prop · GD0371 · 1989-12-31 00:00:00 — anmärkningeller eljest, att dom beslut innehåller en uppenbar eller beslut till föl.id av oriktighet till följd av att någon skrivfel, missräkning eller annat skrivit eller räknat fel eller dvlikt förbiseende, innehåller gjort annat sådant förbiseende. uppenbar oriktighet, meddele får rätten besluta om rättelse. rätten, sedan parterna erhållit tillfälle att vttra sig, beslut om rättelse. Lämnarden tilltalade uppenbart oriktiga uppgifter om sitt namn eller personnummerutan att detta avslöjas under rättegången, får rätten besluta om rättelse i detta hänseende av dom eller beslut, om åklagaren begär detta och det kan antas att utgången inte skulle ha blivit lindrigareeller mindre ingripande för dentilltalade ifall de rättauppgifterna varit kända. Har rätten till följdav förbiseende underlåtit att fatta ett beslut som skulleha meddelats 1 samband med dom eller slutligt beslut, får rätten komplettera domen eller det slutligabeslutet i detta hänseende, om det kan ske efter det att detta avgörande meddelades. Rättelseskall antecknas å huvudskriften av domen eller besluteteller, då beslutet intagits i protokoll, idetta så ock, om det kan ske, å utskrift av domen eller beslutet;därvid skall tillika angivas den dag,då anteckningen göres. Prop.1989/90:71 Bilaga 5 Före beslutenligt denna paragraf skall parterna ha fått tillfälle att yttra sig. Beslutet skall innehålla uppgift för beslutet och om möjligt antecknas på varje exemplar av det avgörande som rättats. Har detta inte satts upp särskilt skall beslutet om rättelse tas in i protokollet. Dömes i mål, vari åklagare för talan, den tilltalade för brottet, skall han till statsverketåtergälda vad enligt rättens beslut av allmänna medel utgått för hans inställelse vid rätten under förundersökningen, till vittne eller sakkunnigeller eljest för bevisning under förundersökningen el ler i rättegången samt 1 ersättning till försvarare så ock statsverkets kostnad för hans hämtande till rätten. Den tilltalade vare dock ej ersättnings-skyldig för kostnad, som icke skäligen varit påkallad för utredningen, eller Om i mål, där åklagare för talan, den tilltalade döms för brottet, skall han till staten återbetala vad som betalats av allmänna medel för hans inställelse vid rätten, för bevisning som förebringats i rättegången samt i ersättning till försvarare. Han skall också ersätta staten dess kostnad för hans hämtande till rätten. Ersättningsskyldigheten omfattar dockInte kostnad, som inte skäligenvarit påkallad för utredningen, eller kostnad, som vållats genom vårdslöshet eller försummelse av annan än den tilltalade, hans ombud ellerav honom utsedd försvarare. 1 Senastelydelse 1983:920. förkostnad, som vållats genom vårdslöshet eller försummelse av annan än den tilltalade, hans ombud ellerav honom utsedd försvarare. Han vare el heller 1annat fall än som sägs i 4 § första stycket skyldig att betalamera än som motsvarar det för honom gällande maximibeloppet för rättshjälpsavgift vid allmän rättshjälp enligt rättshjälpslagen (1972:429). Prop.1989/90:71 Bilaga 5 Den tilltalade är inte i annat fall än som sägs 1 4 § första stycket skyldig att betalamera än som motsvarar det för honom gällande maximibeloppet för rättshjälpsavgift vid allmän rättshjälp enligt rättshjälpslagen (1972:429). Har han haftoffentlig försvarare 1 målet skall maximibeloppet minskasmed vad han har betalat 1 rådgivningsavgift till försvararen. Omden tilltalade har haft offentlig försvarare 1 målet, skallvid tillämpning av första stycket sista meningen hansmaximibelopp för rättshiälosavgiften minskas med vad han harbetalat i rådgivnings-avgift till försvararen. Vad dentilltalade enligt första stycket skall återbetala får jämkas eller efterges, om skäl härtill föreligger med hänsyn till den tilltalades brottsligheteller hans personliga och ekonomiska förhållanden. Vad dentilltalade skall återbetala får jämkas eller efterges, om skäl härtill föreligger med hänsyn till den tilltaladesbrottslighet eller hans personliga och ekonomiska förhållanden. Om detbelopp som den tilltalade skulle vara skyldig att ersätta understiger en viss avregeringen fastställd gräns, skall ersättningsskyldighet inte åläggas. 1989/90:71 Bilaga 5 Frikänns tilltalad i mål, vari åklagareför talan, eller avvisas eller avskrivsav åklagare väckt åtal, kan rätten av allmännamedel tillerkänna den tilltalade ersättning förhans kostnad för försvarare, för rådgivning enligt rättshjälpslagen (1972:429), för vittne ellersakkunnig eller eljest för bevisning under förundersökningeneller 1 rättegången samt för delgivning och för utskrift av protokoll eller annat dylikt, såvitt kostnaden skäligenvarit påkallad för tillvaratagande av hans rätt, så ock för jjans inställelsevid rätten. Ersättning för tilUalads instäl- lelse utgår i enlighetmed vad som gäller för tilltalad som åtnjuterrättshjälp. Fri känns den tilltalade i m'äl, där åklagare förtalan, eller avvisas eller avskrivs av åklagareväckt åtal, kan rätten av allmänna medel tillerkännaden tilltalade ersättning för hans kostnad förförsvarare, för rådgivning enligträttshjälpslagen (1972:429), för bevisningunder förundersökningen eller i rättegången samt för expeditionsavgifter, om kostnaden skäligen varit påkalladför tillvaratagande av hans rätt. Den tilltalade fårockså tillerkännas ersättningför inställelse införrätten. Sådan ersättningutgår 1 enlighet med vad som gäller förtilltalad som åtnjuter rättshjälp. Döms den tilltalade för brottet, fårhan tillerkännas ersättning av allmännamedel för sådan kostnad som avses 1 förstaeller andra stycket, om han vållatskostnaden genom fel eller försummelse avåklagaren. 1 Senaste lydelse 1983:920. 1989/90:71 Bilaga 5 Finnesåklagare hava väckt åtal utan skäl, må han förpliktas att ersätta statsverket kostnad, som avses1 1 . så ock till statsverket återgälda vad enligt 2 ? tillerkänts den tilltalade. Har målsäganden utan skäl gjort angivelse eller eljest föranlett åtalet, må 1 den omfattning, som finnes skälig, ersättningsskyldighet ock åläggas honom. Har målsäganden utan skäl gjort angivelse eller på annat sätt föranlett allmänt åtal. får han åläggas ersättningsskyldighet i den omfattningsom är skälig. Har i mål, vari åklagare för talan, den tilltalade genom att uteblivafrån rätten eller eJ Iakttaga föreläggande, som rätten meddelat, eller genom påstående eller invändning, som han Insett eller bort Insesakna fog, eller annoriedes genom vårdslöshet eller försummelse föranlett uppskov 1 målet eller eljest vållat kostnad för statsverket, vare han skyldigatt ersätta sådan kostnad, huru rättegångskostnaden i övrigt än skall bäras. Har i mål, där åklagare för talan, den tilltalade genom attutebli från rätten eller inte fölJa föreläggande, som rätten meddelat, eller genom påstående eller Invändning, som han insett eller bort insesakna fog, eller på annat sätt genom vårdslöshet eller försummelse vållat kostnad för staten, är han skyldig att ersätta sådan kostnad oavsett hur rättegångskostnaden i övrigt skall bäras. Vad nusagts äge motsvarande tillämpning, om åklagaren. målsäganden eller offentlig försvarare genom vårdslöshet eller Om målsäganden eller offentlig försvarare genom vårdslöshet eller försummelse vållat kostnad för staten eller den tilltalade, är han 9 1989/90. 1 saml Nr 71 försummelsevållat kostnad för statsverket eller den tilltalade. 1989/90:71 Bilaga 5 skyldig att ersättadenna kostnad. Om rättegångskostnad 1 mål, vari allenast målsägande för talan, gälle i tillämpliga delar vad 1 18 kap. är stadgat. I fråga omden tilltalades skyldighet att ersätta staten kostnad för offentlig försvarareoch för annan rättshjälp åt honom själv tillämpas dock 1 S första stycket sista meningen samtandra och tredje styckena detta kapitel. Beträffande rättegångskostnad i mål där endast målsägande för talan gäller i tillämpliga delar bestämmelserna 1 18 kap. I fråga om den tilltalades skyldighetatt ersätta staten kostnad för offentlig försvarare och för annan rättshjälp åt honom själv eller andra kostnader för rättshjälp åt målsäganden an sådan som särskilt hänför sig till enskilt anspråk gäller dock 1 § andra - fjärde styckena. I fråga om skyldighet för målsägande att i mål, vari han biträtt allmänt åtal eller eljest fört talan jämte åklagaren eller denne fört talan för målsäganden, ersätta rättegångskostnad och om hans "ätt till ersättning för sådan kostnad gälle. utöver bestämmelserna i 3 och 4 §§, vad i 18 kap. 12 § är stadgat. I mål, där målsäganden biträtt allmänt åtal eller på annat sätt fört talan jämte åklagaren eller denne fört talan för målsäganden, gäller ifråga om målsägandens skyldighet att ersätta rättegångskostnad och hans rätt till ersättning för sådan kostnad bestämmelserna 1 3 och 4 §§ samt 18 kap. 12 §. Senaste lydelse 1983:920. Nuvarande Ivdelse Föreslagen Ivdelse Prop. Bilaga5 Har en målsägande sombiträtt allmänt åtal haft rättshjälp i målet, skall kostnader som den tilltalade har attersätta staten för målsägandens rättshjälp och som inte särskilthänför sig till enskilt anspråkanses som kostnad enligt 1 . 48 kap. 6 §1 Strafföreläggande avfattas skriftligen ochundertecknas av åklagaren. Föreläggandet skall innehålla uppgift om 1. denmisstänkte, 2. brottetmed angivande av tid och plats för dess begående samt övriga omständigheter som fordras för att känneteckna det, 3. det ellerde lagrum som äro tillämpliga, 4. detstraff och den särskilda rättsverkan, som föreläggas den misstänkte. Har blodprov tagits på den misstänkte får strafföreläggandet omfatta även kostnaderna för provet och för undersökning av det. 1 Senaste lydelse 1968:193. Prop.1989/90:71 Bilaga 5 När en tingsrätt meddelar dom 1 fall som avses i 17 kap. andrastvcket. bestämmer rätten med hänsyntill omständigheterna om talan mot domen skallföras särskilt eller endast i samband med talan mot slutlig dom. Talan förs genom vad. Vill någon anförabesvär mot underrätts beslut, skall han frånden dag då beslutet meddelades Inkomma medbesvärs-Inlaga till underrätten. Om ett beslut under rättegången intehar meddelats vid sammanträde för förhandling och det inte heller vid något sådantsammanträde har tillkännagivits närbeslutet kommer att meddelas, skall dock besvärstiden räknas från den dag då klagandenfick del av beslutet. Klagan över beslutom någons häktande eller kvarhållande 1 häkte eller om åläggande avreseförbud eller i fråga, som avses i 49 kap. 6 §, är inte inskränkt till . Vill någon överklaga entingsrätts beslut, skall han ge in en besvärsinlaga till tingsrätten. Inlagan skall ha kommit in till rätten från den dag då beslutet meddelades. Om ett beslut under rättegången inte harmeddelats vid sammanträde för förhandling och det inte heller vid något sådantsammanträde har tillkännagivits närbeslutet kommer att meddelas, skall dock besvärstiden räknas från den dag dåklaganden fick del av beslutet. Klagan överbeslut om någons häktande eller kvarhållande i häkte eller om åläggande avreseförbud eller 1 fråga, som avses i 49 kap. 6 §, är Inte inskränkt till . 1 Senaste lydelse 1984:131. Om skyldighet att anmäla missnöje med beslut, som avses i 49 kap. 3 S eller 4 S första stvcket 1. 8 eller 9.stadgas i nämnda kapitel. Prop.1989/90:71 Bilaga 5 I 49 kao. finns bestämmelser om att den, som vill överklaga ett beslut, i vissa fall först skall anmäla missnöje. När enhovrätt meddelar dom i fall som avses i17 kap. 5 S andra stvcket. bestämmer hovrätten med hänsyn till omständigheterna om talan mot domen skallföras särskilt eller endast i samband med talanmot slutlig dom. Talan förs genomrevision. Denna lag träder i kraft den Genom denna lag upphävs 20 § lagen (1946:804) om införande av nya , 20 kap. 9 § samt lagen (1946:864) omåtergäldande av kostnad för blodundersökning i brottmål. Äldre bestämmelser gäller dock 1. i fråga om påföljd för parts utevaro i mål som avses i 18 kap. 16 §, om parten kallats till förhandling före ikraftträdandet, 2. i fråga om kostnaden för bevisning under förundersökning, om kostnanden utgått av allmänna medel enligt beslut före ikraftträdandet, 3. i fråga om fullföljd av talan mot särskild dom enligt 17 kap. 5 § som har meddelats före ikraftträdandet. 1989/90:71 Bilaga 5 1 fråga om fullföljdav talan i mål som avses i 18 kap. 16 §, om det avgörandemot vilket talan fullföljs har meddelats före ikraftträdandet, 5. i fråga om tid förbesvär över beslut som meddelats föreikraftträdandet, 6. i fråga om lägrerätts skyldighet att pröva om talan mot avgörande som meddelats före ikraftträdandet fullföljtspå föreskrivet sätt. 2 Förslag till Prop. 1989/90: 71 Bilaga 5 Lag om ändring 1 lagen (1946:807) om handläggningav domstolsärenden Härigenom föreskrivsatt 1 lagen (1946:807) om handläggning av domstolsärenden skall införas tvä nyaparagrafer, 9 a och b §§, av nedan angivna lydelse. i_a_§ Finneren tingsrätt att ett beslut, som den hr meddelat som förstainstans, är uppenbart oriktigt oå grund avnva omständigheter eller av någon annan anledning, skall rätten ändrabeslutet, om det kan ske snabbt och enkelt och utan att det blir till nackdel för någon enskildpart. Skyldigheten gäller även om beslutet överklagas, såvida inteklaganden begär att beslutet tills vidare inte skall gälla (inhibition). Skyldighetengäller inte, om tingsrätten har överlämnat handlingarna i ärendet till en högreinstans eller om det 1 annat fall finns särskilda skäl mot att rätten ändrar beslutet. 2_b_§ Ettöverklagandeav tingsrätts beslut förfaller, om ratten sJälv ändrarbeslutet så som klaganden Prop.1989/90:71 Bilaga 5 Iså fall tillämpas inte 52 kap. 2 och 4 S$ rättegångsbalken- Ändrar rätten beslutet på annat sätt än klaganden begär, skall överklagandet anses omfatta det nva beslutet,om Inte avvisning skall ske. Dennalag träder i kraft den Äldre bestämmelser gäller i fråga om ändring av beslut som meddelats före Ikraftträdandet. Förteckning över de remissinstanser som yttrat sig p- 1989/90:7 i över betänkandet (Ds 1988:66) Några '' Yttrandenöver betänkandet har till avgetts av justitiekanslem,riksåklagaren, , , ,brottsförebyggande rådet, , ,statskontoret, , i , Sveahovrätt, , hovrätten för , kammarrätten i ,, , , , , , länsrätten i Stockholmslän, ombudsmän (chefsjustitieombudsmannen ), juridiskafakultetsstyrelsens forskningsnämnd vid , Sverigesadvokatsamfund. Föreningen ; Föreningen ,centralorganisationen /SR och . Riksåklagarenhar bifogat yttranden från överåklagarna vid regionåklagarmyndigheterna iJönköping, och . Rikspolisstyrelsenhar bifogat yttranden från polismyndigheterna i , och . har förklarat sig instämma i de synpunkter som framförs iett bifogat yttrande från Svenska hälso- och sjukvårdens tjänstemannaförbund. och landsorganisationen i har förklarat sig avstå frånatt lämna synpunkter på betänkandet. Angåendevalbarhetskraven för nämndemän '''p- 1989/90:7i Bilaga7 En nämndeman i hovrätt eller tingsrätt (allmän domstol) utses genom val. Kravenför att vara valbar till nämndeman anges i 4 kap. 6 § (RB).Enligt detta lagrum får bl. a. lagfaren domare och befattningshavare viddomstol inte vara nämndeman. Det ankommer på rätten att självmant pröva denvaldes behörighet. () har i ett besvärsärende prövat frågan om en befattningshavare vidkammarrätt är behörig att vara nämndeman i tingsrätt (se bilaga 1). Därvid har DV i likhet med den tingsrätt som prövat frågan funnit att man i avsaknad avmotivuttalanden måste tolka bestämmelsen i 4 kap. 6 § RB enligt sinordalydelse, vilket innebär att en befattningshavare vid såväl allmän domstolsom annan domstol, t. ex. kammarrätt, är utesluten från valbarhet till uppdragsom nämndeman i tingsrätt eller hovrätt. Medden tolkning som DV har gjort av 4 kap. 6 § RB blir valbarhetskravet intedetsamma för en nämndeman i allmän domstol respektive en nämndeman i allmänförvaltningsdomstol eller försäkringsdomstol. Enligt 20 § lagen (1971:289) omallmänna förvaltningsdomstolar är det i fråga om befattningshavare vid domstolbara den som är tjänsteman vid allmän förvaltningsdomstol som utesluts frånvalbarhet till nämndeman i kammarrätt eller länsrätt. På samma sätt är det -enligt 9 § lagen (1978:28) om försäkringsdomstolar bara en tjänsteman i sådandomstol som inte får vara nämndeman i försäkringsrätt. Bestämmelserna i de bådasistnämnda lagarna är trots att de i förarbetena angetts ha 4 kap. 6 § RBsom förebild otvetydiga till sin innebörd. Avnaturliga skäl är det olämpligt att det nu aktuella valbarhetskravet förnämndemän i olika domstolar inte stämmer överens. Det finns såvitt DV kan seinte något sakligt skäl för att behålla en sådan ordning. Syftet med detta valbarhetsfcravär att upprätthålla förtroendet för nämndemännens objektivitet när de deltar iden dömande verksamheten. 1 såväl RB som de båda andra lagarna tillgodosesdetta syfte genom att en tjänsteman vid den egna domstolen inte får varanämndeman där eller vid en annan instans inom samma domstolstyp. Med dentolkning som DV har gjort av 4 kap. 6 § RB elimineras också risken för enförtroendeskada genom att inte heller tjänstemän vid annan domstolstyp änallmän domstol får vara nämndeman i tingsrätt eller hovrätt. Motdenna bakgrund föreslår DV i första hand att 20 § lagen om allmännaförvaltningsdomstolar och 9 § lagen om försäkringsdomstolar ändras så att tjänstemanvid domstol alltid är utesluten från valbarhet till nämndeman. Om det inteanses lämpligt att ha ett så långtgående valbarhetskrav, bör i stället enändring göras i 4 kap. 6 § RB genom att lydelsen "befattningshavare viddomstol" utbyts mot "befattningshavare vid allmän domstol". Detta ärende har avgjortsav generaldirektören. I den slutliga handlägg- Prop. 1989/90:71 ningen hardeltagit byråchefen och hovrättsassessorn Bilaga 7Birgitta , föredragande. Ifrågasattlagändring rörande huvudförhandling i Prop. 1989/90:71 tvistemål 'lg Blandde nyheter som infördes i finns i 42 kap. 16 § enregel om skriftlig sammanfattning av partemas ståndpunkter och i 43 kap. 8 §tredje stycket en bestämmelse om att uppläsning av skriftliga bevis kanunderlåtas. I sitt remissyttrande över SOU 1982:26 ställde sig Stockholmstingsrätt kritisk till förslaget om skriftlig sammanfattning (departementetssammanställning s 816 O men uttalade också (s 260): Ett avsevärt större utbyteav arbetet med sammanfattningen skulle erhållas, om huvudförhandlingen kunde begränsastill eventuella tillägg och anmärkningar mot sammanfattningens innehåll. Dennakanske kunde utgöra ett avsnitt i en blivande dom. Utandirekt stöd i lag har tingsrätten med partemas samtycke prövat sin tankegång ien tämligen omfattande arbetstvist (T 3 963 87 och T 3 1017 87).Ungefär en månad före huvudförhandlingens början tillställdes partema enskrivelse, aktbil 156. Den första versionen av sammanfattningen, aktbil 172,föranledde synpunkter från den ena parten. En ny version tillställdes partemaföre förhandlingen. Huvudförhandlingen tog i anspråk, varav en halvägnades åt muntlig sakframställning och betydande skriftlig bevisning.Förhandlingen torde med sedvanlig handläggning ha pågått under ytterligareminst . Metoden torde ha inneburit betydande besparingar för parteroch domare och även ha förkortat tiden från huvudförhandlingens slut till dessdom (DT 1156-88) meddelades genom att hållas tillgänglig efter ytterligare niodagar. Med de förändringar, som föranleddes av vad som hade förevarit underhuvudförhandlingen, utgjorde sammanfattningen en del av domen. Av stort värde varatt tingsrätten förfogar över modern ord- och textbehandling. Tingsrättenvill på detta sätt på nytt väcka frågan om behovet av att genom lagstiftningmedge möjlighet att begränsa den muntliga sakframställningen vidhuvudförhandlingar i tvistemål. RolfNöteberg chefsrådman,avd 3 Lag om ändring i Härigenomföreskrivs i fråga om ' delsatt 1 kap. 7 § skall upphöra att gälla, delsatt i 50 kap. 3 §, 51 kap. 3 §, 52 kap. 2 §, 55 kap. 3 § och 56 kap. 3 § orden"på föreskrivet sätt eller" skall utgå, delsatt 1 kap. 8 §, 17 kap. 5 och 15 §§, 23 kap. 14 §, 28 kap. 5 § , 30 kap. 13 §,31 kap. 1-6, 10 och 11 §§ , 48 kap. 12 a § samt 52 kap. I § skall ha följandelydelse, delsatt det i balken skall införas tre nya paragrafer, 18 kap. 16 §, 49 kap. 1 a §och 54 kap. 1 a § , av följande lydelse. 1989/90:71 Bilaga 9 Utöver vad som följer av 3 b § får / en tingsrätt, som avses i 7 §, vid prövning av där avsedda mål såsom särskilda ledamöter ingå, var för sig eller tillsammans. Utövervad som följer av 3 b § får, vid prövning av vidlyftiga eller annars särskiltkrävande mål om admänt åtal i vilka bedömningen av ekonomiska ellerskatterättsliga förhållanden har väsentlig betydelse, såsom särskildaledamöter ingå, var för sig eller tillsammans, 1. enperson som förordnats som ekonomisk expert enligt 4 kap. 10 a § , om det fmns behov av särskild fackkunskap inom rätten i fråga om ekonomiska förhållanden, 2. enperson som är eller har varit lagfaren domare i allmän förvaltnings domstol, om det finns behov av särskild fackkunskap inom rätten i fråga om skatterättsliga förhållanden. Deltar särskild ledamot vidhuvudförhandlingen, gäller i fråga om antalet nämndemän 3 b § första stycketandra och tredje meningarna samt tredje stycket. Beror prövningen av en viss talan av en annan talan som handläggs i samma rättegång, får särskild dom 5 över den talan. Handläggas i en rättegång talan om fastställelse, huruvida visst rättsförhållandebestår eller icke består, och tillika talan, vars prövning beror därav, måsärskild dom givas över ' Senaste lydelse av 1 kap. 7§ 1985:1415 52 kap. 2 § 1973:240 - Senaste lydelse 1989:656. Senaste lydelse 1971:218. fastställelsetalan.Beror eljest prövningen av viss talan av annan talan, som handlägges i sammarättegång, må ock särskild dom givas över den talan. År beträffande sammakäromål fråga om flera omständigheter, som var för sig äro av omedelbar betydelseför utgången, och finnes med hänsyn till utredningen lämpligt, att sådan del avmålet avgöres för sig, må på parts begäran särskild dom givas däröver; motparts bestridande må sådan dom ej givas med mindre synnerliga skäl äro därtill. Dåsärskild dom enligt denna paragraf givits, äge rätten förordna, att målet iövrigt skall vila, till dess domen vunnit laga kraft. Omdet är lämpligt med hänsyn tdl utredningen, får särskild dom ges över en avflera omständigheter, som var för sig är av omedelbar betydelse för utgången,eller över hur en viss i målet uppkommen fråga, som främst angår rättstillämpningen,skad bedömas vid avgörande av saken. Närsärskild dom ges enligt denna paragraf, får rätten bestämma att målet i övrigtskall vila till dess domen har vunnit laga kraft. 1989/90:71 Bilaga 9 Finnerrätten på grund av anmärkning eller eljest, att dom eller beslut till följd avskrivfel, missräkning eller annat dyliki förbiseende innehåller uppenbaroriktighet, meddele rätten, sedan parterna erhållit tillfälle att yttra sig,beslut om rättelse. Rättelseskall antecknas å huvudskriften av domen eller beslutet eller, då beslutetintagits i protokoll, i detta så ock, om det kan ske, å utskriji av domeneller beslutet; därvid skall tillika angivas den dag, då anteckningen göres. Omrätten ftnner att en dom eller ett beslut innehåller någon uppenbar oriktighettill följd av rättens eller någon annans skrivfel, räknefel eller liknandeförbiseende, får rätten besluta om rättelse. Harrätten av förbiseende underlåtit all fatta ett beslut som skulle ha meddelatsi samband med en dom eller ett slutligt beslut, får rätten komplettera sittavgörande från det atl avgörandet meddelades. Innanbeslut om rättelse eller komplettering fattas, skad parterna ha fått tdlfådeatt yttra sig, om del inte är uppenbart obehövligt. Beslutet skad om möjligtantecknas på varje exemplar av det avgörande som rättats. Imål där en myndighet för talan på det allmännas vägnar utan att talan avsertillvaratagande av statens eller någon annans enskilda rätt tillämpas ifrågaom rättegångskostnader bestämmelserna i 31 kap., om annat inte är föreskrivet. 231 Undersökningsledaren äge inhämta yttrande av sakkunnig. Finnes redan underförundersökningen sakkunnig böra utses av rätten, äge undersökningsledarenframställa begäran därom.