prop · GD0389 · 1989-12-31 00:00:00 — Ettmonterings- Bilaga 3 färdigt trähus innehåller emellertid, som vi ovan påpekat,ett flertal komponenter, som måste justeras efler leveransen. Medhänsyn särskilt till skadeståndsreglerna vid fel vill vi föreslå att 13 §kompletteras med en bestämmelse av innebörd, all normala efterarbeten ocherforderliga justeringar får göras efter leveransen, ulan alt för den skullpåföljderna för fel skall aktualiseras. Vidleverans av moneringsfärdiga trähus krävs ofta som villkor för statliga lån,att säljaren lämnar garanti. Även om vi håller med om atl uttrycketgaranti skall ha den innebörd som anges i förslaget till konsumentköplag, villvi dock påpeka, atl flera delar i ett monteringsfärdigt trähus inte är avseddaatl fungera oklanderligt . Något tillspetsat kan man påstå att enleverantör av ett monteringsfärdigt trähus enligt förslaget också skulle svaraför att alla säkringar ("proppar") som kan gå, skulle bytas ut underden 2-åriga garantitiden. Vi föreslår därför ett tillägg till 14 § av deninnebörden, att garantin inte heller skall gälla för "fel", somuppkommer av normalt brukande. Detär glädjande att säljarens ansvar för sina produkter har utsträckts till tvåår, men nämnden hade å sin sida helst sett att tiden blivit i stället,mot bakgrund av att konsumenten rimligen skall räkna med en livslängd påhushållskapitalvarorna av . I detta sammanhang kan även konstaterasatt det hade varit befriande om det funnits en skrivning som förbjuditanvändandet av begreppet garanti om integarantibeviset innehåller mera rättigheter för konsumenten än det nyalagförslaget. Attprodukten i sin helhet även skall innebära erforderliga monteringsföreskrifter,bruksanvisningar och skötselråd på svenska borde vara en självklarhet, men molbakgrund av de senaste tio årens verksamhet bland konsumenterna så tvingas mankonstatera att det är en nödvändighet med en formulering i det nya lagförslagetför att säkra konsumentens rätt. §13 bör lyda enligt följande: "Godset skall vara felfritt när delavlämnas," om icke, så har säljaren skyldighet att verkställa "Säljaren svarar för fel Denna ändring föreslås mot bakgrund avflera fall som hänt på fältet där äldre människor rivit ut sin gamla spis,ställt den på gården och fåll en ny levererad. Den nya har vid provning sedansäljaren hunnit avlägsna sig från platsen visat sig icke fungera varvidkonsumenten/köparen icke kunnat laga mat , då säljaren haftskälig tid till sitt förfogande att verkställa reparation. Det är enligt vär meningatt gä för långt om man ska anse en vara Prop. 1989/90:89 felaktig omsäljaren glömt eller inte tänkt på att meddela något om Bilaga 3 varansegenskaper eller användning som köparen kunde räkna med att bli upplyst om. Ännuorimligare blir tankegången när den utsträcks till egenskaper som säljaren inteens känt till, eller sådana som en fabrikant eller annan säljare i förra ledetkan ha annonserat om. Enköpare som ångrar sig kan alltid hitta något som han/hon ytterligare borde hafält veta och som, vid sena-re eftertanke, kan anses ha påverkat köpet. Detblir en omöjlig uppgift för domstolarna alt avgöra sådana situationer, ochsäljarens läge blir vanskligt om han/hon efter varje försäljning skabehöva befara sådana rättegångar. Risken är stor att det blir slumpen som styr. Virekommenderar i stället alt KOV tar sig an de svaga konsumenternas sak och medhjälp av informatonsförelägganden och kraftiga snabba ingripanden mol de isjälva verket mycket fåtaliga men desto resurs-starkare syndarna höjermarknadens nivå till det plan där våra medlemmar allt har funnits: korrektaupplysningar om relevanta förhållanden i stället för den "säljande"reklamen om "halva priset", "konkursutförsäljning" osv. Nägonrisk att informationsnivån allmänt skulle sjunka om förslaget inte genomförsfinns inte. Fackkunnandel är fackhandelns starkaste konkurrensmedel ochanvänds förvisso (ibland rentav för mycket). Och om den oorganiserade handelntvingas lära sig något om päls så är del också en stor fördel förkonsumentkollektivet. Mennivåhöjningen bör bygga på annat än en lagregel som bara kommer att skapaotrygghet, dvs. garderingar = kostnadsökningar. felbegrepp i det här avseendet ska behållas måste det vara etttankefel om - som det antyds - man skulle ställa större krav på en fackhandelän på t. ex. ett lågprisvaruhus. Skadan är lika stor för kunden i båda fallen.Det framstår som fullständigt abderitiskt att ett varuhus skulle kunna klarasig undan ansvar för att man inte upplyst om väsentliga egenskaper hos varandärför att man på grund av sin okunnighet inte ens bort känna till egenskapen.Detta belyser hur tokiga konsekvenser utredningsförslaget kunde få. Attfackhandeln ställer större krav på sig själv är en annan sak - väl så väsentlignär man talar om konsumentskydd. 5 Påföljder av säljarens dröjsmål Enligtförslaget till köplag förlorar köparen rätten att kräva att säljaren fullgörköpet, om han väntar orimligt länge med att framställa kravet. Utredningenanser att man vid konsumentköp bör vara försiktig med att Prop. 1989/90: 89kräva att en konsument iakttar ett viss handlingsmönster i olika situa- Bilaga3 tioner med risk att annars gå förlustig sin rätt. Utredningen menar att man isituationer som den aktuella kan lösa problem genom en tillämpning av allmännaregler om verkan av parts passivitet och en försiktig analog tillämpning avköplagen under hänvisning till de särskilda synpunkter som gör sig gällande vidkonsumenlköp. Enligt tingsrättens mening bör en motsvarighet tillköplagsförslagels bestämmelse i 27 § 2 st. intas i konsumentköplagen. Köparenfår häva köpet om säljarens dröjsmål är av väsentlig betydelse för honom.Väsentlighetsprövningen skall - såsom enligt gällande rätt -ske sett urköparens synvinkel. Något krav på leveransuppmaning som förutsättning förhävning är inte föreskrivet. Här föreligger således en ändring i förhållandetill gällande rätt. Förslaget lill nuvarande konsumentköplag uppställde ingetkrav på att dröjsmålels väsentlighet skulle varit synbart för säljaren (prop1973:138 s. 165). Under remissbehandlingen riktades kritik mot detta. Kritikentillbakavisades med den motiveringen att den i lagtexten intagna bestämmelsenom leveransuppmaning torde undanröja den tvekan som säljaren eventuellt kundehysa i frågan om dröjsmålet var väsentligt eller ej. Vidare tillades ilagtexten följande: "Även utan att sådan uppmaning lämnats har köparenrätt att häva köpet, om det av annan anledning måste ha stått klart försäljaren all dröjsmålet är av ej ringa betydelse för köparen". Utredningenhar inte behandlat eller motiverat denna ändring, men kravet på synbarhel haruppenbarligen försvunnit. förslag till ändring i 3 § konsumentköplagen (SOU 1976:66s. 354) hade kravet på leveransuppmaning slopats och det föreslogs atl köparenskulle fä häva köpet om dröjsmålet var av väsentlig betydelse för honom ochsäljaren insett eller bort inse detta. Härkan också noteras formuleringen av lagtexten i förslaget till ny köplag (27 § iden nordiska köplagsgruppens utkast av ) nämligen all köparenfär häva köpel, om dröjsmålet utgör ett väsentligt avtalsbrott. Härav framgäratt köplagen ej avstått från kravet på synbarhel. Detframstår som anmärkningsvärt att kravet på synbarhet slopats. Tingsrätten anserdet ej ur konsumentskyddssynpunkt motiverat att göra avsteg från en allmäntgällande obligationsrältslig princip om synbarhel för den avtalsbrytandeparlen. 283 framhålls all en köparen enligt allmänna passivitetsgrundsatser kanförlora sin rätt att kräva avlämnande av godset om han väntar "orimligtlänge". Domstolen vill ifrågasätta om inte denna regel bör tas in i lagtexten, inte minstsom en upplysning åt konsumenterna. 1989/90:89 bör lämpligenpå denna punkt vara enhetlig i konsumentköplagen och i Bilaga 3 den allmännaköplagen. Andrastycket begränsar köparens hävningsrätt när "godset tillverkals efter köparensanvisningar eller önskemål". I en likartad regel i 7 § hemförsäljningslagentalas om fall då "godset tillverkats eller väsentligt ändrats efterkonsumentens särskilda önskemål". har i beslutet 1984:25funnit att sistnämnda regel inte normalt är tillämplig i fräga om förstoradeflygfotografier. Mot bakgrund av det ärendet är det önskvärt att den nuaktuella bestämmelsen blir mera belyst än som skett i betänkandet. Bl.a. börklarläggas vilka skäl som finns för alt ha olika formuleringar i de tvålagarna. En viktig fråga i sammanhanget är hur aktiva och uttryckliga köparensönskemål skall vara och om det räcker med etl passivt eller l.o.m. motvilligtgodtagande av säljarens förslag. I detta avseende synes hemförsäljningslagensullryck "konsumentens särskilda önskemål" innebära ett starkareaktivitetskrav än del här föreliggande förslaget. Omgodset inte avlämnats, skall köparen enligt 16 §i förslaget få kräva att detavlämnas. Tidpunkten för detta krav har betydelse bl.a. för köparensmöjligheter till hävning. Utredningen klargör dock inte närmare vilken grad avaktivitet frän köparens sida som krävs för att det skall anses att ett krav påavlämnande har framställts. För många köpare torde del vid säljarens dröjS6 målligga närmast lill hands att kontakta säljaren och fråga varför inte leveranshar skett saml begära besked om vid vilken lidpunkt leverans kommer att ske.Del fram går inte av motiven om en sädan förfrågan är alt anse som ett krav påavlämnande och om ett besked om leveranstidpunkt skall ses som ellfastställande av en s.k. tillläggsfrist. Utredningen har i etl annat sammanhang(s. 153) påpekat att man bör undvika att ställa upp formkrav som medför riskför rättsförlust för en köpare som inte känner till lagens regler. Verket delarlill fullo denna inställning. Mot bakgrund av det sagda bör enligt verkelsmening en förfrågan av här beskrivet slag kunna räknas som ell sådant krav.Detta bör framgå av motiven. Utredningenföreslär all hävning skall kunna ske om godset inte avlämnas inom en av köparenutsatt skälig tilläggstid /k/(17 § 1 st.)./-k/ Tilläggstiden skall enligtutredningens förslag sällas ut av köparen. För en konsument måste detemellertid föreligga stora svårigheter alt bedöma vad som skall anses utgöraskälig tid. Mot bakgrund av sin större erfarenhet och kunskap på detta områdekommer säljaren sannolikt i mänga fall att styra bestämmandet av denna frist iför honom önskad riktning. På detta sätl kan Ikläggstiden bli oskäligt lång.Det är därför önskvärt att del i motiven, gärna genom exemplifieringar, närmare preciseras vad som avsesmed uttrycket skälig tilläggstid. I denna fråga Prop. 1989/90: 89 kommer detför övrigt att behövas särskilda informationsinsatser till Bilaga 3 allmänheten. Konsumentverkethar inte kunnat finna att det av utredningen klart framgår atl den rätt tillskadestånd som kan följa av 26 § och 28 § även omfattar den skada som kandrabba köparen under en utsatt tilläggstid. Verket förutsätter dock attskadestånd skall kunna utgå även . Detta bör klargöras imotiven. Utredningenföreslår att även den nya konsumenlköplagen skall innehålla en undantagsregelbeträffande hävning vid köp av gods som tillverkats efter köparens anvisaningar eller önskemål eller anskaffats särskilt för hans räkning (17§2st. ).Undantaget skall dock gälla utan att Särskilt förbehåll ställs upp.Konsumentverket vill påpeka risken av alt en vid tolkning kan leda till allbestämmelsen kommer att tillämpas i ett mycket stort antal situationer. Ispecialmotiveringen hänvisar dock utredningen till vad som beträffandemotsvarande bestämmelse sagts i ' propositionen till den nu gällandekonsumentköplagen (prop 1973:138 s. 172). Verket vill särskilt peka på att deti denna proposition ges fiera exempel på situationer i vilka bestämmelsen inteär tillämplig. Av såväl exemplen som skrivningen i övrigt framgår attbestämmelsen är avsedd att tolkas mycket restriktivt. Delsamma bör framgå avmotiven till den nya konsumentköplagen. Föratt den nämnda bestämmelsen skall kunna göras gällande krävs också attsäljaren inte har möjlighet att pä rimliga villkor avyttra godset till någonannan. Verket vill särskilt understryka utredningens uttalande att det för atten avyttring inte skall kunna anses ske på rimliga villkor förutsätts attsäljaren måste nöja sig med ett uppenbart underpris. I den nyssnämndapropositionen talas om "skrotpris" eller "eljest med storföriust". Verketnoterar att inget sägs i frågan en avyttring på rimligavillkor skall vara möjlig att genomföra. Mot bakgrund av det resonemang som iövrigt förs rörande den restriktiva tillämpningen av 7 7 § 2 st, är det dockrimligt att kräva, för att bestämmelsen skall bli tillämplig, att enförsäljning på rimliga villkor till någon annan skall vara utesluten under enmycket lång tidsperiod. Även tidsaspekten bör enligt verkels mening beröras ilagmotiven. ARNansluter sig lill utredningens förslag beträffande påföljder av dröjsmål medavlämnandet (15-18 §§). Enligt16 § får köparen trots säljarens dröjsmäl (jfr 6 §) inte kräva avlämnande, sålänge det föreligger ell hinder som säljaren inte kan övervinna eller avlämnandetskulle förutsätta uppoffringar som är orimliga med hänsyn till köparensintresse av all säljaren avlämnar godset. Förslaget innehållersåledes en regel om objektiv omöjlighet och en Prop. 1989/90:89 myckel strängforce majeure-regel. Enligt motiven skall säljaren aldrig Bilaga 3 kunnaundslippa leveransskyldighet med hänvisning till prishöjning på godset efteravtalets ingående, eftersom köparens intresse av leverans då ökar i motsvarandegrad (s. 140 y). I sådana fall kan således säljarens leverans framtvingas genomtalan om vitessanktionerad dom. Däremot slipper säljaren att betala skadestånd,om prisstegringen varit oväntad och extremt stor enligt vad som anförs imotiven lill 26 § (s. 300 x). Något täckningsköp kan alltså inte företas pä säljarensbekostnad. Teoretiskt gär systemet ihop, eftersom krav på fullgörande ochskadestånd är olika saker, men fakultetsstyrelsen har svårt att förstå vad detär för mening med atl skydda säljaren mol skadeståndsanspråk på grund avtäckningsköp, när köparen kan få bifall till talan om fullgörelse och vite.Eftersom frågan Ln. inte ser ul all fä nägon praktisk betydelse, spelar detmindre roll om man läter en extrem prisstegring bli befriande från leveransskyldigheleller ej. Frågan bör lösas på det säll som kommer att ske i köplagen.Fakultetsstyrelsen förordar att säljaren ej är leveransskyldig om en extremtstor prisstegring inträffat. - I övrigl nämns i motiven som exempel därleveransskyldigheten kan falla bort bl.a. fallet, att säljaren kanfå tag i något exemplar av godset hos tillverkaren eller grossisten men köparenulan större svårighet kan uppbringa ett exemplar hos en annan detaljhandlare(s. 140 my och 282 y). I ett sådant fall kunde man kanske tycka att detlikaledes borde vara lätt för säljaren att skaffa ett exemplar frän enkonkurrerande detaljhandlare, varför behovet av undantagsregeln just för atttäcka detta fall inte kan vara särskilt stort. -I motiven nämns vidare attsäljaren inte bör få åberopa befrielsegrunden, om säljaren medvetet tagit enrisk. I så fall är det inte orimligt att kräva atl säljaren överkommersvårigheten, där det överhuvudtaget är möjligt (s. 282 m). Häri kan viinstämma, men det förefaller inte lika givet att säljaren ej skall varaursäktad ifall även köparen var medveten om risken (t.ex. en allmäntransportstrejk). Dä är del knappast orimligt att säljaren slipper leverera,fastän det kanske vore möjligt med stora uppoffringar; Lö. kan nog redanavtalet om leveranstiden i sådana fall anses villkorat, varför man mäste gåtillbaka till 6 § och fastställa om skälig tid för leveransen redan har lupittill ända. Avlagen ("sä länge") och motiven (s. 282 yn) framgär att säljarensleveransskyldighet återuppstår, när hindret upphört. Enligt gällande köprätlanses emellertid leveransskyldigheten falla bort. Om hindret varat sä länge ochmedfört sädana förändringar att förpliktelsen framstår som en helt annan närhindret upphört (se , Speciell avtalsrätt I. Köprätt s. 108). Ensamordning bör här ske med den blivande köplagen. Något behov av ett särskiltkonsumentskydd föreligger inte. I17 § föresläs all köparen skall fä häva köpet, om säljarens dröjsmäl ärväsentlig för honom. Därefter ges en kompletterande hävningsregel försituationen att säljaren försuttit en tilläggsfrist all leverera. Enligtmotiven skall väsentlighetsbedömningen vid hävning utan tilläggsfrist precissom del står i lagtextenbedömas uteslutande från köparens synpunkt, och det Prop. 1989/90: 89 krävs inte -så som enligtgällande köplag - att säljaren har bort inse denna Bilaga 3 effekt av dröjsmålet (s.141 y och 283 y-n; vad som står på s. 142 ö om säljarens insikt lordevittna om ett förbiseende). avstyrker att en köpareblir berättigad att häva ett köp, därför all dröjsmålet är väsentligtjust för honom utan atl säljaren har bort inse Om del exempelvisär avtalat att en ny bil skall levereras en viss fredag, och anledningensäljaren ovetande är att köparen då skall starta en längre semesterresa,bör köparen kunna häva direkt endast om han för säljaren förklarat sinaplaner. Även om 17 § 1 st endast handlar om vad som i allmänhet .ärstandardgods, finns det ingen anledning att ge konsumentenett mer långtgående skydd. konsumenlljänstlag29 § (motiven s. 249 x) kan kritiseras frän denna utgångspunki,och än värre blir del om även den nya köplagen ges samma utformning(saken är lämnad öppen i förslaget till 29 § 1 st. och 41 § 1 st.).Ell särskilt skäl för atl väsentlighet för köparen inte skall räcka för omedelbarhävning är att köparen genom utsättande av en skälig tilläggslidblir berättigad lill hävning, om säljaren även försitter sin Vid utmätandet av den skäliga tiden spelarköparens behov av varan en stor roll (s. 284 xm). Iförbigående kan den systematiska anmärkningen göras, all väsentlighetsbedömningenvid hävning pä grund av säljarens kontraktsbrott (17 och 25 §§) görs med hänsynlill kontraktsbrottets verkningar för köparen, medan väsentlighetsbedömningenvid hävning på grund av köparens kontraktsbrott (35 §) görs med hänsyn till hurstor awikelse köparens beteende innebär från vad som ålegat honom, dvs. medhänsyn till konlraktsbrottet som sådant (s. 322 ö). Fakultetsslyrelsen finner dettai och för sig vara bra. I17 § 2 st. slopas kravet, att säljaren för att få häva skall ha gjorl ettförbehåll om inskränkt hävningsrätt, när godset tillverkas speciellt förköparen eller anskaffas särskih för hans räkning så all säljaren inte har möjlighetatt på rimliga villkor avyttra godset till någon annan. Oavsett sådantförbehåll får köparen häva endast om hans syfte med köpet blir väsentligenförfelat genom dröjsmålet. Samma regel gäller enligt 25 § 2 st när sådantspecialtillverkat eller specialanskaffat gods är behäftat med fel.Fakultetsslyrelsen kan acceptera regleringen vad avser hävning på grund avsäljarens dröjsmål. När godset är behäftat med fel synes hävningsbegränsningenemellertid vara alltför långtgående, vartill vi återkommer nedan. 5.6 Vissa organisationer inom näringslivet Köparens rätt att häva vid säljarens dröjsmål (17§) Föratt köparen skall kunna häva köpet krävs att dröjsmålet är av "väsentligbetydelse för honom". Ett mindre dröjsmål eller fel (jfr 25 §) som inormala fall är helt ulan betydelse för en konsument bör, enligt våruppfattning, inte kunna föranleda hävning om inte köparen ifråga vid avtalets ingående haromnämnt sakernas särskilda vikt. Vi menar att Prop. 1989/90:89 regeln börförses med tillägget "... och säljaren insett eller bort inse Bilaga 3detta". Ett tillägg av angiven art innebär en rimligt avvägning avparternas intressen. Avpedagogiska skäl bör en motsvarighet till säljarens interpellationsrätt enligt28 § andra stycket i köplagsförslagel införas i själva lagtexten till en nykonsumentköplag. Vi kan godta att, i enlighet med utredningens resonemang (s.145), något strängare krav härvid ställs pä säljaren vid ett konsumentköp änvid ett kommersiellt köp. Likasåbör av pedagogiska skäl framgå direkt av lagtexten att köparen inte har en rättatt häva under utsatt Nachfrist. Både köpare och säljare har intresse av atldirekt i regeln kunna konstatera vad en utsatt Nachfrist har för verkan. Omsäljaren har avlämnat godset men detta har skett för sent föreslår utredningenatl s.k. neutral reklamation skall vara tillräcklig för att köparen skallbefara sin räll atl häva köpet eller kräva skadestånd. Enligt 32 § iköplagsförslagel måste köparen inom reklamationstiden ange vilken påföljd hanvill göra gällande. Vigodtar att man nöjer sig med neutral reklamation vid konsumenlköp. En sådanordning förutsätter dock enligt vår mening atl säljaren - i samband med ellerefter reklamationen - skall kunna fråga köparen om vilken påföljd denne görgällande och att köparen dä måste precisera sig relativt omgäende. En regelhärom bör införas i lagtexten. I17 § och även i andra paragrafer i förslaget lill konsumentköplag lämnassärbestämmelser när godset tillverkats efter köparens anvisningar etc. Varjeköp av ett monteringsfärdigt trähus kan sägas i nägon del vara beroende avköparens särskilda anvisningar. Vi vill därför föreslå, att det i motiven ny konsumentköplag intas en förklaring av innebörd att monteringsfärdigaträhus regelmässigt skall betraktas som om de tillverkats efter köparenssärskilda anvisningar eller önskemål. 6 Påföljder av fel Genomförslaget ges säljaren befogenhet att avhjälpa felet och därigenom undgå andrapäföljder på grund av felet även om konsumenten inte själv begär att få feletavhjälpt utan t.ex. kräver att få häva köpet eller alt få annat gods. Härigenomgörs ett viktigt undantag från principen att det är köparen som avgör vilken påföljdhan önskar göra gällande. Denna nyhet torde leda till att det i betydandeutsträckning blir säljaren som bestämmer påföljden igodset. Köparens rällighetskatalog blir därigenom Prop. Som utredningen fastslår är det ett Bilaga 3 grundläggande krav att detgods konsumenten köper skall vara felfritt. Avsevärt större vikt måstefästas vid att del för den enskilde köparen framstår som en nackdelalt behöva finna sig i att felet avhjälps i stället för all få nytt felfrittgods eller få köpet hävt. Godset blir oftast mindre värt därför all det ärlagat. Den värdeförsämringen bör inte drabba Tingsrättenfinner således att köparen bör ha räll alt välja påföljd, i första hand vidväsentliga fel. Isåväl förslaget lill köplag som konsumenlljänstlag föreslås en bestämmelse avinnehåll att köparen inte kan göra påföljder vid fel gällande om felet beror påköparen eller förhållande pä hans sida. Utredningen föreslär inte någonmotsvarande bestämmelse, utan anser att godset i sådant fall ändå skall ansesfelaktigt, men att köparen kan bli skadeståndsskyldig gentemot säljaren.Tingsrätten delar ej utredningens mening utan anser att en bestämmelsemotsvarande dem i förslagen lill köplag och konsumenttjänstlag bör införas. Iöverensstämmelse med köplagsförslagel föreslår utredningen attreklamationsliden för fel utsträcks till två är. Om lagens tillämpningsområdeutvidgas till att gälla all lös egendom kommer byggnad på annans grund attinbegripas. Enligt det lill lagrådet remitterade förslaget lillkonsumenttjänstlag är reklamationsliden för fel på arbete pä fasta saker tioår. Tingsrätten anser att även konsumentköplagen - i awaktan på särskildlagstiftning beträffande småhus - bör innehålla en särskild till tio ärutsträckt reklamationstid för fel på byggnad på annans grund. Föratl en säljare skall äga rätt att avhjälpa fel krävs enligt utredningensförslag att han tillkännager delta för köparen genast dä denne reklamerar.Tingsrätten anser att säljaren skall ha möjlighet att ta ställning till om etleventuellt fel är av sädan art au han kan avhjälpa detsamma. Ordet genast bördärför ersättas av . Köparenfår enligt förslaget häva köpet om felet är av väsentlig betydelse för honom.Frågan om felet är väsentligt skall således bedömas från köparens synpunkt. Härfinns enligt tingsrättens mening anledning till samma resonemang som vidhävning på grund av säljarens dröjsmål.