prop · GD037 · 1989-12-31 00:00:00 — Det kanexempelvis gälla om det bara återstår ett fåtal timmars arbete och om den dömdepå gmnd av långvarig sjukdom, arbete eller utbildning eller av någon annangodtagbar anledning inte kan fullgöra dessa. I vissa sådana fall kan det varalämpligt att övervakningsnämnden ändrar föreskriften till en föreskrift av detslag som avses i 26 kap. 15 § första stycket 2 BrB, dvs. om t. ex. arbetsanställningeller utbildning. Bestämmelseni första stycket andra meningen innehåller en hänvisning till regelverket i BrBbeträffande föreskrifter vid skyddstillsyn. Hänvisningen till 26 kap. 17 §innebär att övervakaren får meddela anvisningar i fråga om verkställandet av enföreskrift om samhällstjänst liksom att medge tillfällig lättnad och vidta enomedelbar nödvändig ändring av föreskriften. Det rör sig här om mindreväsentliga frågor med vilka övervakningsnämnden i allmänhet inte skall behövata befattning. Av 29 § frivårdsförordningen (1983:250) följer att övervakareninnan han vidtar en sådan åtgärd bör samråda med den dömde, om det lämpligenkan ske, och att han skall anmäla vidtagen åtgärd till skyddskonsulenten. Någonsärskild befogenhet för skyddskonsulenten att besluta om ändringar avinnehållet i verkställigheten av en föreskrift om samhällstjänst har inteföreskrivits. Som framgår av vad jag anfört i anslutning till 2 § är avsiktennämligen att domstolen i föreskriften om samhällstjänst skall ange att arbetetskall utföras enligt den arbetsplan som skyddskonsulenten upprättar. Dettainnebär naturligtvis att skyddskonsulenten kan ändra innehållet i planen ellermedge undantag från den när det finns skäl till det. Hänvisningen till 28 kap.7 § och 8 § första stycket första meningen och andra stycket BrB innebär att det vid misskötsamhet beträffande en före skrift om samhällstjänst tillämpas i huvudsak samma reglering som gäller vid åsidosättande av andra åligganden till följd av en dom på skyddstill syn. får sålunda bl. a. meddela föreskrifter enligt 35 26 kap. 15 § BrB ellermeddela vaming eller förlänga övervakningen. 1989/90:7 den dömdeallvarligt åsidosatt sina åligganden och kan det antas att sådana åtgärder somövervakningsnämnden får vidta blir utan verkan, skall nämnden begära attåklagare vid domstol för talan om att,domen på skyddstillsyn skall undanröjas. Fråganhuruvida en överträdelse av villkoren för samhällstjänsten skall anses utgöraen allvarlig eller en mindre allvarlig förseelse får avgöras efter omständigheternai det enskilda fallet. Som framgått av den allmänna inriktningen bör dockutgångspunkten vara att underlåtenhet att följa arbetsplanen bör leda tillundanröjande. Självklart kan dock inte vaije fall av t. ex. för sen ankomst,frånvaro från arbetsplatsen eller mindre gott arbetsresultat föranleda attpåföljden skall undanröjas. Skäl för undanröjande måste däremot ansesföreligga om sådana var för sig mindre överträdelser upprepas i sådanutsträckning att den dömde kan anses följa arbetsplanen. Bestämmelsemai första stycket andra meningen innebär vidare att föreskrifterna i 37 kap. 8 §andra stycket och 10 § BrB om överklagande m. m. av övervakningsnämndens beslutblir tillämpliga i fråga om ingripande vid misskötsamhet i de nu aktuellafallen. 1andra stycket har tagits in en bestämmelse som ger övervakningsnämndenmöjlighet att i samband med samhällstjänst förlänga övervakningstiden i vissafall. Även denna bestämmelse motiveras av att den dömde i vissa fall av någongodtagbar orsak inte kunnat utföra arbetet i enlighet med vad som angetts iplanen. Övervakningen av den dömde bör fortgå . Beträffandekontraktsvård gäller enligt 28 kap. 5 § fjärde stycket BrB att domstolen redani samband med domen kan förordna om längre övervakningstid än ett år.Förfarandet är avsett att tillämpas i fall där den dömde som ett led ikontraktsvården skall vara intagen för behandling i en vårdinstitution av någotslag och tiden för denna institutionsvistelse är så lång att en längreövervakningstid än erfordras för att han skall komma att stå underövervakning efter det att behandlingen övergått i öppnare former. Enmotsvarande bestämmelse är inte påkallad för samhällstjänstens del, eftersomlängre avvecklingstider än inte skall förekomma och särskilt behov avövervakning inte förekommer sedan samhällstjänstens verkställighet avslutats. Övervakningstidenkan också bli förlängd med stöd av 28 kap. 7 och 9 § § samt 34 kap. 6 § BrB.Den sistnämnda bestämmelsen kan emellertid tillämpas bara i fall där den dömdeåterfaller i brott för skyddstillsyn eller på annat sätt inteiakttar vad som åligger honom till följd av domen på skyddstillsyn. Den kandärför inte tillämpas i sådana fall som här avses. 1likhet med vad som gäller för kontraktsvård enligt 28 kap. 9 § första stycket BrB skall domstolen när skyddstillsyn med föreskrift om sam hällstjänst undanröjs på gmnd av misskötsamhet och annan påföljd be- 36 stämsför brottet ta skälig hänsyn till vad den dömde har undergått till Prop.1989/90:7 följd av skyddstillsynsdomen och dämtöver beakta det alternativafängelsestraff som skall anges enligt 2 § (se prop. 1986/87:106 s. 75 f). Ävenom någon automatisk avräkning härvid inte bör ske i förhållande till hur stordel av det ålagda arbetet som den dömde har utfört är det naturligt att dettaär en faktor som bör tillmätas stor vikt vid bestämmandet av den nya påföljden. Beträffandeförverkande av villkorligt medgiven frihet gäller samma regler som förkontraktsvård. har i ett beslut (SÖ 217)behandlat denna fråga och därvid funnit att villkoriigt medgiven frihet intekan förklaras förverkad i samband med att en skyddstillsyn undanröjs enligt 28kap. Paragrafeninnebär att den som utför arbete inom ramen för samhällstjänst omfattas avlagen om statligt personskadeskydd. Den dömde jämställs därmed i princip medintagen i kriminalvårdsanstalt när det gäller rätt att få ersättning av statenför personskada. Av andra meningen framgår att skyddstiden skiljer sig frånvad som gäller enligt lagen om statligt personskadeskydd. Beträffandesamhällstjänsten inträder personskadeskyddet när den dömde påbörjar en resa tillarbetsplatsen i enlighet med den uppgjorda arbetsplanen och upphör när en resafrån arbetsplatsen avslutas. Tillämpningen av det statliga personskadeskyddetinnebär att ersättning kan utges för sjukvårdskostnader samt, i form avsjukpenning eller livränta, för inkomstbortfall som uppkommer efter skyddstidenpå gmnd av skada som inträffat . Den som ådragit sig skada somomfattas av den nämnda lagen har rätt till ersättning för ideell skada enligtlagen (1977:266) om statlig ersättning vid ideell skada. Paragrafeninnebär att regeringen bemyndigas att meddela föreskrifterom ersättning frånstaten för skador som orsakas av den dömde under verkställigheten avsamhällstjänst i enlighet med vad jag anfört i avsnitt 3.8 i den allmännamotiveringen. Försöksverksamhetenskall pågå räknat från . De uppräknadetingsrätterna kan meddela föreskrift om samhällstjänst i mål som har väcktsföre ikraftträdandet men som inte avgjorts . Däremot kan högre rättinte döma till denna påföljdsform, om målet har avgjorts före den 1 januari1990 av tingsrätten. Tingsrätterna kan tillämpalagen i brottmål intill utgången av . Har en tingsrätt meddelat en föreskrift om samhällstjänst innan lagen upphör, får högre instans som prövar målet vid överklagande av målet ompröva föreskriften även därefter. Däremot får en högre instans inte 37 4 1989/90. efter den aktuellatidpunkten meddela en sådan föreskrift, om tingsrätten Prop. 1989/90:7 dessförinnaninte har gjort det. Detsamma gäller föreskrift av hovrätt resp. omprövning ihögsta domstolen. Bestämmelserna i 3 6 §§ gäller så länge föreskrift omsamhällstjänst enligt 2 § verkställs. Jaghemställer att lagrådets yttrande inhämtas över förslaget till lag omförsöksverksamhet med samhällstjänst. Regeringenbeslutar i enlighet med föredragandens hemställan. Utdragur protokoll vid sammanträde , regeringsrådet , justitierådetLars K . Enligtprotokoll vid regeringssammanträde har regeringen påhemställan av statsrådet beslutat inhämta lagrådets yttrandeöver förslag till lag om försöksverksamhet med samhällstjänst. Förslagethar inför lagrådet föredragits av hovrättsassessorn . Förslagetföranleder följande yttrande av lagrådet: Förslageti remissprotokollet innebär att försöksverksamheten med samhällstjänsten skallknytas till mål som behandlas av vissa utvalda domstolar. Det är emellertid enallmän rättsgmndsats att lika brott skall föranleda lika straff och att vissapersoner eller persongmpper vid rättstillämpningen inte skall gynnas ellermissgynnas. Skyddstillsyn i förening med samhällstjänst skall ses som ettalternativ till fängelse i fall där skyddstillsyn i förening med deföreskrifter som nuvarande lagstiftning medger inte kan anses vara en tillräckligpåföljd. Det framgår av remissprotokollet att samhällstjänsten är avsedd attanvändas främst för yngre lagöverträdare vilka härigenom undgår ettfängelsestraffs skadliga verkningar och i stället ges en möjlighet till värdefullgemenskap. De gmndläggande principerna om lika behandling inom straffrättentalar för att möjligheten att ådömas skyddstillsyn iförening med samhällstjänst inte bör tillkomma endast de yngre lagöverträdaresom döms av vissa tingsrätter. Det måste emellertid åandra sidan beaktas att en rikstäckande försöks verksamhet skulle kräva väsentligt större resurser. Först när en ingående utvärdering av försöksverksamheten genomförts är det möjligt att bedöma om ett system med samhällstjänst bör permanentas. Därför får det anses oförsvarligt att redan nu anskaffa de resurser som en rikstäckande verksam het erfordrar. Rent formellt är samhällstjänsten endast en ytterligare före skrift vid skyddstillsyn. Som framhållits i remissprotokollet förekommer det även inom ramen för nuvarande regler olikheter i fråga om föreskrifter vid skyddstillsyn, vilka olikheter motiveras inte av brottets art utan av resurser inom distriktet. Detta är förhållanden som enligt lagrådets mening måste kunna godtas. Det framstår däremot som ytteriigt angeläget att ut värderingen av försöksverksamheten med samhällstjänst inte får ge ett miss visande utslag på gmnd av otillräckliga resurser. Lagrådet delar den i remiss protokollet framförda uppfattningen att fömtsättningama för att motverka ett missvisande utslag är väsentligt bättre om försöksverksamheten koncen treras till vissa orter. Vid en samlad bedömning finner därför lagrådet trots sina principiella betänkligheter att övervägande skäl talar för att en begräns ning av försöksverksamheten till vissa domstolar kan godtas. Iremissprotokollet berörs inte situationen att en lagöverträdare dömts av Prop.1989/90: 7 olika tingsrätter och att de olika målen behandlas av enöverrätt. Även om bestämmelsema i den föreslagna lagen är tillämpliga endastför den ena tingsrätten anser lagrådet det naturligt att hovrätten kan ådöma skyddstillsynmed föreskrift om samhällstjänst vid prövning av det sammanlagda målet. Denföreslagna lagens lydelse utgör inte hinder mot detta. Samhällstjänsthar i det remitterade förslaget konstmerats som en ny typ av föreskrift vidskyddstillsyn. Som skäl har bl.a. åberopats de goda erfarenheterna avmotsvarande konstruktion vid kontraktsvård. Jämförelsen mellan de bådainstituten är dock föga träffande. Föreskriften om kontraktsvård ligger näraandra föreskrifter som kan meddelas vid skyddstillsyn. De personersom typiskt sett bör meddelas föreskrift om kontraktsvård är sådana sompåföljden skyddstillsyn närmast är avsedd för, låt vara att särskilt ingripandeåtgärder krävs. I motsats härtill har samhällstjänst i övrigt utformats som enpåföljd vars allvar skall stå i direkt proportionalitet till brottetsstraffvärde och är alltså i det hänseendet jämförbart med fängelse och böter.Att just i fråga om samhällstjänst, såsom följer av 30 kap. 9 § första stycketbrottsbalken, beakta risken för återfall synes föga motiverat, när det framgåratt den huvudsakliga gmnden för förslaget varit att finna ett alternativ tillfängelse. Det sagda talar med styrka för att samhällstjänst borde konstmerassom en ny, fristående påföljd. När det emellertid nu är fråga om en i olikahänseenden starkt begränsad försöksverksamhet anser sig lagrådet dock böragodta att så inte sker. Skall samhällstjänsten inordnas i någon av de nu ibrottsbalken reglerade påföljderna, ligger skyddstillsynen onekligen närmast tillhands, bl.a. genom de möjligheter som erbjuds att genom övervakning kontrolleraatt samhällstjänsten fullgörs. Vidtillämpningen bör beaktas vad som vid tillkomsten av de nya påföljdsreglernaframhölls om gränsdragningen mellan skyddstillsyn och fängelse. Därvidanfördes bl.a. att denna gränsdragning normalt sett torde mindre bero på omförutsättningar för skyddstillsyn föreligger enligt 30 kap. 9 § första stycketbrottsbalken än på hur starka de skäl är som finns enligt 4 § i samma kapitelför att döma till fängelse och att även om skyddstillsyn i och för sig skullekunna antas bidra till att den tilltalade avhöll sig från fortsatt brottslighet,annan påföljd än fängelse kunde vara utesluten med hänsyn till straffvärdet,den tilltalades brottslighet eller brottets art (prop. 1987/88:120 s. 105).Möjligheten att vid beaktande av de tre angivna typerna av omständigheterdöma till skyddstillsyn i stället för till fängelse får anses öka avsevärt, omskyddstillsynen kan förenas med föreskrift om samhällstjänst. Närdet nu i lagtexten saknas bestämmelser om fömtsättningar för samhällstjänst något som lagrådet om ock med tvekan anser sig få godta med hänsyn till att detär fråga om försöksverksamhet bör dock syftet med institutet komma tillklarare uttryck i lagtexten. Detta kan ske genom att det anges i inledningentill förevarande paragraf i stället för att som i det remitterade förslagetantydas på undanskymd plats i sista meningen av första Första stycket kan då förslagsvis ges följande utform- Prop.1989/90:7 ning: "Omdet vid val av påföljd enligt 30 kap. är av avgörande betydelseför att rätten skall kunna i stället för till fängelse döma till skyddstillsyneller förordna att tidigare ådömd skyddstillsyn skall avse nya brott, fårrätten, utöver vad som följer av 28 kap. 6 § , meddela särskildföreskrift som avser skyldighet att i samband med verkställighet av skyddstillsynenutföra oavlönat arbete i lägst 40 och högst (samhällstjänst). Dettagäller dock endast under fömtsättning att den tilltalade förklarat sig villigatt följa en sådan föreskrift." 1ett hänseende medför dock konstruktionen av samhällstjänst som en föreskrift isamband med skyddstillsyn icke godtagbara konsekvenser. Enligt första stycketandra meningen i det remitterade förslaget är det nämligen en förutsättning förmeddelande av föreskrift om samhällstjänst att den tilltalade förklarat sigvillig att följa en sådan föreskrift. Ett motsvarande krav på samtycke gällerbeträffande kontraktsvård. 1 remissprotokollet har inte berörts frågan omverkan av att den tilltalade återtar sitt samtycke. Eftersom förutsättningarnaför samhällstjänsten allvarligt försämras om den tilltalade ärvillig att följa föreskriften om samhällstjänst får det anses vara naturligtatt acceptera en ordning som innebär att samtycke inte längre föreligger ävenom den tilltalade återtar sitt samtycke först i högre rätt. Om det endast ärden tilltalade som överklagar domen är emellertid högre rätts prövningbegränsad av förbudet mot reformatio in pejus så att en dom på skyddstillsynmed föreskrift om samhällstjänst inte kan ändras till fängelse (se 51 kap. 25 §första stycket i lyddse enligt SFS 1988; 1370 och 55 kap. 15 § första stycketrättegångsbalken). Situationenär inte alldeles opraktisk och inbjuder till missbruk. Förbudet mot reformatioin pejus i förhållandet mellan skyddstillsyn och fängelse är i och för sig välmotiverat (se prop. 1988/89:2 s. 16 f). Med hänsyn till att det enligtförslaget är fråga om en försöksverksamhet bör det enligtlagrådets mening dock kunha för den förut beskrivna situationen göras ettundantag från vad som annars gäller. Ett sådant undantag kan tas in i ett nytttredje stycke i förevarande paragraf och ges följande lydelse: "meddelats med stöd av första stycket och återkallar den tilltaladesitt samtycke vid högre rätts prövning av målet, får rätten utan hinder av 51kap. 25 § första stycket första meningen och 55 kap. 15 § första stycketrättegångsbalken döma till fängelse." Ispecialmotiveringen anges att högre rätt inte kan döma till samhäll stjänst, om målet har avgjorts före av tingsrätten. Detta framgår emellertid inte vare sig av 1 § i förslaget, som endast anger att brottmålet skall ha prövats av angiven tingsrätt, eller av övergångsbestäm melser. Eftersom här är fråga om materiella påföljdsbestämmelser torde i avsaknad av uttrycklig reglering motsatsen följa av allmänna rättsgrunds atser i förening med att fängelse i 30 kap. 1 § första stycket numera anges vara svårare påföljd än skyddstillsyn (jfr vad som i 5 § andra 41 stycketbrottsbalkens promulgationslag sägs om straff samt tredje stycket i Prop.1989/90:7 samma paragraf). Lagrådet kan inte se något hinder mot en sådantillämpning. Den leder visserligen till att högre rätt kan få föranstalta omutredning angående förutsättningarna för samhällstjänst. Så kan emellertid blifallet även i mål som tingsrätt avgjort , nämligen om fråga angåendesamhällstjänst inte väckts där. Utdragur protokoll vid regeringssammanträdet Närvarande:statsministem , ordförande, och statsråden , ,, R. , , , , , G.Andersson, Lönnqvist, , , , , , Proposition om försöksverksamhet med samhällstjänst 1 Anmälan av lagrådsyttrande m.m. Föredragandenanmäler lagrådets yttrande (beslut om lagrådsremiss fattat vidregeringssammanträde ) över förslag till försöksverksamhet medsamhällstjänst. Föredragandenredogör för lagrådets yttrande och anför. Lagrådethar i sak godtagit förslaget om att införa försöksverksamhet med samhällstjänstmen har gjort vissa påpekanden. Närdet gäller 2 § första stycket i lagen har lagrådet föreslagit en ändrad lydelseför att syftet med samhällstjänsten skall komma till klarare uttryck. I sakinnebär lagrådets förslag inte någon ändring i förhållande till förslaget ilagrådsremissen. Jag biträder lagrådets förslag med en mindre redaktionell ändring. Lagrådethar också tagit upp frågan om vad som händer, om den tilltalade återtar sittsamtycke i högre rätt. Såsom lagrådet påpekat är möjligheten att döma tillfängelse då utesluten, om det endast är den tilltalade som har överklagat. Jagdelar lagrådets uppfattning att det under försöket bör göras ett undantag frånförbudet mot reformatio in pejus och ansluter mig till lagrådets förslag tillnytt tredje stycke i 2 §. Jagansluter mig till vad lagrådet anfört om högre rätts möjlighet att döma tillsamhällstjänst när målet avgjorts av tingsrätten före lagens ikraftträdande. Somjag anförde i lagrådsremissen bör regeringen bemyndigas att ersätta skada vidverkställigheten av samhällstjänst. En mindre redaktionell ändring har gjortsi 6 §. 2 Resurser och utvärdering Ettviktigt moti v för att begränsa försöket till några få platser är, som jag har anfört i lagrådsremissen, att frivården tillförs nya arbetsuppgifter när det gäller personutredning samt övervakning och kontroll av att förelagd ar- 43 betsskyldighet fullföljs.Härtill kommer att det i ett initialskede kan antas gå Prop. 1989/90:7 åtåtskillig tid för att finna lämpliga arbetsuppgifter för de dömda. Mot den bakgmndenbör de åtta skyddskonsulentdistrikt som omfattas av försöksverksamhetentillföras särskilda resurser. Annars riskerar man att försöket ger ettmissvisande utslag på gmnd av otillräckliga resurser. Varjeskyddskonsulentdistrikt på en plats som omfattas av försöket bör tillförasmedel för en projektledare för genomförandet av samhällstjänsten samt för ökadekostnader för resor, utbildning m.m. Den totala kostnaden beräknas uppgå till2,4 milj. kr. för ett budgetår. För /90 beräknar jag att nämndakostnader ryms inom ramen för anvisade medel under andra huvudtitelnsförslagsanslag E3. Beträffande finansieringen av kostnaderna förbudgetåren 1990/91 och 1991/92 avser jag att återkomma i budgetpropositionemaför de åren. Somjag fömtskickade i lagrådsremissen bör försöket med samhällstjänst utvärderasav brottsförebyggande rådet. Det huvudsakliga målet med samhällstjänst är attminska användningen av fängelsestraff. Utvärderingen skall därför belysa bl.a.om detta mål har uppnåtts. Vidare bör belysas på vilket sätt de personer somdömts till samhällstjänst skiljer sig bl.a. beträffande typer av brott,tidigare brottslighet, missbmk och sociala bak-gmndsfaktorer från de som dömstill kortare fängelsestraff på försöksdistrikten. Vidare bör en studie görasav återfall i brottslighet hos personer som dömts till samhällstjänst. Utvärderingenbör också belysa de ekonomiska konsekvenserna av användningen avsamhällstjänst. En jämförelse bör ske mellan kostnaderna för verkställighetenav samhällstjänst och av fängelse. Slutligenbör själva försöksverksamheten beskrivas, bl.a. i fråga om vilka typer avarbeten som de till samhällstjänst dömda kommer att utföra i de olikaförsöksdistrikten, hur många som kommer att fullfölja påföljden, skäl tillavbrott samt de dömdas, fri vårdspersonalens och "arbetsgivarnas" synpå verksamheten. Medhänvisning till det anförda hemställer jag att regeringen föreslår riksdagenatt 1. antadet av lagrådet granskade lagförslaget med vidtagna ändringar. 2. godkännavad jag förordat om statens ansvar för skador som den dömde kan komma att orsaka under verkställigheten av samhällstjänsten (avsnitt 3.8 i lagrådsremissen). 4 Beslut Prop. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå att anta det förslag som föredraganden har lagtfram. Sammanfattning av PM med förslag tillförsöksverksamhet Prop. 1989/90:7 med samhällstjänst Bilaga 1 Promemorianinnehåller ett förslag till försöksverksamhet med en ny straffrättsligreaktionsform kallad samhällstjänst. 1 den kriminalpolitiska debatten harbegreppet samhällstjänst använts och med skiftande innebörd.Begreppet är en översättning av det engelska uttrycket community service. Fråganom att införa någon form av samhällsnyttigt arbete som ett altemativ tillfrihetsstraff har diskuterats tidigare. I frivårdskommitténs betänkande (SOU1984:32) Nya altemativ till frihetsstraff redovisas hur frågan tagits upp avtidigare utredningar. I betänkandet behandlas olika former av samhällstjänstingående men utredningen stannade för att inte lägga fram något förslag. 1lagstiftningsärendet om s.k. kontraktsvård m. m. 1986/87:106, JuU 32, rskr.279) fömtskickades att frågan om samhällstjänst kunde tas upp till ny prövningom utvärderingen av de pågående försöken i och skulle geanledning till det. Försöksverksamhetmed samhällstjänst har pågått i och iNorge. Erfarenhetema visar att vissa av de farhågor som har framförts itidigare diskussioner om samhällstjänst varit obefogade. Ett exempel är att detinte visat sig vara svårt att hitta lämpliga arbetsuppgifter. Resultaten frånDanmark tyder på att samhällstjänst har använts i stället för fängelse i ettbetydande antal fall. Syftet att minska frihetsstraff har alltså uppnåtts, ochfarhågorna att samhällstjänst i praktiken skulle leda till straffskärpningtycks för dansk del vara överdriven. Enligtvad som uttalas i promemorian är det, även om vissa tveksamheter fortfarandekvarstår när det gäller samhällstjänst som straffrättslig reaktionsform, ensanktionsform som bör prövas också i med hänsyn till att den har vissafördelar som är svåra att ta tillvara med andra kriminalpolitiska medel.Förslaget innebär att en försöksverksamhet sker där en föreskrift omsamhällstjänst skall kunna meddelas i samband med en dom på skyddstillsyn.Föreskriften skall ange hur många timmars arbete som skall utföras och att detskall ske enligt en arbetsplan som upprättas av skyddskonsulenten. Rätten skallha möjlighet att ålägga den dömde att utföra lägst 40 och högst 200 timmarsarbete.