prop · GD0382 · 1989-12-31 00:00:00 — Ett utkast lill modellavlal om inbördesrättshjälp i brottmål som kommer att behandlas under FN:s åttonde kongress ombrottsbekämpning innehåller sådana bestämmelser. Likaså är fråganaktuell i olika arbetsgmpper inom . En av dessa har lill uppgift allse över olika europarådskonventioner på straflFrättens område medan en annanutarbetar utkast till en europeisk konvention om efterforskande, beslag ochförverkande av av brott. promemoria föreslås vissa lagändringar som innebär all kvarstadsinstitutetskall kunna användas på begäran av främmande stal och att det införs vidgademöjligheter all förordna om beslag på begäran av främmande stat. De föreslagna lagändringamalar sikte på användningen av beslag och kvarstad för alt säkra verkställighetav utländska beslut om sak- och värdeförverkanden och avhjälper därmed denbrist i den svenska lagstiftningen som jag har redovisat. Huvudlinjemai förslaget tillstyrks eller lämnas ulan erinran av samtliga remissinstanser. Det framhålls allmänt all den föreslagna lagstiftningen är angelägen. Enstaka remissinstanser har, ulan all för den skull motsätta sig 13 lagändringama,ifrågasatt om del finns behov av att utvidga möjlighetema Prop. 1989/90:82 altöverlämna beslaglagen egendom till främmande stal. Enligt riksåklagaren är deframlagda förslagen ägnade att öka möjlighetema lill en eflFeklivarebrottsbekämpning på del intemationella området, något som framstår somsärskilt angelägel i fråga om narkotikabrott, bedrägerier och andra former avekonomisk brottslighet. Riksåklagaren tillstyrker all förslaget läggs till gmndför lagstiftning och har inte några väsentliga invändningar mot enskildheternai förslagen. Enligt är del angelägel all stärka Sverigesmöjligheter all medverka i ansträngningama all komma lill rätta med denalltmera intemationaliserade kriminaliteten. Såväl riksåklagaren som rikspolisstyrelsenpåpekar att ett genomförande av förslagen bör öka möjlighetema för svenskamyndigheter alt få motsvarande bistånd från andra länder. Någraremissinstanser har framfört smärre invändningar eller ändringsförslag när detgäller vissa enskildheter i förslaget. Ävenjag ansluter mig lill huvuddragen av promemorians förslag och de övervägandensom ligger bakom dessa. I fråga om vissa enskildheter förordar jag emellertiden annan lösning än den som föreslagits i promemorian. Överenskommelsenmed och fömtsätter som jag redan har sagt sådanlagstiftning om kvarstad och beslag som behandlas i promemorian. Dämlöveraktualiserar överenskommelsen vissa lagändringar som hänför sig till verkställighelsstadiel.Del gäller frågoma om verkställighet i av utländska förverkanden somrör annan än den som dömts för brottet och möjligheten all i omprövastorleken på del belopp som förverkats genom den utländska domen. Innanjag närmare går in på de olika förslagen och innehållet i den svensk-brittiskaöverenskommelsen vill jag redogöra något för den gällande svenskalagstiftningen om förverkande och om verkställighet av utländska brollmålsavgöranden.En redogörelse för gällande bestämmelser om kvarstad och beslag lämnar jag ianslutning till mina förslag om användning av sådana tvångsåtgärder på begäranav främmande stat (avsnitt 2.3.1 och 2.3.2). 2.2 Gällande bestämmelser om förverkande och om verkställighetav utländska brottmålsavgöranden Förverkandeär en särskild rättsverkan av brott. Terminologiskt brukar man skilja på sakförverkande och värdeförverkande. Sakförverkande in nebär all ell föremål eller en rättighet förklaras förverkad och därigenom tillfaller staten. Värdeförverkande innebär att värdet av viss egendom eller vissa förtjänster förklaras förverkat, varvid den dömde förpliktas all utge ett visst belopp lill staten. Bestämmelser om förverkan de finns såväl i 36 kap. (BrB) som i specialslraflFrällen. Bestämmelserna i 36 kap. BrB är i stor utsträckning tillämpliga även när 14 förverkandebestämmelserfinns på annan plats än i balken. Frågor som är . 1989/90:82 gemensammaför hela förverkandelagsliftningen har alltså blivit föremål för en gemensamreglering så långt del varit möjligt. Enligt36 kap. 1 § BrB skall utbyte av brott enligt BrB förklaras förverkat, om delinte är uppenbart oskäligt. Med utbyte avses såväl sådana föremål som åtkommilsgenom brott som den som brottet medfört. Domstolarna kan således härvälja mellan sak- och värdeförverkande. Den begränsning som tidigare gällde,nämligen all förverkande inte fick ske då utbytet av brottet motsvarades avskada för enskild, logs bort genom en lagändring (prop.1986/87:6, JuU 7, rskr. 43; SFS 1986:1007). 1 stället skall domstolama vidbedömningen av om förverkande är uppenbart oskäligt beakta bl.a. om det kanantas att skadeståndsskyldighet i anledning av brottet kommer all åläggas ellerannars bli fullgjord. Enligt 36 kap. 2 § BrB kan bl.a. egendom som använts somhjälpmedel vid brott enligt BrB förklaras förverkad, och enligt 3 § får föremålsom på gmnd av sin särskilda beskaflFenhel och omständighetema i övrigt kanbefaras komma lill brottslig användning förverkas. Generelltgäller i fråga om alla slag av förverkande att, om värdet av vinningen elleregendomen inte kan fastställas exakt, del skall uppskattas lill skäligt belopp Ofrprop. 1968:79 s. 60 och prop. 1981/82:142 s. 30). Ulomi de fall som avses i 36 kap. 3 § fömtsätter förverkande enligt BrB alltid att etlbrott har blivit begånget. Det är inte någon ovillkorlig fömtsättning för allnågon skall kunna bli drabbad av förverkande all del är just denne som harbegått brottet eller medverkat lill detta. Även andra kan drabbas avförverkande. Bestämmelser som anger kretsen av dem mot vilka en förverkandeförklaringkan riktas finns i 36 kap. 5 §. Förverkande får ske hos gärningsmannen ellerannan som medverkat till brottet och hos den i vars ställe gärningsmannen ellerannan medverkande var. Förver-kandelalan kan vidare riktas mot den som berettsvinning genom brottet. Den som efler brottet har förvärvat egendomen kan ocksådrabbas av förverkande. Till denna krets hör den som förvärvat egendomen på gmndav bl.a. giftorätt, arv och gåva och den som på annat sätt förvärvat egendomenoch därvid haft vetskap om eller haft skälig anledning anta egendomens sambandmed brottet. En fömtsättning är all egendomen vid brottet tillhörde någon av denyss uppräknade personema. Paragrafen är tillämplig också på specialstraflFrättensområde. FrånspecialstraflFrättens område kan nämnas 6 § narkotikastraflfiagen (1968:64).Narkotika som varit föremål för brott enligt narkotikaslraflF-lagen ellervärdet därav samt av sådant brott får förklaras förverkat, om del inteär uppenbart obilligl. Dessutom kan bl. a. egendom som använts som hjälpmedelvid brott enligt lagen eller egendomens värde förklaras förverkat enligt dennaparagraf. Förverkandepå gmnd av brott kan ske genom en förverkandeförklaring av domstol, genom strafföreläggande eller genom föreläggande av ord ningsbot (jfr 48 kap. 2 § andra stycket och 17 § , RB). I specialstraflFrätten, bl. a. i 7 § narkotikastrafflagen, finns dessutom bestäm melser om annal förfarande. Enligt 4 § lagen (1986:1009) om förfarandei i vissa fall vid förverkande m. m. kan åklagaren pröva frågor om förverkan- 15 deom värdet av beslagtagen egendom uppskattas till mindre än tvåtusen Prop.1989/. Förverkandeförklaringav domstol meddelas i det brottmål där talan förs om ansvar eller omförverkande. Om frågan gäller någon som inte är tilltalad, skall särskild talanföras mot honom enligt lag. 1 allmänhet skall rätten, oberoende avyrkande från part, pröva frågan om förverkande i målet om ansvar för brott. Omdet inte meddelas någon förverkandeförklaring när rätlen prövar åtalet, kannågon sådan inte meddelas senare på ny talan mot den tilltalade. Ellförverkandebeslut verkställs enligt bötesverkställighetslagen (1979:189), omdel gäller ett värdeförverkande, och bl.a. enligt lagen (1974:1066) omförfarande med förverkad egendom och hillegods m.m., om del gäller ettsakförverkande. Värdeförverkande får inte verkställas förrän domen har vunnitlaga kraft eller föreläggandel har godkänts (2 § lag och 3 kap. 23 §utsökningsbalken, UB). Verkställigheti av en utomlands meddelad brotlmålsdom sker enligt bestämmelserna ilagen (1972:260) om intemationellt samarbete rörande verkställighet av brotlmålsdom(internationella verkställighetslagen) och enligt lagen (1963:193) omsamarbete med , , och angående verkställighet av slraflFm. (nordiska verkställighetslagen). Enligtinternationella verkstädighetslagen kan frihetsberövande påföljd, böter ellerförverkande som har ådömts eller beslutats efter rättegång i brottmål ifrämmande stal under vissa fömtsättningar verkställas i enligt debestämmelser som meddelas i lagen. Lagen fömtsätter i princip ömsesidighel ochär enligt regeringens förordnande tillämplig på domar som är meddelade dels ien stat som är ansluten lill den i undertecknadeeuropeiska konventionen om brottmålsdoms internationella rättsverkningar (broltmålsdomskonventionen),dels i en stal som är ansluten lill den i den 21 mars 1983undertecknade konventionen om överförande av dömda personer(överförandekonventionen) och dels i en stat med vilken har en annanöverenskommelse än de två tidigare nämnda (2 § första, andra resp. tredjestycket). Enligt 3 § kan regeringen dessutom för visst fall förordna allpåföljd ådömd utomlands skall verkställas här. Överförandekonventionen, liksombemyndigandet enligt 3 §, avser endast frihetsberövande påföljd och jag kandärför hell förbigå dessa i del följande. Regeringenhar i förordningen (1977:178) med vissa bestämmelser om intemationellt samarbete rörande verkställighet av brotlmålsdom förord nal all påföljder som ådömts eller beslutats i Cypem, , Nederlän dema, , eller får verkställas i enligt inter nationella verkställighetslagen. Dessa stater har samtliga tillträtt brolt målsdomskonventionen. har ännu inte ingått någon annan över enskommelse med någon främmande stat på området och lagen är därför, såvitt här är av intresse, tillämplig endast i förhållande lill 16 denyss angivna statema. Den svensk-brittiska överenskommelse jag be- Prop.1989/90:82 handlar i detta ärende, liksom den nämnda mot olaglighantering av narkotika och psykotropa ämnen, är dock exempel på sådanaöverenskommelser som kan komma all omfattas av lagen. Enframställning om verkställighet enligt intemationella verkställighetslagenskall göras hos som, såvida inte regeringen direkt avslårframställningen, skall överlämna denna lill riksåklagaren för vidarehandläggning (8 §). Riksåklagaren skall ansöka om prövning av framställningenhos tingsrätten. Ensam behörig domstol vid tillämpning av lagen är Stockholmstingsrätt (35 §). 1 vissa fall får riksåklagaren själv pröva framställningarsom gäller böter eller förverkande och utfärda strafföreläggande (16 §). Tillskillnad från vad som gäller enligt 48 kap. RB kan i dessa fall ettstrafföreläggande utfördas enbart för förverkande. Broltmålsdomskonventionen fömlsällernämligen all en begäran om verkställighet enbart kan avse förverkande (prop.1972:98 s. 120 f.). Om framställningen prövas av rätten, skall RB:sbestämmelser om rättegången i brottmål tillämpas. Rätlen avgör saken genom dom(9 §). Om del inte finns hinder mot verkställighet här i landet, skall rättenbestämma ny påföljd "enligt vad i svensk lag är föreskrivet om påföljd förmotsvarande brott" (11§). I 12-15§§ finns vissa regler om hur den nyapåföljden skall bestämmas. Bestämmelserom förverkande finns i 14 §. Om del är ett visst belopp i pengar eller värdetav viss egendom som har förverkats i den utländska domen, skall ell motsvarandeförverkandebelopp bestämmas med tillämpning av den växelkurs som gäller vidtiden för beslutet. Om etl föremål har förverkals, får rätten förklara dettaförverkat endast under fömtsättning all föremålet hade kunnat förverkas enligtsvensk lag, om lagföringen hade ägt mm i . Hindermot verkställighet i föreligger enligt 5 § bl. a. om domen inte harvunnit laga krafl, om den gäming som påföljden avser inte motsvarar brott enligtsvensk lag, om verkställighet skulle vara oförenlig med gmndläggande principerför rättsordningen i landet eller strida mot våra intemationella förpliktelser,om dom som avser samma gärning har meddelats här i landet eller om dom harmeddelats i en annan stal och den tilltalade där frikänts eller verkställighetav påföljden redan ägt mm eller pågår. Enligt 6 § får en ansökan omverkställighet avslås bl. a. om den aktuella gärningen utgör ell politiskteller militärt brott, om fömndersökning pågår för samma brott eller åtal harväckts här i landet, om påföljden inte kan verkställas här eller ompreskription har inirätt i fråga om påföljden. Närpåföljd har bestämts enligt bestämmelserna i 11 16 §§ gäller i fråga omverkställighet vad som i allmänhet är föreskrivet om verkställighet av påföljdsom ådömts genom svensk domstols lagakraftägande dom (24 §). Lageninnehåller också bestämmelser om beslag. Jag kommer in på dessa i samband medall jag behandlar beslagsfrågan (avsnitt 2.3.2). Några motsvarande bestämmelserom kvarstad, som skulle tillämpas när det i den utländska domen har beslutatsom värdeförverkande, finns inte. I36 § föreskrivs atl penningbelopp eller annan egendom som förverkats 17 2 1989/90. I saml Nr 82 med stöd av lagentillfaller kronan. Regeringen kan dock, på begäran av Prop. 1989/90:82 denstat som gjort framställning om verkställighet av domen, förordna atl ellföremål som har förklarats förverkat skall återlämnas lill den staten. Artikel47 i broltmålsdomskonventionen, som denna bestämmelse bygger på, talar här omföremål som är av särskilt intresse. Lageninnehåller också bestämmelser om verkställighet utomlands av svenska brotlmålsdomar.Av intresse i detta sammanhang är bl. 29 § som föreskriver attverkställighet inte får påbörjas i sedan en framställning omverkställighet gjorts utomlands. Bestämmelsen bygger på artikel 11 i broltmålsdomskonventionen.Med uttrycket påföljd avses även förverkande (art. 1 :d). Frågor omverkställighet utomlands av förverkande prövas av (12 §förordningen 1977:178 med vissa bestämmelser om intemationellt samarbeterörande verkställighet av brotlmålsdom). Denu redovisade bestämmelserna gäller endast vid verkställighet enligt brollmålsdomskonvenlionen.Del finns inga särskilda regler i lagen för de fall då verkställighet skall skei med stöd av en annan överenskommelse som ingår med främmandestal. Av 2 § tredje stycket framgår all regeringen får meddela de bestämmelserom prövning av verkställighetsfrågan som överenskommelsen i fråga föranleder.I förarbetena har del fömtsätts all överenskommelser med andra främmande stateri så stor utsträckning som möjligt gmndas på brollmålsdomskonvenlionens huvudprinciperoch all man i möjligaste mån väljer samma lösningar som i konventionen. Deavvikelser man från svensk sida i sådant fall kan godta kunde enligtförarbetena väntas främst gälla de villkor eller del förfarande som skalltillämpas. Med hänsyn lill behovet av all i en bilateral överenskommelse kunnaavvika från konventionssyslemel var del således inte möjligt atl i lagenmeddela en generell föreskrift om tillämpning av 4 41 §§ också i förhållandetill icke-konventionsstater. Om inte innehållet i överenskommelsen läggerhinder i vägen fömtsätts det dock all regeringen förordnar om tillämpning, av bestämmelsemaockså i dessa fall (prop. 1972:98 s. 106 f.). Vissa bestämmelser, 25 - 34 §§,gäller dock i tillämpliga delar också i fråga om verkställighet enligt sådanaandra överenskommelser (2 §). Enligt 25 § skall en i den främmande staten ådömdpåföljd i verkställighetshänseende anses motsvara påföljd som har ådömts genom svenskdomstols lagakraftägande dom. 1 nordiskaverkställighetslagen finns bestämmelser om verkställighet i av brotlmålsdomar som meddelats i de andra nordiska ländema. Lagen omfattar såväl frihetsberövande slraflF som böter och förverkande. Den har tillkommit i nordiskt samarbete och övriga nordiska länder har alltså motsvarande lagstiftning. Enligt lagen kan en i ett av de nordiska grannländerna meddelad dom i brottmål som gäller böter eller förverkan de av egendom verkställas här. Delsamma gäller beslut angående kvarstad, skingringsförbud eller beslag av egendom som tillhör en person misstänkt för brott och som meddelats till tryggande av anspråk på bl.a. böter och förverkande av egendom. Bestämmelsen har, såvitt här är av intresse, i sak oförändrad överflyttats från en äldre lag (SFS 1948:758). beslut om beslag och kvarstad som har meddelats i ett annal nordiskt land kan alltså 18 verkstädas i Sverigeenligt lagen. Denna modell avviker med andra ord från den som bmkas i andrasammanhang och även i fråga om tvistemålsdomar som har meddelats i de andranordiska länderna. Normall är del ju inte fråga om verkställighet av ettutomlands meddelat beslut ulan i stället atl del i , på framställningfrån främmande stat, fallas beslut om tvångsmedlet i fråga. Framställningar enligtnordiska verkställighetslagen som avser böter, förverkande eller vite prövas avriksskatteverket och i övrigt av (25 § nordiska verkställighetslagenoch 4 a § kungörelsen 1963:194 med vissa föreskrifter rörande tillämpningen avden nordiska verkställighetslagen). För bifall lill en framställning omverkställighet i krävs endast att domen är verkställbar i den stat därden meddelats (24 § andra stycket). I förarbetena lill lagen påpekades all manvid de nordiska överläggningar som föregått lagstiftningen inte funnit del önskvärtall binda de prövande myndighetema med ytterligare lagföreskrifter. Samarbetetmåste vara byggt på förtroende för rättsväsendet i grannländema. Inom dennavida ram finns det alltså utrymme för en diskretionär prövning i del land därverkställighet söks. Föredragande statsrådet framhöll dock all en gmnd församarbetet de nordiska statema emellan är all framställningar i enlighet medlagen regelmässigt skall bifallas (prop. 1962:203 s. 55 f.). 2.3 Kvarstad och beslag på begäran av främmande stat 2.3.1 Kvarstad på begäran av främmande stat Mitt förslag:Kvarstad får meddelas i på begäran av främmande stat för all säkraframtida verkställighet i av ell utländskt värdeförverkande. En fömtsättningär all del utländska avgörandet får verkställas i . Kvarstad skall kunnabeviljas när som helst under del utländska brollsmålsförfarandets gång, såledessåväl innan åtal har väckts som efter del att dom har meddelats i denfrämmande staten. Promemorians forslagöverensstämmer med mitt förslag. Vissa bestämmelser i fråga om förfarandei ochde närmare fömtsättningarna för all bevilja kvarstad är annorlunda utformade äni mitt förslag. Remissinstanserna:Samtliga remissinstanser tillstyrker förslaget eller lämnar det ulan erinran.Enstaka remissinstanser föreslår smärre justeringar i de föreslagna bestämmelsema. Skälen fbr mitt förslag:Bestämmelser om kvarstad i brottmål finns i 26 kap. RB. Kvarstad kan beslutasför att säkerställa betalning av böter, värdeförverkande och skadestånd.Kvarstad används således uteslutande för all säkra verkställighet av domar somgäller penningprestationer. Rätten atl återfå stulen egendom kan intesäkerställas genom kvarstad. Inte heller föremål som kan antas vara genom brottförverkat kommer i fråga. För dessa situationer kommer i stället beslagsinslilutetlill användning. Till skillnad från vad somgäller i fråga om beslag, kan kvarstad tillgripas Prop. 1989/90:82 endast motden misstänkte själv och under fömtsättning atl del föreligger bevisning avviss styrka för den misstänktes skuld. Beviskravet är detsamma som gäller vidhusrannsakan, alt denne är "skäligen misstänkt" för brott. En annanskillnad jämfört med beslagsinslilutet är kravet på all del vid kvarstad skallföreligga en konkret fara för alt den misstänkte saboterar verkställigheten avdel kommande avgörandet. Detta krav överensstämmer med vad som gäller i frågaom motsvarande civilprocessuella säkerhetsåtgärder. I likhet med vad som gällervid beslag finns det inga särskilda krav på brottets grovhet. Regelnalt kvarstad endast kan användas mot den misstänkte själv och beträflFandedennes egendom har etl undantag. Om talan om förverkande förs mot någon sominte är tilltalad för brott enligt bestämmelserna i lagen (1986:1009) om förfarandeii vissa fall vid förverkande m.m. (tidigare 17 § lagen 1946:804 om införande avnya ), kan kvarstad nämligen användas för all säkerställaverkställighet av värdeförverkande hos denne (NJA 1983 s. 570). Kvarstadbeslutas alllid av rätten. 1 avvaktan på rätlens beslut kan åklagaren dock talös egendom i förvar (26 kap. 3 § RB). Ett kvarstadsbeslut innebär att rättenbeslutar om kvarstad på så myckel av den misstänktes egendom all fordringenkan antas bli täckt vid utmätning. Det är kronofogdemyndigheten som verkställerrättens förordnande genom att bestämma vilken egendom som skall las i anspråk(16 kap. 13 § utsökningsbalken, UB). Enligt 26 kap. 8 § RB kan rätten dockundanlagsvis, om del behövs, meddela närmare föreskrifter om verkställandet,varvid rätten alltså i sitt beslut kan ange vilken egendom kvarstaden skallavse (prop. 1980/81:8 s. 804 f. och 1980/81:84 s. 228). Om åklagaren har tagitegendom i förvar och rätten sedermera förordnar om kvarstad, skall egendomen kvarblii myndighetens förvar till dess att kronofogdemyndigheten har verkställtbeslutet (4 §). Innan åtal har väckts får rätten besluta om kvarstad endast påyrkande. Efler del att åtal har väckts får rätten självmant ta upp en fråga omkvarstad. I brådskande fall kan rätten interimistiskt förordna om kvarstadtill dess atl frågan prövas slutligt (2 §). Närrätten förordnar om kvarstad skall den , såvida åtal inte redan ärväckt, bestämma inom vilken lid åtal skall väckas. Tiden får inte sättas längreän vad som är oundgängligen erforderligt. Om åtal inte har väckts inom denutsatta liden, skall kvarstaden hävas . När målet avgörs, skallrätten pröva om åtgärden fortfarande skall bestå. På samma sätt som i tvistemålkan den misstänkte avvärja kvarstaden eller få den hävd genom all ställasäkerhet för del belopp han kan bli dömd alt betala (6 §). Även på denna punktföreligger en skillnad mellan kvarstad och beslag. Bestämmelserna om kvarstadi brottmål är utformade efter mönster av motsvarande civilprocessuella säkerhetsåtgärder. Bestämmelser om kvar stad i tvistemål finns i 15 kap. RB. På samma sätt som rätten kan besluta om kvarstad i brottmål innan åtal har väckts, kan ett förordnande om kvarstad i tvistemål utverkas innan talan har väckts. Uppgiften alt besluta, om kvarstad innan talan väckts i målet, som tidigare sköttes av överexeku- 20 lor,flyttades över lill de allmänna domstolama i samband med Prop.1989/90:82 Enligt 15 kap. 7 § RB skall sökanden i sådant fallväcka talan vid domstol eller, om anspråket skall prövas i annan ordning,enligt vad som gäller därom, inom en månad från det all kvar- Om talan inte väcks inom denna, tid skall Somjag inledningsvis nämnde tillåter svensk rätt överhuvudtaget inte kvarstad ibrottmål för utländska myndigheters räkning. I samband med tillkomsten av 1975års Ivångsmedelslag konstaterade föredragande statsrådet all del finns ettbehov av bestämmelser om användning av kvarstad (och skingringsförbud) ibrottmål på begäran av främmande stat. Emellertid ansågs det föra för långt atli samband med den begränsade reglering som då var aktuell införa bestämmelserom detta. Frågan ansågs vidare ha ell nära samband med del övergripandespörsmålet om fömtsäitningama för verkställighet i av utländska domarsom innebär betalningsförpliktelser och borde därför behandlas i ell annalsammanhang (prop. 1975:35 s. 56). Tvångsmedelslagen begränsades därför till attavse beslag av föremål som behövs för utredningen i den främmande staten ellersom avhänls någon genom brott. Däremotär del möjligt atl meddela kvarstad i tvistemål som handläggsutomlands. En fömtsättning för all kvarstad skall kunna meddelas i tvistemålär all den utländska domstolens avgörande får verkställas här. Föralt en utländsk tvistemålsdom skad få verkställas här krävs en bestämmelse ilag (3 kap. 2 § UB).