prop · GD03129 · 1989-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1989/90:129 om ett utvidgat knivförbud m. m. Regeringenföreslär att anta de förslag som har tagits upp i bifogade utdrag urregeringsprotokollet . Ipropositionen föresläs ett utvidgat knivförbud. Förslaget innebär att det blir förbjudetatt pä allmän plats inneha knivar och andra farliga föremål. Med sädana föremålavses bl. a. ocksä andra stick- och skärvapen än knivar samt s. k.gatustridsvapen. Förbudet gäller även inom områden där grundskole-ellergymnasieundervisning bedrivs. Fränförbudet undantas fall där föremålet ingår i utrusming för viss tjänst ellervisst uppdrag. Ett annat undantag görs när innehavet annars med hänsyn till föremäletsart, innehavarens behov och övriga omständigheter är att anse som befogat. Detnuvarande innehavsförbudet för personer under 21 är beträffande vissa stUetter m.m. samt förbudet att överlåta föremål av detta slag till sädana personer kommeratt fortfarande gälla. Vidare införs ett förbud mot att saluhälla sädanaföremål. Motsvarande förbud mot överlåtelse och saluhållande införsbeträffande gatustridsvapen. Lagförslagenföreslås träda i kraft . 1 1989/90. 1 saml Nr 129 Lag om ändring i lagen (1988:254) om förbud mot att i vissafall inneha knivar och andra farliga föremål Härigenom föreskrivsi fråga om lagen (1988:254) om förbud mot att i vissa fall inneha knivar ochandra farUga föreinål dels att mbriken skall ha följande lydelse, dels att 1,2och 5 §§ skall ha följande lydelse. Lag(1988:254) om förbud mot att i vissa fall inneha knivar och andra farligaföremål Lag(1988:254) om förbud beträffande knivar och andra farliga föremål Knivar,andra stick- och skärvapen och andra föremål som är ägnade att användas somvapen vid brott mot liv eller hälsa får inte innehas vid offentligatillställningar som avses i allmänna ordningsstadgan (1956:617) eller vidallmänna sammankomster som avses i lagen (1956:618) om allmänna sammankomster. Förbudeti första stycket gäller inte, 1.om innehavet står iöverensstämmelse med ändamålet med tillställningen eller sammankomsten, 2. om föremålet skall användas vidarbete på platsen eller 3. om innehavet annars med hänsyndll föremälets art och övriga omständigheter är att anse som befogat. Knivar,andra sdck- och skärvapen och andra föremål som är ägnade att användas somvapen vid brott mot liv eUer hälsa fär inte innehas på altmän plats eller inomskolområde där grundskote- eller gymnasieundervisning bedrivs. Förbudeti första stycket gäller inte, omföremålet enligt särskilda föreskrifter ingår iutrustning för viss tjänst eller visst uppdrag eller om innehavet annars medhänsyn dll föremälets art, innehavarens behov och övriga omständigheter är attanse som befogat. Stickvapeneller knivar som är konstruerade sä att klingan eller bladet snabbt kan fällaseller skjutas ut ur sitt skaft (springstiletter eller springknivar) får inteinnehas av personer . Utövervad som följer av 1 § gäller förbud mot att pä allmän plats inneha knogjärn,batonger, kaststjärnor och andra sädana föremål som är särskilt ägnade attanvändas som vapen vid brott mot liv eller hälsa. Förbudeti första stycket gäller inte om föremålet enligt särskilda föreskrifter ingår iutrustning för viss tjänst eller visst uppdrag eller om innehavet annars medhänsyn till särskilda omständigheter måste anses uppenbart befogat. Knogjärn, kaststjämoreller andra sädana föremål som är särskilt ägnade att användas som vapen vidbrott mot liv eUer hälsa samt springstiletter etter springknivar får inteöverlåtas till personer under 21 dr eller salu-hållas. Knivar eller andra föremålsom innehafts i strid mot 1 eller 2 § skaU förklaras förverkade, om det inte äruppenbart oskäligt. Knivar eller andra föremålsom innehafts i strid mot 1 § eller som överlåtits eller satuhållits i stridmot 2 § skall förklaras förverkade, om det inte är uppenbart oskäligt. Dennalag ffäder i kraft . ti /90. 2 Förslag till Prop. Lag om upphävande av förordningen (1959:312) om förbudmot innehav av vissa stiletter m. m. Härigenomföreskrivs att förordningen (1959:312) om förbud mot innehav av vissa stiletterm. skaU upphöra att gäUa vid utgången av . Dennalag träder i kraft . Utdragur protokoll vid regeringssammanQ-äde Närvarande:statsministem , ordförande, och statsråden , , ,, R. , , , , G. , , ,, , , , , , Proposition om ett utvidgat knivförbud m. m. Medstöd av regeringens bemyndigande tUUcallade dåvarande chefen för justitiedepartementeti en särskild utredare, docenten , för att göra enöversyn av vapenlagstiftningen m. m. Utredningen antog namnet 1987 ärs vapenuo-edning. Utredningenlade fram delbetänkandet (SOU 1987:61) Knivförbud, som innehöllförslag om förbud mot att inneha kniv och andra sädana farliga föremal vidoffentliga tillställningar och allmänna sammankomster. Vidare föreslogs ettförbud mot att inneha s. k. gatustrids vapen pä allmän plats. Pä gmndval avutredningens förslag infördes lagen (1988:254) om förbud mot att i vissa fallinneha knivar och andra farliga föremål (i fortsättningen kallad knivlagen),som trädde i kraft (prop. 1987/88:98, JuU40, rskr. Utredningenöveriämnade därefter sitt slutbetänkande (SOU 1989:44) Översyn av vapenlagsriftningen.I betänkandet, som innehåller en översyn av vapenlagstiftningen och avknivlagen, föresläs pä flera punkter skärpningar av vapenlagstiftningen framförallt när det gäller tillgängen till skjutvapen och ammunition. a. att knivförbudet utvidgas till att gälla generellt pä allmän plats. Huvuddelenav betänkandet behandlar således frågor med anknytning till vapenlagens(1973:1176) regelsystem. Det kan fömtses att arbetet i departementet medberedningen av förslagen i den delen kan komma att bli förhållandevisomfattande. Förslagen i betänkandet om ett utvidgat knivförbud och i frågormed anknytning till detta är däremot till sin omfattning mer begränsade och gåratt behandla fristående från de andra förslagen. Jag ser det som angeläget attfrågorna om ett utvidgat knivförbud m. m. behandlas skyndsamt, och jag tardärför nu i en första etapp upp utredningens förslag i dessa frågor.Utredningens förslag till reglering i knivlagen beträffande s. k. vapenattrapper rörfrågor som har ett mer naturligt samband med Prop. 1989/90:129 vapenlagensregelsystem, och jag avser därför att behandla dem senare när jag återkommer tUlutredningens förslag i övrigt. Utredningenssammanfattning av innehållet i betänkandet och dess lagförslag bör i de delarsom jag nu avser att ta upp fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 1och 2. Efterremiss har yttranden över utredningens förslag i nu aktuella delar avgetts avriksåklagaren (), brottsförebyggande rädet (BRÅ), hovrätten för NedreNorrland, , generaltullstyrelsen, ,, , länsstyrelsema i och ,och , polismyndigheterna i , , Malmöoch , , bammiljörådet, ,, Föreningen , Föreningen , och Skola, , , , /. Ettyttrande har ocksä lämnats av väldskommissionen (Ju 1989:05). RÅhar bifogat yttranden från överåklagarna i , och åklagardistriktsamt frän överåklagarna vid regionäkhgaimyndighe-tema i , ochUmeå. Länsstyrelseni har bifogat ett yttrande frän polismyndigheten i ochlänsstyrelsen i har bifogat ett yttrande fränpolismyndigheten i . Yttrandenhar dessutom kommit in från flera enskUda. Ensammanställning av remissyttrandena har upprättats i ochfinns tUlgängUg i lagstiftningsärendet (dnr 89-1937). Regeringenbeslutade den 15 febraari 1990 att inhämta lagrådets yttrande överlagförslagen. De lagförslag som remitterats till lagrådet bör fogas till protokoUeti detta ärende som bilaga 3. Lagrådethar i allt väsentligt godtagit förslagen. Lagrådets yttrande bör fogas tillprotokollet som bilaga 4. Isamband med att jag behandlar de olika frågorna i mitt förslag kommer jag attgä in pä lagrädets synpunkter (s. 12, 13 och 22) och de justeringar som börgöras i lagförslagen i förhållande till de remitterade förslagen. Hämtöver förordarjagatt några jämkningar av redaktionell natur vidtas. Våldsbrottdär vapen begagnas förekommer i en oroväckande utsträckning. Under senare århar olika lagstiftningsåtgärder vidtagits för att motverka våldsbrotten ochhindra den brottsliga användningen av vapen, knivar och andra tillhyggen. År1983 utvidgades möjligheten enligt 36 kap. 3 § (BrB) att förklaraknivar och andra farliga föremål förverkade. har poUsenenligt poUslagen (1984:387) rätt att under vissa omständigheter kroppsvisiterapersoner för att söka efter vapen och andra farliga föremål som kan förklarasförverkade enUgt nyssnämnda regel i . Förverkande av knivar ochandra farUga föremål kan ocksä ske med stöd av den allmänna bestämmelsen i 36kap. 2 § BrB. Genomknivlagen infördes ett förbud mot att inneha kniv och andra farliga föremål vidoffentliga tillställningar och allmänna sammankomster. 1 lagen finns ö-eundantag frän detta förbud. Undantagen gäller när innehavet stär i överensstämmelsemed ändamålet med tillställningen eller sammankomsten, när föremålet skall användasvid arbete pä platsen samt när innehavet annars med hänsyn till föremälets artoch övriga omständigheter är att anse som befogat. I lagen förbjuds äveninnehav pä allmän plats av s. k. gatustridsvapen. Även frän detta förbud görsvissa undantag. Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot något avdessa förbud döms till böter eller fängelse . fall undantasfrän straffansvar. Till straffbestämmelserna är knuten en regel om förverkandeav det aktuella föremålet. Ilagens förarbeten anförde föredragande statsrådet (prop. 1987/88:98 s. 6 f.)att det var angeläget att genom en begränsning av rätten att bära kniv och andrafarliga föremål försöka motverka att knivar och andra farliga föremål kommertill användning vid våldsbrott . Föredraganden ansåg emellertid i likhet medutredningen att det med hänsyn till befarade avgränsningssvärig-heter inte däfanns tillräckligt underlag för att införa ett generellt förbud mot att innehakniv pä allmän plats. Hon anförde vidare att det var tveksamt om det fannsnågot verkligt behov av ett knivförbud på aUmän plats pä alla orter och att ettsä utsträckt knivförbud särskilt pä mindre orter kunde te sig opäkallat.Statsrådet uttalade dock att utredningen i sitt slutbetänkande kundekomma att ta upp frågan pä nytt sedan man fått erfarenheter av den merbegränsade lagstiftningen. Hon vUle inte utesluta att sädana fömyadeöverväganden kunde ge anledning till ett ändrat ställningstagande i frågan omett mera generellt knivförbud. Knivlagen har varit ikraft . Utredningen har utvärderat erfarenhetema avlagstiftningen för att utröna om har det förelegat några problem vidtillämpningen av lagen och för att fä ett bättre underlag för att bedöma om detfinns skäl att utvidga knivförbudet tiU att generellt avse allmän plats.Utvärderingen har skett genom en enkätundersökning hos landets samtliga polismyndigheteri börian av . Enligt utredningen tycks den allmänna uppfattningen varaatt det nuvarande knivförbudet inte har vållat några problem i fräga omtillämpningen det varit i kraft. Enkäten visade att uppfattningamavar delade när det gällde frågan om knivförbudet borde utsträckas till attomfatta allmän plats. En majoritet ansåg att detta skulle vara värdefullt, menmänga uttryckte farhågor för avgränsningsproblem. Från vissa häll framfördestanken på att ett knivförbud skulle gälla endast för personer under en vissålder eller endast vissa tider pä dygnet. 2.2 Ett utvidgat förbud mot att inneha knivar och andrafarliga föremål Mittförslag: Förbudet mot att inneha knivar och andra farliga föremål vidoffentliga tillställningar och allmänna sammankomster liksom förbudet mot attpå allmän plats inneha s. k. gatustridsvapen ersätts av ett mer vidsträcktförbud mot att pä allmän plats och inom vissa skolområden inneha sädana föremåloch vapen. Vissaundantag, som delvis motsvarar dem som gäller, görs frän förbudet. Detgäller innehav av föremal som enligt särskilda föreskrifter ingår i utmsmingför viss tjänst eller visst uppdrag. Från förbudet undantas också innehav somannars med hänsyn till föremälets art, innehavarens behov och övrigaomständigheter är att anse som befogat. Detnuvarande förbudet för personer att inneha springstiletter och springknivarbehålls. Utredningensförslag överensstämmer i huvudsak med mitt. Utredningen föreslär dock att detnuvarande förbudet för personer under 21 är att inneha springstUetter och springknivartas bort. Remissinstanserna:Det stora flertalet ställer sig bakom förslaget om ett utvidgat knivförbud.Sveriges advokatsamfund avstyrker dock förslaget och överåklagaren i Stockholmanser att frågan om ett förbud inte har genomarbetats tillräckligt för attlagstiftningen skall kunna genomföras. Hovrätten för NedreNorrtand ifrågasätter det lämpliga i att redan nu vidta omfattande ändringar ilagen. Frän några remissinstanser framförs synpunkter på detaljer i förslaget.Skolöverstyrelsen anser t. ex. att förbudet bör avse även skolområden där vissaformer av vuxenundervisning bedrivs. Beträffandegatusöidsvapen anser Föreningen och polismyndigheten iMalmö att förbudet mot innehav bör gälla även pä enskilt område. Förslagetbeu-äffande springstiletter och springknivar berörs endast av nägraremissinstanser. Överåklagaren i och väldskommissionen anser att alltinnehav för personer under 21 är även i fortsättningen bör vara Riksåklagaren,överåklagaren i och Prop. 1989/90:129 anser atten s. k. butterflykniv skall räknas till dessa föremål. Skälenför mitt förslag: Innehavav knivar och andra farliga föremål Somjag har berört (avsnitt 2.1) finns det ett klart samband mellan olikaformer av våldsbrott och användningen av knivar och andra farliga föremål. Detär naturligtvis angeläget att försöka motverka våldsutövning där denna typ avföremål utnyttjas. Lagstiftning är ett viktigt medel att nä detta syfte. Jaghar redogjort för olika bestämmelser som har denna inriktning. Dämtöverkan jag nämna förordningen (1959:312) om förbud mot innehav av vissa stiletter m.m. (i fortsättningen kallad stUettförordningen), som bl. a. föreskriver förbudför den som är under 21 är att förvärva eller inneha springstilett eller springkniv. Knivlagensförbud mot innehav av knivar och liknande föremål är begränsattill allmänna sammankomster och offentiiga tillställningar. Förbudetmotiverades av att det erfarenhetsmässigt ofta uppstär bråk vid sådanasammankomster och tillställningar, särskilt i samband med spritförtäring ochnär ett stort antal ungdomar samlas (prop. 1987/88:98 s. 8 f). Det stårnaturligtvis ocksä klart att det sällan kan finnas godtagbara skäl att ha medsig kniv i sädana sammanhang. Än mer gäller detta andra typer av farligaföremål. Somhar nämnts är uttedningens uppfattning att det nuvarande begränsade knivförbudetinte vållat nägra tillämpningssvärigheter. har utredningen kommit rillslutsatsen att det haft endast en begränsad betydelse i kampen mot väldsbrottsligheten.Frän polishåll har påpekats bl. a. att den mest överhängande risken för våldmed kniv inte finns pä den plats eller i den lokal där en allmän sammankomsteller offentlig tillställning äger ram och där knivförbudet enligt nuvaranderegler gäller. Risken är i stället störst bland personer som har samlatsutanför denna plats eller lokal. Men det är uppenbart att förekomsten av knivaräven i andra situationer som inte täcks av det nuvarande förbudet ökar riskenför våld betydligt. Visserligen finns vissa möjligheter att i sädana fallingripa med stöd av polislagen och ocksä förverka en kniv enligt 36 kap. 3 § 2 BrBpä grand av risken for användning vid våldsbrott. Men det är enligt min mening tydUgtatt ett mer generellt förbud i många fall skulle ge väsentligt störremöjligheter att motverka våldsbrott. Ettutvidgat knivförbud skulle som jag ser det vara ägnat att minska antalet sädanavåldsbrott där stick- och skärvapen kommer till användning. Många våldsbrott avdetta slag, särskilt pä allmänna platser, är situationsbetingade. De begåsvanligen av nägon som utan närmare överväganden tar fram en kniv i en situationsom har inletts av en ordväxling eller ett handgemäng. Vetskapen om att detfinns ett klart förbud mot att över huvud taget ta med sig en kniv börrimligtvis fä en förebyggande effekt. Ett mer generellt knivförbud bör såledeskunna påverka den allmänna attityden till innehav av knivar och andra liknandeföremål. Det finska förbudet mot farliga Prop. 1989/90:129 eggvapen, sominfördes är 1977, anses ha medfört en sädan ändrad inställning. Man bör inteheller utesluta att den som saknar egendigt behov av en kniv eUer lUmandeföremål som ett braksföremål avstår från att skaffa sig något sådant. Mängaspontant uppkomna situationer där knivväld nu förekommer bör därmed kunnaförhindras. Ävenom man naturiigtvis inte skall överskaita effektema av ett utvidgat knivförbudmenar jag i Ukhet med det helt övervägande antalet remissinstanser att detfinns starka skäl att följa utredningens förslag. Hurbör då ett mera generellt knivförbud utformas? Detförbud mot innehav av s. k. gatustridsvapen som finns i 2 § knivlagengäller allmän plats med samma innebörd som i . Utredningen harinte föreslagit att nägon annan motsvarande avgränsning skall tillämpasbeträffande det utvidgade knivförbudet, och under remissbehandlingen har detinte heller framförts nägon invändning mot detta. I förarbetena till knivlagen (prop.1987/88:98 s. 12) anges närmare vad som avses med allmän plats enligtbrottsbalken. Uttrycket anses omfatta varje plats, utomhus eller inomhus, som äi"i;p;äten för eller annars frekventeras av allmänheten. Om allmänheten hartillträde endast under vissa tider, är platsen allmän men intei övrigt. Av förarbeten framgår att uttrycket har hämtats frän enbestämmelse i strafflagen som beskrev platsen för ett straffbartförargelseväckande beteende. Med ledning av detta anses som allmänna platser ibrottsbalken bl. a. vägar, gator, torg, parker, för allmänheten tillgängligadelar av flygplatser och andra trafikområden, väntsalar, spårvägs- ochbusstationer, restauranger, hotell, affärer, teatrar och biografer. Även idrottsomräden,bad- och campingplatser, kyrkogårdar och utrymmen i tåg, bussar och andraallmänna kommunikationsmedel är allmän plats enligt . Begreppetallmän plats i den betydelse det har enligt omfattar i sak väsendigensådana utrymmen där offentiiga tiUstäUningar och aUmänna sammankomster äger mmoch där det nuvarande knivförbudet gäller. Utanför begreppet allmän platsfaller dels enskilda områden dit allmänheten inte har tillträde, dels skog ochmark. Ioch för sig är naturligtvis även andra avgränsningar tänkbara men jag anserinte att det finns anledning att frångå utredningens ställningstagande. Enregel om allmän plats i enlighet med vad utredningen föreslär åstadkommer ocksäenUgt min uppfatming ett knivförbud med en tilhäckligt generell utformning.Mitt förslag är därför att det utvidgade förbudet skall, i likhet med vad somnu gäller gatusöidsvapen, avse innehav inom områden och andra utrymmen somutgör allmän plats enligt . Vidarehar utredningen föreslagit att knivförbudet i ett hänseende skall avse ävensädana områden som inte kan sägas utgöra allmänna platser. Det gällerskolområden, där grandskole- eller gymnasieundervisning bedrivs. En skolbyggnadanses inte utgöra allmän plats. Skoloma är upplåtna för lärare och elever men iprincip inte fritt tillgängliga för allmänheten. När det gäller skolgårdar kannaturligtvis utomstående bereda sig tillträde dit men i prak- tUcensker detta ofta i sä begränsad uts&äckning att det framstår somtveksamt Prop. 1989/90:129 om skolgårdar kan sägas utgöra allmän plats. Ilikhet med de remissinstanser som har berört frägan delar jag ufredning-ensuppfattning att knivförbudet bör gälla även inom skolområden. Det går inte attbortse frän att det finns skolelever som brakar vara beväpnade. Detta ärnaturligtvis oacceptabelt. Ett förbud mot att inom skolområden medföra knivaroch andra farliga föremål skulle göra arbetsmiljön tryggare för såväl lärarnaoch övrig skolpersonal som elevema. I ett vidare perspektiv kan ett knivförbudsom gäller i skolan påverka attityderna också hos andra än dem som vistas i skoloma.Det kan visserligen sägas att ett förbud av detta slag är mindre verkningsfuUtnär det gäller elever som är under femton är, eftersom dessa inte kan straffas.Ett sådant förbud innebär emellertid ocksä att en kniv eller ett annat sådantfarligt föremål som påträffas i skolan kan tas i beslag och förverkas oavsettinnehavarens ålder. Som det är nu kan skolan ha egna regler som ger möjlighetatt ta hand om knivar och andra farliga föremål hos elever i skolan, men dessaföremål mäste i sä fall återlämnas efter skoldagens slut. Jagdelar således ud-edningens uppfattning att det i lagen uttryckligen bör angesatt knivförbudet gäller även inom skolområden där grandskole- eller gymnasieundervisningbedrivs. Detta innebär att förbudet också omfattar skolområden där sädanundervisning meddelas vuxna elever. Som exempel kan nämnas kommunalvuxenutbildning (komvux) och grandutbildning för vuxna (grandvux). Jag anserdock inte att det är nödvändigt att dessa särskilda utbildningsformeruttryckligen anges i lagtexten. Möjlighetenatt avgränsa ett förbud pä ett sådant sätt att detta inte blir alltförlångtgående tar jag upp när jag strax övergår till de undantag frän förbudsregelnsom bör göras. Frägan om hur förbudet förhåller sig till de särskilda reglemaom vissa stUetter m. m. återkommer jag ocksä sttax till. Ettmera generellt knivförbud måste naturligtvis utformas så att gränsdragningsproblemenblir sä fä som möjligt. För att lagstiftningen inte skall framstå somverklighetsfrämmande och alltför långtgående bör emellertid förbudet förses medvissa undantag. Det måste lämnas utrymme för sädana innehav av kniv som deflesta anser vara legitima och naturliga och som det saknas anledning attförbjuda. Endast pä detta sätt är det möjligt att skapa förståelse hos aUmänhetenför lagstifmingen. Uttedningenföreslär undantag frän förbudet i tre fall. Dessa fall anknyter i sak nära tillvad som gäller beträffande det nuvarande knivförbudet och förbudet mot attinneha gatustridsvapen. I lagrädsremissen föreslogs också i huvudsakligöverensstämmelse med utredningens förslag att undantag frän förbudet skullegälla fall när det aktuella föremålet enligt särskilda föreskrifter ingär i utrastningenför viss tjänst eller visst uppdrag eller när föremålet vid tillfället behövsvid arbete eller för friluftsliv eller när innehavet annars med hänsyn tillföremålets art och övriga omständigheter är att anse som befogat. t2 1989/90. Lagrådet har ifrågasatt ominte tillämpningen av lagen skulle underlättas, Prop. 1989/90:129 om detföreslagna undantaget för föremal som vid tUlfället behövs vid arbete eller förfriluftsliv fick bedömas enbart utifrån synpunkten att befogade innehav skallvara straffria. Enligt lagrådet synes vissa i specialmotiveringen i lagrådsremissennärmare angivna situationer falla utanför det undantag som gäller arbete ellerfriluftsliv som dessa situationer mänga gånger mäste anses innefattajust ett befogat innehav. Lagrådet har förordat att samdiga de situationer somavses falla under undantagsregeln som gäller arbete och friluftsliv i stället genereUtskaU bedöinas enligt den regel som tar sikte pä att innehavet skall anses sombefogat. Jaghar förståelse för lagrådets synpunkter och anser att en justering av deberörda undantagsbestämmelsema bör göras. Mot den bakgranden förordar jag attundantagen frän innehavsförbudet förs samman till en enda bestämmelse. bör dä ta sikte pä om föremålet enligt särskilda föreskrifter ingäri uttusming för viss tjänst eller visst uppdrag eUer om innehavet annars medhänsyn till föremälets art, innehavarens behov och övriga omständigheter äratt anse som befogat. Utformningenav undantagen innebär i realiteten ett totalt förbud mot knivar som till sintyp inte har något normalt legitimt användningsområde, t. ex. springstiletter.Förbudet kommer ocksä att omfatta alla former av innehav för vilka det intefinns något godtagbart skäl, exempelvis knivar som bärs i självförsvarssyfte.En sädan avgränsning är ju ocksä just själva gmndtanken bakom det utvidgadeförbud som jag nu föreslär.