prop · GD0385 · 1989-12-31 00:00:00 — 1stället gäller då, som framgick av vad jag sade, de vanliga reglerna omavvisning av talan. Detta hänger samman med all svaranden sällan har anledningall göra fomminvändning redan vid kronofogdemyndigheten och därför inte kanbetagas möjligheten all göra fomminvändning första gången han skall föra talanvid tingsrätten (34 kap. 2 § RB). Somjagtidigare har redogjort för skall vissa typer av mål, när de lämnar detsummariska stadiet, handläggas av annan myndighet än tingsrätt, nämligenarbetsdomstolen eller statens va-nämnd. Därom finns bestämmelser i lagen(1974:372) om lagsökning och belalningsföreläggande för fordringsanspråk ianställningsförhållanden och lagen (1976:841) om belalningsföreläggande förfordringar som skall prövas av statens va-nämnd. Frågan om ändringar i dessalagar för atl tillgodose behovet av en ändamålsenlig handläggningsordningavser jag atl återkomma till i ell senare sammanhang. Min avsikt är att även förfarandeivid eventuellt överlämnande av mål från arbetsdomstolen och va-nämnden skallfölja samma mönster som jag beskrivit för överlämnande av mål mellantingsrätter enligt förevarande paragraf. Vadsom sägs i förevarande paragraf om tingsrätt har motsvarande tillämpning beträflFandeannan myndighet som kan vara behörig all pröva målet, alltså för närvarandearbetsdomstolen eller va-nämnden; delta framgår av 5 §. Omsökanden vill få lill stånd kvarstad eller någon annan säkerhetsåtgärd innanett utslag kan verkställas, får han göra framställning om det vid tingsrättenligt bestämmelserna i 15 kap. . Iell lagsökningsmål kan rätten enligt 16 § lagsökningslagen förordna om kvarstad med tillämpning av 15 kap. RB. Även handräckning för avhys ning kan enligt samma paragraf meddelas i målet med tillämpning av 142 reglemai 8 § handräckningslagen. Del nya summariska förfarandei ger i Prop. 1989/90:85mål om betalningsföreläggande eller vanlig handräckning ell dåligt underlagför bedömningen av ett yrkande om kvarstad. En sådan prövning bör därför idessa fall inte ske i målet hos kronofogdemyndigheten. 1 förevarande paragrafges därför sökanden möjlighet att ansöka särskilt om kvarstad vid tingsrätteni enlighet med bestämmelserna i 15 kap. RB. 1mål om särskild handräckning får den sökta åtgärden beviljas , omsökanden yrkar det och gör sannolikt alt saken inte tål uppskov.Kronofogdemyndigheten skall ompröva ett sådant beslut . Enligt11 § första stycket handräckningslagen får rätten bevilja den sökta åtgärdenäven om svaranden inte har yttrat sig, om del görs sannolikt all saken inte tåluppskov. Den möjligheten står dock inte till buds om ansökningen avser avhysning.En motsvarande ordning bör i del nya förfarandet finnas i mål om särskildhandräckning. Iförevarande paragraf föreskrivs därför för mål om särskild handräckning altden sökta åtgärden får beviljas , om sökanden yrkar del och görsannolikt atl saken inte tål uppskov. Atlåtgärden får beviljas betyder all svaranden varkenmåste delges ansökningen eller få tillfälle att yttra sig över den. All åtgärden får beviljas betyder alt den får både beslutas och verkställas.Ett interimistiskt yrkande enligt denna paragraf får alllid anses innefattaett yrkande om verkställighet av beslutet. Därför anser jag all del inte behövsnågon komplettering av den föreslagna regeln i 2 kap. 1 § UB, som juuttryckligen bara anger all kronofogdemyndigheten självmant verkställerutslag. Interimistisktbeslut måste påyrkas av sökanden och kan inte fattas av kronofogdemyndighetensjälvmant. Förbifall till ett interimistiskt yrkande bör del krävas all sökanden kan företeen sådan bevisning att hans rätt till särskild handräckning framstår som istort sett obestridlig. Han måste vidare göra sannolikt alt den sökta åtgärdeninte tål uppskov. För tolkningen av dessa rekvisit kan vägledning sökas ipraxis rörande tillämpningen av den nu gällande regeln i 11 § första styckethandräckningslagen. Närbeslutet har fattals skall det expedieras lill parterna (59 §). Svaranden börfå beslutet med föreläggandel all yttra sig över ansökningen. Kronofogdemyndighetenskall ompröva ell bifallande beslut , dvs. i praktiken såsnart som svaranden har inkomrhil med sill yttrande eller när frislen föryttrande gått ul ulan atl svaranden yttrat sig. Ellbeslut som innebär alt den sökta åtgärden beviljas eller avslås med stöd av denna paragraf får enligt 57 § överklagas särskilt. Sedanliden för återvinning löpt ul får ell utslag i mål om betalningsföreläggandeeller vandg handräckning rättskraft i enlighet med vad som gäller för en lagakraftvunnentvistemålsdom. Sedanliden för återvinning har löpt ut vinner enligt förevarande paragraf utslag imål om belalningsföreläggande eller vanlig handräckning rättskraft i enlighetmed vad som gäller lagakrafivunna Ivistemålsdomar. Verkställighet får ocksåske fullt ut i likhet med vad som gäller lagakrafivunna domar. Rättskrafteninnebär i princip alt utslaget kan angripas endast med s. k. extraordinärarättsmedel som exempelvis resning eller återställande av försutten tid och atlsaken inte får tas upp på nytt i en rättegång vid domstol. Närdel gäller extraordinära rättsmedel kan i det här sammanhanget påpekas attsåväl frågor om resning och besvär över domvilla som ansökningar omåterställande av försutten tid när del gäller utslag och överklagbara beslutav kronofogdemyndighet lorde komma alt prövas av hovrätt Gfr 11 kap. 11 §regeringsformen samt 58 kap. 10 a och 12 §§ och 59 kap. 4 a§RB). Etlutslag i ett mål om särskild handräckning hindrar inte all en part väcker talani fråga om del bakomliggande rättsförhållandet i den ordning som är föreskrivenför tvistemål i allmänhet. Ellutslag i ell mål om särskild handräckning har en annan karaktär än andrautslag, eftersom den prövning som görs i den särskilda handräckningsprocessenpå etl avgörande sätt avviker från prövningen i övrigl i summarisk process. Iett mål om särskild handräckning prövas sakligt om fömtsättningar finns för enspeciell verkställighet. Del bakomliggande materiella rättsförhållandet lämnasi princip utanför prövningen. Det är mot den angivna bakgmnden tydligt all ellutslag i ett mål om särskild handräckning inte bör utgöra något hinder mot atttalan i fråga om det bakomliggande materiella rättsförhållandet senare väcksenligt de allmänna regler som gäller för den ifrågavarande tvisten. Principenhar kommit lill ullryck i den förevarande paragrafen. mån särskilda bestämmelser inte har meddelats i denna lag, gäller itillämpliga delar vad som är föreskrivet om ulsökningsmål i 1 kap. 3 5 §§ samt2 kap. 6 9, 18 och 20 §§ utsökningsbalken. Kronofogdemyndigheternasysslar i stor utsträckning med verkställighet av domar och andra exekutionstitlar. På den verksamheten är UB tillämplig. För atl kronofogdemyndigheternas verksamhet skall underlättas är del angelägel all UB i så stor utsträckning som möjligt blir 144 tillämpligäven på den summariska processen i den mån den nu föreslagna Prop.1989/90:85 lagen inte innehåller några särskilda bestämmelser. Delagmm i UB som räknas upp i förevarande paragraf innehåller regler om vem somhandlägger målen (I kap. 3 §), om jäv mot förrättningsman (1 kap. 4-5 §§), ompart och ombud (2 kap. 6 §), om inkommande handlingar (2 kap. 7 §), om tolkoch översättning (2 kap. 8 §), om laga förfall (2 kap. 9 §), ombeslutsmotivering och fullföljdshänvisning (2 kap. 18 §) saml om rättelse avskrivfel och liknande i beslut (2 kap. 20 §). Somnämnts i den allmänna motiveringen (bl. a. avsnitt 2.8) kommer en del av bestämmelsemai förvaltningslagen (1986:223) atl bli tillämpliga på förfarandet hoskronofogdemyndigheterna i den summariska processen. Jag delar lagrådetsuppfattning alt någon särskild erinran om detta inte behöver tas in i den nyalagen. 1 1 § förvaltningslagen stadgas all lagen är tillämplig på förvaltningsmyndighelemashandläggning av ärenden. Enligt 32 § förvaltningslagen gäller dess 8 30 §§inte kronofogdemyndighetemas exekutiva verksamhet. Den summariska processen lordedock inte komma all räknas lill den exekutiva verksamheten, eftersom den inteprimärt avser verkställighet. Enligt 3 § förvaltningslagen skall lagen intetillämpas i den mån annan lag eller förordning innehåller någon bestämmelse somavviker från förvaltningslagen. De bestämmelser i förvaltningslagen som kommerall få någon betydelse för den summariska processen blir närmast bestämmelsemaom service och samverkan m. m. (4 7 §§), muntliga inslag i handläggningen (14§), anteckning av uppgifter (15 §) och parters rätt alt få del av uppgifter (16och 17 §§). Förvaltningslagens regler om överklagande och omprövning av beslutkommer däremoi alt sakna aktualitet i de fall som del här gäller. Detta följerdels av den hänvisning lill som finns i 58 § i den nuföreslagna lagen och de övriga särregler om överklagande som finns i den lagen,dels av all omprövnings-skyldigheten enligt förvaltningslagen inte gällerändring till nackdel för någon enskild part. Lageninnehåller ingen generell hänvisning till . Som nämnts iden allmänna motiveringen (avsnitt 2.8) kan del ändå finnas visst utrymme föratt vid behov söka ledning i principema för . Dennalag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. Genom lagen upphävs lagen(1946:808) om lagsökning och belalningsföreläggande saml handräckningslagen(1981:847). Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om mål om lagsökning,belalningsföreläggande och handräckning som kommit in lill tingsrätt före ikrafllrädandet. Om en inleckningshandling somrör fast egendom, fartyg eller näringsverksamhet vid ikrafllrädandet utgörsäkerhet för fordran, får ansökan om betalning ur egendomen göras enligt 2 §andra stycket, även om säkerhetsupplåtelsen inte gjorts skriftligen. Avskäl som redovisats i den allmänna motiveringen bör del ankomma på regeringen atl bestämma när den nya lagen skall träda i krafl. 1 och med ikraftträdandet skall lagsökningslagen och handräcknings- 145 10 1989/90. 1 saml Nr 85 lagenupphöra att gälla. Den nya lagen bör tillämpas endast i de mål där Prop.1989/90:85 ansökan görs efter ikraftträdandet. Äldre ansökningar handläggssåledes hos tingsrätt i enlighet med föreskriftema i de båda nu gällande lagama.Detta framgår av punkt 2 i övergångsbestämmelsema. Somnämnts i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.9.3) finns del beträflFande målsom avser fastställelse lill betalning ur viss egendom behov av enövergångsbestämmelse som gäller muntliga säkerhelsupplålel-ser. Dennabestämmelse las upp som punkt 3. 4.2 Förslaget till lag om ändring i Paragrafen,som är ny, tar sikte på den situationen att en kärande väcker talan genomansökan om stämning, trots att han lika gäma hade kunnat ansöka om belalningsföreläggandeeller handräckning enligt den nya lagen. Käranden skall enligt paragrafen i såfall inte kunna få ersättning för sina kostnader i en större omfattning än omhan hade utnyttjat del summariska förfarandei. Densom kan åberopa skriftliga bevis om fullgördseskyldighelen lill stöd för sittyrkande kan visseriigen sägas ha anledning att ansöka om stämning direkteftersom svaranden, enligt vad som föreslås i 44 kap. 7 b § RB, i del lägelnormall måste prestera sannolika skäl för sin inställning för all undgå all Iredskodommeddelas mot honom vid föreläggande all avge skriftligt svaromål. Enbart dennaomständighet kan emellertid inte vara tillräckligt skäl för att ge sökanden enstörre kostnadsersättning i del förfarandei än vad han skulle ha fått i detsummariska förfarandet. Avgörande måste i stället vara om sökanden hade gmndadanledning alt tro alt svaranden skulle bestrida ansökningen eller om han iövrigt hade godtagbara skäl all direkt ansöka om stämning. Den föreslagnaregeln bör alltså i och för sig vara tillämplig även i fall där sökanden har ellskriftligt fordringsbevis lill stöd för sitt krav. Ettannat skäl all direkt ansöka om stämning kan vara att sökanden har gmndadanledning all anta all svaranden inte kommer all kunna delges annal än genomkungörelse, vilket inte medges i mål om belalningsföreläggande och vanlighandräckning hos kronofogdemyndigheten. Föreskriftenär i första hand avsedd att motverka ett onödigt utnyttjande av den ordinära Ivislemålsprocessen,Del ankommer enligt 18 kap. 14 § andra stycket RB på rätten all självmant prövafrågan om tillämpningen av bl. a. den föreslagna bestämmelsen. Svarandensinställning i processen utgör ell naturiigt underlag för bedömningen. Entillämpning bör bli aktuell endast i relativt klara fall, dvs. när svarandenförbehållslöst medger kärandens talan eller när förfarandei utan någon processaktivitelfrån svarandens sida utmynnar i en tredskodom. Dock kan det som framgåttäven i sådana fall vara möjligt för käranden att påvisa att han hade godtagbaraskäl all ansöka om stämning. Eftersomden särskilda handräckningsprocessen är så speciell och saknar direkt motsvarighet i någon annan processform, lorde den nu ifrågavaran- 146 de bestämmelsen endastundantagsvis kunna tillämpas i likartade mål vid Prop. 1989/90:85tingsrätt. Omrätten överväger att tillämpa den nya föreskriften, lorde del normall finnasanledning alt ge käranden tillfölle atl yttra sig i saken innan beslutetfallas. Avskäl som redovisats i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.13) föreslås iförevarande paragraf en särskild bevisprövningsregd för Ivislemålsprocessen,som gör alt kärande med skriftliga fordringsbevis och motsvarande får ensärskilt förmånlig ställning när rätten ulfördar föreläggande för svaranden atlavge skriftligt svaromål vid påföljd av tredskodom (s.k. skriftligt tredskodomsföreläggande).Regeln skall tillämpas såväl i mål där talan väcks genom ansökan om stämningsom i mål som överlämnas till tingsrätt från kronofogdemyndighet eftersummarisk process. Dehandlingar som kan komma i fråga är de som i nuvarande lagsökningsprocessbedöms som lagsökningsgilla skriftliga fordringsbevis. Lagsökningslagens kravpå all fordringen skall gmndas på del skriftliga fordringsbevisel och kunnautläsas ur detta bibehålls. Samma sak gäller kravet all fordringen skall varaförfallen till betalning. Den praxis som finns bör alltså ulan vidare kunnatjäna som förebild för tillämpningen av den ifrågavarande paragrafen. Motsvarandeskriftliga ulfösldser om fullgörelse av något annal än betalning jämställs ibevishänseende med de skriftliga fordringsbevisen. Enfömtsättning för atl tredskodom skall komma i fråga enligt den förevarandeparagrafen är att de skriftliga bevis som åberopas har getts in till rätten ioriginal eller styrkt kopia och delgetts svaranden i samband med Iredskodomsföreläggandel. Somframgått av den allmänna motiveringen föreslås all uppräkningen i 10-12 §§lagsökningslagen av de invändningar som föranleder hänskjulande tillrättegång får sin motsvarighet i föreskriften i första stycket all svaranden,när skriftligt fordringsbevis eller motsvarande åberopas, måste kunna visasannolika skäl för sill bestridande för att förhindra tredskodom. ell mål som överlämnats från den summariska processen svaranden redan i sittyttrande i del summariska förfarandet eller i sin återvinningsansökan harvisat sannolika skäl för sitt bestridande, kommer det laturliglvis inte i frågaall utfärda något tredskodomsföreläggande. Delär inte möjligt all generellt ange vad svaranden måste prestera för tit kravetpå sannolika skäl skall anses uppfyllt. Detta får bedömas med edning av bl. a.nuvarande tillämpning av 12 § andra stycket lagsöknings-agen och 8 § andrastycket handräckningslagen saml gängse bevisvärde-ingsregler i disposilivatvistemål. Tillräckliga skäl all begränsa svaran-lens möjligheter all styrkasina invändningar lill endast skriftliga bevis Gfr 2 § första stycketlagsökningslagen) har inte ansetts föreligga. Lagrådethar i huvudsak godtagit den föreslagna bevisprövningsregeln. )ock har lagrådet påtalat all det remitterade förslaget åtminstone leore- 147 tiskt ger utrymme förtingsrätten all meddela två tredskodomar efler Prop. 1989/90:85 varandra medstöd av den föreslagna paragrafen och därigenom slutligt avgöra målet. Ensvarande skulle därmed kunna riskera alt av materiella skäl hindras från atlkomma lill sin rätt, nämligen om han varken som svar på etl första tredskodomsföreläggande,eller i sin ansökan om återvinning mot en därefter meddelad Iredskodom ellersom svar på ett nytt tredskodomsföreläggande lyckas visa sannolika skäl försitt bestridande av käromålel. All göra del kan vara svårt bl. a. i densituationen alt svarandens ståndpunkt stöds av endast muntlig bevisning.Lagrådet har därför föreslagit all, efter återvinning av en tredskodom sommeddelats med stöd av förevarande paragraf, handläggningen skall fortsätta vid sammaniräde,om del inte är uppenbart obehövligt. Med den sistnämnda lokutionen lorde avsesall handläggningen i stället kan fortsätta med skriftväxling (dock inte tredskodomsföreläggandemot svaranden), innan målet sätts ul till huvudförhandling. Föregen del får jag anföra följande. Jag delar lagrådels uppfattning att delremitterade förslaget kan leda lill otillfredsställande resultat i det fall somlagrådet pekat på. Om tredskodom med stöd av förevarande paragraf har meddelatsmot en svarande som visserligen i svaromålet har klargjort sin inställning och angettrelevanta skäl för denna men inte förmått visa sannolika skäl för sillbestridande, bör del - som lagrådet anfört - inte komma i fråga all med stöd avförevarande paragraf efter återvinning meddela ytterligare en iredskodom motvilken han i så fall inte kan söka återvinning. Handläggningen efteråtervinning bör i dessa fall i stället fortsätta på något annal sätt, t. ex.med muntlig förberedelse. En regel som skall tillgodose det behov lagrådetpåtalat bör enligt min mening utformas som ett förbud all meddela två tredskodomari följd med stöd av förevarande paragraf. Regeln bör lämpligen tas in som enandra mening i 44 kap. 10 § första stycket RB. Dennu föreslagna ordningen innebär inte någon försämring i förhållande lill i dagav kärandens position. Svaranden kan nämligen enligt gällande ordning efteråtervinning av etl lagsökningsulslag förhindra tredskodom i motsvarandesituation genom alt enbart avge ell motiverat bestridande utan krav på bevisför sin ståndpunkt. Omsvaranden däremoi inte klargjort sin inställning eller inte angett någonrelevant gmnd för bestridande i anledning av ett första tredskodomsföreläggande,är del enligt den föreslagna regeln inget hinder all efter återvinning meddelaen ny Iredskodom och då med stöd av förevarande paragraf. Denna situation - därju den första tredskodomen meddelas med stöd av 7 a § - är jämförbar med den avlagrådet godtagna ordningen atl Iredskodom med stöd av förevarande paragrafmeddelas mot en svarande som på gmnd av uteblivet bestridande fåll ell utslagmot sig i den summariska processen; eftersom ett sådant utslag skall anses som tredskodomhar svaranden inte räll lill återvinning av en senare meddelad tredskodom imålet. Iandra stycket, som utformats i enlighet med lagrådets förslag, las upp en specialregel för krav som gmndas på ömsesidigt förpliktande avtal och där invändning görs om vederlaget, dvs. somanförts i den allmänna motiveringen krävs i dessa fall inte atl svaran- Prop.1989/90:85 denanför sannolika skäl för sin invändning. Fallen kommer därmed all bli jämställda med dem däringet skriftligt fordringsbevis alls åberopas (44 kap.7 a § RB). Detta innebär att svaranden för att undgå tredskodom skall avgeetl skriftligt yttrande, där han klargör sin inställning till käromålel ochdärvid anger skäl som kan vara av betydelse vid en prövning av saken. Reglernaom tredskodom med stöd av förevarande paragraf är fakultativa, dvs. rätten fårmen behöver inte alllid meddela Iredskodom i dessa fall. Det naturiiga äremellertid all rätten utnyttjar möjligheten alt meddela tredskodom så snartdel inte finns något hinder mot del. I likhet med vad som gäller för andra fallfår tredskodom inte meddelas, om käranden motsätter sig det Gfr 44 kap. 7 a § RB).Delta framgår av tredje stycket. Del är dämtöver naturligtvis lämpligt all denkärande eller sökande, som anser all de handlingar han givit in motiverar ett tredskodomsföreläggandeenligt den nu föreslagna paragrafen, särskilt fäster domstolens uppmärksamhetpå detta genom alt formellt yrka sådant tredskodomsföreläggande. Delta kansägas framgå av den allmänna regeln i 42 kap. 2 § andra stycket RB, enligtvilken käranden i stämningsansökningen bör ange om han har några önskemål omhur målet skall handläggas. Omkärandens yrkande bara delvis gmndar sig på ell skriftligt fordrings-bevis, bördet inte komma i fråga all tillämpa förevarande paragraf. Såsomframgått av specialmoliveringen lill 44 kap. 7 b § har i förevarande paragraflagils in en ny andra mening i första stycket. Däri anges all, om en ansökan omåtervinning gjorts mot en Iredskodom som meddelats med stöd av 7 b §, en sådan tredskodominte får meddelas på nytt i målet. Skälen för detta förslag har redovisats i specialmoliveringentill 7 b §. Det kan tilläggas atl, om del finns flera svarande i målet,förbudet mot upprepade tredskodomar givetvis gäller endast i den mån det ärfråga om samma svarande. Deföreslagna ändringama i RB bör träda i krafl som den nya lagen ombetalningsföreläggande och handräckning. Del bör därför ankomma på regeringen atlsenare bestämma dag för ikraftträdandet. Avden förordade formuleringen av 18 kap. 3 a § följer alt reglema blirtillämpliga endast beträflFande mål som hade kunnat handläggas som mål enligtden nya lagen. Därav följer all bestämmelsen inte kan tillämpas i mål där talanhar väckts före ikraftträdandet. Denföreslagna nya 44 kap. 7 b § kan tillämpas även i mål som inte har inletts i den summariska processen. Del uppställs inte heller något hinder mot atl föreskriftema tillämpas i mål där talan har väckts vid tingsrätt före ikraftträdandet. Såsom lagrådet påpekat fömlsäller dock en Iredskodom med stöd av 44 kap. 7 b § all ett föreläggande utfärdats för svaranden, av vilket del framgått vad han har att iaktta när han avger 149 svaromål,något som i sin lur fömlsäller att föreläggandel utfärdats efter Prop.1989/90:85 ikraftträdandet. Den föreslagna nya regeln i 44 kap. 10 § gällergivetvis endast i fall där den första tredskodomen meddelats eflerikraftträdandet. 4.3 Förslaget till lag om ändring i utsökningsbalken Ienlighet med lagrådets förslag har i paragrafen lagts lill ell nytt tredjestycke. Däri anges all kronofogdemyndigheten självmant verkställer utslag i målom belalningsföreläggande eller handräckning, om inte sökanden har angett allverkställighet inte skall ske. Såsom nämnts i specialmoliveringen lill 63 §lagen om belalningsföreläggande och handräckning avses denna verkställighetsregdgälla även interimistiska beslut enligt den paragrafen. Sökandenbehöver alltså inte uttryckligen begära verkställighet. 1 16§ lagen ombetalningsföreläggande och handräckning föreskrivs all sökanden redan iansökningen skall ange om han inte vill all utslaget skall verkställas. Även omell sådant önskemål framställs senare, skall det förstås respekteras. I sammalagrum sägs alt sökanden skall ange om han har några särskilda yrkanden i frågaom verkställigheten. Ansökningenom verkställighet skall anses gjord när utslag i målet meddelades. Enverkställighetsfråga bör särskilt uppmärksammas. Om en fordran har fastställtsalt utgå med särskild förmånsrätt i fast egendom, skepp eller luftfartyg, ansesegendomen enligt 4 kap. 27 § första stycket UB utmätt. Som framgått(2 och 42 §§) föreslås att detta system för belalningsfaslslällelse behålls idet nya summariska förfarandei. Enligt andra stycket i 4 kap. 27 § UB förfallerutmätningsverkan, om borgenären inte från del all beslutetvann laga kraft begär atl egendomen skall säljas. Inte heller i detta avseendeföreslås någon ändring av gällande ordning. Borgenären måste aUtså även ifortsättningen efter utslaget uttryckligen begära all egendomen skall säljasexekutivt. Paragrafenreglerar verkställigheten av utslag och beslut i mål om betal ningsföreläggande eller handräckning såvitt utslaget eller beslutet avser ålagd betalningsskyldighet. Avgörandet får verkställas genast.