inte s.k. indirektaförluster enligt 67 § i förslaget. Enligt tredje stycket i 40 § har köparenalltid rätt till ersättning, om felet eller förlusten beror på försummelse påsäljarens sida eller om varan vid köpel awek från vad säljaren särskilt utfäst. Nägonuppdelning i direkta och indirekta skador förekommer inte i konsumenlköplagen.Medan det inte torde finnas något utrymme för skadeståndsskyldighel pä grund avförsummelser pä säljarens sida vid sidan av kontrollansvaret, kan otvivelaktigtett ansvar för särskild utfästelse komma i fråga även när kontrollansvaret ärtillämpligt. Enligt 40 § köplagsförslagel gäller skadeståndsansvaret på grundav särskild utfästelse också direkta förluster, då annars konirollansvaret ärtillämpligt. Även om det lorde bli ovanligt vid konsumenlköp att hinder för attavlämna felfri vara ligger utanför säljarens kontroll, bör skadeståndsansvaretinte vara mer begränsat vid konsumentköp än enligt allmänna köplagen. Lagrådetförordar därför att i paragrafen införs ell nytt tredje stycke av följande lydelse: "Köparen har alltidrätt till ersättning om varan vid köpet awek från vad säljaren särskiltutfäst." Paragrafenbehandlar köparens rätt till skadestånd i form av ersättning för prisskillnad,när köpet hävs på grund av dröjsmäl eller fel på varan. Om köparen gjort etttäckningsköp till högre pris, omfattar enligt första meningen skadeståndetersättning för prisskillnaden mellan de båda köpen. Enligt motsvarandebestämmelse i 68 § köplagsförslagel krävs att täckningsköpet gjorts med omsorgoch inom skälig tid efter det att köpet hävdes. Enligt specialmoliveringen tillförevarande paragraf skall ocksä krävas att täckningsköpel skett med"viss" omsorg och inom skälig lid efter hävningen.