prop · GD03111 · 1989-12-31 00:00:00 — e)byggnads- eller anläggningsarbeten, inräknat reparationer och underhåll, samt ritning,projektering, konstruktion eller därmed jämförlig tjänst i yrkesmässigbyggnadsverksamhet av annan än den skattskyldige tillförs en fastighet som hosden skattskyldige utgör lagertillgång i näringsverksamhet enligtkommunalskattelagen, f)byggnads- eller anläggningsarbeten, inräknat reparationer och under håll, samt ritning, projektering, konstruktion eller därmed jämförlig tjänst utförs av ägaren pä en fastighet som han använder i en verksamhet för vilken skattskyldighet inte föreligger, Bestämmelsernai första stycket f) gäller endast om de nedlagda lönekostnaderna för arbetena,inräknat avgifter som grundas på lönekostnaderna, för beskattningsåretöverstiger 500 000 kronon Somomsättning enligt första stycket e) och f) räknas inte lokalstädning,fönsterputsning, renhållning och annan sedvanlig fastighetsskötsel. Ipunkt 2 andra stycket av anvisningarna till 2 § anges att till uttag inte hänförsen kommuns ianspråktagande av egna varor eller tjänster för eget behov och attdetsamma gäller en statlig myndighets ianspråktagande om myndigheten inteomfattas av beslut enligt 18 a§. Om vad lagrådet föreslår beträffande 3 §tredje stycket följs, bör hänvisningen till 18 a § utgå och lydelsen i övrigtförenklas. Följande lydelse föreslås. Statenseller en kommuns ianspråktagande av egna varor eller tjänster för eget behovskall inte anses som uttag. Iparagrafen regleras vad som skall förstås med export vid mervärdebeskattningen.Huvudregeln är, då det gäller tjänster, att de för att hänföras till exportskall tillhandahållas utom landet. Men även åtskilliga tjänster som tillhandahållsinom landet skall räknas som export. Det gäller enligt paragrafens tredjestycke i dess nuvarande lydelse vissa tjänster åt utländska användare elleruppdragsgivare, bl.a. upplåtelse av rätt att utnyttja system eller program förautomatisk databehandling (punkt 11), automatisk databehandling (punkt 12) ochviss informationsöverföring (punkt 13). Enligt2 a § tredje stycket 12) i remissförslaget skall upplåtelse åt utländsk användare av rätt som omfattas av lagen (1960:729) om upphovsrätt dll litte rära och konstnärliga verk anses som export. Vidare föreskrivs särskilt att även upplåtelse av rätt att utnyttja system eller program för automatisk data behandling skall anses som export. Rätten till datasystem och datorprogram är oftast upphovsrättsligt skyddad enligt lagen 1960:729. Sådana system och program anses normalt fylla de förutsättningar på originalitet m.m. som krävs för s.k. verkshöjd och skydd enligt nämnda lag. För de redan skyddade 300 systemenoch programmen behövs således inte någon särskild föreskrift i Prop.1989/90:111 punkten 12 utöver hänvisningen dll upphovsrättslagen. Emellertidskall enligt 2 a § i dess nuvarande lydelse upplåtelse av rätt till alla slagav datasystem och datorprogram - dvs. även enkla, upphovsrättsligt oskyddadesystem och program - anses som export (se prop. 1985/86:47). Såvitt framgår avremissen åsyftas inte någon saklig förändring i denna del. Punkten 12 bör motbakgrund härav formuleras om sä att en dubbelreglering av de skyddade systemenoch programmen undviks och innebörden av bestämmelsen blir klarare. Iremissen föreslås vidare att ADB-tjänster och informationstjänster också ifortsättningen skall räknas som export. Bestämmelsen om detta finns i 2 a §tredje stycket 13) där det sägs att datatjänst och tillhandahållande avinformation åt utländsk uppdragsgivare skall räknas som export. Enligt specialmotiveringenavses med datatjänst såväl automatisk databehandling som enbart eninformationsåtergivning i form av ett överförande av datorbaserad information.Uttrycket tillhandahållande av information sägs därmed komma att få betydelseendast för sådant tillhandahållande som inte utgör datatjänst. Begreppetdatatjänst i den föreslagna punkten 13 definieras inte i lagtexten och denavsedda innebörden av begreppet är inte helt tydlig. Enligt lagrådets meningvinner reglerna om data- och informationstjänsterna i klarhet på att liksom nuvara uppdelade på skilda punkter, av vilka den ena avser endast tjänster somdirekt anknyter till datorbearbetning och den andra avser tillhandahållande avalla slag av information, således även datorbaserad information. Lagrådetförordar att 2 a § tredje stycket i berörda delar ges följande lydelse: 12)upplåtelse eller överiåtelse åt utländsk användare av rätt till patent, nyttjanderätttill konstruktion eller uppfinning, mönsterrätt, varumärkesrätt, rätt somomfattas av lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärligaverk eller av lagen (1960:730) om rätt till fotografisk bild samt rätt attutnyttja sådana system och program för automatisk databehandling som inte ärskyddade genom förstnämnda lag. 13) automatisk databehandling och utarbetande av system eller program förautomatisk databehandling åt utländsk uppdragsgivare, 14) tillhandahållande av information åt utländsk uppdragsgivare. Somföljd av vad lagrådet förordat bör de båda föreslagna följande punkterna iparagrafen betecknas 15) och 16). Beträffandesista stycket i paragrafen har under föredragningen inför lagrådet upplysts,att den nordiska konvention som ligger till grund för bestämmelsen avser allfärjetrafik mellan , , och , oavsett varifråntrafiken utgån Stycket bör därför jämkas. Lydelsen kan dessutom förenklas.Stycket kan lämpligen ges följande lydelse: Leveransav varor till fartyg på linjer mellan , , och förförsäljning från kiosk eller liknande försäljningsställe ombord räknas somexport enligt andra stycket 3) eller 4) endast då fråga är om spritdrycker,vin, starköl, öl, tobaksvaror, parfymen kosmetiska preparat och toalettmedelsamt choklad- och konfektyrvaron Paragrafen innehåller specialregler om vem skattskyldighetenåvilar främst vid vissa bolagsformer och för dödsbon. I det remitterade förslaget har i ett nytt tredje stycketagits in materiellt sett nya bestämmelser om skattskyldigheten för statensverksamhet. gäller att staten behandlas som ett endaskattesubjekt vid mervärdebeskattningen utom såvitt gäller vissa affärsverkoch någon enstaka ytterligare myndighet. Det föreslagna tredje stycket innehåller till en början enallmän bestämmelse om statens skattskyldighet för mervärdeskatt. I förstameningen sägs således att skattskyldighet för verksamhet som bedrivs av statenåvilar den myndighet som omsätter skattepliktig vara eller tjänst. Vidare har itredje meningen föreslagits ett bemyndigande för regeringen eller myndighet somregeringen bestämmer att föreskriva annat om vissa statliga myndighetersskattskyldighet än vad som sägs i första meningen. De myndigheter, för vilka särskilda föreskrifter föreslåskunna utfärdas, är sädana som enligt 18 a§ i remissförslaget inte medgivitsavdragsrätt för ingående skatt. Sådan avdragsrätt skall enligt 18 a § kunnamedges statlig myndighet endast efter beslut av regeringen. Det föreslagna skattskyldighetsbegreppet är nytt pä såsätt att de stadiga myndigheterna var för sig i stället för staten som sådan skallvara skattesubjekt. Då det gäller transaktioner mellan stadiga myndigheter ochinterna åtgärder hos dem är syftet med förslagen i 3 § tredje stycket och 18 a§ första stycket att myndigheterna som regel - genom ett särskiltredovisningsmässigt kompensationssystem - skall avräkna påförda utgifter förmervärdeskatt mot budgetens inkomstsida. För myndigheter med rätt till sådanavräkning skall ett generellt avdragsförbud gälla för den ingående skatten. Demyndigheter som inte ingår i det redovisningsmässiga kompensationssystemetskall enligt 18 a § ha avdragsrätt för ingående mervärdeskatt. I fråga om demyndigheter som ingår i detta system har regeringen eller myndighet som regeringenbestämmer enligt 3 § tredje stycket bemyndigats att besluta om skattskyldighetenvid omsättning mellan myndigheterna. Skälen till den föreslagna nya ordningen synes främst varadels önskemål om förenklingar av myndigheternas budgetering och redovisning,dels konkurrenshänsyn. För att nå det avsedda syftet har, som berörts, iremissförslagets 3 § tredje stycket och 18 a § första stycket tagits inbemyndiganden för regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer attmeddela föreskrifter och särskilda beslut om skatt. Bemyndiganden att föreskriva om skatt är som behandlatsinledningsvis i yttrandet inte förenliga med de begränsningar i möjligheterna att delegera normgivningsmakt som anges i regeringsformen. Lagrådet kan därför inte dllstyrka att det föreslagna bemyndigandet införs i 3§ tredje stycket. Den lösning av de förevarande problemen som enhgt lagrådets mening ligger när mast till hands är att det nuvarande skattskyldighetsbegreppet för staten be hålls och att en revidering görs av berörda interna statliga budgeterings- och redovisningsregler. Vad som har sagtsinnebär att det föreslagna tredje stycket enligt lagra- Prop. 1989/90:111 detsmening inte kan införas. Lagrådet förordar att där i stället införs en specialbestämmelseom att vissa myndigheter som särskilt anges skall vara skattskyldiga. Dettasynes vara aktuellt i fråga om affärsverken, dvs. postverket, ,luftfartsverket, FFV, domänverket, , ochstatens järnvägan I övrigt utgör staten - liksom enligt nu gällande regler -ett skattesubjekt utan att särskild föreskrift lämnas om det. Lagrådetföreslår alltså att 3 § tredje stycket får följande lydelse: Förverksamhet som bedrivs av statligt affärsverk är verket skattskyldigt. När ilagen talas om staten avses inte sådant verk. Iparagrafens andra stycke definieras vara enligt huvudregeln som materiellt tingsom inte är fastighet. Samma definition av vara föreslås i 7§ andra stycket iremissen. I fjärde stycket föreslås att tjänst skall definieras som annat änvara eller fastighet. Vadsom utgör fastighet har således avgörande betydelse för klassificeringen avdet skattepliktiga området vid mervärdebeskattningen. Definitionen avfastighetsbegreppet anges i 7 § andra stycket ML. Den har flyttats över med isak oförändrat innehåll till motsvarande bestämmelse i remissförslaget. Denbygger på det civilrättsliga fastighetsbegreppet. Med utgångspunkt från dencivilrättsliga definidonen meddelas för olika funktioner inom skatterätten desärskilda föreskrifter som behövs i de olika sammanhangen (jfr prop. Detallmänna skatterättsliga fastighetsbegreppet, som t.ex. tillämpas vidfastighetsbeskattning, reavinstbeskattning och fastighetstaxering, omfattarförutom vad som inom civilrätten avses med fastighet också byggnad som är lösegendom (1 kap. 4§ kommunalskattelagen (1928:370), 3§ lagen (1947:576) omstatlig inkomstskatt, 1 § lagen (1984:1052) om fastighetsskatt och 1 § lagen(1947:577) om statlig förmögenhetsskatt). Byggnadstillbehör till sådan byggnadomfattas också av fastighetsbegreppet, om de tillhör byggnadens ägare.Detsamma gäller främst vid inkomsttaxeringen i fråga om motsvarandeindustritillbehön Istort sett omfattar fastighetsbegreppet vid mervärdebeskattningen, sedan dettaomarbetats 1974, samma egendom som allmänt gäller för fastighetsbegreppet inomskatterätten i övrigt (se prop. 1974:169 s. 29-30, 36-37). Några särskildaregler finns emellertid. Förutom byggnad på annans mark räknas enligt ML ocksåledning, stängsel och liknande anläggning på annans mark som fasdghet. Tillfastighet hänförs däremot inte industritillbehör enligt 2 kap. 3 § jordabalkeneller s.k. verksamhetsdllbehön Med verksamhetstillbehör avses vidmervärdebeskattningen annan maskin, utrustning e.dyl. än industritillbehör, omden anskaffats för direkt nyttjande i särskild verksamhet pä en fastighet. I 7§ tilläggs vidare särskilt att viss utrustning för vatten, avlopp, värmeo.dyl. skall utgöra fastighet, om den enligt 2 kap. 2 § jordabalken tillhörbyggnad. Det sistnämnda tilläggetom utrustning för värme m.m. som utgör bygg nadstillbehör synes onödigt, då det av civilrättens regler klart framgår att 303 sådan utrustning utgör fastighet. Enligt kommittéförslagetskulle de s.k. verksamhetstillbehören inte un- Prop. 1989/90:111 dantas frånfastighetsbegreppet. Det framgår inte av vilket skäl remissförslaget avvikerfrån kommitténs förslag på denna punkt. Bl.a. med hänsyn till dé avsevärdaomläggningar av de materiella skattereglerna som föreslås i lagrådsremissen harlagrådet inte underlag för att bedöma konsekvenserna för beskattningen avklassificeringen av verksamhetstillbehören eller av utformningen i övrigt avfastighetsbegreppet. Reglernai 7 § om fastighetsbegreppet framstår som onödigt omfångsrika och otympliga.Åven reglernas sakliga innehåll behöver övervägas ytterligare. De bör därförav bäde formella och materiella skäl ses öven I den mån det uppdrag att göra enteknisk översyn av mervärdeskatten, som regeringen lämnat dll en särskildutredare, inte omfattar en materiell översyn av fastighetsbegreppet vidmervärdebeskattningen, bör uppdraget kompletteras i detta hänseende. Definitionenav tjänst i det föreslagna fjärde stycket av paragrafen som "annat än varaeller fastighet" har fått en olycklig utformning. Anses en definitionnödvändig föreslår lagrådet följande lydelse: Medtjänst förstås annat som kan tillhandahållas i yrkesmässig verksamhet än varaeller fastighet. Till8§ och anvisningarna dll denna paragraf, som behandlar undantagen frånskatteplikt, har överförts en del av de undantag från skatteplikten förtjänster som tidigare behandlades i 11 S. Ett av de undantag som inte överförtsoch alltså enligt remissen skall upphävas i samband med att 11 S enligtförslaget upphör att gälla är det i punkt 7 upptagna. Undantaget avser obligatoriskkontrollbesiktning av fordon och obligatorisk besiktning av kilometerräknarapparaturhos Aktiebolaget . De skäl som i propositionen har anförtsför slopandet går ut på att obligatorisk kontrollverksamhet alltid skullemedföra skattskyldighet när den bedrivs i bolagsform och att det särskildaundantaget för kontrollbesiktningarna är ett avsteg härifrån, för vilket någotbärande skäl i övrigt inte kan anföras. Jämförelse görs också med den kontrollverksamhetsom bedrivs av Aktiebolaget och . Förslagetväcker en principiell fråga. Statligaförvaltningsuppgifter kan enligt 11 kap. 6§ sista stycket regeringsformenöverlämnas till bolag, förening, samfällighet, stiftelse eller enskild individ.Innefattar uppgiften myndighetsutövning skall det ske med stöd av lag. AktiebolagetSvensk befogenheter vid den obligatoriska kontrollbesiktningen avfordon och den obligatoriska besiktningen av kilometerräknarapparaturinnefattar uppenbarligen myndighetsutövning. Detta torde också vara motivettill att dessa förrättningar - till skillnad från bolagets övriga verksamhet -ursprungligen undantogs från mervärdeskatteplikt. Fråganom mervärdeskatt skall tas ut i samband med myndighetsutövning har berörts i samband med den precisering av begreppetyrkesmässig verk- Prop. 1989/90:111 samhet som föreslås beträffande detallmänna i olika former i lagrädsremissen i punkt 1 av anvisningarna till 2§ML. Lagrädets förslag i detta hänseende, som i sak överensstämmer med detremitterade förslaget, innebär att statens eller ett statligt affärsverks elleren kommuns tillhandahållande av skattepliktiga varor eller tjänster mot vederlaginte anses som yrkesmässigt, om tillhandahållandet ingär som ett led i enmyndighetsutövning. I och med att tillhandahållandet inte anses somyrkesmässigt föreligger inte mervärdeskatteplikt. Den princip som härigenomkommit till uttryck får enligt lagrådets mening anses generellt tillämplig,således även i det fall att myndighetsutövning genom särskild lagstiftninganförtrotts ett bolag, en förening, en samfällighet, en stiftelse eller enenskild individ. Lagrådet föreslår därför att som en första punkt i 8 §görs undantag frän skatteplikt för "vara och tjänst som tillhandahälls somett led i myndighetsutövning av bolag, förening, samfällighet, stiftelse ellerenskild individ med stöd av lag enligt 11 kap, 6§ tredje stycketregeringsformen", I anvisningarna till 8 S bör innebörden av denna punktpreciseras, i första hand genom att det nuvarande undantaget i 11 S punkt 7införs dän Lagrådet övergår härefter till de i remissen föreslagnaändringarna i olika punkter av 8S. 1) Sjukvärd, tandvård och social omvårdnad Omfånget av det föreslagna undantaget frånmervärdeskatteplikt framgår av den allmänna motiveringen, avsnitt 2,2.6, Såvittgäller den föreslagna lydelsen av 8 S punkt 1 anser lagrådet mindre lämpligtatt tala om varor och tjänster och förordar att i lagtexten enbart räknas uppde undantagna områdena, som lämpligen kan benämnas "sjukvård, tandvård ochsocial omsorg". De närmare definitionerna fär sedan - med lagstiftningensnuvarande systematik - tas in i anvisningarna. Någon särskild hänvisning tillanvisningarna behövs inte. Beträffande den föreslagna definitionen av sjukvård ianvisningarna sägs i specialmotiveringen att med sjukdomar och skador förståsäven kroppsfel och barnsbörd. Detta bör emellertid i klarhetens intresse sägasut i anvisningstexten. Lagrådet förordar i övrigt en omredigering avanvisningspunkten i syfte att göra innebörden klarare. Därvid bör enanknytning göras till den i allmänmotiveringen nämnda stadgan om enskildavårdhem. Uttrycklig hänvisning till lagen (1962:381) om allmän försäkring tordeenbart behöva göras i fråga om sådan vård som nämns i 2 kap. 5 § nämnda lag,dvs. vård av privatpraktiserande läkare, sjukgymnaster m.fl. Sädan värd skallomfattas av undantaget, oavsett om vårdgivaren är ansluten till försäkringeneller inte. Detta kan markeras genom att det sägs att vården är av denbeskaffenhet som avses i lagrummet. Vid sidan av sädan vård, som alltsåföranleder sjukvårdsersättning, skall undantaget omfatta annan vård underförutsättning att vårdgivaren har särskild legitimation. I anvisningarna böräven anges att undantaget omfattar sjuktransporter som avses i 6§ hälso- ochsjukvårdslagen (1982:763). I anvisningarna bör vidare ges en definition av tandvård.Denna kan lämpligen ansluta till den definition som finns i 1 S tandvårdslagen(1985:125). 20 Riksdagett 1989/90. Den i remissen föreslagna anvisningstexten innehållersärskilda definitio- Prop. 1989/90:111 ner av termen "huvudman" förvart och ett av de i punkten avsedda områdena. Definitionerna innebär atthuvudman är den som bedriver verksamheten. Termen huvudman är emellertidmångtydig, varför lagrådet föreslår att den undviks och att i bestämmelsernadirekt anges den som bedriver verksamheten. Härmed förstås den näringsidkare,det företag, den institution eller den organisation, i vars regi vården elleromsorgen ges, och givetvis inte anställda oavsett tjänsteställning. I remissens föreslagna lagtext har angivits att undantagetomfattar även vissa varor och tjänster som tillhandahälls av annan änhuvudmannen. Av de i remissen föreslagna anvisningarna framgår attutvidgningarna gäller vissa tillhandahällanden i sjukvård och tandvård men intei social omsorg. Utvidgningarna innebär till en början att skatteplikt inteföreligger för analyser av prover som tagits i samband med sjukvård, även omanalysen görs av ett frän vårdgivaren fristående laboratorium och debiterasdenne. Likaledes utvidgas vid tandvård undantaget från skatteplikt vidtillhandahållande av dentaltekniska produkter och tjänster på sådana till attgälla inte bara då de tillhandahålls patienten av den vårdgivande tandläkarenutan också då de tillhandahålls patienten/kunden av en friståendedentaltekniker och i tidigare led då de tillhandahålls vårdgivaren eller endentaltekniker Lagrådet förordar således att anvisningarna till 8S såvittavser sjukvård, tandvård och social omsorg utformas på följande sätt: 1, Med sjukvård förstås åtgärder för att medicinsktförebygga, utreda och behandla sjukdomar, kroppsfel och skador samt vård vidbarnsbörd, om åtgärderna avser vård vid sjukhus eller annan inrättning somdrivs av det allmänna eller vid inrättning som avses i IS stadgan (1970:88) omenskilda vårdhem m,m. Som sjukvård skall även anses vård av sådan beskaffenhetsom berättigar till sjukvärdsersättning enligt 2 kap, 5 § lagen (1962:381) omallmän försäkring samt vård som i övrigt tillhandahålls av någon med särskildlegitimation att utöva yrke inom sjukvården, Åven sjuktransporter som utförsmed därför särskilt inrättade fordon hänförs till sjukvård. Undantaget beträffande sjukvård omfattar, förutom varoroch tjänster som tillhandahålls vårdtagaren direkt av vårdgivaren, även sådanaanalyser av prov som tillhandahålls vårdgivaren av annan. Undantaget avser intevård av djur, 2, Med tandvård avses åtgärder för att förebygga, utredaoch behandla sjukdomar, kroppsfel och skador i munhålan. Undantaget beträffande tandvärd omfattar, förutom varoroch tjänster som tillhandahålls vårdtagaren direkt av vårdgivaren, även dentaltekniskaprodukter och tjänster avseende sädana, när produkten eller tjänsten tillhandahållsvårdgivaren, dentaltekniker eller den för vais bruk produkten är avsedd.Undantaget avser inte vård av djur, 3, Med social omsorg avses offentlig eller privatverksamhet för barnom sorg, äldreomsorg, särskilda omsorger om psykiskt utvecklingsstörda och annan jämförlig social omsorg. Undantaget beträffande social omsorg omfattar varor ochtjänster som den som bedriver omsorgen direkt tillhandahåller den som åtnjuterdenna. 3) Bank- och finansieringstjänster m.m. Finansiella tjänster är enligt gällande regler undantagnafrän mervärdebe- 306 I avvaktan på resultatet av en pågåendeutredning om beskatt- ningen av den finansiella sektorn (Fi 1989:02) har någonändring av beskatt- Prop. 1989/90:111 ningen i denna del inte föreslagits ilagrådsremissen. Enligt 8 § första stycket punkt 3 i den föreslagna lagtextenomfattas således liksom enligt gällande regler finansiella tjänster inte avskatteplikt. Undantaget för finansiella tjänster omfattar enligt denföreslagna bestämmelsen - förutom bank- och finansieringstjänster - ocksåomsättning och förmedling dels av vissa uppräknade slag av värdehandlingar ochandra därmed liknande värdehandlingar, dels av fordringar som inte grundar sigpä sådana värdehandlingar Förslaget innebär att värdepappershandeln i principi sin helhet skall vara undantagen frän skatteplikt. Lagrådet anser att dettabör framgå tydligare av bestämmelsen. Det är vidare enligt lagrädets meninglämpligt att den närmare beskrivning av värdepappershandeln som kan behövaslämnas i anvisningarna i stället för i lagtexten såsom föreslagits i remissen. Lagrådet föreslår således att de undantagna finansiellatjänsterna i lagtexten betecknas som "bank- och finansieringstjänstersamt värdepappershandel och därmed jämförlig verksamhet". Vad som förstås med värdepappershandel och därmedjämförlig verksamhet bör som sagts närmare anges i anvisningarna tillbestämmelsen. Den avser givetvis handeln med värdepapper av traditionellt slag.Men den tar Också sikte på värdepappershandeln i det s.k. papperslösasamhället. Den dokumentlösa värdepappershanteringens ökande betydelse följerbl.a. av den nya aktiekontolagen (1989:827), som innebär en övergång frän enfysisk värdepappershantering till ett dokumentlöst. kontobaserat system med datormässigregistrering av aktier m,m. hos (prop.1988/89:152), samt den motsvarande verksamhet med obligationer som avses kommatill stånd hos , Mot bakgrund av det anförda bördet av en inledande definition i anvisningspunkten om de finansiellatjänsterna klarare framgå att värdepappershandel och därmed jämförligverksamhet omfattar transaktioner avseende rättigheter av alla slag som ingåri värdepappersmarknaden, även i de fall de inte är bundna till dokument, I den föreslagna anvisningspunkten har bank- ochfinansieringstjänster definierats så att vissa tjänster, bl,a,notariatverksamhet och inkassoverk-samhet, inte hänförs till denna typ avtjänster. De omfattas därför inte av undantaget frän skatteplikt. Lagrådetföreslär att bestämmelsen omformuleras sä att det direkt framgår attundantaget från skatteplikt för bank- och finansieringstjänster inte gäller förnotariatverksamhet, inkassoverksamhet m.m. Slutligen kan anmärkas attvärdepappershandel enligt förslaget alltid skall vara skattefri.