prop · GD03138 · 1989-12-31 00:00:00 — Bestämmelsernai de båda författningama är i stora delar identiska och reglerar förutomavgifter för kopior även avgifter för avskrifter, utskrifter från datamedier,kopior och utskrifter av bandupptagningar m.m. Utöver dessa författningar förekommervid vissa myndigheter att avgifter för kopior regleras genom särskildabestämmelser. Detta är förhållandet exempelvis inom lantmäterivä-sendet och hosvissa arkivmyndigheter. Bestämmelsernaom avgifter för kopior m.m. kan sägas reglera vad det kostar allmänheten attutnyttja sin gmndlagsenliga rätt att få avskrift eller kopia av en offentligallmän handling sådan denna bestäms enligt 2 kap. 3 § tryckfrihetsförordningen. Avgiftenför en fotokopia är . Utredningen har beräknat en myndighetssjälvkostnad för att framställa och expediera en enstaka kopia till drygt 40kr. Det är främst arbetskostnaden för de handläggningsåtgärder som vidtas isamband med expediering av en kopia, t.ex. stämpelbeläggning och redovisning avinflutna medel, som gör att kostnaden blir, relativt sett, så hög. Merkostnadenför att vid en och samma beställning framställa ytterligare kopior sjunker däremotsnabbt. Vid beställningar som endast omfattar ett mindre antal kopior ärsåledes avgifterna enligt nuvarande system långt ifrån kostnadstäckande. arbete har framkommit att många myndigheter finner det föga meningsfuUtatt ta ui: avgifter för beställningar som endast, omfattar en eller ett fåtalkopior. Orsaken är de låga avgifterna och att. ratinerna vid expediering avbeställningarna upplevs som betungande. Det är därför inte ovanligt att kopioroch utskrifter från datamedier lämnas ut avgiftsfritt. Flera avremissinstanserna bekräftar dessa uppgifter. Utredningenhar mot denna bakgmnd funnit att det finns två ytterlighetsvägar att gå. Denena är att avgiften höjs så att den motsvarar den kostnad som en beställning aven kopia föranleder. En sådan lösning skulle stå i överensstämmelse med dedirektiv som lämnats utredningen om kostnadstäckande avgifter. Emellertid ärdet utredningens övertygelse att en så hög avgift skulle verka direkt stötande fiirallmänheten. Den skulle vidare i visst avseende få offentlighetsprincipen attframstå i en iUusorisk dager. Den andra vägen är att föreslå att avgifter förkopior helt slopas, vilket skulle kunna motiveras av den serviceanda som kommertill uttryck i den nya förvaltningslagen (1986:223). En sådan lösning skulleenligt utredningens mening kunna leda till missbmk. Det är också rimligt attstaten får betalt i vart fall för större beställningar. Enlösning som på ett godtagbart sätt förenar dessa motstridiga intressen ärenligt utredningen ett system där enstaka kopior lämnas ut utan avgift men däravgift tas ut för större beställningar. Utredningen föreslår därför att avgiftför kopior skall tas ut först om en beställning omfattar minst tiosidor. Deremissinstanser som berörs av utredningens förslag är genomgående mycketpositiva och flera av dem framhåller att förslaget är rationellt och arbetsbesparande.Några remissinstanser har lämnat synpunkter på den Prop. 1989/90:138 valdagränsen för avgiftsfritt utlämnande. Jaginstämmer i utredningens uppfattning att en förändring av nuvarande regler föravgiftsuttaget är nödvändig. ExpK:s regler om avgifter för kopior har, inteminst på gmnd av den tekniska utvecklingen inom området, kommit att bliföråldrade och omständliga att tillämpa. En fotokopia och en datautskrift kanmed dagens moderna utrustning framställas snabbt och enkelt. De kostnader somär förenade med expeditionen är däremot sådana att en myndighets självkostnadper kopia vid utlämnande av en eller ett fåtal kopior vida överstiger denavgift som föreskrivs i ExpK. Det är därför förståeligt att det blandmyndigheterna inte upplevs som meningsfullt att avgiftsbelägga expeditioner avett mindre antal kopior. Föratt erhålla full kostnadstäckning vid uttag av en enstaka kopia krävs en avgiftsom är mångdubbelt större än den nuvarande. En sådan avgift står i och försiginte nödvändigtvis i strid med offentlighetsprincipen av vilken följer att varoch en har rätt att ta del av allmän handling och mot fastställd avgift fåkopia av handlingen. Det kan dock inte uteslutas att en helt kostnadsanpassadavgift i vissa fall skulle komma att uppfattas som en faktisk begränsning avallmänhetens möjligheter att få ta del av och utnyttja offentliga handlingar. Ävenom utredningens förslag medför att myndigheterna inte får täckning för sinakostnader vid beställningar som omfattar ett mindre antal kopior innebärförslaget ur andra synvinklar sådana fördelar att ett genomförande enligt minmening är angeläget. Visserligen kan förslaget väntas medföra att uttaget avkopior ökar något. Jämfört med nuläget skulle en besparing ändå bli följdeneftersom praktiskt taget alla andra kostnader utom de som sammanhänger medsjälva kopieringen faller bort. Kopieringskostnaden får anses relativtförsumbar när fråga är om enstaka kopior. Den föreslagna avgiftsfriheten skullei motsats till kostnadsanpassade avgifter främja de intressen somoffentlighetsprincipen skaU tillgodose. Systemet blir därtill enkelt atttillämpa. Den av utredningen förordade gränsen för avgiftsfrihet anserjag varaväl avvägd. Förbeställningar på tio sidor och däröver är det befogat att avgift tas ut. Avgiftenbör i princip vara kostnadstäckande, dvs. täcka kostnaderna för framställningoch expediering av kopiorna. För att försvåra ett missbrak av den föreslagnaavgiftsfriheten, t.ex. genom att en större beställning delas upp på fleramindre beställningar understigande tio sidor, bör det finnas en möjlighet attta ut avgift även för småbeställningar om särskilda omständigheter föreligger.Ett annat exempel där ett sådant avgiftsuttag kan vara motiverat är om någonständigt återkommer med mindre beställningar som lämpligen hade kunnat göras iett sammanhang. Bestämmelsernaom avgifter för kopior bör tas in i en gemensam författning för allmännadomstolar och övriga statliga myndigheter. För de myndigheter som av olikaskäl har särskilda bestämmelser om avgifter är dock någon förändring inteavsedd. Ensärskild fråga, som för övrigt aktualiserats också i (1989/90:KUI s. 7f), gäller expediering av kopior med telefax. Många myn digheter och företag har tillgång till telefax och utvecklingen inom 11 områdetär sådan att allt fler kan förväntas anskaffa sådan utmstning. Kostnaden föratt sända en kopia är inte högre än vad som motsvarar telefonkostnaden.Utredningen har berört frågan och uttalat som sin åsikt att en kopia somöverförs via telefax bör avgiftsbeläggas som kopia. Enligtförordningen (1980:900) om statliga myndigheters serviceskyldighet börexpeditioner eller andra handlingar som skall lämnas ut sändas med posten, ominte något annat har begärts eller är särskilt föreskrivet. Avgifter förexpeditioner bör tas ut genom postförskott. Mottagaren kan dock välja att lösaexpeditionen kontant hos myndigheten. Telefaxkopian kanbetraktas som en vanlig kopia även om den överförs på visst sätt. Att expedierakopior med telefax innebär dock vissa praktiska svårigheter för myndigheterna bl.a.beträffande formema för avgiftsuttaget. Jag anser därför att huvudregeln ävenfortsättningsvis bör vara att expeditioner av kopior sänds per post. Jagfinner det emellertid naturligt att myndigheter som har telefaxutrastninganvänder denna för att expediera kopior om sådant önskemål framstäUts. Under föratsättningatt tillfredsställande garantier finns för att beställaren erlägger betalningbör detta även kunna gälla beställningar som överstiger den föreslagna gränsenför avgiftsfritt utlämnande. En annan fråga som haranknytning tiU vad jag nu har sagt och som med den tekniska utvecklingen fåttökad aktualitet är den om utlämning av upptagning för automatisk databehandlingi annan form än utskrift, t.ex. diskett eller band. Enligt nu gällandebestämmelser (2 kap. 13 § tryckfrihetsförordningen) är en myndighet inteskyldig att lämna ut upptagningen i sådan form. Denna fråga är intetillräckligt utredd för att nu tas upp men jag avser att återkomma till den iett senare sammanhang. 4 Ansökningsavgift eller expeditionsavgift Mitt förslag:Avgifter för tillståndsärenden bör tas ut som ansökningsavgifter i stället försom expeditionsavgifter. Utredningensförslag: Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:Remissutfallet i denna del är blandat. Flertalet remissinstanser tillstyrkeratt avgiftema tas ut i form av ansökningsavgifter. Generaltullslyrelsen,lantbruksstyrelsen och pekar dock på att en övergång tillansökningsavgifter måste förses med undantag för t.ex. sådana fall då enansökan görs sent och det är nödvändigt att myndigheten prövar ärendet trotsatt avgiften inte har hietalats. , ,statens strålskyddsinstit ut. och avvisar förslaget om ansökning-savgiftcr.Dessa instanser redovisar såväl principieUa som praktiska skäl för sinståndpunkt. Skälen för mitt förslag:Expeditionsavgifter tas ut endast för meddelade tillstånd. Leder prövningen aven ansökan till beslut om avslag utgår således inteavgift för expeditionen. Avgiften betalas in i efterhand. Normalt sker Prop.1989/90:138 detta genom att beslutet expedieras mot postförskott. Eriäggs intebetalningen inom rätt tid skall avgiften drivas in. Enligt förarbetena till ExpKsaknas anledning att avgiftsbelägga ett avslagsbeslut, eftersom avgiften förett tillstånd inte har till egentligt syfte att begränsa ärendetillströmningen (prop.1964:75 s. 311). Ett annat skäl till att sådana beslut inte avgiftsbelagts kanenligt utredningen vara att man tidigare tagit fasta på att en avgift skallsvara mot en direkt prestation t.ex. i form av ett tillstånd. anseri sitt remissyttrande att dessa båda argument är giltiga. Ocksåandra remissinstanser har pekat på risken att personer, som är osäkra påutgången i ett ärende, kan komma att avstå från en ansökan på gmnd av attavgiften skall betalas redan när ansökningshandlingen skall ges in, liksom attdet i många fall kan vara svårt för sökanden att förstå det rättmätiga i att myndighetentar ut en avgift för en ansökan som inte leder till bifall. Enligtmin mening bör en avgift som bygger på kostnadstäckning tas ut oavsett vilketresultat prövningen leder till. Från kostnadssynpunkt saknar utgången avprövningen betydelse. En ansökan som avslås drar som regel lika storhandläggningskostnad som ett bifallsbeslut. Något avgörande skäl varför dennakostnad i det ena fallet skall stanna på staten och i det andra fallet skallbäras av den som förorsakar kostnaden har jag, i likhet med utredningen, intekunnat finna. Avgiftenför ett tillståndsärende bör därför tas ut oavsett om ansökan bifalls ellerinte. Avgiften bör med andra ord tas ut för prövning av en ansökan. Det kantilläggas att detta inte innebär något principiellt nytt inom det statligaavgiftsområdet. Ansökningsavgifter tillämpas exempelvis för mål ochärenden vid landets tingsrätter. Föratt ett system med ansökningsavgifter skall vara effektivt bör betalningen avavgiften utgöra en föratsättning för ärendets prövning. Sker inte betalningskall sökanden föreläggas att betala avgiften . Om sökanden inteefterkommer föreläggandet skall ansökningen avvisas. Detkan i vissa fall uppfattas som stötande att sökanden skall stå föransökningsavgiften. En viss möjlighet för myndigheten att återbetala hela ellerdel av erlagd avgift bör därför finnas. Ett tänkbart sådant fall är om det, avandra orsaker än sådana som sökanden råder över, dröjer så innan ettärendes handläggning påbörjas att tillståndet i fråga saknar aktualitet försökanden. Det kan då te sig oskäligt om en sökande, som av denna anledningåterkallar sin ansökan, inte får tillbaka den avgift han betalat. Någon kostnadmotsvarande avgiften har i detta fall inte uppstått. Fall kan även tänkasuppstå där en viss del av avgiften bör kunna betalas tillbaka. Ett sådantexempel är då en ansökan avvisas på grand av att sökanden inte är behörig.Myndigheten bör i ett sådant fall kunna betala tillbaka en del av avgiften. Detförekommer, som några remissinstanser har påpekat, ärendeslag där en ansökan i vissa fall måste behandlas skyndsamt. Att i sådana ärenden kräva ansökningsavgiften innan behandlingen av ärendet påbörjas kan ibland vara oacceptabelt. Enligt min mening är det därför nödvändigt att i sådana speciella fall göra avsteg från kravet på förskottsbetalning. Detta bör dock komma I fråga endast rent undantagsvis och beroende på särskilda 13 omständigheter.Även om en ansökan kräver skyndsam behandling är det som regel inte något somhindrar sökanden att till ansökningshandlingen bifoga föreskrivenansökningsavgift eller bevis om att sådan avgift eriagts. Någraremissinstanser har befarat att ett system med ansökningsavgifter kommer attförorsaka administrati vt merarbete och förlänga ärendenas liggetid. Manbefarar att många ansökningar skulle skickas in utan att avgiften samtidigtbetalas. Påminnelser måiste då sändas ut och betalning ske innan ansökningenbehandlas. Detta skulle i åtskilliga fall kunna leda till att ansökningar intebehandlas inom rimlig tid. Till detta vill jag sägaatt det får anses ligga i sökandens eget intresse att med en ansökanom tillstånd betala in ansökningsavgiften. Vidare föranleder även det nuvarandesystemet med expeditionsavgifter ett administrativt arbete av ungefär sammaomfattning som kan förväntas bli följden av det föreslagna systemet medansökningsavgifter. En övergång till ansökningsavgifter innebär dessutom undviker de problem och kostnader den nuvarande ordningen medför i fråga omindrivning av obetalda avgifter. En ändrad ordning för avgiftsuttaget kanvisserligen i ett övergångsskede förutsättas medföra problem av det slag sompåtalats. Detta bör dock inte hindra systemets genomförande. Vid remissbehandlingen haruttalats att antalet förfrågningar om förutsättningarna för att få olikatillstånd kommer att öka. Det är även min uppfattning att en övergång tillansökningsavgifter kommer att medföra att myndigheternas informationsverksamhetfår ökad betydelse för den enskilde. 5 Avgiftsfriheten för staten, kommuner m. fl. Mitt förslag: Dennu gällande avgiftsfriheten för staten, kommuner m. fl. begränsas elleravskaffas helt. Utredningensförslag: Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna: Dethelt övervägande antalet av remissinstanserna tillstyrker förslaget ellerlämnar det utan erinran. allmänna försäkringskassa,statskontoret. och avstyrker dockförslaget i sina remissyttranden över utredningens slutbetänkande. Som skälhärför anförs bl.a. att de samarbetssträvanden som pågår inom den offentligasektorn försvåras och att avgiftsfrihet krävs för att bibehålla ett smidigtutbyte av kopior och annat. Skälenför mitt förslag: Om staten, en kommun eller annan tar i anspråk de tjänstersom tillhandahålls av en statlig myndighet, vars verksamhet är avgiftsbelagd,är de i allmänhet avgiftsskyldiga. För expeditioner enligt ExpK äråtskilligasubjekt emellertid som regel befriade från avgift. Förutom staten, kommunernaoch landstingskommunerna gäller detta bl.a. allmänna försäkringskassor,överförmyndare och vissa utländska myndigheter. Vidare föreliggeravgiftsfrihet i vissa särskilt uppräknade mål och ärenden. Ifråga om kommuner och landstingskommuner gäller att de är befriade Prop.1989/90:138 från avgifter enligt ExpK utom i ärenden under mbrikernaFolkbokföring m.m. samt Skatter och avgifter. Stämpelskatteutredningenhar tidigare föreslagit slopad avgiftsfrihet för bl.a. staten, kommunerna ochlandstingskommunerna i fråga om mål och ärenden vid allmän domstol. I det sammanhanget redovisade utredningen några av skälen tillatt avgiftsbefrielse normalt inte gäller för stat eller kommun (se Ds B 1980:7 s.161). Ett av skälen är att bestämmelser om avgiftsfrihet för vissa grupperförsvårar en myndighets avgiftskalkylering och uppföljningen av det ekonomiskaresultatet. Ett annat skäl är önskemålet om konkurrensneutralitet. Kunder inomden offentliga sektorn skall inte gynnas framför kunder utanför denna. Vidareär det en allmän uppfattning numera att kostnader, som en myndighets verksamhetorsakar staten, skall bäras av denna myndighet. Utredningenmenar att de redovisade skälen i princip är giltiga även i fråga om avgifterenligt ExpK. Föregen del anserjag att de skäl som utredningen har anfört för slopad avgiftsfrihetväger tungt. Beträffande tillståndsärenden har denna lösning i praktiken intenågon större betydelse för staten. Det är sällan som en statlig myndighet ärsökande i dessa sammanhang, eftersom tillståndsplikten generellt sett har ti11 syfte att få till stånd statlig kontroll över hur andra subjekt utövar sinverksamhet. Även i fråga om andra offentligrättsliga organ, främst inom denkommunala sektorn, kan fömtsättas att de endast i mycket begränsad omfattningförekommer som sökande i tillståndsärenden som avses i ExpK. Från ekonomisksynpunkt har frågan alltså ringa betydelse inom den kommunala sektorn. Ifråga om registerutdrag och kopior är läget delvis ett annat. Som några avremissinstanserna uttalat förekommer ett omfattande utbyte av handlingarmellan statliga myndigheter och andra organ inom den offentliga sektorn. Detstora flertalet av dessa beställningar kommer emellertid med all sannolikhetatt omfattas av den föreslagna avgiftsfriheten för kopior. Praktiska skäl kanvisserligen anföras för att rådande avgiftsfrihet bör behållas fullt ut. Motbakgrund av de skäl som utredningen anfört får det dock anses rimligt attbetalning för beställningar på mer än nio kopior eriäggs även av de flesta nu avgiftsbefriadesubjekt. Nuvarandebestämmelser om avgiftsfrihet bör således inte föras över till det föreslagnasystemet. Det kan emellertid finnas skäl att i vissa särskilda fall behållaavgiftsfriheten. Jag tänker exempelvis på den avgiftsfrihet för misstänkta ochderas försvarare som följer av 23 kap. 21 § sista stycket rättegångsbalken.Rättssäkerhetsskäl talar här för att den nuvarande avgiftsfriheten behålls.Vidare får sådan avgiftsfrihet som är gmndad på internationellaöverenskommelser bestå. Avgiftsfriheten för registerutdrag och kopior börbehållas för statliga myndigheter. 6 Uppbörd, redovisning och disposition av influtna Prop-1989/90:138medel Mittförslag: Systemet med stämpelmärken för redovisning och uppbörd slopas. De avgifter somflyter in för registeratdrag och kopior m. m. skall få disponeras av deenskilda myndigheterna. Utredningensförslag: Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:Samtliga tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. Ett par avremissinstanserna framhåUer dock att systemet med stämpelmärken fungerat väl,framför aUt hos myndigheter där antalet expeditioner varit begränsat.Rikspolisstyrelsen uttrycker tveksamhet mot förslaget och anser att de frågorsom sammanhänger med uppbörden måste utredas ingående innan stämpelmärkena tasbort. Skälen för mitt förslag: Föruppbörd och redovisning av avgifter enligt ExpK och förordningen om avgifte:rvid de allmänna domstolarna tillämpas systemet med stämpelmärken.Stämpelbeläggning sker genom att stämpelmärke sätts på expeditionen. Poiitverkettillhandahåller myndigheterna stämpelmärken mot betalning och sätter ininflutna stämpelmedel på postgirokonto, varefter medlenredovisas till staten på särskild inkomsttitel. De medel som myndigheten uppbärför expeditioner används för att betala stämpelmärkena. Förfarandet reglerasnärmare i stämpelförordningen. Med nuvarande system finns inte någon möjlighetatt utan vidare bearbetning överblicka omslutningen för ett visst ärendeslag. Uppfattningen hosremissinstanserna är nästan genomgående att nuvarande ordning är otidsenlig,kostsam och arbetskrävande. har i sitt remissvar anfört attförslaget kommer att innebära att arbetet med produktion och distribution avstatsstämplar till postkontor och myndigheter upphör Trots det inkomstbortfallsom skulle bli följden tillstyrker postverket att ett modemare system införseftersom det gamla systemet anses som opraktiskt och orationeUt. Stämpelmärkenas primärafunktion är att tjäna som bevis på att en avgift har betalats. De ger ocksåhandlingen en officiell karaktär. I propositionen föreslår jag en övergång tillansökningsavgifter vid ansökan om tillstånd. I ett sådant system skullestämpelmärkena endast komma att fungera som ett klartecken till handläggandeenhet att en avgift har betalats. Denna funktion kan lika gärna fyllas genomnågon enkel stämpel eller anteckning på ansökningshandlingen. I den mån detfinns behov av att särskilt understryka ett besluts officiella prägel, någotsom kan vara aktuellt t.ex. för ett beslut som skall företes utomlands, bördetta kunna ske på annat sätt. 1 förhållandet mellan myndigheten och sökandenav ett tillstånd eller beställaren av kopior behöver systemet inte göras merkomplicerat än att på sedvanligt sätt kvitto på betalningen lämnas av posteneller myndigheten. Liksom utredningen anserjagatt det inte finns några avgörande skäl för att behålla nuvarande uppbörds- ochredovisningssystem. hetersom tar ut expeditionsavgifter tar också ut avgifter av annat slag. Prop.1989/90:138 Dessa redovisas i princip direkt av myndigheten. För den praktiskahanteringen finns väl utvecklade mtiner. Uppbörd och redovisning av de medel somkommer in enligt det föreslagna systemet bör därför i stor utsträckning kunnaanpassas till redan existerande mtiner. För det fall en myndighet inte tar utandra avgifter än expeditionsavgifter får uppbörds- och redovisnings-ratiner avdet slag som är gängse för övrig statlig avgiftsbelagd verksamhet tas fram.Riksrevisionsverket bör kunna biträda i det praktiska arbetet med detta. Desammanlagda avgiftsinkomsterna för registeratdrag och kopior kan förväntas bliförhållandevis små. Med hänsyn härtill och till det förhållandet attutvecklingen går mot att statliga myndigheter skall ges ett ökat ekonomisktansvar för sin verksamhet föreslår utredningen att myndigheterna skall fåförfoga över dessa inkomster. Remissinstanserna är utan undantag mycketpositiva tiU förslaget och flera instanser uttalar att intresset från myndigheternassida att ta ut avgiftema härigenom kommer att öka väsentligt. Jaganser också att goda skäl föreligger för att låta inkomsterna från kopior och registeratdragdisponeras av myndigheterna. Inkomsterna bör särredovisas för att underiättakostnadsuppföljning. En sådan ordning bör bidra till ett medvetnare kostnads-och intäktstänkande och till att ansvaret för avgiftssättningen ökar.Förslaget bör därför genomföras. De avgifter som kommer in i tiUståndsärendenbör dock även fortsättningsvis redovisas till staten på inkomsttitel. Jaghemställer att regeringen föreslår att 1. godkännade principer för uttag av ansöknings- och expeditionsavgif ter hos statliga myndigheter som jag har förordat, 2. godkänna att avgifter förprövning av tillståndsärenden tas ut i form av ansökningsavgifter, 3. godkänna att nu gällandeavgiftsfrihet slopas på det sätt som jag har förordat, 4. godkänna att systemet medstämpelmärken för uppbörd och redovisning avskaffas, 5. godkänna att myndigheternasjälva skall få disponera över avgifter för registeratdrag och kopior, 6. bemyndiga regeringen att iöverensstämmelse med dessa riktlinjer meddela föreskrifter om ansöknings- ochexpeditionsavgifter vid statliga myndigheter. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå att anta de förslag som föredraganden har lagt fram. 2 1989/90. 1 saml Nr 138 sammanfattning av be- pp- 1989/90:138 tänkandet Avgifter förprövning av vissa ärenden hos ''sa i statliga myndigheter (Ds Fi 1986:10 och11) Stämpelskatteutredningenhar till huvuduppgift att se över reglerna om stämpelskatt ochexpeditionsavgift. Enligt direktiven bör översynen i första hand syfta till ettförenklat och mer lättöverskådligt system. Behovet av förenklingar anges vara särskiUpåtagligt i fråga om expeditionsavgiftema. Avgifterna skall liksom hittillsbygga på självkostnadsprincipen. DentiU expeditionskungörelsen (1964:618, ExpK) fogade avgiftslistan gälleravgifter för vitt skilda expeditioner i fråga om såväl deras inbördes karaktärsom de myndigheter som handlägger dem.