prop · GD03151 · 1989-12-31 00:00:00 — Normalt skogsbmk med gällande hänsynsregler och kunskapom lämpliga trädslagsval torde i de flesta fall vara nog så godamiljökomplement som att vidga boendearean utöver vad som är direkt nödvändigtför mindre djurhållning och husbehovsodlingar. LänsstyrelsenviU inledningsvis nämna att praxis i länet är sådan att tomtstorlekama när detär fråga om helårsbosättning tillåts variera inom ganska vida ramar alltberoende på förhållandena i det enskilda fallet. Då en bostadsfastighet bildasför befintlig bebyggelse är det ibland lämpligt att låta fastigheten blirelativt stor för att få anpassning tiU hävdad tomtmark samt bevarabebyggelsemiljön och ta tillvara byggnadskapitalet. I fråga omfritidsfastigheter för ny bebyggelse gäller en betydligt restriktivare inställningtill att bilda stora fastigheter beroende på att det ofta finns konkurrerandemarkanspråk t.ex. för rörligt friluftsliv eller skogsbmk. Irapporten diskuteras olika förhållanden och faktorer som bör vägas in ibedömningen av när bostadstomter på landsbygden bör kunna göras större änvanligt. kan för sin del instämma i resonemangen. Länsstyrelsenvill dock framhålla att tiUämpningen inte bör bli sådan att bostadstomterutanför tätortsområdena alltid skall kunna göras större än vad som är bmkligtnu. Särskilt i de tätortsnära delama av länet kan risken för konflikter mellanolika markanspråk vara stor. Hanteringen av sådana konflikter och bedömningenav hur bl.a. kultur-, milj[f]M och naturvårdsaspekter bör vägas in iprövningen kommer att underlättas genom de översiktsplaner enligt PBL som nuhåller på att arbetas fram i kommunema. Efterfrågan på bostadsfastigheterkombinerade med mindre djurhållning är mycket stor i länet. Ägaraa vill oftahålla fler djur än vad som är lämpligt med hänsyn till slitaget på marken.Dessa aspekter bör vägas in i bedömningen av lokaliseringen och utformningen avfastighetema. Irapporten (s. 84) berörs frågan om samordningen mellan fastighetsbild- 95 I rapporten nämns att bostadsfastig- Prop.1989/90:151 heter som skall ha funktioner utöver plats för normalt boende kankomma Bilaga 3 att innehålla mark som inte ryms inom tomtbegreppet enligt16 § naturvårdslagen. Nuvarandelagstiftning och praxis utgår från att man bör sträva efter att fastighet ochtomt enligt naturvårdslagen skall sammanfalla. Det är en bra princip somlänsstyrelsen anser att man skall hålla fast vid. Framförallt blir det enklareoch klarare för fastighetsägare och allmänheten om de rättigheter ochskyldigheter som följer med tomtbegreppet i naturvårdslagen ansluter tillgränser som är markerade och kan iakttas på marken, som vanligen är fallet medfastighetsgränser genom staket m.m. Enligtlänsstyrelsens mening kan det i praktiken bli svårt att upprätthålla tidigareallemansrättsliga tillgänglighet till ett markområde som får ingå i enbostadsfastighet, även om all mark formellt inte får tas i anspråk som tomt inaturvårdslagens mening. Som exempel kan nämnas att det i länet redan nuförekommer fall då önskemål finns att bilda bostadsfastigheter inomstrandskyddsområden med plats också för hållande av någon enstaka häst. Det kanantingen vara fråga om nybildning av fastigheter eller om utökning avbefintliga bostadstomter med betesmark. En sådan fastighet i storleksordningen10.000 - torde i många fall komma att i sin helhetuppfattas som icke allemansrättsligt tillgänglig oberoende av hurtomtplatsavgränsningen enligt naturvårdslagen skett. Om hästhållningen upphöroch fastigheten övergår till en ren bostadsfastighet torde deallemansrättsliga tillträdesmöjlighetema kunna inskränkas ytterligare. Länsstyrelsenvill med hänsyn till ovanstående synpunkter förespråka stor försiktighet medatt tillskapa omfångsrika bostadsfastigheter som berörs avstrandskyddsbestämmelser. När det däremot gäller bildande av fastigheter förnäringsverksamheter bör inställningen vara mera liberal. Vänersborgskommun (kommunstyrelsen): Rapportenföreslår att de allmänna lämplighetskraven för fastighet kompletteras med enbestämmelse som markerar att bebyggelsefastighet skaU ges en sådan utformningsom behövs för en god miljö. Man vill ge ökat utrymme för att tillåtafastighetsbildning så att kompletterande funktioner till boendet, exempelvismindre djurhållning eller mindre odling, kan ske inom egen bostadsfastighet pålandsbygden. Förslaget att tillåta kompletterande funktioner till boendet inomegen bostadsfastighet avser inte fritidsfastigheter. Kommunstyrelsenanser dock att föreslagna ändringar i denna del är bra, dock kanantalet "överstora" bostadsfastigheter komma att öka mycket kraftigtvilket kan få konsekvenser ur bl.a. aUemansrättslig synpunkt, måstetomtbegreppet ytterligare preciseras om inte problem skall uppstå med utökadprivatisering vid bildande av "överstora" bostadsfastigheter inomstrandskyddsområden, måsteregleraa om planmässiga överväganden vid fastighetsbildning 96 utom detaljplanytterligare preciseras för att motverka ökad ägosplittring Prop.1989/90:151 nära tätorter och sammanhållen bebyggelse. bör klarare regler uppställas för gränsdragningen mellan lantbmksfastigheteroch bostadsfastigheter med kompletterande funktioner. Det är bra att man i tillämpningen av reglema nutillåter att även kompletterande funktioner till boendet (främst för husbehovs-eller av hobby- och fritidskaraktär) får inrymmas i bostadsfastigheten.Samtidigt skapar detta osäkerhet hos både sakägaraa och förrättningsmännen huren sådan liberalisering av regleraa i praktiken skall tillämpas. Skellefteåkommun har i sitt yttrande åskådliggjort detta och krävt en skärpning avmotivtexten. delar denna uppfattning. Medde föreslagna möjligheteraa till stora bostadsfastigheter bryts sambandet medtomtbegreppet i NVL och PBL (s. 84 och 92). I vilken månfastighetsbildningsmyndigheten (FBM) i dessa fall får en utökad samråds-ochinformationsskyldighet mot berörda myndigheter och sakägare bör utvecklas imotiven, altemativt i LMVs anvisningar. Mananser att fastigheter på landsbygden behöver vara större än motsvarande itätort. Dettakan lätt motiveras av praktiska skäl och det finns inte anledning att orda såmycket därom. Att en anpassning bör kunna ske till kultur och naturmiljönvilket föreslås är också naturligt och önskvärt. Vadsom uppenbarligen är svårt att på begripligt sätt motivera är de hänsyn manvill ta till motionen 1985/86:Bo 407 (fp). I denna motion skriver man att detär en fördel om tomten är så stor att hästar och får kan beta där och utrymmefinns för odling av grönsaker m.m., detta för att göra det mer attaktivt att bopå landet. Omdetta säger man (på s. 102) "Ett hobbyintresse av tiUfäUig beskaffenhetbör inte läggas till gmnd för fastighetsbildning utan bör i förekommande falltillgodoses genom nytGanderätt". 68 säger man följande om samma sak. "Vad som avses med mindedjurhållning är naturlivtvis inte entydigt men det bör rimligen vara fråga omett fåtal djur. Det kan också vara fråga om ett antal ridhästar som innehas avhobbyintresse." 79 skriver man vidare. "Det är självklart att arealen för deifrågavarande bostadsfastighetema bör anpassas efter storleken på den avseddadjurhållningen." Förrättningslantmätarensom skall bilda fastigheten skall alltså avgöra om sökandens hobbyintresse är av tillfällig natur eller inte, och han skaU avgöra om fastigheten lämpar sig för en ko och 4 får eller kanske en häst och 12 höns. 7 1989/90. I sami Nr 151 Hela motivtexten bör idetta avseende skärpas tiU om inte tillämpningen Prop. 1989/90:151 av lagenskall bli väl godtycklig. Hänsyn bör rimligtvis även tas till Bilaga 3naturresurslagen som ju indirekt via PBL och översiktsplaneringen påverkaräven fastighetsbildningen. Enömsesidig anpassning mellan FBL och taxeringsbestämmelseraa borde även ske. Manhar här olika praxis vid bedömning av vad som skaU klassas somjordbmksfastighet. Vidny- eller ombildning av bostadsfastighet inom glesbygd bör, fömtom mindredjurhåUning och trädgårdsodling m.m., även beaktas möjlighetema att påfastigheten bedriva småindustrien verksamhet, verkstadsrörelse, utrymmen föråkerirörelse, eller annan rörelse som erfordrar utrymmen för exempelvisentreprenadmaskiner, skogstraktorer och liknande. Kommunen instämmer iutredningens förslag att bostadsfastighet i glesbygd bör kunna ges en sådanarealvidd att fördelana att bo i glesbygd, inte minst de miljömässiga, kantillvaratagas. Detta gäller speciellt för områden där konkurrensen om mark förandra väsentliga intressen är ringa. Genomändringen i 3:1 FBL öppnas möjlighet att bilda större bostadsfastigheter pålandsbygden. Flera byggnadsnämnder är dock med hänsyn till tidigare praxis vidöverprövning av bygglov, tveksamma till förslaget. Det är därför angeläget atti propositionen klargöra att bildandet av en stor bostadsfastighet inte kanåberopas som särskilt skäl för att få uppföra ytterligare bostadsbyggnader. Deförbättrade möjligheteraa att bilda bostadsfastigheter även med annan mark ändet som i traditionell mening betraktas som tomtmark bör på ett positivt sättkunna medverka till att vända en negativ befolkningsutveckling ute i glesbygdenoch välkomnas därför av kommunen. Naturvårdsverkethar i stort sett inga invändningar mot att fastigheter för bebyggelse görs större än utom inom områden där det finns särskilda naturvärden, allemansrättsliga intressen eller inom strandskydds områden. Särskilt inom strandskyddsområden bör den nuvarande restrik tiva synen på fastigheteraas storlek vid fastighetsbildning bibehållas. En fastighet som bildas kring befintlig bebyggelse inom strandskyddsområde får inte ges större omfattning än vad som avgränsas som tomt enligt 16 § naturvårdslagen. Annars är risken stor för att hela det avstyckade området privatiseras. Att i efterhand komma tillrätta med sådan privatisering är komplicerat. Naturvårdsverketanser att tillskapandet av större bostadsfastigheter i Prop. 1989/90:151vissa undantagsfall kan vara ett lämpligt sätt att vårda intressanta natur- Bilaga 3 och kulturmiljöer. Stor försiktighet måste dock iakttas vidtillämpningen så att inte de allemansrättsliga intressena träds för när. Iförsta hand bör därför intressanta natur- och kulturlandskap ävenfortsättningsvis ingå i lantbmksfastigheter och hävdas av aktiva bmkare. Närdet gäller frågan om att skapa skyddszoner mot skogsavverkning kring bostadshusanser att detta normaU skall lösas med skogsvårdslagenshänsynsregler och inte genom fastighetsbildning. Författningsförslaget: 3 kap.1 § första stycket LMVföreslår att ordet "varaktigt" utgår ur lagtexten. Verket anser det angeläget att FBL har kvar en uttryckligbestämmelse om att fastighetsbildningar skall vara bestående på lång sikt. Ävenom det finns en hel del som stöder LMV:s förslag befarar riskerar att varaktighetskravets betydelse successivt kommer attminska vid den praktiska tillämpningen av FBL om ordet tas bort ur lagtexten.LMV anser enligt tredje stycket på s. 61 att kravet på varaktighet skall finnaskvar men att det skall mönstras ur lagtexten. haruppfattningen att den stund ordet "varaktighet" avlägsnas urlagtexten, så är också kravet borta. LMVanger bl.a. att förslaget utgör en anpassning till bestämmelserna i plan- ochbygglagen (PBL). anser att en sådan anpassning inte ärnödvändig. Dessutom sker en omfattande fastighetsbildningsverksamhet för andraändamål än bebyggelse, varvid en uttrycklig varaktighetsbestämmelse är avbetydelse. Naturvårdsverkettillstyrker förslaget att det vid fastighetsbildning för bebyggelse skallbeaktas att fastigheten får en utformning som behövs för en god miljö. 1 § andra stycket och 9 § första stycket avstyrkerförslaget, se ovan. Ifråga om fastighet som skall användas för bebyggelse föreslås att det allmännalämplighetskravet i 3 kap. 1 § FBL kompletteras med en föreskrift om att detvid lämplighetsprövningen särskilt skall beaktas att fastigheten får en sådanutformning som behövs för en god miljö. Beträffande samma paragraf föreslåsvidare att det s.k. varaktighetskravet utmönstras ur lagtexten. Vad som villåstadkommas genom de föreslagna lagändringaraa uppges vara att inom ramen förde allmänna lämplighetsviUkoren ge ökat utrymme för att tillåtafastighetsbildning så att kompletterande funktioner till boendet kan ske inomegen bostadsfastighet på landsbygden. Bostadsfastighet bör såluna, enligt vadsom sägs i rapporten, kunna innefatta mark för mindre djurhållning och mindreodling, t.ex. viss jordbmksmark eller annan mark i anslutning till bebyggelsen. Vadförst gäller den föreslagna kompletteringen av 3 kap. I § FBL med en särskild miljöföreskrift torde ändringen knappast innebära något nytt i 99 sak.Förslaget kan emellertid ändå vara motiverat av det skälet att häri- Prop.1989/90:151 genom ges tillfälle att göra förtydligade tillägg tillde nuvarandeförarbetena Bilaga 3 till 3 kap. 1 § rörande vilka allmänna lämplighetskravur boendemiljösynpunkt som bör vara uppfyllda för att få bilda en bostadsfastighet.LRF vill därför inte motsätta sig förslaget. LRFhar inte heller någon erinran mot att en bostadsfastighet skall kunna innefattamark för mindre djurhållning och mindre odling m.m. på sätt LMV förordar. LRFvill i detta sammanhang, liksom i sitt remissyttrande över förslaget till 1987års ändringar i jordförvärvslagen, understryka att om konkurrens om åker- ochskogsmark uppkommer mellan ett privat fritidsintresse och en areell näringsgrenmåste den senare verksamheten ges företräde. LRF vill ifrågasätta om inte dennasynpunkt är så viktig att den på lämpligt sätt borde komma till uttryck ilagtexten. Detframlagda förslaget om att utmönstra varaktighetskravet ur fastighetsbildningslagenvill LRF med bestämdhet ta avstånd ifrån. Varaktighetskravet fanns med redan iden lagstiftning som föregick fastighetsbildningslagen. Kravet utgör engmndpelare bland de villkor för fastighetsbildning som finns upptagna i 3 kap.FBL. Det är genom detta krav som säkras att en onödig splittring avfastighetsbeståndet för tillgodoseende av tillfälliga behov inte kommer tillstånd. Genom regeln hindras att fastigheter bildas för ändmål som kan beräknasbli av betydelse huvudsakligen enbart för den aktuelle innehavaren. Det börgenom särskilda motivuttalanden vara möjligt att motverka risken för attvaraktighetskravet hävdas på ett överdrivet sätt i dagens föränderligasamhälle. Enligtnuvarande praxis har till bostadstomt förts mark med tomtkaraktär och endast iundantagsfall åker eller skogsmark av någon betydelse. Genom de nu föreslagnaändringarna blir det möjligt att i större utsträckning än tidigare bilda tomtersom medger djurhållning, potatisodling för eget behov m.m. Den ökadeflexibiliteten är i vissa fall nödvändig för att tillgodose önskemål om attbevara en levande landsbygd. I andra fall kan den dock innebära en konkurrensom markunderlaget för det traditionella jordbmket. Vid konkurrens ommarkresurserna anser SLF att det yrkesmässiga intresset skall få dominera övermarkintresse för hobby- och fritidsändamål. I bygder med begränsad åkertillgångfinns också risk att en alltför liberal tolkning kan leda till att detyrkesverksamma jordbmket kan undandras alltför stor del av den tillgängligaåkern. Vidare bör som framhållits i rapporten s. 84 en noggrann avvägninggöras vid bildandet av stora bostadstomter med skog för husbehovsvirke och vedmed hänsyn till risken för att virkesråvaran annars inte kommer skogsindustrintillgodo. Beträffandebildandet av ytstora bostadsfastigheter inom strandskydds område anser SLF att det är viktigt att inte alltför mycket mark undandras allmänhetens möjlighet att beträda marken. Huvudprincipen bör även i fortsättningen vara att själva bostadstomten utgör tomtplats enligt 16 § 100 naturvårdslagenoch övrig mark utgör "extensivt" utnytGad tomtmark Prop.1989/90:151 som inte bör privatiseras genom staket, skyltar el. dyl. Avförättningskar- Bilaga 3 tan och handlingarna bör framgå bådebostadstomtens omfattning och bostadsfastighetens rättsliga avgränsning. Iövrigt anser SLF att kortsiktiga markbehov liksom kan lösas genomnytGanderättsavtal. nuvarande FBL påpekas i dess förord att inte mer mark bör läggas tiU än vadsom är nödvändigt för fastigheternas uppförande och som har karaktären av enbostadstomt. I ändring i lagen föreslås nu att det skall tillåtas ökat utrymmeför kompletterande funktioner. Bostadsfastighetenskall även kunna innehålla mark för exempelvis mindre djurhållning, odling etc. Dennaförändring i lagen anser vi vara till stor nytta för människor som vill bosättasig på landsbygden och som inte enbart vill ha ett boende utan ocksåmöjligheter tiU såväl aktiv växtodling som djurhållning, t.ex. hästar. Däremotanser man inte att önskemål om att få vårda det öppna landskapet skall utgöratillräckligt skäl för självständig fastighetsbildning. Från vår sida anser viatt bevarande av det öppna landskapet är så angeläget att det i speciellasituationer kan vara befogat med specieU fastighetsbildning. Det är inte alltidsom landskapsvårdsintresset på ett naturiigt sätt kan inrymmas i den sedvanligafastighetsbildningen. Iutredningen poängteras att allemansrätten inte skall försämras med anledning avförändringama i FBL. Vi vill understryka vikten av att allemansrätten inteförsämras, utan den ges en högre prioritet än fastighetsbildning som kan kommaatt ske i anslutning till sådan mark som är att betrakta som tillåten enligtallemansrätten. 4Fastighetsbildning för naturvårdens eller kulturminnesvårdens intressen i vissasärskilda fall Syftetmed den nya bestämmelsen i 3 kap 9 § är enligt LMV att möjliggöra genomförandetav fastighetsbildningsåtgärder för enskiU behov, som främjar natur- ochkulturminnesvården. Rent lagtekniskt innebär tillägget den otympligheten, gör ett undantag i andra stycket från undantagsbestämmelsen i paragrafensförsta stycke, nämligen att fastighetsbildning som främjar vården av natur- ochkulturminnesmiljön får ske även om fastighetsindelningen inte förbättras och enmer ändamålsenlig indelning motverkas. Tingsrätten vill för sin del ifrågasättaom just detta ändamål är av sådan vikt, att det eljest oeftergivliga kravet påpositiv nettoeffekt för fastighetsindelningen bör efterges. Rentpraktiskt torde "hänsynsparagrafen" bli svår att hantera. Enligt motiven tänker man sig att den, som önskar bilda fastighet i syfte att vårda ett odlingslandskap, i allmänhet är en lantbmkare i orten. Om sökanden inte är aktiv lantbmkare bör enligt LMV högre krav ställas på varaktighe- 101 En fömtsättning förtillämpningen av "hänsynspargrafen" bör dock Prop. 1989/90:151enligt LMV vara att det bedöms sannolikt att värdet av natur- eller Bilaga 3kulturvården kan garanteras. LMVantyder att det kan bli nödvändigt att kräva att marken ifråga avsätts tillnaturvårdsområde och att skötselplan fastställs för området, men att dettasannolikt kommer att bli fallet endast då det allmänna sökerfastighetsbildning. Tingsrätten - som delar LMV:s uppfattning att det i principbör vara möjligt att bilda "odlingslandskapsfastigheter" eUerge-mensamhetsanläggningar av denna karaktär vill emellertid ifrågasätta , omdet inte kommer att bli nödvändigt att även när enskilda söker sådan fastighetsbildningkräva en naturvårdsplan med skötselföreskrifter för att vården skall kunnagaranteras. Om detta krav finns bortfaller också behovet av en"hänsynsparagraf då lär fastighetsbildningen kunna ske på gmndval av nugäUande regler i FBL. Riksantikvarieämbetetoch statens historiska museer (RAÄ): RAAtillstyrker förslaget tiU ändring i 3 kap. 9 § fastighetsbildningslagen.Förslaget är direkt inriktat på att främja sådana intressen som har attbevaka. De överväganden som redovisas i rapporten föranleder inte någoninvändning. Ett påpekande kan dock göras beträffande vad som anförs på s. Avskiljande av mangårdsbyggnader från en jordbmksfastighettorde endast i sällsynta fall komma i fråga som en kulturvårdsfrämjandeåtgärd; de kulturhistoriska aspekteraa kan förmodligen tiUräckligt vältillgodoses inom ramen för ett normalt avstyckningsärende. Undantagsregelntorde däremot oftare kunna användas när det gäller att avskilja andraöverloppsbyggnader på en jordbmksfastighet, t.ex. kvamar, sågar eller andranumera mer sällsynt förekommande äldre ekonomibyggnader. Givetvis börföreträdare för kulturminnesvården kunna medverka med synpunkter även i falldär undantagsregeln inte tillämpas. Lantbmksstyrelsentillstyrker att möjligheten att bilda fastigheter för naturvårds- ellerkulturminnesvårdsändamål öppnas. Styrelsen vill emellertid poängtera attavsikten är att det skall kunna ske med stöd av en undantagsregel och attfastighetsbildningen inte får ske i strid med jord-eller skogsbmksnäringensintressen. Vid bildande av fastighet för naturvårdens intressen är detsärskilt angeläget att skötseln av marken är tryggad . En noggrannbedömning av varaktigheten bör krävas. Deområden för vilka vården avses främjas genom den föreslagna änd ringen i 3:9 FBL ingår normalt i en jordbmksfastighet. Den naturligaste lösningen för en främjad vård förefaller enligt lantbmks nämnden vara att de ekonomiska fömtsättningama förbättras för lantbu- 102 Vidare bör de nämnda formema av stöd, sponsring m.m. Prop.1989/90:151 riktastill jordbmksfastighetens ägare, d.v.s normalt tiU en aktiv lantbm- Bilaga3 Medhänvisning härtill och till övriga av LMV föreslagna ändringar i FBL och dessmöjligheter att positivt påverka natur- och kulturmiljön, torde den nyaundantagsbestämmelsen i 3:9 enligt lantbmksnämnden få liten betydelse. uppfattning föreligger dock en viss risk att med stöd avundantagsregeln kan genomföras fastighetsbildningsåtgärder som är tiUmen för lantbmket. För att undvika detta bör bestämmelsen på samma sätt som i3:9, första stycket FBL utformas så att fastighetsbildning endast får äga mm omen mer ändamålsenlig indelning inte motverkas. Pågmnd av den fortgående stmkturrationaliseringen och den teknologiskautvecklingen förändras fömtsättningaraa för odlingslandskapet. Det kan mångagånger vara svårt för den enskilde att vidmakthåUa det öppna landskapet medmodem produktion. Urlandskapsvårdssynpunkt kan det vara önskvärt att vidmakthålla en del av dessamiljöer. Om lämplighetskravet på alla fastigheter skall uppfyllas kan intealltid detta förenas med nämnda naturvårdsintresse. stödermöjligheten att med undantagsbestämmelser möjliggöra fastighetsbildning sominnebär ett tryggande av dessa miljöer. Emellertid får regeln inte användas såatt det traditionella jord- och skogsbmket kommer till skada eller attansträngningar och redan nedlagt arbete på tillskapandet av rationella enheterförsvåras eller blir tillspillogi-vet. Vadgäller kulturminnesvården bör särskilt uppmärksammas det speciella förhåUandetsom gäller att bevara stora och intressanta mangårdsbyggnader och herresäten.I dag avstyckas många sådana objekt, då de anses utgöra en belastning för jord-och skogsbmket. Det kan ofta vara en fömtsättning för att rädda byggnaderaaöverhuvud taget. Emellertid är denna utväg alltid inte den bästa urkuUurhistorisk synpunkt. Visserligen blir jordbmket av med en ekonomiskbelastning men skiljer man byggnader från sitt sammanhang. Denbevarandeintressanta miljön, den s.k. herrgårdsmiljön, kan i vissa fall heltspolieras. Det man egentligen vill spara existerar inte längre efterfastighetsbildningen. Detsynes vara befogat med noggrann utredning av fastighetsbildningsärendet innansådan fastighetsbildning får ske. Ioch för sig kan nämnden acceptera att fastighetsbildning som främjar natur- eller kulturminnesvården får ske genom en undantagsbestämmelse i 3:9 FBL. Det finns dock en viss risk att undantaget blir regel. Kraven på markägaren bör därför ställas högt vad avser kunnande och varaktighet, i 103 all synnerhet om detgäller enskild person. Behovet av och sättet för Prop. 1989/90:151objektets skyddande bör styrkas av natur- och kulturminnesvårdande Bilaga 3myndigheter.