prop · GD03110 · 1989-12-31 00:00:00 — Det blir härvid viktigtatt tillgångar och skulder liksom inkomst- och utgiftsräntor fördelas korrektmellan näringsverksamheten och privatekonomin. Detta gör det angeläget attredovisningsperioden för näringsverksamheten och pri- vatekonominöverensstämmen Räkenskapsåret för enskild näringsverksam- Prop. 1989/90:110 hetbör därför utgöras av kalenderår Detsamma bör gälla för näringsverksamhet sombedrivs av dödsbo och av juridisk person som förvaltar samfällighet och varsinkomst beskattas hos delägarna och i fråga om handelsbolag om det finns fysiskperson eller dödsbo som skall beskattas för bolagets inkomst. Härigenom kommerall näringsverksamhet som skall beskattas kommunalt att ha kalenderår sombeskattningsån 1speciella situationer kan ett krav på kalenderår te sig alltför ingripande. Jagsyftar närmast pä fall där ett handelsbolag med en mycket begränsad verksamhetingår i en större koncern. Kalenderärskravet kan dä leda till att helakoncernen fär gä över från brutet år till kalenderår Om inte andra skäl talaremot det bör handelsbolaget i ett fall som detta kunna få tillämpa bruteträkenskapsår liksom de övriga koncernföretagen. För att uppnå detta bör dendispensregel som tar sikte enbart på brutna räkenskapsår kompletteras såatt dispens kan ges även från det nytillkomna kravet pä kalenderår för vissabokföringsskyldiga. Vidremissbehandlingen har framhållits att ett krav pä kalenderår som räkenskapsårför enskild näringsverksamhet leder till ökad belastning för bokföringsbyråerm. Ett kalenderårskrav även för handelsbolag (utom för handelsbolag medenbart aktiebolag m. fl. som delägare) innebär en ytterligare koncentration avarbetet. Effekterna bör i och för sig vara förhållandevis begränsade. En klarmajoritet av de företagare det gäller har kalenderår somräkenskapsån Arbetet kommer också i viss mån att underlättas om de extrakomplikationer som följer av olika beskattningsår för näringsverksamheten ochprivatekonomin försvinner Det är ändå angeläget att pröva vad som kan göras föratt ge de berörda en möjlighet att fördela arbetet över en något . Enligten huvudregel skall självdeklaration lämnas undertaxeringsåret. Vissa skattskyldiga får dock lämna självdeklaration senast den31 mars under taxeringsåret. Detta gäller bl. a. den som närmast föregående årvarit skyldig föra räkenskaper om räkenskapsåret slutat senare än den 31augusti året före taxeringsåret. Om någon visar att han pä grund av särskildaomständigheter år förhindrad att lämna självdeklaration inom föreskriven tidfår han beviljas anstånd. Anstånd får inte utan att det finns synnerliga skälmedges längre än till utgången av maj månad under taxeringsåret. Den som ivaraktigt bedriven rörelse biträder deklarationsskyldiga med att upprättasjälvdeklaration kan få tillstånd att enligt tidsplan lämna deklaration undertiden - under taxeringsåret. Någon materiell ändring avdessa regler föresläs inte i prop. 1989/90:74 om ny taxeringslag m. m. Jaghar frän RSV inhämtat att det finns möjligheter att tillämpa gällandebestämmelser mer generöst i syfte att underlätta arbetet för bokföringsbyråerm. Det finns enligt min mening ocksä utrymme att något flytta fram dennuvarande sluttidpunkten för deklarationer som skall lämnas enligt tidsplan.Jag avser att återkomma i den frågan i samband med ändringar i deklarations-och uppgiftsskyldigheten som aktualiseras till följd av skattereformen. Medmer generösa anståndsregler bör de olägenheter som remissinstanserna pekat päbegränsas avsevärt. 8.10.5 Bil med blandadanvändning m. m. Mitt förslag: Enegenföretagare som även för privat bruk disponerar en bil som ingår i hansnäringsverksamhet skall påföras bilförmän enligt samma regler som gäller förlöntagare. En egenföretagare som i näringsverksamheten använder en egen bil sominte tillhör verksamheten får avdrag med högst 12 kn per mil. I fråga omavdrag för kostnader för resor till och från arbetet skaU samma regler gällaför egenföretagare som för löntagare. RINK:sförslag: Överensstämmer med mitt. Remissinstanserna:Tre remissinstanser har kommenterat förslaget. De avstyrker förslaget medhänvisning till att det bryter mot de principer för beskattning av enskildnäringsverksamhet som gällt. Skälenför förslag: I gällande rätt saknas regler om hur sädana kostnader som delvisär av privat natur, delvis kostnader i en förvärvskälla skall fördelas. Enligtpraxis medges avdrag för bilkostnader i rörelsen endast för bilar som ärnödvändiga för driften, dvs. om bilen betraktas som eft rörelseinventarium. Detotala kostnaderna skall dä fördelas mellan den privata och den yrkesmässigaanvändningen i förhällande till körsträckan för vardera ändamålet.Egenföretagaren fär således avdrag för de bilkostnader som direkt betingas avrörelsen. Bilens övriga kostnader utgör egenföretagarens privataicke avdragsgilla levnadskostnaden Om rörelsens nytta av bilen är obetydligmedges i stället avdrag för inbesparade transportkostnaden Kanden totala körsträckans fördelning mellan privat körning och körning iförvärvsverksamheten inte visas brukar kostnaderna för den privata körningenuppskattas till eft skäligt belopp. Jaghar tidigare föreslagit att bilförmän vid inkomst av tjänst skall värderas till0,8 basbelopp med tillägg av av nybilspriset, dock att värdet inte fåröversdga eller understiga av nybilspriset (avsnitt 5.3.2.1). Fn o. m.innevarande är är avdraget för körning med egen bil i tjänsten 12 kn per mil(prop. 1989/90:50, SkUlO, SFS 1989:1017). Enanpassning av enskilda näringsidkares avdragsrätt för bil i näringsverksamhetentill vad som gäller för löntagare är påkallad med hänsyn till målen omlikformiga, enhetliga och rättvisa skatteregien En sådan förändring bör kunnainnebära att reglerna blir enklare att tillämpa. Någonändring beträffande grunderna för en bedömning av frågan när en bil kan ansesutgöra en tillgång i näringsverksamhet bör inte göras. Frågan får avgöras medutgångspunkt från det allmänna stadgandet i 20 S KL på vilken gällande praxisgrundas. För att en bil skall kunna inräknas i avskrivningsunderlaget krävssåledes att den kan anses nödvändig för näringsverksamheten. En sådan bilutgör en tillgång i verksamheten för vilken värdeminskningsavdrag medges ochdet skattemässig restvärdet inräknas i survunderlaget. Metodenatt fördela de faktiska kostnaderna för en näringsverksamhetsbil efterkörsträckan i förvärvsverksamheten resp. privat bör emellertid inte längreanvändas med hänsyn till föreslagna och genomförda förändringar av- Prop.1989/90:110 seende löntagare. 1 stället bör näringsidkaren redovisa ettförmånsvärde i inkomstslaget näringsverksamhet beräknat på samma sätt som enlöntagares bilförmän. En näringsidkare som inte redovisar sin bil som ettinventarium i näringsverksamheten bör fä avdrag för körningar i näringsverksamhetenmed . En förutsättning är att inga driftkostnader belastatverksamheten. Liksom enligt nuvarande regler skall den skattskyldige kunnaredovisa underlaget för avdraget genom körjournal eller pä annat lämpligtsätt. gäller att reglerna för avdrag förkostnader för resor till och från arbetet är gemensamma i fråga ominkomstslagen jordbruksfastighet, rörelse och tjänst. Även i det nya systemetbör samma regler tillämpas. De lagändringar som mitt förslag föranleder har tagits ini punkt 1 sista stycket av anvisningarna till 22 § KL resp. punkt 32 avanvisningarna till 23 § KL. Ett handelsbolag är en juridisk person som kan förvärvatillgångar och ådra sig skulden Handelsbolaget är däremot inte skattesubjektvid inkomstbeskattningen. Handelsbolagets inkomster beskattas i stället hosdelägarna. Frågan om att göra handelsbolaget till skattesubjekt harvarit aktuell . En modell för en sådan beskattning lades fram av FSK (SOU1986:44). FSK:s s. k. staketmetod byggde bl. a. på att inkomster i bolagetskulle träffas av en läg beskattning - om det bara fanns fysiska personersom delägare - och att uttag skulle vara avdragsgilla. Modellen följde mycketnära det tidigare förslaget till staketmetod för enskild näringsverksamhet(SOU 1984:70). Den modell som URF presenterat skiljer sig i viktigahänseenden från det tidigare förslaget. Ett handelsbolag skall enligt URF:sförslag i allt väsentligt beskattas efter de regler som gäller för aktiebolag.Skattesatsen är densamma och uttagna vinstmedel beskattas hos delägarna somlön eller som utdelning. URF:s förslag beträffande handelsbolagen var intekomplett. a. saknades övergångsbestämmelser. Av den anledningen haråtskilliga remissinstanser avstått från att ta ställning till förslaget. Desom har tagit ställning har i allmänhet tillstyrkt att handelsbolaget görs dllskattesubjekt enligt i huvudsak den modell som URF föreslagit. URF har vidare föreslagit vissa ändringar i dencivilrättsliga lagstiftningen. Görs handelsbolaget till skattesubjekt är det viktigt att det inte råder något tvivel om att det föreligger ett handelsbolag och inte ett enkelt bolag. URF har därför - liksom tidigare FSK - föreslagit att registreringen i handelsre gistret skall konstituera handelsbolaget. Att rättsverkningar knyts till regist reringen innebär att gränsdragningen mellan handelsbolag och enkla bolag förskjuts. Genom att avstå från registrering kan ett enkelt bolag bedriva näringsverksamhet. Detta är inte möjligt enligt lagen (1980:1102) 592 om handelsbolag och enkla bolag, HBL. URF har också tagit uppfrågan om att ändra HBL i syfte att göra det möjligt för en enskildnäringsidkare att bilda ett s. k. enmanshandelsbolag. Det alternativet skullekunna te sig attraktivt för en enskild näringsidkare som vill få tillgång tillde expansionsmöjligheter som finns i ett aktiebolag utan att behöva iaktta deformaliteter och krav pä bundet kapital som följer av en aktiebolagsbildning. 1en promemoria som upprättats inom harlagtekniska aspekter på enmanshandelsbolaget belysts. Promemorian - som ocksåinnehåller URF:s förslag i registreringsdelen - har mottagits ganska väl vidremissbehandlingen. På en del håll har emellerdd uttalats skepsis motinförandet av enmanshandelsbolag. URF ställde förslaget omenmanshandelsbolag mot förslaget om särskild redovisningsmetod (SRM). Somframgått av vad jag tidigare anfört (avsnitt 8.1) anser jag att modellen med SRMbör utredas vidare. Med de beröringspunkter som finns mellan beskattningen avenskilda näringsidkare och handelsbolag är det naturligt att man iutredningsarbetet också kommer in på handelsbolagens beskattning. Ett sådanfortsatt utredningsarbete är ocksä nödvändigt eftersom URF inte hann med attfullständigt belysa modellen med handelsbolaget som skattesubjekt. Även decivilrättsliga frågorna bör tas upp i det fortsatta arbetet. Av vad jag nu sagt följeratt det inte nu kan komma i fråga att göra handelsbolaget till skattesubjekt.Vad det dä gäller är att anpassa dagens regler om delägarbeskattning till detnya inkomstskattesystem som skall tillämpas fn o. m. 8.11.2Nya regler för fortsatt delägarbeskattning Mitt förslag: Allverksamhet i handelsbolag- utom reavinster vid avyttring av näringsfastigheteroch bostadsrätter m. m. - beskattas i inkomstslaget näringsverksamhet. Avdragför avsättning till surv görs vid beräkning av handelsbolagets inkomst.Räntefördelningen görs däremot pä delägarnivå på grundval av det justeradeingångsvärde som gäller i reavinstsystemet. Delägarbeskattningen av vissa äldredödsbon behålls. Skälen för mitt förslag: Idet nya skattesystemet beskattas alla inkomster i ett aktiebolag iinkomstslaget näringsverksamhet. Reavinster och kapitalinkomster beskattasinte längre enligt särskilda regler. Beskattningen sker helt och hållet enligtbokföringsmässiga grunden Någon kontantprincip förekommer inte. För fysiskapersoner sker beskattning av reavinster och kapitalinkomster i det nyainkomstslaget kapital. Kontantprincipen behälls för deras del. Reglerna för fysiska ochjuridiska personer skiljer sig alltså i det hänseendet åt. Det gäller ocksåför surven och den till surven kopplade räntefördelningen. Räntefördelningförekommer bara för fysiska personer och dödsbon. Attskatteregler för fysiska och juridiska personer inte är desamma ger 38Riksdagen 1989/90. Nr 110 Del 1 Vid utformningen av nya skatteregler för handelsbolag /90:110 måste man ta hänsyn till att det bland delägarna kan finnas såvälfysiska som juridiska personen Det leder oundvikligen till särregler ochsvårigheter vid tillämpningen. Mot denna bakgrund är det nödvändigt attförenkla reglerna där det går att göra. Ett visst mätt av schabloniseringarmåste ocksä godtas. Jag har tidigare (avsnitt 8.10.4) föreslagit atthandelsbolag där det ingår fysiska personer och dödsbon som delägare skall hakalenderår som räkenskapsår. Förslaget skall ses mot bakgrund av motsvarandekrav för enskilda näringsidkare och behovet av en fast avstämningstidpunktgentemot privatekonomin vid tillämpningen av reglerna om surv ochräntefördelning. I det nya systemet gäller särskilda regler for beräkningav kapitalinkomst. a. finns ett tak för fullt avdrag för nettoutgiftsräntonRegler av detta slag kan inte utan vidare tillämpas på delägarna i etthandelsbolag. Vill man få ett helt likvärdigt resultat förutsätter detta attinte bara-som i dag-bolagets inkomst utan ocksä olika poster som ligger tillgrund för inkomstberäkningen fördelas pä delägarna. Sädana regler ter sigalltför komplicerade. En komplicerande faktor är ocksä att principerna förinkomstberäkningen -kontantprincip och bokföringsmässiga grunder - är olika förfysiska och juridiska personer. Till detta kommer de svårigheter som ensärbehandling av tillgångar och skulder i kapitalförvaltningen skulle leda tillvid tillämpning av survreglerna och av reglerna om räntefördelning. Det skulle innebära en avsevärd förenkling att beskattaäven handelsbolagets kapitalinkomster i inkomstslaget näringsverksamhet. Jaganser att den ändringen bör kunna göras, särskilt som det är just utövandet avnäringsverksamhet som konstituerar handelsbolaget. Konsekvensen blir bl. a.att ränteintäkter och utdelning träffas av full inkomstskatt och - enligtreglerna för passiv näringsverksamhet - särskild löneskatt och attränteutgifter blir fullt avdragsgilla i näringsverksamheten. Vinster på t. ex.kapitalplacerings-aktier blir också beskattade i näringsverksamheten. Däremotbeskattas vinster vid avyttring av näringsfastigheten bostadsrätter m. m. ikapital (avsnitt 6.4.11). Enligt lagrådsremissen skulle vidare beskattning ske ikapital vid avyttring av näringsbetingade aktier m. m. i ett handelsbolag.Reglerna var alltså i det hänseendet desamma som för enskilda näringsidkare(jfr avsnitt 6.5.16). skulle däremot gälla avvikanderegler för handelsbolag i och med att räntor på län för förvärv av aktiernafick dras av i näringsverksamheten. I och för sig kan den förmånen i vissutsträckning balanseras genom att aktierna utesluts från survunderlaget.Regler av det slaget blir emellertid approximativa och de kan slå fel i olikasituationen Mot den lösning som föreslogs i lagrådsremissen talar också attreglerna för beskattning av vinster i fåmansägda aktiebolag - med beskattning isåväl kapital som tjänst-blir mycket svära att tillämpa om aktierna innehasgenom ett handelsbolag, särskilt om det under handelsbolagets innehav avaktierna skett växlingar i delägarkretsen. Av de skäl som jag angett har jag kommit till att en merhållbar lösning är att beskatta näringsbetingade aktier m.m. fullt ut iinkomstslaget näringsverksamhet. Jag föreslår att förslaget i lagrådsremissenändras på den punk- De nya reglerna bör dock inte tillämpas förrän vid1993 års taxering. 1989/90:110 Avyttringar (1992 årstaxering) bör beskattas i kapital (se vidare övergångsbestämmelserna). Därmedkan berörda handelsbolag avvakta det fortsatta utredningsarbetet innanställning tas till behovet av eventuella omstruktureringsåtgärder. Förkapitalplaceringsaktier m.m. bör de nya reglerna gälla årstaxering. Vad gäller reaförluster gäller olika regler för fysiskapersoner och för aktiebolag och andra juridiska personer som avses i 10 a SSIL. För fysiska personer kvoteras vissa förluster till (avsnitt 6.5.4).För aktiebolag m. fl. gäller att förlusterna avseende kapitalplaceringsaktierm. m. sparas och utnyttjas mot framtida vinster vid avyttringar av samma slagstillgångar (avsnitt 8.5). I lagrådsremissen föreslogs att en sädan sparanderegelskulle tillämpas sä snart det bland handelsbolagsdelägarna fanns en juridiskperson som vid direktinnehav skulle ha berörts av regeln. Den lösningen äremellerdd förenad med vissa nackdelan En sparanderegel är svår att tillämpa påbolagsnivä eftersom handelsbolaget inte taxeras. Den kan också leda tillhandel med andelar i handelsbolag med ännu inte utnyttjade förlusten Enkonsekvent tilllämpning av regeln innebär ocksä att rätten att utnyttja gamlaförluster faller bort om de juridiska personerna avyttrar sina andelar tillfysiska personen denna bakgrund föreslår jag i stället att handelsbolagetsreaförluster behandlas på samma sätt som reaförlusterna hos en fysisk person.Det innebär alltså att förlusten i vissa fall kvoteras till vid beräkningav inkomsten av näringsverksamheten. Kvoteringen bör gälla oavsett om det blanddelägarna finns enbart fysiska personer, enbart juridiska personer eller omdelägarkretsen är blandad. Vad gäller surven finns det två huvudalternativ.Avsättning till surv kan göras antingen på bolagsnivä - och beräknas påbolagets skattemässiga egna kapital - eller pä delägarnivå. Survavsättning pådelägarnivå förutsätter att delägarens skattemässiga kapitalbehållning kanfastställas åriigen. Detta är inte utan vidare möjligt eftersom det bl. a.förutsätter att differensen mellan handelsbolagets (civilrättsliga) egnakapital och handelsbolagets skattemässiga kapital (värderat enligtsurvreglerna) fördelas på delägarna på något sätt. Jag anser att övervägandeskäl talar för att göra survavsättningen pä bolagsnivä. För den lösningen talarockså att en eventuell övergång till att behandla handelsbolaget somskattesubjekt bör underlättas om surven finns i bolaget och inte hos delägarna. Tekniskt skulle man kunna beräkna ett underlag förräntefördelning pä bolagsnivå. En fördel med den lösningen är attsurvberäkningen kan göras samlat. Det finns emellertid ocksä nackdelar, bl. a.att räntefördelning skulle kunna undvikas om mot en negativ kapitalbehållninghos en fysisk person - som egentligen skulle föranleda räntefördelning- svararen posidv kapitalbehållning hos en juridisk person. Enligt min mening finns det i stället anledning att knytaan till 1988 ärs reavinstregler för andelar i handelsbolag. Enligt dessa reglerskall andelens justerade ingångsvärde (omkostnadsbeloppet) beräknas ärligen.Det justerade ingångsvärdet bör kunna användas som underlag för räntefördel- ningen.Det förutsätter emellertid att de särskilda regler för värderingen avfastigheter, bostadsrätter m. m. som gäller för fysiska personer vid tillämpningav survreglerna fär slå igenom. Vid beräkning av underlaget för räntefördelningbör därför det justerade ingångsvärdet reduceras om bolaget inneharfastigheter, bostadsrätter m. m. som inte är omsättningstillgångan Utöver vadjag här har tagit upp bör några större ingrepp i delägarbeskattningen intebehöva göras. regler för reavinstbeskattning av andelar i handelsbolagkan t. ex. behällas. Det finnsinte heller någon anledning att nu ändra principen om delägarbeskattning avvissa äldre dödsbon. Det innebär bl. a. att delägarna i boet kan träffas avräntefördelning. Underlaget för räntefördelning bör bestämmas för boet ochinte - som hos handelsbolagen - pä delägarnivå. Däremot bör dehandelsbolagsbeskattade dödsbona inte fä göra avdrag för avsättning till surv ochvidare bör kapitalinkomster hällas utanför näringsverksamheten och beskattasenligt de nya reglerna i SIL. Dessa båda ändringar i förhällande tillförslaget i lagrådsremissen innebär att övergängen till delägarbeskattning istort sett inte påverkar reglerna för inkomstberäkningen i dödsboet. Vadgäller begränsningen av avdragsrätten för räntor (avsnitt 6.3.2) börkvoteringen till tillämpas på boets nettoutgiftsräntor över 10 000 kn Av minredogörelse framgår att den nya regleringen - även med de föreslagnaförenklingarna - blir förhållandevis komplicerad. Som jag tidigare nämnt skallemellertid handelsbolagens beskattning utredas vidare (avsnitt 8.1). I den måndet arbetet inte skulle leda fram till att handelsbolagen görs tillskattesubjekt får de här föreslagna reglerna naturligtvis omprövas. Minaförslag till nya regler finns i 53 S 3 mom. och i punkterna 1, 2 och 16 avanvisningarna till 22 S och punkterna 1 och 33 av anvisningarna till 23 S KL, 3S 2 mom, SIL samt 11 S lagen om skatteutjämningsreserv. 8.12 Beskattning av fåmansföretag m.m. Mittförslag: De särskilda fåmansföretagsreglerna behålls. I likhet med förslaget ombeskattning av överutdelning från fåmansföretag beskattas förmånerna som ensärskild intäktspost i inkomstslaget tjänst utan uttag av sociala avgiften rätttill schablonavdrag eller grundavdrag. Någon avdragsrätt för företagetföreligger inte. Företagsledarenskall beskattas för hela anskaffningsvärdet vid fä-mansföretagets förvärv fränutomstående av lös egendom som uteslutande eller så gott som uteslutande äravsedd för företagsledarens eller närståendes privata bruk. Undantag görs förförvärv av bil som beskattas som bilförmån. I konsekvens med detta har företagetavdragsrätt för bilkostnaderna. Endelägare eller närstående som till företaget säljer in egendom som avses i 30 SSIL beskattas för hela köpeskillingen som intäkt av tjänst om egendomen inte ärtill nytta för företaget. Utköp av egendom tillunderpris skall inte föranleda beskattning av företagsledaren om denne tidigarebeskattats för anskaffningsvärdet. Har en delägare förvärvat egendom fränföretaget till ett pris som understiger marknadsvärdet skall företagetbeskattas för skillnaden mellan marknadsvärdet och vederlaget.Uttagsbeskattning sker inte i de fall företagsledaren beskattats vid företagetsförvärv av egendomen. Vidare sker uttagsbeskattning när ett fämansföretaglämnat företagsledare lån med fördelaktig ränta. Särskilda vinstberäkningsreglerskall gälla vid delägares eller närståendes införsäljning av egendom tillföretaget. Överstiger det avtalade priset marknadsvärdet, skall somförsäljningspris vid reavinstbeskattningen gälla marknadsvärdet. Skillnadenmellan försäljningspris och marknadsvärde förmånsbeskattas. Schablonreglernavid försäljning av fastighet och bostadsrätt fär inte tillämpas vid beräkningav vinsten om inte fastigheten eller bostadsrätten helt eller till huvudsakligdel skall användas i företagets näringsverksamhet. FSK:s förslag:Överensstämmer i huvudsak med mitt i fråga om stoppreglernas innehåll. Remissinstanserna(avseende FSK:s förslag): Övervägande antalet remissinstanser är positiva tillkommitténs förslag. Från näringslivshåll invänds att förmåner av ifrågavarandeslag bör beskattas lika oavsett om de utgår till företagsledare och delägare ifämansföretag eller till anställda i andra företag. I fråga om hyresersättningför lokalupplåtelse till företaget hävdas att bestämmelsen även bör omfattadelägare. Beträffande de s. k. förbjudna lånen påpekas från bl. a. RSV ochkammarrätten i att en viss tidsgräns bör uppställas för attåterbetalning av sådana lån skall godtas och utesluta beskattning. LO och TCOmenar att alla län bör jämställas med löneuttag. Skälen till mitt förslag:1976 ärs särregler för fåmansföretag (de s. k. stoppreglerna) infördes i syfteatt förhindra att företagsledare och delägare i sädana företag skaffade sigobehöriga skatteförmåner genom olika transaktioner mellan bolaget och sigsjälva. Reglerna utformades så att den för aktiebolagen gällandedubbelbeskattningseffekten inte eliminerades. Behovet av sädana regler kvarståräven efter en omläggning av skattesystemet. Beskattning av de ifrågavarandeförmånerna sker i inkomstslaget tillfällig förvärvsverksamhet. Dettainkomstslag finns inte i det nya systemet. Beskattning av förmånerna mästedärför ske i något av inkomstslagen tjänst eller kapital.