prop · GD03110 · 1989-12-31 00:00:00 — Näringslivetsskattedelegation understryker att avskattningsperiodens längd inte färbegränsas, att en höjning av rabatten bör övervägas för att nå åsyftad effektsamt att anstånd bör medges med inbetalning av den skatt som belöper påreservupplösningen. Skälen för mitt förslag:Av flera skäl är det angeläget att de nya reglerna kan tillämpas fullt ut såsnart som möjligt. Förslaget att de gamla reserverna skall skattas av till dennya, lägre skattesatsen möjliggör också en förhällan-devis kortavskattningsperiod. Här bör också beaktas att företagen, lät vara i varierandeomfattning, har möjlighet att föra över en del av gamla reserver till surv. Uppskov med beskattningenbör medges vid återföring av resultatutjämningsfond samt reserver i lager ochpågående arbeten. Avsättning till internvinstkonto omfattades inte avförslaget i lagrådsremissen. Med hänsyn till att sådana avsättningar i vissafall kan uppgå till betydande belopp anser jag dock attuppskov bör medges även vid upplösning av sådana reserven Prop. 1989/90; 110 Jag har tidigare föreslagit att skadeförsäkringsföretagensavdragsrätt för avsättning till regleringsfonder för trafikförsäkring ochutjämningsfonder avskaffas. Avskattningsfrågan bör dock utredas vidare (jfravsnitt 8.8.3). Jag avstår därför frän att nu lägga fram något förslag om hurdessa fonder skall återföras till beskattning. a. aktiebolagens möjligheter till reserveringar ilager m.m. har begränsats genom lagsdftning (prop. 1989/90:50,SkUlO, SFS 1989:1021). Detta innebär att likviditetseffekterna vidavskattningen minskar något. Avskattningsperioden bör därför kunna förkortastill fyra ån Förekomsten av rabatter skulle medföra att företagen likväl skullefä möjligheter att genom lageruppbyggnad eller ökade nedskrivningar uppnå betydandeskattevinsten Jag föreslår därför att rabatter inte skall utgå. I gengäldbehöver några spärregler för lagerreservuppbyggnad inte införas. Avskattningsregler utan rabatter medför en budgetförstärkningi förhällande till URF:s förslag. Reglerna blir ocksä enklare att tillämpa dånågot krav pä maximal survavsättning inte behöver införas. Mot bakgrund avdetta bör uppskovsbeloppet fördelas jämnt över perioden så att perär återförs vid taxeringarna 1992 - 1995. De återförda beloppen bör beaktas vid debiteringen avpreliminärskatt. Jag avser att senare återkomma till de frågor som aktualiserasi det sammanhanget. För aktiebolagens del kommer den skattepliktiga intäktenatt beskattas med skattesatsen . För enskild näringsverksamhet skullelikviditetspåfrestningen bh större än för akdebolag om intäkten både grundaregenavgifter och träffas av full inkomstskatt. Det finns därför skäl att inteta ut fulla egenavgifter utan enbart skattedelen - den särskilda löneskatten.En skattskyldig som önskar det bör dock ha möjlighet att låta intäkten bliförmånsgrundande. I sådana fall skall fulla egenavgifter tas ut. Dessa regler är avsedda att gälla för de enskildanäringsidkare som efter skattereformen väljer att driva verksamheten vidare isamma företagsform. Näringsidkare som vid eller efter övergängen byterföretagsform och går över till aktiebolag bör få en möjlighet att lösa upp degamla reserverna i aktiebolaget. Avskattningen kan dä ske till en skattesats om30 %. URF föreslär att någon obligatorisk avskattning inte skallske för fysiska personer redan vid 1992 ärs taxering. I stället får motsvarandehögre belopp tas upp till beskattning vid taxering med ett tillägg om10 %. Utnyttjas den möjligheten skall - om uppskovsbeloppet vid 1992 ärstaxering fastställs till 100 - vid 1993 ärs taxering tas upp 52,5 (25 - 10 %av 25 + 25) och vid 1994 och 1995 ärs taxeringar vardera 25. Bakgrunden till URF:s förslag i denna del är att de skattskyldigaskall få pä sig att ta ställning till i vilken företagsformavskattningen av reserverna skall göras och hur verksamheten skall bedrivasfortsättningsvis. Det argumentet för en senareläggning av avskattningen gälleralltjämt, särskilt som frågan om SRM och handelsbolagens beskattning skallutredas vidare. URF:s förslag bör därför genomföras. Med hänsyn till bl. tidenbegränsats från fem till fyra är finns det inte tillräckliga skäl att räkna upp det senarelagdaavskattningsbeloppet med ett 10-procentigt tillägg. Det innebär - för att knytaan till det tidigare exemplet - att den sammanlagda intäkten vid 1992 och 1993års taxeringar blir 50 oavsett hur avskattningen fördelas mellan dessa ån Även för de enskildanäringsidkarna gäller att surven kan absorbera en stor del avavskattningsbeloppet. Likviditetseffekterna blir i de flesta fall begränsade.Har näringsidkaren ett stort och maximalt nedskrivet lager kan effektenemellertid bli mer kännban Jordbrukare med djurbesättningar hör ofta till dennakategori. Jag vill därför erinra om att mitt förslag (avsnitt 8.3.2) att djurskall fä värderas till av den genomsnittliga produktionskostnaden ledertill att storleken av de lagerreserver som skall återföras till beskattningminskar högst betydligt. 8.13.2Regler för banker m.fl. Mitt förslag: Definansiella företagens obeskattade reserver - värderegleringskonton m.m. -återförs i sin helhet till beskattning vid 1992 ärs taxering. Skatten sombelöper på uppskovsbeloppet debiteras taxeringsåren1992 - 1995 resp. år. Någon rabatt utgår inte. URF:s förslag: Obeskattadereserver återförs under tre än Uppskovsbeloppet fastställs vid 1992 ärstaxering och tas upp till beskattning med minst 25, 25 resp. undertaxeringsåren 1992- 1994. Rabatt utgår med högst av det återfördabeloppet. Remissinstanserna:Riksbanken och bankinspektionen anser att förslaget är bra frånkapitaltäckningssynpunkt. Bankinspektionen anser dock att avskattningen - ivart fall när det gäller banker som är beroende av internationell rating - börske med ett engångsbelopp. Från de finansiella företagens sida är man kritiskmot förslaget. De anser att avskattningen leder dll försämrad konsolideringsgradäven om soliditeten förbättras. Rabatten bör vara generösare. Som ettalternativ till rabatt bör få tillämpas. Skälen för mitt förslag:De särskilda villkor som gäller för vissa företag i den finansiella sektorn harredovisats tidigare (avsnitt 8.8.2). För i första hand bankerna gäller att defyller viktiga samhällsfunktioner och dessutom är de föremål för en löpandevärdering av olika internationella ratinginstitut. För banken finansbolag,kreditaktiebolag, fondkommissionsbolag m.fl. gäller fno.m den 1 februari 1990skärpta kapitaltäckningskrav (prop. 1989/90:43. NU15, SFS 1989:1086-1095).Kapitalkraven har anpassats dll den internationella nivå som föreslagits av dens.k. , ett samarbetsorgan inom 10-gruppen, dll vilken hön De föreslagnareglerna med ett uppskovsbelopp som intäktsförs under ett antal är är mindrelämpliga för företag med internationellt anpassade kapitaltäckningskrav. Jagdelar därför bankinspektionens uppfattning att avskattningen lämpligast börske med ett engångsbelopp så att de upplösta re- serverna efter avdrag föravsättning dll surv kan tas upp till beskattning och pä en gäng kanföras över till eget kapital. Den likviditets- och lönsamhetspäfrestning somengångsavskattningen kan innebära bör lösas genom att skattebeloppet fårerläggas under ett antal är. Den här beskriva teknikenbör tillämpas inte bara på bankerna. Skillnaderna mellan bankerna och andrainstitut pä de finansiella marknaderna tenderar alltmer att suddas ut. Jaganser därför att gemensamma bestämmelser bör gälla för alla nu aktuella företagsom kommer att lyda under kapitaltäckningsregler Däremot anser jag inte attt.ex. dotterföretag - givetvis förutsatt att dessa inte själva lyder underkapitaltäckningskrav - till sädana företag bör omfattas av reglerna. URF diskuterar ettalternativ där skatten pä det skattepliktiga beloppet skulle fastställas vid1992 ärs taxering och att avskattningen därmed skulle göras till en uppbördsfräga(SOU 1989:34 not 3 s. 346). Nackdelen med metoden är enligt URF att en sådanregel fordrar kompletterande bestämmelser för avräkning av förluster underavskattningsperioden. När det gäller de finansiella företagen anser jag inteatt några avräkningsregler för förluster behövs. Av tekniska skäl anser jagatt ett uppskovsbelopp bör bestämmas även för banker m.fl. Beloppet skall sedanomedelbart återföras till beskattning. Skatten på uppskovsbeloppet debiterassedan som om den belöpte på beskattningsår som taxeras 1992 - 1995.Likviditetseffekterna blir därmed desamma som för icke finansiella företag. Mitt förslag:Gamla outnyttjade förluster enligt lagen (1960:63) om förlustavdrag får avjuridiska personer dras av vid den första taxeringen i det nya systemet.Uppkommer underskott får detta föras vidare enligt de nya reglerna. Fysiskapersoner fär motsvarande avdrag antingen från sin taxerade förvärvsinkomsteller från inkomst av kapital. För alla skattskyldiga gäller att reaförlustersom inte kunnat utnyttjas och vissa förluster i rederirörelse m.m. förs över idet nya systemet pä i huvudsak oförändrade premisser. URF:sförslag: Överensstämmer med mitt. Remissinstanserna:Inga invändningar har framförts mot förslaget. Skälen för mitt förslag:Jag har tidigare föreslagit att alla aktiebolags inkomster skall beskattas ien enda förvärvskälla och att begränsningarna i rätten att räkna av t.ex.underskott av rörelse i utlandet och rederirörelse m.m. från annan inkomstavskaffas. Underskott skall få dras av vid taxeringen för det närmast följandetaxeringsåret (avsnitt 8.5). Juridiska personer utom dödsbon bör vid övergångenfå föra över sina gamla förluster till det nya systemet och räkna av dessa motinkomsten av näringsverksamhet. I de fall nuvarande regler innebärbegränsningar i rätten att kvitta underskott mot andra slags inkomster börmotsvarande gälla för gamla underskott även i det Enskildanäringsidkares gamla outnyttjade förluster får dras av antingen motförvärvsinkomst eller mot inkomst av kapital. Övergångsreglernaflnns i lagen om upphävande av lagen (1960:63) om förlustavdrag, i punkterna 5och 6 av övergångsbestämmelserna till KL och i punkterna 6 och 13 av övergångsbestämmelsernatill SIL. Mittförslag: Rätten till avdrag för värdeminskning på inventarier och andratillgångar som skrivs av enligt inventariereglerna halveras vid 1991 årstaxering till vinstdelningsskatt och särskild vinstskatt. Begränsningen gällerendast anskaffningar efter . Undantag görs för sådanaanskaffningar som grundas på skriftligt avtal som ingåtts senast nämnda dag.En möjlighet dll dispens införs för vissa omstruktureringssituationen Skälen för mitt förslag: URF föreslår - i syfte attbegränsa skattemässigt betingade lagerreservuppbyggnader inför övergången - attsärskilda spärrregler införs. Jag har redogjort för skälen till attsådana regler inte bör införas för lager (avsnitt 8.13.1). För att underlätta övergången till det nya skattesystemettogs ett första steg mot en ny företagsbeskattning (prop.1989/90:50, SkUlO, SFS 1989:1016 - 1023). Bolagsskattesatsen sänktes från 52 %fill för aktiebolag och flertalet andra juridiska personen meddetta togs rätten till avdrag för avsättning till allmän investeringsfond bortsamtidigt som utrymmet för lagernedskrivning begränsades. Som framgått innebärmitt här framlagda förslag att bolagsskattesatsen vid taxering sänkstill och att vinstdelningsskatten avskaffas. Sänkningenav bolagsskattesatsen mellan inkomståren 1990 och 1991 blir alltså 10procentenheten För företag som betalar vinstdelningsskatt kommer skillnaden iskattesats att bli betydligt större. Det rör sig om en sänkning från till . För företag med brutna räkenskapsår som betalar särskildvinstskatt kan skattesatsen vid 1991 ärs taxering uppgå till . Såstora skillnader i skattesats mellan inkomståren 1990 och 1991 ger företagenett incitament att tidigarelägga avdrag i en omfattning som annars inte skulleha varit företagsekonomiskt modverad. Ett verksamt inslag i en sådanskatteplanering skulle vara att anskaffa inventarier och utnyttja rätten tillvärdeminskningsavdrag. Det ärfrån allmän synpunkt inte önskvärt att skatteomläggningen driver fram enefterfrågan på avskrivningsunderlag. Särskilda regler bör därför införas föratt begränsa de skattemässiga vinsterna av sådana avdrag vid taxering.Reglerna bör ta sikte på värdeminskningsavdrag pä inventarier och andratillgångar för vilka samma avdragsregler är tillämpliga. Åtgärden bör endastbli tillämplig vid taxeringen dll vinstdelningsskaft och fill särskildvinstskatt. Reglerna bör utformas så att skatteeffekten av ett värdeminsk- 39 1989/90. Nr 110 Del 1 ningsavdragvid taxering blir ungefär samma oavsett om företaget betalarvinstdelningsskatt eller inte. Det är bakgrunden till att regeringen i anslutning tillatt lagrädsremissen beslutades lämnade en skrivelse till (skn1989/90:84) med meddelande om kommande lagstiftning på grundval av förslaget ilagrådsremissen. Syftet med att lämna en sådan skrivelse var att nya reglerskulle kunna till-lämpas på inventarieanskaffningar m.m. som skett efter den 26januari 1990. Innebördenav förslaget är att rätten till värdeminskningsavdrag halveras vid 1991 ärstaxering till vinstdelningsskatt och särskild vinstskatt. Med hänsyn till dentekniska utformningen av vinstdelningsskatten och den särskilda vinstskattenbör begränsningen göras i form av att en del av det värdeminskningsavdrag sommedgetts vid taxeringen till statlig inkomstskatt återförs till beskattning. De nyareglerna bör alltså endast avse inventarier och andra tillgångar som anskaffatsefter . Undantag bör göras om en sädan anskaffning grundaspa ett skriftlig avtal som ingåtts senast nämnda dag. I övrigt innebärförslaget i lagrådsremissen att alla inventarieanskaffningar omfattas avbegränsningen. Till grund för förslaget ligger bedömningen att en regel tnedlängre gående undantag riskerar att bli verkningslös. Förslaget bör dockmodifieras på en punkt. Det kan finnas anledning att undanta inventarieanskaffningarm.m. som görs till följd av strukturrationaliseringar En möjlighet förlänsskattemyndigheten att befria från tillämpningen av begränsningsregeln bördärför införas för sådana fall. 8.14 Avdragsrätt för bidrag till FoU m.m. Mittförslag: Bemyndigandet för regeringen - eller myndighet regeringen bestämmer -att förordna om avdragsrätt för bidrag till viss forskning, visstutvecklingsarbete eller viss museiverksamhet avskaffas. Avdragsrätten förbidrag till forskning och utveckling skall fortsättningsvis följa endast av degenerella reglerna. Nuvarande avdragsrätt för bidrag till Stiftelsen lagregleras. Bemyndigandet för regeringen - eller myndighetregeringen bestämmer - till föreskriftsrätt i fråga om avdragsrätt för framtidautgifter för använt kärnbränsle m.m. avskaffas. URF:s förslag: URF föreslär att bemyndigandena behålls. Remissinstanserna: Frågan har inte berörts vidremissbehandlingen. Skälen förmitt förslag: I KL finns ett bemyndigande för regeringen - eller myndighetregeringen bestämmer - att förordna att bidrag till vissforskning, visst utvecklingsarbete eller viss museiverksamhet skall anses somavdragsgill driftkostnad i den skattskyldiges rörelse (punkt 18 andra stycket avanvisningarna till 29 S). Samma gäller i jord- och skogsbruk (punkt 1 åttondestycket av anvisningarna till 22 S KL). Bemyndigandetsom ursprungligen avsåg endast forskning och utveckling (FoU) tillkom genomlagstiftning (Ds Fi 1970:1, prop. BeU 59,SFS 1970:651). Genom lagstiftning är 1984 utvidgades bemyndigan- Prop.1989/90:110 det till att omfatta även bidrag till viss museiverksamhet (prop.1983/84:107 bil. 5, KrU 24, SFS 1984:715). Avsikten med utvidgningen var aftfillskapa avdragsrätt för bidrag till . Regeringen har med stöd av bemyndigandet utfärdatföreskrifter av angivet slag. gällande föreskrifter finns i förordningen(1975:127) om avdrag för bidrag till viss forskning m.m.(forskningsförordningen, ändrad senast genom SFS 1988:1154). Förordningengäller ärs taxering. Lagrådet framhåller att det är fullt klart attbemyndigandet strider mot innehållet i 8 kap 3, 5 och 7 SS regeringsformen.Bestämmelserna innebär att har exklusiv normgivningskompetens päskatteområdet och att denna inte kan delegeras. Det ursprungliga bemyndigandetinfördes före nya regeringsformen och stred inte mot dä gällande krav pånormgivning. På grund av punkt 6 i övergångsbestämmelserna till regeringsformengäller bemyndigandet utan hinder av att det inte tillkommit i den ordning somskulle ha iakttagits vid tillämpning av regeringsformen och det får utnyttjasäven efter ikraftträdandet av regeringsformen tills bestämmer annorlunda. 1 lagrådsremissen föreslogs att bemyndigandet skullebehållas och avse det utvidgade inkomstslaget näringsverksamhet (punkt 24 andrastycket av anvisningarna till 23 § KL). Som lagrådet framhåller innebär dettaatt regeringsformens krav pä normgivning kommer att gälla och attbemyndigandet blir olagligt. Föreskrifter av det slag som finns iforskningsförordningen mäste alltså ges i form av lag. Fråga uppkommer därför om att lagreglera avdragsrätten förbidrag till de institut som finns i forskningsförordningen. Det kanemellertid ifrågasättas om det - bortsett för - finns någotegentligt behov av en sådan åtgärd. som bemyndigandet tillkom utvidgadesavdragsrätten för FoU-kostnader generellt genom uttryckliga bestämmelser i (punkt 18 första stycket av anvisningarna till 29 S och punkt 1 åttonde styckettill 22 §). För avdragsrätt krävs numer att FoU:n "har eller kan antas fåbetydelse för den skattskyldiges rörelse" resp. jord- eller skogsbruk.Avdragsrätt föreligger även för kostnader för att få information om sådan FoU.Avdragsrätten avser såväl egen FoU-verksamhet (intern FoU) som kostnader föranskaffning av FoU-resultat frän utomstående (extern FoU). Till extern FoU hörbl.a. bidrag till utvecklingsbolag och forskningsinstitut. Vad som krävs för avdragsrätt är inte mer än att företagethar ett rimligt intresse av FoU-arbetet i näringsverksamheten. Avdragsrättföreligger däremot inte för sådan FoU som normalt helt faller utanförnäringsverksamheten (prop. 1970:135 s. 33). Med FoU avses såväl målinriktadforskning som grundforskning samt utvecklingsarbete (prop. s. 28 och 30).FoU-arbetet behöver inte vara rent vetenskapligt eller teoretiskt. Som exempelpå forskningsarbeten har i förarbetena nämnts - förutom teknisk FoU påindustrins, jord- och skogsbrukets områden - även andra slag av forskning somkommersiell och företagsekonomisk forskning, forskning om arbetspsykologi, arbetshygienoch arbetsskydd, personalvård, informationsteknisk forskning och forskning rörande miljövård. Bakgrunden till lagstiftningsingripandet var att praxisansågs vara alltför restriktiv i fråga om främst bidrag till FoU. Avdrag försådana bidrag medgavs tidigare i princip endast för vetenskapligt FoU-arbetesom hade en mer direkt eller påtaglig betydelse för bidragsgivarensintäktsförvärv. Den generella utvidgningen av avdragsrätten genom 1970 årslagstiftning har gett åsyftat resultat. Detta bekräftas av utgången i ettantal förhandsbesked (RÅ 1973 A 118, RÅ 1976 ref. 105 och RÅ 1987 not. Avsikten med bemyndigandet i fråga om FoU-bidrag har intevarit att tillskapa en avdragsrätt som inte följer av den generella regelnutan att förenkla förfarandet, undvika tvister och göra det enklare för enbidragsgivare att överblicka skattekonsekvenserna (prop. s. 36). Mot bakgrundhärav och med hänsyn till nuvarande mer generösa praxis anser jag att det intelängre är behövligt att särreglera avdragsrätten för bidrag till vissaFoU-institut. I de fall FoU:n i fråga har eller kan antas få någon betydelseför bidragsgivarens näringsverksamhet kommer avdrag även fortsättningsvis attmedges. I fråga om avdragsrätten för bidrag till är läget annorlunda. Avdragsrätt för bidrag tillTekniska Museet torde normalt inte komma i fråga utan en uttrycklig reglering.Enligt min uppfattning har en sådan anknytning till ochbetydelse för bl.a. industriföretagen att bidragen även fortsättningsvis börvara avdragsgilla. Avdragsrätten bör gälla i näringsverksamhet. Föreskrifter omdetta bör ges i form av en särskild lag. Lagrådet har också tagit upp ett annat bemyndigande. Detgäller bemyndigandet för regeringen - eller myndighet regeringen bestämmer -att utfärda årliga föreskrifter för beräkning av avdrag för belopp som företagsom driver kärnkraftsanläggning avsatt i räkenskaperna för beskattningsåret föratt täcka företagets utgifter för framtida hantering av utbränt kärnbränsle(punkt 1 b av anvisningarna till 41 S KL). Bemyndigandet infördes genom lagstiftning (prop.1978/79:39, SkU 18, SFS 1978:974) och gavs något ändrad lydelse genomlagstiftning (prop. 1980/81:90 bil.l, NU 60, SFS 1981:670). RSVutfärdar åriigen föreskrifter för avdragets beräkning (senast RSFS 1989:17). I lagrådsremissen föreslogs att bemyndigandet skullebehållas (punkt 5 av anvisningarna till 24 S KL). Som lagrådet framhåller börbemyndigandet upphävas eftersom det inte uppfyller regeringsformens nämdakrav pä normgivning. RSV kan fortsättningsvis utfärda rekommendationer i ämnet. 9.Kompletterande åtgärder och ekonomiska Prop.1989/90: no För att skattereformen skall ge ett tillfredsställanderesultat krävs kompletterande fördelnings- och bostadspolitiska åtgärden Jaghar samrått med cheferna för social-, utbildnings-, jordbruks- ochbostadsdepartementen samt statsrådet , som har föreslagit eller avseratt föreslå de åtgärder som jag kortfattat redogör för nedan. I detta avsnitt redovisar jag budget- och fördelningseffekterav de av mig föreslagna skatteändringarna i kombination med de fördelnings- ochbostadspolitiska åtgärderna. Redovisningen av de bostadspolitiska åtgärder somhar ett direkt samband med skattereformen är något mera utförlig då förslaginom detta område kommer att läggas fram senare än inom andra områden. De refererade fördelnitigs- och bostadspolitiskaåtgärderna kan ses som en del av skattereformen då åtgärderna finansieras genombasbreddningar för olika skatter och då utfallet för barnfamiljer, pensionäreroch studerande inte vore fördelningspolitiskt tillfredsställande utan dessaåtgärden Skattereformen innebär att skattereglerna i störreutsträckning utformas med utgångspunkt från skattesystemets fundamentalauppgifter, nämligen att finansiera offentliga utgifter och att skapafördelningseffekten Andra mål får därmed i större utsträckning tillgodosesgenom åtgärder utanför skattesystemet. 9.2.1 Beskattning, subventionering och flnansiering Systemen för fastighets- och kapitalinkomstbeskattning harett nära samband med de statliga systemen för finansiering och subventioneringav bostaden Det är kombinationen av dessa fyra regelsystem som bestämmer bostadsutgifternastotala nivå efter skatteeffekten De av mig förslagna skatteändringarna ledertill ökade bostadsutgifter genom ändrad fastighetsbeskattning, breddatunderlag för mervärdeskatt, införande av miljöskatter samt reduceradskattelättnad för ränteutgiften Den senare effekten balanseras dock av enmotsvarande skattelättnad för löneinkomster och innebär således ingentillkommande likviditetsbelastning. Förändringen av kapitalinkomstbeskattningenkräver justeringar av de statliga räntebidragen för bostäder med hänsyn tillmålet om neutralitet mellan skilda ägar- och upplåtelseformen Den i många fallkraftiga ökning av bostadsutgifterna som följer av dessa förändringar är rimligmed hänsyn till de betydande skattesänkningarna men kräver samtidigten justering av bostads- och barnbidragen för att ge godtagbarafördelningseffekter för ekonomiskt svaga gruppen 9.2.2 Räntebidrag ochräntelån Prop. Vidnuvarande regler utgår räntebidrag för skillnaden mellan en beräknad ränta ochen s. k. garanterad ränta. Den garanterade räntan för egnahem uppgår till 4,9 %under det första året och upptrappas per än Vid en räntenivå på t.ex.12 % utgår således räntebidrag så att räntan efterbidrag i princip överensstämmer med den garanterade räntan pä . Denränteutgift som återstår efter räntebidraget är avdragsgill och ger därmed enskattelättnad pä vid skattesatsen . Nettoräntan efterbidrag och skatt för egnahem uppgår därmed till .