prop · GD03135 · 1989-12-31 00:00:00 — (prop.1989/90:116) bör emellertid utländska banker som etablerar sig genom filialhär i landet kunna få valutahandelstiUstånd på samma vUlkor som svenska banker. IEG:s kapitaUiberaliseringsdirektiv (88/361/EEC) sägs i artikel 4 att medlemsländemafår vidta de åtgärder av administrativ natur som bedöms nödvändiga av bl. a.skattekontrollskäl i samband med fria kapitalrörelser. Vilken typ avbestämmelser som kan anses förenliga med angivna syften är ännu oklart. En föratsättningsägs dock vara att dessa inte får till effekt att kapitalrörelsema hämmas. Detkan därför fömtses att olika begränsande regler för utlandsbetalningar kommeratt granskas och prövas i samband med förhandlingama mellan EFTA-länderna ochEG. De inskränkningar som föreslås i hanteringen av utlandsbetalningar ärmotiverade av skattekontrollskäl. Det är då viktigt att vi är beredda attompröva reglerna om och när fömtsättningarna förbättrats för ett intemationelltsamarbete på skatteövervakningens område. Närdet sedan gäller att på lämpligt sätt avgränsa den gmpp av institut på densvenska marknaden som bör kunna komma ifråga som valutahandlare och ange ivilken utsträckning verksamheten skall få bedrivas, finns det i huvudsak tvåolika synsätt att utgå ifrån. Det ena innebär att samtliga kreditinstitut somstår under myndighetstiUsyn också skall ha en principiell rättighet att bedrivahandel med valutor och göra utlandsbetalningar. Myndigheterna kan sedaninskränka denna rättighet utifrån vissa kriterier om lämplighet, institutetsnormala verksamhetsområde etc. Altemativetär att efter ansökan i varje enskilt faU utfärdar en auktorisationför valutahandel, varvid även i detta faU begränsade tillstånd bör kunna ges. Denpraktiska tillämpningen av dessa två metoder behöver inte skilja sig nämnvärt åt. En rätt att vara valutahandlare skall alltid gmndas på att institutet uppfyller krav på lämplighet m.m. Den avgörande och önskvärda förändringen från nuvarande förhållanden bör vara att vidga kretsen av presumtiva valutahandlare till att omfatta flera slag av kreditinstitut. Ett rimligt urvalskriterium kan då vara att samtliga institut som lyder under tillsyn av myndighet bör kunna komma ifråga som valutahandlare, således även t.ex. finansbolag och försäkringsbolag. Som nämnts bör också ut- 38 ländskabanker som har fått rätt att driva verksamhet genom filial i /90:135 kunna få valutahandelstillstånd. Med tanke på att redan det nu sagdainnebär en betydande utvidgning av antalet möjliga valutahandlare samt motbakgrand av vikten av en fungerande skattekontroll, anserjag att det bör krävastillstånd för att bedriva någon form av valutahandel. Riksbankenfår således göra en lämplighetsprövning i varje enskilt faU. Det är dåangeläget att denna prövning inte sker efter så hårda kriterier att denåsyftade breddningen och ökade konkurrensen inom valutahandeln motverkas. Någonbehovsprövning skall det inte vara fråga om. Vi bör i detta sammanhang varamedvetna om att braket av ansöknings- och prövningsförfaranden i intemationellasammanhang ofta ses som dolda regleringar. Dessa kan fömtses bli meruppmärksammade efter hand som den intemationeUa integrationen fortsätter. Dennuvarande beteckningen valutabank för institut som erhållit valutahandelstillståndfinner jag mindre lämplig med den liberalare och flexiblare tillståndsgivningsom nu föreslås. En bättre gemensam benämning är auktoriserad valutahandlare. Isamband med valutahandelstillstånden vill jag också något beröra frågan om valutaiimiter.Dessa reglerar bankemas nettopositioner i utländsk valuta. Syftena med limiterär dels att kontrollera kursriskema i valutahandeln, dels att begränsabankemas möjligheter att ändra sina positioner så att potentiella stömingar på valutamarknademakan minskas. Regleringen kan sägas omfatta såväl kvalitativa som kvantitativaaspekter på valutahandeln. Detär oklart om någotdera syftet varit tyngre vägande. ochbankinspektionens tillsynsområden kan här sägas gå i varandra. Omsorgen ombankernas risktagande är i första hand reglerat i bankrörelselagen med bankinspektionensom den närmast ansvariga myndigheten. rekommenderar inspektionen t. ex.limiter för bolag under dess tillsyn vid sidan om bankema. Fråganom kapitaltäckning för valutapositioner i alla slag a v kreditinstitut utredsnu både inom EG och i den s. k. . Svenska myndigheter kommerdärför inom en ganska snar framtid att behöva ta stäUning till behovet avlimiter från risksynpunkt. Vadsedan gäller de mer valutapolitiska aspekterna har det från bankhåU ifrågasattsom inte limitema, i och med att valutaregleringen slopats, bör reserveras förextraordinära förhållanden och knytas till den föreslagna valutaregleringslagen.Det har även påpekats att utländska bankfilialer i genom sinamoderbankers valutaverksamhet kan komma att få en konkurrensfördel gentemotsvenska banker. Valutalimitemamåste enligt min mening ses i ett intemationellt sammanhang. Braket av limiterpå bankemas, dvs. de stora professionella aktörernas, valutahandel är vanligt intemationelltsett. Liberaliseringen av kapitalrörelsema har inte ändrat det förhållandet. Valutapolitiskstabilitet ges med all rätt hög prioritet i det intemationella samarbetet.Förekomsten av valutalimiter ses som ett stabiliserande inslag icentralbankemas politik. Ävenför del har braket av valutalimiter utgjort ett traditioneUt inslag i valuta- och penningpolitik. Mer i formell mening har limitema varit knutna till valutaregleringen. Jag anser inte att det finns 39 tillräckliga skäl förSverige att avstå från ett valutapolitiskt instmment som är interaationelltvedertaget. Farhågoma för att svenska banker skulle komma i ett sämreaffärsmässigt läge gentemot utländska filialer här i landet får mot bakgmnd avdet internationella braket av limiter anses överdrivna. 3.4 Lagen om betalningar till och från utlandet 3.4.1 En för skattekontroll och statistik gemensamlag Mitt förslag: Degrandläggande reglema om betalningar till och från utlandet skall sammanföras ien särskild lag. Den skall innehålla bestämmelser om skyldighet att lämnauppgifter för att underlätta skattekontroll och för statistikändamål. Arbetsgruppensförslag: Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna: Huvuddelenav remissinstanserna har inte haft något att invända mot arbetsgrappensförslag. Några, t. ex. , Kooperativa Förbundetoch Företagens Uppgiftslämnardelegation, avstyrker dock att regler om bådestatistik och skattekontroll tas in i betalningslagen. Fondhandlareföreningengodtar att lagstöd ges för behov av betalningsbalansstatistik menavstyrker att betalningslagen utnyttjas för skattekontroll. I den månskattekontroll behövs får den frågan enligt lösas påannat sätt. anser att betalningslagen bör befrias frånföreskrifter som tillkommit av skattekontrollskäl och att sådana bestämmelserbör ingå i skattelagstiftningen. Företagens uppgiftslämnardelegation anser attförslaget innebär en sammanblandning av uppgiftskrav för tillsyn och förstatistik. Delegationen avstyrker förslaget till betalningslag och anser attdet första steget borde vara att samordna uppgiftskraven för betalningsbalans-och för handelsstatistik i övrigt mellan och statistiskacentralbyrån. Uppgiftskraven bör bygga på samma systematik som förväntas ske iden kommande lagen om den statliga statistikproduktionen. Riksåklagaren ochSvenska påpekar att det av betalningslagens lydelse bör framgåatt lagens syfte också är skattekontroll. Skälen för mitt förslag:Riksbanken sammanställer och presenterar den svenskabetalningsbalansstatistiken. Statistiken baseras i huvudsak på uppgifter frånstatistiska centralbyrån, från rapporteringssystem för betalningartill och från utlandet och från särskilda rapporter från banker, fondkommissionäreroch vissa större företag. De uppgifter som hämtas från statistiska centralbyrånavser offentlig statistik över varahandel, sjöfartstjänster ochhandelskrediter. Denna del av statistikinsamlingen behandlas inte vidare här.Övrig uppgiftsinsamling sker med stöd av föreskrifter i valutaförordningen. har storaförändringar gjorts i rapporteringssystemet för utrikesbetalningar. Systemethar efterhand gjorts alltmer effektivt. finns ettheltäckande datoriserat rapporteringssystem för betalningar till och frånutlandet, det s. k. BOK-systemet. Uppgifterom huvuddelen av tjänstehandeln, privata transfereringar och Prop. 1989/90:135 vissakapitaltransaktioner hämtas in via BOK-systemet, enligt vilket valutabankemapå magnetband rapporterar alla betalningar till och från utlandet som utförtsför kunders räkning och som överstiger . Varje betalning rapporterasseparat med uppgift om bl. a. den inhemska partens identitet, datum, valuta,belopp, betalningsändamål, motpartens land och, vid betalning tiU utlandet, motpartensnamn. Härigenomfår en heltäckande information om de betalningar över frigränsen . som sker genom BOK-systemet. Kravet på rapportering baseras påden gällande huvudprincipen, som kommer till uttryck i 10 a §valutaförordningen jämte föreskrifter, att betalningar till ochfrån utlandet skall gå genom valutabank. har dock ansett att en delavsteg från denna princip har kunnat göras utan att informationsinsamlingenväsentligt försvårats. Sålunda får transaktioner i vissa fall ske över konto iutlandet. Utjämnande av fordringar och skulder inom en koncem får ske i kvittningssystem.Riksbanken har för dessa fall föreskrivit särskild rapportering direkt tillriksbanken. Förvissa typer av valutatransaktioner har också bestämt att en särskildrapportering skaU ske direkt till . Det gäller bl. a. direktainvesteringar, lån och värdepappershandel. Det är här fråga om information sominte i sin helhet kan hämtas från BOK-systemet. I vissa fall sker transaktionemautanför banksystemet, t.ex. direktinvestering genom apport. Grandenför en god värdepappersstatistik har skapats genom att transaktionema måste gågenom av godkänd fondkommissionär som också ansvarar förrapporteringen. Ettannat område som omfattas av särskilda rapporteringskrav är köp och försäljningav resevaluta. Det är här inte fråga om betalningar till eller från utlandet.Ytterligare ett område som kräver särskild information avser direktainvesteringar. Denna information liksom uppgifter om återinvesteradevinstmedel hämtas in via enkäter till företagen. Efteren omfattande utvärdering inför avregleringen på valutaområdet har riksbankenfunnit att betalningsbalansstatistiken även fortsättningsvis bör baseras på ihuvudsak samma källor som . I det korta perspektivet delar jagriksbankens uppfattning. Det uppgiftsinsamlande som behövs förbetalningsbalansstatistiken kräver en ny legal gmnd när valutalagstiftningen inuvarande skepnad försvinner. Granden måste läggas fast nu och enligt minmening skapa föratsättningar så att man så långt det är möjligt kan anslutatill nuvarande regler på området. bör dock en översyn ske av systemetför att se om statistikuppgifterna kan samlas in på enklare sätt. Sompåpekades redan i prop. 1988/89:142 om fortsatt valutareglering, m. m. har regleringen - trots att den haft ett helt annat syfte - förbättrat möjligheterna till ett effektivt system för skattekontroll. En avveckling av valutaregleringen som genomförs fullständigt och därmed avser inte bara det materiella innehållet i lagstiftningen utan också formerna för betalnings- transaktionerna skulle därför väsentligt förändra fömtsättningama för skat tekontrollen. Detstår klart att kontroUfrågan kan ses som ett i huvudsak Prop.1989/90:135 intemt problem för de svenska skattemyndighetema utan ett problemsom för sin lösning kräver medverkan från skattemyndighetema i flertaletstater. En tillfredsställande nivå på skattekontrollen skulle därför kunnauppnås genom ett vidsträckt intemationellt samarbete. Visserligen har Sverigeträffat och träffar fortlöpande överenskommelser med andra stater om handräckningoch annat bistånd i skatteangelägenheter, men sådana överenskommelser har änså länge inte träffats med ett så stort antal stater att man därigenom kanbygga upp ett tillförlitligt kontrollsystem. Samarbetet måste bli vidare. Idetta sammanhang bör nämnas det arbete som bedrivits inom och med en multilateral konvention om samarbete inom skattekontrollområdet.Sverige har i detta arbete spelat en viktig pådrivande roll. Regeringenhar till överlämnat en proposition om godkännande av Europaråds- ochOECD-konventionen om ömsesidig handräckning i skatteärenden, m.m. (prop.1989/90:14). Frågan behandlas i . Det kan dock inteantas att ett så stort antal andra stater godkänner konventionen attkontrollproblemen löses i ett kort eller medellångt tidsperspektiv.Skattekontrollen bör därför, i avvaktan på ett väsentligt utvidgat intemationelltsamarbete, bygga på intema regler utformade just för detta ändamål. Deuppgifter som behövs för skattekontrollen är i huvudsak av samma slag sombehöver lämnas till för statistikändamål. Det är ur administrativsynvinkel en stor fördel för såväl uppgiftslämnama som myndighetema ominsamlandet av uppgiftema kan samordnas. Jag anser därför att också regler varssyfte är att skapa de nödvändiga fömtsättningarna för skattekontrollen bör tasin i lagen om betalningar tiU och från utlandet. Lagens bestämmelser börsålunda ligga till gmnd för såväl statistikinsamling somskattemyndighetemas möjlighet till kontroll av utlands-transaktionema. till betalningslagen bör tas in i en särskild förordning ombetalningar till och från utlandet. Attbåde statistik- och skattekontroUfrågor behandlas i lagen innebär inte att nuvarande ansvarsfördelning mellan berörda myndigheter bör föränd ras. Givetvis bör och övriga skattemyndigheter även i fort sättningen ha det huvudsakliga ansvaret för skattekontrollen på samma sätt som bör ha ansvaret för statistikfrågorna. Detta hindrar inte att liksom också tar till vara skattemyndighetemas intressen när fråga är om uppgifter som även rör betalningsbalansstatisti ken. Uppgiftsinsamlingen med därtill hörande ansvar för arbetsratiner och blanketter liksom övervakningen av att uppgifter lämnas på ett tillfredsstäl lande sätt bör alltså åvila . Det blir därmed som kommer att få motta förfrågningar från de uppgiftslämnande bankema och andra kreditinstitut och som kommer att behöva lämna direktiv till dessa i olika avseenden. Orimligt vore då att betalningsförmedlama och allmänhet, som sålunda kommer att ha ständiga kontakter med om det insamlade materialet, dessutom skulle behöva vända sig till 42 eller annanskattemyndighet när detta material innefattade en skattekontrollfråga. För att undvika för betalningsförmedlamaoch allmänheten besvärande komplikationer och gränsdragningstvister mellanmyndigheter anserjag således att författningama om utlandsbetalningar börutformas så att det är som fattar samtliga förvaltningsbeslut enligtdessa författningar. Följaktligen bör det ankomma på att prövafrågor om t.ex. undantag i enskilda fall från bestämmelserna i betalningslagen. Innan jag går närmare inpå regleringen vill jag stryka under att åtskilligt talar för att denna intekan ses som en permanent lösning på frågan hur reglema för insamlande avuppgifter för statistikändamål och skattekontroU skall vara utformade.Utvecklingen på det ekonomiska området inom går mycket fort. Reglema kan därför komma att behöva ses överinom en relativt snar framtid. Mittförslag: Betalningar till och från utlandet skall ske genom förmedling avvalutahandlare, som auktoriserats av . Från den nuangivna huvudregeln skall regeringen få meddela föreskrifter om generellaundantag. Arbetsgruppensförslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt. En olikhet är att arbetsgrappenhar använt termen valutabank för de organ som skall ges en generell rätt attförmedla betalningar till och från utlandet. Remissinstanserna: och anser att betalningslagen överhuvud taget inte bör innehålla bestämmelser vars ändamål är skattekontroll.Svenska Bankföreningen anser att svenska skattekontrollbehov bör lösas ienlighet med de regler som kommer att gälla inom påpekardessutom att genom den föreslagna betalningslagen skulle restriktionerna blipermanenta. Detta innebär en skärpning av restriktionsnivån, eftersom restriktionemai nuvarande valutareglering formeUt varit ettåriga och därmed föremål för en regelbundetåterkommande prövning i . Även LO, som säger sig kunna acceptera arbetsgmppensförslag såsom ett provisorium, efterlyser alternativa system förskattekontrollen inom ramen för en integrerad europeisk finansmarknad.Kammarrätten i anser att undantagsbestämmelserna är av sådanomfattning och av sådan natur att de inte har sin plats i en av regeringenutfärdad förordning. De bör i stället tas in i betalningslagen. KooperativaFörbundet anser att det bör vara möjligt att utfärda bestämmelser som angervilka transaktioner som är förbjudna i stället för att som föreslagits skapa genereUaförbud och förordna om undantag från dessa. anser att undantagsreglemabör kunna tas in i föreskrifter som utfärdas av . Därigenom kanändringar som blir nödvändiga att göra genomföras snabbt och smidigt samtanpassas till de ibland mycket speciella situationer som de skall täcka. Skälen för mitt förslag:En tillfredsställande skattekontroll fömtsätter, på Prop. 1989/90:135 sammasätt som en tillförlitlig betalningsbalansstatistik, en möjlighet för myndighetemaatt följa betalningsströmmarna tiU och från utlandet. Det kan, som arbetsgrappenföreslagit, ske genom att betalningama kanaliseras till vissa rättssubjekt frånvilka skattemyndighetema och kan hämta in de uppgifter som behövsför kontrollverksamheten och statistiken. Enligtnuvarande bestämmelser i valutaförordningen (1959:264) och riksbankensföreskrifter (RBFS 1989:3) skall betalningar till och från utlandet i principske genom en valutabank. Bestämmelsema utgör basen för riksbankensstatistikinsamling. De har dessutom ett kontrollsyfte och utgör en förutsättningför reglema på taxeringsområdet om skyldighet för valutabank att lämnakontrolluppgifter till skattemyndighetema. Omskattemyndighetema och även fortsättningsvis skall kunnatillförsäkras tillgång till nödvändiga uppgifter om betalningar till och frånutlandet bör ett motsvarande system behållas såsom grand för skattekontrollenoch betalningsbalansstatistiken. Det är dock inget som hindrar att antaletbetalningsförmedlare efter hand utökas. Regler som gör det möjligt har jagredan föreslagit i avsnitt 3.3. Jag använder där termen auktoriseradvalutahandlare i stället för valutabank för de organ som skall ha rätt att handlamed valutor och förmedla betalningar till och från utlandet. Antalet betalningsförmedlareavses sålunda kunna bli fler genom att meddelar fler valutahandelstillstånd,dvs. auktoriserar fler valutahandlare. Detta underlättas av att kreditinstitutsom inte har kompetens på hela området för valutahandel ochvalutatransaktioner skall kunna få ett valutahandelstiUstånd vars omfattningbegränsas till de sektorer som institutet koncentrerat sin verksamhet till. Enutökning av kretsen betalningsförmedlare leder till att man uppnår ettsmidigare och för de agerande mer praktiskt system. Somhuvudregel bör aUtså även fortsättningsvis gälla att betalningar till och frånutlandet skall gå via vissa organ, s. k. valutahandlare. Ett kreditinstitutmed ett begränsat valutahandelstillstånd bör givetvis få förmedla endast sådanabetalningar som omfattas av tillståndet. Förmedlarkravetkan med hänsyn till kontroll- och statistiksyftet begränsas till att gällasvenska juridiska personer och fysiska personer bosatta i , dvs. sådanapersoner som i regel är oinskränkt skattskyldiga här i landet. Emigranter bördock, även om de har en väsentlig anknytning till och därigenom kanvara skattskyldiga här, inte omfattas av regeln. Det kan inte anses vara rimligtatt den som flyttat ut från skall vara skyldig att verkställa eller taemot sina betalningar i utlandet genom valutahandlare i . Frånhuvudregeln bör av praktiska skäl göras vissa undantag. Med hänsyn till att behovet av sådana undantag kan växla snabbt från tid tiU annan och i vissa fall kan behöva justeras med kort varsel för att fylla sitt ändamål bör undantagsbestämmelsema inte meddelas i lag. Det torde inte vara förenligt med regeringsformens anda att låta meddela samtliga de undan tagsbestämmelser från betalningslagen som är praktiskt nödvändiga. Med hänsyn härtill bör de i stället meddelas av regeringen och tas in i betalnings förordningen. I betalningslagen behöver då tas in endast en regel om dele- 44 gationtiU regeringen vari anges inom vilka ramar regeringen kan meddela Prop.1989/90:135 sina undantagsbestämmelser. Att som kooperativa förbundetföreslagit i lagen ange vilka transaktioner som är förbjudna torde inte varapraktiskt möjligt, eftersom dessa är långt fler än de tillåta transaktionerna. Motbakgrand av den erfarenhet som föreskrifter om undantag från nugällande valutabankskrav har gett, ser jag behov av ett ganska stort antalundantag. De bör i allt väsentligt vara desamma som finns . Jag anser detlämpligt att här ange undantagen och finner därför att det utkast till förslag tillbetalningsförordning som redan upprättats bör fogas som bilaga 5 till dennalagrådsremiss. Undantagen anges i 1 § i förordningsutkastet. Somframgår av förordningsutkastet avser många undantag transaktioner av företag isyfte att ytterligare underlätta det intemationella utbytet. Bland demkommenterar jag bara det som gäller medel som placeras om i utlandet. Harmedlen en gång förts ut ur landet genom förmedling av valutahandlare ellerannat kreditinstitut bör de kunna placeras om utan att först behöva tas hemtill . Det bör dock observeras att en fri omplacering inte innebär attmedel får sättas in på inlåningskonto i utlandet i strid mot de i det följandeföreslagna bestämmelsema om ett principiellt förbud mot betalningar till etteget inlåningskonto i utlandet. Flertaletundantag tar sikte också på fysiska personer. Även dessa undantag betingasfrämst av praktiska skäl. Det gäller exempelvis för betalningar under enpersons vistelse i utlandet av kostnader som har samband med vistelsen,handpenning vid köp av bostad i utlandet och betalningar under vistelse iutlandet för utfört arbete och för dit medförd vara. Avadministrativa skäl bör undantag också göras för belopp som inte är så stora.Riksbanken har ansett att ett tillfredsställande material för statistiken över utlandsbetalningamakan erhållas även om valutahandlarna rapporterar endast betalningaröverstigande . Ur administrativ synpunkt är det en fördel om sammabeloppsgräns gäller vid betalningsförmedlarnas uppgiftsskyldighet tillriksbanken och till skattemyndighetema. Enligt min mening bör entillfredsställande skattekontroll kunna upprätthållas även om endastbetalningar överstigande . rapporteras till skattemyndigheterna. Ikonsekvens med detta bör betalningar på högst . undantas från kravetatt betalningen skall gå via valutahandlare. Detta bör dock gälla endast om deinte utgör delbetalningar av en summa som överstiger gränsbeloppet. Jaganser alltså att regeringen bör meddela föreskrifter om sådana undantag.Regeringen bör också föreskriva om de ytterligare undantag från valu-tahandlarkravetsom kan komma att behövas. En bestämmelse om under vilka förutsättningar dettaskall kunna ske bör föras in i betalningslagen. Foratsättningama bör vara attundantagen underlättar handeln med utlandet eller annat internationellt utbyteutan att allvarligt försvåra inhämtandet av statistikuppgifter ellerskattekontrollen. 3.4.3 Köp och försäljningav fondpapper Mittförslag: En svensk juridisk person eller en fysisk person bosatt i få köpa eller sälja fondpapper endast genom valutahandlare som är fondkommissionäreller genom av särskilt godkänd fondkommissionär om motparten är enutländsk juridisk person eller en fysisk person bosatt i utlandet. Kravet påmedverkan av svensk fondkommissionär skall gälla också vid förvärv avfondpapper som vid emission utbjuds av en svensk emittent genom en kommissionäri utlandet. Arbetsgruppensförslag: Överensstämmer med mitt. Remissinstanserna: Ingenav remissinstansema har särskilt tagit upp denna fråga.