prop · GD0372 · 1989-12-31 00:00:00 — När ansvaret Jörsocialtjänsten har gått en annan socialnämnd, skad liden för gallringspliklenräknas från den sista anteckningen i akten hos den nämnden. Uppgifter i personregistersom avses i 59 § första stycket skall gallras ul efter det att deförhållanden som uppgiften avser har upphört. Anteckningar och andrauppgifter i en personakt som tillhör socialnämndens personregister skall efter det sista anteckningen gjordes i akten. Gallring skad dock inteske så länge uppgifter om samma person inte har gallrats av nämnden enligiandra stycket. Uppgifteri personregister som avses i 59 § första stycket skall gallras efterdet att de förhållanden som uppgiften avser har upphört. Gallringenskall vara avslutad senast kalenderåret efter det att gallringsskyldigheteninträdde. Originalhandlingar som rörutredning om atl fastställa faderskap eller om underhållsbidrag får inte gallrasmed stöd av bestämmelserna i 60 §. Regeringeneller den myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva andra undantagfrån gallringsskyldigheten. Följandehandlingar får inte gallras med stöd av bestämmelserna i dO första stycket: 1. handlingar som kommit ineller upprättats i samband med utredning om faderskap. 2. handlingar som kommit ineller upprättats i samband med utredning om adoption. 3. handlingar som kommit ineller upprättals i samband med all en underårig har placerats eller tagits emoti ett vård eller boende, i ett familjehem eller i ett annat enskilt hemsom inte tidhör någon av hans föräldrar eller någon annan som har vårdnaden omhonom. Handlingar skall vidareundantas från gallring enligt bestämmelserna i 60 § av hänsyn till forskningensbehov i ett representativt urval av kommuner och i övriga kommuner Lagen omtryckt 1988:871. 3.Bestämmelserna i 60 § om gallring tillämpas tidigast i fråga omuppgifter och andra anteckningar som avser tiden före den ljud 1986. beträffandeett representativt urval av personer. 3.Bestämmelsema i 60 och 62 §§ om gallring tillämpas tidigast ifråga om uppgifter och andra anteckningar som har tillkommit undertiden den 1januari 1982 - . Gallringen avseende skad varaavslutad senast . Gallringsskyldigheten gäller inte ifråga omuppgifter och andra anteckningar som har tillkommit före den 1 januari 1982.Sådant äldre material Jår dock gallras, varvid bestämmelserna om gallring idenna lag skad gälla i tillämpliga delar. Dennalag träder i kraft den Ijuli 1991. Lydelse enligt prop. 1989/90:93. Utdrag ur protokoll vidregeringssammanträde den 8 febmari 1990 Prop. Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , ,, , , , , , G.Andersson, Lönnqvist,, , , , , , , Proposition om arkiv m. m. och anmäler sina förslag. Anförandena och förslagenredovisas i underprotokoll för utbildnings- och socialdepartementen. hemställer att regeringen i en proposition förelägger vadhan och statsrådet har anfört för de åtgärder och ändamål de harhemställt om. Regeringenansluter sig till föredragandenas överväganden och beslutar att genomproposition förelägga vad föredragandena har anfört för de åtgärderoch de ändamål de har hemställt om. Regeringen beslutar att de anföranden och förslag som redovisas i underprotokollenskall bifogas propositionen som bilagorna 1 och 2. Bilaga1 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde . Anmälan till proposition om arkiv m. m. Ibudgetpropositionen 1986 (prop. 1985/86:100 bil. 10 s. 424) anmälde regeringenför att den beslutat att tillkalla en särskild utredare med uppgiftatt se över vissa arkivfrågor inom den statliga och kommunala sektorn.Uppdraget syftade till att få till stånd en bred översyn av hela den offentligaarkivverksamheten, med preciseringar av bl. a. målen och ambitionsnivåerna förarkivväsendet i både ett kortsiktigt och ett långsiktigt perspektiv. De problemsom är förenade med den kraftiga tillväxten av arkiv betonades särskilt sommotiv för översynen. Professor emeritus förordnades till särskildutredare. har redovisat resultatet av sitt arbete ibetänkandet (SOU 1988:11) Öppenhet och minne. Arkivens roll i samhället.Betänkandet har remissbehandlats. Iregeringens proposition om forskning (prop. 1986/87:80 bil. 6 s. 150) anmäldesvidare att regeringen givit en särskild utredare, professor , iuppdrag att göra en studie över förutsättningarna att tillämpa principen om s.k. intensivdataområden inom arkivväsendet. Denna utredning, nedan kallad intensivdatautredningen,har avlämnat betänkandet (SOU 1987:38) Arkiv för individ och miljö. Vidarehar data- och offentlighetskommittén (Ju 1984:06) haft i uppdrag att övervägafrågan om huruvida principerna för arkivering och gallring bör ges förankring ide gmndläggande bestämmelsema om allmänna handlingars offentlighet i 2 kap.tryckfrihetsförordningen (TF). Kommittén har redovisat resultatet av sittarbete i delbetänkandet (Ds Ju 1987:8) Integritetsskyddet iinformationssamhället 3. Betänkandet har remissbehandlats. Tillprotokollet i detta ärende bör som bilaga 1:1 3 med underbilagor fogassammanfattningar av utredningsförslagen, de lagförslag som läggs fram i betänkandena,förteckningar över remissinstanserna samt sammanställningar överremissyttrandena. Detutredningsarbete som närmast ligger till gmnd för beredningen av detta ärende om arkiv har föregåtts av flera utredningar och översyner , initierade dels av regeringen, dels på myndig hetsnivå. Översynerna har omfattat bl. a. frågor om kommunala arkiv (Ds U 1984:6, Kommunala arkiv), medicinska arkiv (Ds S 1982:5, Bevarande av journaler m.m.), företagsarkiv (Ds U 1984:12, Att bevara företagsar- 21 kiv) ocharkivinstitutionernas myndighetsservice (Ds U 1981:21, Samhäl- Prop. 1989/90:72 lets arkivproblem). Utredningarna har i olika omfattning föranlettförslag Bilaga 1 från regeringen till (särskilt prop. 1982/83:100bil. 10 s. 60-66, KrU 24, rskr. Socialtjänstensarkivfrågor med avseende på personregister har behandlats i socialdatautredningensbetänkande (Ds S 1986:5) Gallra och bevara. Enmer samlad redovisning för med förslag om arkivens framtidaverksamhet har dock inte tidigare gjorts. Att så nu sker kan bl.a.ses som en följdav de behov som betingat ett omfattande utredningsarbete omarkivsektorn. 2 De svenska arkiven Begreppetarkiv kan i dagligt språkbmk täcka såväl arkivinstitutioner som förvaringsutrymmetför arkivhandlingar och själva beståndet av handlingar. Termen arkiv används idet följande huvudsakligen i den senare mer inskränkta betydelsen. Denteoretiska gmnden för arkivbildning i och i huvudsak också internationellt,härunder varit proveniensprincipen. Den innebär att ett arkivuppfattas som sammanhörande med den verksamhet som skapar arkivet. Hur arkivetför framtiden hålls samman, vårdas och i övrigt tas om hand bestäms därför avatt man utgår från att arkivet primärt speglar arkivbildarens verksamhet. Proveniensprincipenförutsätter att myndigheternas arkiv hålls samman och bevaras även sedan deöverlämnats till arkivmyndighet. är arkivmyndighet förstatsförvaltningens centrala myndigheter, kommissioner och kommittéer ochandra myndigheter vars verksamhet täcker hela landet, för högre domstolar samtför högskolor och andra statliga inrättningar för vetenskaplig forskning ochundervisning. De myndigheter som lyder under försvarsdepartementet har dock ensärskild arkivmyndighet, krigsarkivet. Riksarkivetär chefsmyndighet för de sju landsarkiven i , , , ,, och . är arkivmyndigheter förregionala och lokala myndigheter inom sina distrikt, liksom för kyrkoarkiv.Stadsarkiven i och fullgör enligt avtal med staten landsarkivsuppgifter i sina kommuner. Kommuneroch landsting är fristående i förhållande till den statliga arkivorganisationen.Enligt kommunallagen är arkivvården en rent angelägenhet.Bestämmelser som rör kommunernas arkivvård finns i kommunallagen och i vissaspeciallagar. Kommunfullmäktige och landsting utfärdar arkivreglementen förkommunens nämnder och styrelser. De flesta reglementen bygger på detnormalreglemente som utfärdat på regeringens uppdrag. Dekommunala nämnderna ansvarar för sina arkiv intill dess handling arna överlämnas till ett centralarkiv, ibland kallat stadsarkiv. imånga fall uppgifter i fråga om vägledning och beredning av gallrings- Prop.1989/90: 72 ärenden som svarar mot de statliga arkivmyndigheternas. Statsförvaltningensarkivmyndigheter förenar uppgifterna att ansvara för förvaltningens arkivdepåeroch att utöva tillsynen av myndigheternas arkivbildning i enlighet med destatliga arkivreglerna. Det innebär att arkivmyndigheternas verksamhet delasmellan depåfunktionen och tillsyns- och rådgivningsfunktionerna. Tillsynoch rådgivning gentemot myndigheterna hänger samman med att den arkivbildandemyndigheten har ansvaret för sitt arkiv till dess att det avlämnas till depån.Det är arkivmyndigheternas uppgift att stödja arkivbildarna i denansvarsrollen. De centrala myndigheterna levererar arkiv till efteröverenskommelse eller när de upphör medan regionala myndigheter levererar arkivsenast enligt en hundraårsgräns. Myndigheter under försvarsdepartementetlevererar arkiv till krigsarkivet efter överenskommelse eller när de upphör. Förutomde statliga och kommunala arkiven finns självfallet en betydande enskildsektor där den som äger en handling vanligen kan förfoga fritt över den. Tillviss del är den enskilda sektorn emellertid författningsmässigt reglerad såtillvida att flera lagar innehåller bestämmelser om bevarande, bl. a. medavseende på ekonomiska förhållanden. I organisationsform finns flerastiftelser och föreningar som arbetar med insamling av enskilda arkiv och medarkivvårdsfrågor i övrigt. internationell jämförelse visar det svenska offentliga arkivväsendetöverensstämmelser i de flesta väsentliga avseenden med förhållandena i jämförbaraländer. Specifikt för det svenska offentliga arkivväsendet är de särskildalegala utgångspunkter för tillgång till offentliga handlingar som offentlighetsprincipenger. I en internationell utveckling, där viktiga samhällsfrågor knyts tillsystemen för och tillgången till information, ger offentlighetsprincipenemellertid inte någon artskillnad åt svenskt arkivväsende i förhållande tillhur motsvarande verksamheter utformas i i övrigt och i andra ländermed jämförbara förhållanden. Såhar t. ex. uppgiftenatt balansera bl. a. insyns-resp. integritetsintressen,särskilt i anslutning till ADB-teknikens utveckling, internationell giltighet. Internationelltkännetecknas arkivens utveckling av en ökad diversifi-ering avarbetsuppgifterna, teknisk modernisering, ökade satsningar på förvaltningensarkivbildning samt större uppmärksamhet på den enskilda sektorns arkiv. Dessaförändringar styrs av behoven att kunna utnyttja arkiven som ett instrument förflera syften i det moderna informationssamhället. Sådanaambitioner ställer höga krav på en systematisk arkivverksamhet, vilketavspeglas bl. a. i att Oera länder antagit särskilda arkivlagar. Det gäller t.ex.Frankrike , , och FörbundsrepublikenTyskland . På motsvarande sätt arbetar arkivinstitutionerna världenöver med att söka bemästra de arkivbildningsproblem som hänger samman med ADB-teknikensamtidigt som man strävar efter att kunna utnyttja tekniken för att görainformationen i de växande arkiven tillgängliga på olika sätt. 2.2 Några grundläggande utgångspunkter för framtidens Prop. Arkivenssyften kan beskrivas inom ramen för begreppen information och kunskapsvård. Härkan om än väl invävda i varandra särskilt urskiljas en rättslig, en förvaltningsmässigoch en forsknings- och kulturpolitisk aspekt på arkiven. Denrättsliga aspekten knyter framför allt an till handlingsoffentligheten, dvs.rätten för var och en att ta del av allmänna handlingar. Arkivenär också en del av förvaltningens och myndigheternas samlade system förinformationshantering. Att arkiven är väl ordnade och gallrade på ett adekvatsätt är viktiga för bl. a. kostnaderna för informationshanteringen. De ärockså viktiga resurser för forskningen genom att de ger tillgång till ettomfattande material för den forskning som är baserad på skriftliga källor. Jämsidesmed att arkiven utnyttjas för professionellt bedriven och organiseradforskning finns det massiva folkliga utnyttjandet av arkiven av alla dem som villveta mera om sin släkt- eller hembygdshistoria, om sin arbetsplats eller somhelt enkelt drivs av vetgirighet och kunskapssökande, utan att de för den skullbehöver förutsättas ha någon specifik personlig anknytning till studieområdet. Sådanforskning och sådant kunskapssökande kan vad gäller resultat och vunnakunskaper jämföras med den professionella forskningen. Det är ensjälvklarhet att också amatörforskning blir berikad av att bedrivas medvetenskapliga metoder. är det viktigt att en annan måttstock ocksåanläggs amatörforskningen som uttryck för personligt engagemang ochkulturintresse. Arkivenhar därmed en kulturpolitisk betydelse som inte kan avgränsas från dessbetydelse för forskningen. När jag i fortsättningen talar om arkivens roll förforskningen inbegriper jag därför i detta även kulturpolitiska aspekter påarkiven. Tillbeskrivningen av arkivens kulturella vikt måste dock fogas ytterligare endimension. Den består i att det, oavsett de mångskiftande syften i vilkaarkiven används, finns ett grundläggande värde i det faktum att arkiven finns i att medborgaren har vetskap om att minnesfunktionen i samhället hålls uppe.Det vore en grov förenkling att använda graden av utnyttjande som enda måttstockför betydelsen av bevarandet. Syftenamed arkiven kan inte sägas ha undergått några avgörande förändringar underöverskådlig tid. Det ligger inte heller i arkivverksamhetens långsiktiganatur. Däremot har de olika syftena givits olika betoningar under olika skeden.De senaste decennierna har den offentliga arkivverksamheten i hög gradinriktats på uppgifter i förhållande till förvaltningens effektivitet. Det harvarit nödvändigt med tanke på problemen med en kraftigt accelererande tillväxtav information och arkivhandlingar inom förvaltningen. Också inom denöverblickbara framtiden kommer problemen med att bemästra bl. a. de kostnadersom följer av tillväxten att vara en huvudfråga för arkivväsendet. Enligtmin mening finns det emellertid skäl att nu kraftigare stryka 24 under ocksåarkivinstitutionernas forskningspolitiska betydelse, dvs. i första hand attvikten av att användningen av arkiven främjas. Ökade insatser inom detta områdeinnebär dock inte att att uppgifterna i förhållande till förvaltningensrationalisering och effektivitet skall skjutas i bakgrunden. Det är emellertidangeläget att de insatser som görs för att organisera, vårda, gallra ochförvara de offentliga arkiven också motsvaras av åtgärder för att öka arkivenstillgänglighet för användarna. Insatserna för de offentliga arkiven får inteheller skymma behoven av att ta till vara också den enskilda sektorns arkiv iden utsträckning som det behövs för att bevara värdefull samhällsinformationför framtiden. Prop.1989/90:72 Bilaga 1 2.3 Riktlinjer för arkivpolitiken Min bedömning:Inom arkivväsendet bör ansvarsfördelningen förtydligas, arbetet med gallringdrivas vidare och behovet av depåer och metoder för lagring av arkivinformationtillgodoses, bl.a.i samverkan mellan olika offentliga arkiv. Enskildarkivverksamhet bör främjas och tillgängligheten till arkiven ökas. Skälen för min bedömning:Oavsett de övergripande syftena förändras förutsättningarna förarkivverksamheten undan för undan. Det gör att strategier och metoderåterkommande måste prövas. Inför 1990-talet anser jag att en sådan prövning ärmotiverad utifrån främst följande förändringsfaktorer: Efterkrigstidenskraftiga utbyggnad av den offentliga sektorn som enligt arkivutredningensuppskattningar nu svarar mot en åriig tillväxt av arkivhandlingar på papper(före gallring) om inom den civila statsförvaltningen. Skärptakrav på effektivisering och kostnadspress inom den offentliga sektorn, vilket idetta sammanhang gäller såväl de arkivbildande myndigheterna somarkivmyndigheterna, dvs. , krigsarkivet och landsarkiven.Kostnadsfrågorna inom arkivväsendet får emellertid en särskild tyngd motbakgrund av arkivens kraftiga volymökningar. Informationsteknologinsoch särskilt ADB-teknikens snabba utveckling som radikalt ändratförutsättningarna för både produktion och lagring av handlingar och data. Denökade efterfrågan på arkivens tjänster och kraven på arkivens användarservice iövrigt förändringar som sammanhänger bl. a. med forskningens villkor och medarkivens kulturpolitiska uppgifter. Medutgångspunkt från bl.a.debatten om ADB-teknikens effekter på skyddet för denpersonliga integriteten finns krav på begränsningar av bevarande avinformation. Arkivverksamheterna harsjälvfallet redan förändrats och anpassats efter dessa omvärldsfaktorer. Dethar dock skett i en successiv process utan att regering och riksdag tagitsamlad ställning till hur prioriteringarna mellan olika delmål skall göras och tillhur ambitionsnivåerna skall läggas fast. Den offentligaarkivverksamheten står således mitt uppe i uppgiften att Prop. 1989/90: 72ta hand om kontinuerligt växande informationsmängder som baseras på Bilaga1 en allt mer sammansatt informationsteknologi. Kraven från användarna ökar ochblir allt mera komplexa. Dock kan önskemålet att ta till vara viktig ochforskningsrelevant information komma i konflikt med önskemål att begränsatillgängligheten till uppgifter som rör enskilda människor. Somjag ser det är det nödvändigt att söka harmoniera de motstridiga kraven somriktas mot arkivväsendet med hjälp av ett antal riktlinjer för verksamhetenscentrala områden. Dessa områden är för det första: arkivbildningen hos myndigheterna ochderas handhavande av arkiven. För det andra: villkoren och formerna för den långsikliga förvaringenav arkiven i depåer sedan de överlämnats från myndigheterna. För det tredje: hur arkiven skall kunna användas av andra än arkivbildarna. Riktlinjernaför de olika områdena kan sammanfattas i följande punkter: Förtydligadroll- och ansvarsfördelning mellan de arkivbildande myn digheterna och arkivmyndigheterna. Utvecklingav arkivens gallringssystem med uppmärksamhet på de olika informationsintressen som arkiven bör tillgodose. Välplanerad och decentraliseradförsörjning med arkivdepåer. Samverkan mellan staten,kommunerna och landstingen i frågor om gallring och i frågor om depålösningar. Ökad användning avmikrofilmning och aktiva insatser för utveckling och tillämpning av nya arkivlagringstekniker. Aktivt tillhandahållande avarkiv. Stöd till enskildarkivverksamhet. Dessariktlinjer har naturliga samband och betingar varandra i olika omfattning menbör ändå för beskrivningen hållas i sär. Deinstrument som bör utnyttjas för att genomföra riktlinjerna inkluderar såväl författningsregleringarsom organisatoriska, policymässiga och ekonomiska styrmedel. Riktlinjernaför ansvarsfördelning rörande arkiven liksom legala förutsättningar förgallring läggs fast främst genom mitt förslag till en särskild arkivlag. Jagbehandlar därför dessa inom ramen för min föredragning om lagförslaget. Jagtar därefter upp de frågor som rör arkivdepåer och långsiktig förva ring. Dessa behov måste främst tillgodoses genom rationella och ekono- 26 miskasystem för den statliga lokalförsörjningen. Därvid är bl. a. organisa- Prop.1989/90:72 tionen av landsarkiv en viktig länk liksom fömtsättningama förstaten och Bilaga 1 kommunerna att samverka i bl. a. depålösningar. I dessafrågor krävs ett fortsatt utredningsarbete på grundval av arkivutredningens merprincipiellt inriktade förslag. Mikrofilmning, ADB-teknik och andra former av miniatyriseringav arkiv måste i ökad utsträckning komma till användning. Vadslutligen gäller arkivens användning och förhållandet mellan det offentligaarkivväsendet och de enskilda arkiven sammanhänger dessa frågor i hög grad medvilka särskilda resurser som står till arkivmyndigheternas förfogande ochutformningen av det offentliga stödet till enskilda arkiv. Det stödet börsamspela med det ansvar som enskilda arkivhuvudmän själva tar. Jagavslutar därför min föredragning med att behandla arkivväsendets anslagsfrågorför /91. Den behandlingen bör ses i samband med de förslag omforskningsresurser för arkivväsendet som regeringen presenterat i ensärskild proposition om forskning. Arkivvårdeninom den offentliga sektorn regleras genom åtskilligaförfattningar, alltifrån lagar till myndighetsföreskrifter. Det finnsväsentliga skillnader mellan bestämmelserna för den statliga och den kommunalaarkivvården. Arkivvården inom de olika områdena har detta till trots utvecklatsmot likformighet och samarbete har utvecklats i många former. Gmndenför det offentliga arkivväsendet kan sägas vara principen att alla medborgarehar rätt att ta del av allmänna handlingar (handlingsoffentligheten), vilkeninfördes i . Dessa bestämmelser finns nu i2 kap. tryckfrihetsförordningen (TF). I 2 kap. 1 § TF stadgas att varje svenskmedborgare till främjande av ett fritt meningsutbyte och en allsidig upplysnmgskall ha rätt att ta del av allmänna handlingar. De följande paragraferna i 2kap. TF innehåller bestämmelser dels om vilka slags handlingar som skall ansesvara allmänna och därmed i princip skall vara tillgängliga för allmänheten,dels om hur sådana handlingar skall tillhandahållas den som vill ta del avdem. Vidare finns i TF grundläggande bestämmelser om vilka begränsningar somfår göras i handlingsoffentligheten. Närmare bestämmelser om detta finns isekretesslagen (1980:100). Sekretesslagen innehåller också andra bestämmelsersom kompletterar 2 kap. TF, bl. a. regler om skyldighet för myndigheterna att registreraallmänna handlingar och att lämna ut uppgifter till allmänheten. Genom atthandlingarna arkivläggs sörjer man för att man kan få sådan tillgång tillallmänna handlingar som TF stadgar. Någragenerella regler i lag om arkiv finns varken för den statliga eller denkommunala sektorn. Lagregleringen är begränsad till särskilda områden ochförfattningsbilden är därför något splittrad. Påden kommunala sidan finns i kommunallagen (1977:179) vissa kort fattade bestämmelser om fullmäktiges handlingar ( 2 kap. 27 §) och om 27 styrelsens handlingar (3kap. 10 §). Inom de ramar som dessa bestämmelser Prop. 1989/90:72 gerbeslutar kommuner och landsting själva om sina arkiv genom lokala Bilaga 1föreskrifter. har för den kommunala sidan utarbetat ett normalförslagtill arkivreglemente och ger också ut allmänna råd om bevarande och gallring. Iett antal lagar, som reglerar register och aktmaterial där integritetsskyddsaspekternaär framträdande, har det tagits in bestämmelser om bevarande och gallring. Mestgenerell i sin räckvidd av dessa lagar är datalagen (1973:289). Den innehållerbestämmelser om gallring av sådana personregister som förs med ADB och som inteär föremål för annan särskild författningsreglering. För personregister iallmänhet gäller som gmndprincip att uppgifter, som inte längre behövs medhänsyn till ändamålet med registret, skall utgå ur registret (12 §). Förbevarande av sådana uppgifter krävs att det finns stöd i särskildabestämmelser. Beträffande särskilt integritetskänsliga register, som fordrartillstånd, fastställer datainspektionen gallringsregler i varje enskilt fall.När det gäller myndigheters personregister skall enligt 12 § dataförordningen(1982:480) samråd ske med . Principenatt uppgifter skall gallras ur registren finns också i andra författningar om integritetskänsligtmaterial. Bestämmelser av den innebörden finns sålunda i 50 § taxeringslagen (1956:623),7 § lagen (1963:197) om allmänt kriminalregister, 10b§ lagen (1965:94) ompolisregister m.m., 18kap. 16§ fastighetstaxeringslagen (1979:1152), 13§ skatteregisteriagen(1980:343), 60 och 62 §§ socialtjänstlagen (1980:620) och 11 § utsökningsregisteriagen(1986:617). Ipatientjournallagen (1985:562) finns föreskrifter om att journalhandlingarskall bevaras en viss minsta tid (8§). Påförordningsnivå och i form av myndighetsföreskrifter finns för den statligasidan ett tämligen väl täckande komplex av arkivförfattningar. Degmndläggande föreskrifterna om arkiv hos statliga myndigheter är meddelade iförfattningar utfärdade av regeringen.