prop · GD03110 · 1989-12-31 00:00:00 — Rätttill avdrag vid tillfällig anställning gäller oberoende av den skattskyldigescivilstånd medan avdrag på grund av dubbel bosättning medges enbart gifta ochdärmed vid beskattningen likställda. Detflnns inte några lagstadgade tidsgränser för hur länge avdrag får medgesenligt dessa bestämmelsen RlNK:sförslag bygger på att den nuvarande grundprincipen om förbud mot avdrag förmerkostnader som uppkommer enbart för att en skattskyldig har skilda bostads-och arbetsorter behålls. RINK föreslår vidare att de nuvarande undantagenbehålls och byggs på i vissa avseenden. Att undantagen endast gällerskattskyldiga, som inte pendlar mellan bostad och arbete, är som RINKframhåller en konsekvens av att avdragsrätten vid en-dagsförrättningar slopats. Somframhålls av några remissinstanser är det dock konsekvent att här införa sammaavståndskrav för rätt till avdrag, , som gäller vid tjänsteresor när denvanliga verksamhetsorten bestäms. Undantagsfallenbör som RINK framhåller också omfatta fall där trakta-mentsschablonen intelängre är tillämplig på grund av att löpt ut men där denskattskyldiges arbets- och bostadssituation i övrigt är oförändrad. Till dekategorier som inte har någon fast arbetsplats och som tar tidsbegränsadearbeten utanför hemorten hör t. ex. byggnads- och anläggningsarbetare. SomRINK framhåller finns det emellertid även andra skattskyldiga som visserligeninte tagit vad som typiskt sett kan anses utgöra tillfälliga arbeten men därdefinitiv avflyttning till arbetsorten till följd av tjänstgöringens elleruppdragets speciella natur ändå är utesluten. Ett exempel är sådana ledamöterav riksdag som under långa perioder behåller bostadsanknytningen tillsin valkrets eller hemort. Motdenna bakgrund föreslås den nuvarande regeln kompletterad med tillägget attmöjlighet till avdrag skall föreligga vid arbeten, som visserligen inte kansägas vara , men som ändå är tidsbegränsade till sin natur och däranknytningen till hemorten av olika skäl är naturlig. Jagansluter mig även till RlNK:s förslag att i vissa avseenden modernisera och utvidga avdraget vid dubbel bosättning. Det föreslås att avdrag fortsätt ningsvis skall kunna medges även i fråga om par som sammanbor under äk tenskapsliknande förhållanden och i fråga om homosexuella sambor när en dera av de två tagit anställning och bosatt sig på annan ort. Vidare bör en samstående i vissa situationer kunna medges avdrag för dubbel bosättning. Jag föreslår därför vissa ändringar av förutsättningarna för avdrag för dubbel bosättning. Möjligheten till avdragbör som RINK föreslår även omfatta det fallet att Prop. 1989/90:110 dengemensamma bostaden flyttas till den ena makens/sambons arbetsort men den andremaken/sambon bor kvar på den tidigare gemensamma bostadsorten under enövergångstid. Jaganser att dessa förbättringar av avdragsmöjligheterna kan befrämja rörlighetenpå arbetsmarknaden. Emellertidanser jag i likhet med RINK att avdragsmöjligheterna bör tidsbegränsas. Föravdrag vid tjänsteresor gäller enligt nuvarande praxis en tvåårsgräns, vilketfortfarande bör vara huvudregeln. Mot bakgrund av att långvarigabortavistelser bör behandlas mer likformigt än , börtvåårsbegränsningen lagfästas även vid s. k. tillfällig anställning. Omavdrag vid förättning medgetts under en inledande tremånadersperiod börtidsgränsen räknas från vistelsens början. Avdragvid dubbel bosättning gäller som regel situationer där arbetet på den nyabostadsorten är stadigvarande. En viss åtskillnad får här anses motiverad närdet gäller att bedöma avdragsbehovet hos å ena sidan gifta/sammanboende och åandra sidan ensamstående. Jag tänker här särskilt på vad RINK framhåller omsvårigheter för make/sambo att få anställning på en ny bostadsort. Jaginstämmer i RINK:s förslag om att längsta tid för avdrag för gifta ochmotsvarande bör vara och för ensamstående ett ån Somovan nämnts finns det dock grupper som kräver särskild hänsyn vid utformningenav reglerna eftersom en fast bosättning på arbetsplatsen i en del fall är orealistisk.Här bör en möjlighet till undantag från tidsbegränsningen öppnas. Denföreslagna bestämmelsen bör gälla vid såväl s. k. tillfällig anställning somvid dubbel bosättning. Till de yrkeskategorier som kan komma i fråga hör de somarbetar inom byggnads- och anläggningsbranschen. Den tidsbegränsade särregelsom införts i nuvarande punkt 3 av anvisningarna till 33 S KL för dessakategorier behöver därför inte förlängas. Avslutningsvisbehandlar jag avdragens storlek i dessa fall. RINKföreslår beträffande övernattningskostnad att avdraget normalt bör motsvara denfaktiska bostadskostnaden på arbetsorten. Om familjebostaden flyttas till denskattskyldiges nya arbetsort men en bostad av särskilda skäl behövs under enövergångstid på den tidigare bostads- och arbetsorten har avdrag för denmerkostnad som uppkommit för den sistnämnda bostaden inte kunnatmedges på grund av de nuvarande reglernas utformning. Jag föreslår liksom RINKatt avdrag får medges även i sådana fall. Merkostnaden bör i dessa situationeranses hänförlig till den sistnämnda bostaden. Förskattskyldiga, som fått avdrag enligt schablonen på150 kn för att täcka framför allt kostfördyring, bör en något lägre schablongälla under den återstående bortavistelsen om arbetet fortsätter underoförändrade förhållanden och kostnadsersättning alltjämt utgån Jag anser attdetta avdrag bör bestämmas till ett något högre belopp än det av RINKföreslagna 75 kn, nämligen till 100 kn Förde övriga fall som omfattas av de föreslagna reglerna om s. k. tillfällig anställning kan betydandevariadoner föreligga vad gäller merkostnadernas storlek under de förstatre månaderna. Jag anser liksom RINK att schablon- avdraget lämpligen börmotsvara ett halvt maximibelopp för dag, dvs. 75 kn För tiden därefter böravdraget reduceras till ett tredjedels maximibelopp, dvs. 50 kn Jag delar ävenRINK:s uppfattning att beloppet 50 kn bör gälla vid avdrag på grund av dubbelbosättning. Som jämförelse kan här nämnas att de nuvarande avdragen vidövernattningsfall av det slag som nämnts enligt anvisningar från RSV uppgårtill 70 kn för kost och småutgifter när godtagbar utredning om den faktiskaökningen inte föreliggen Avdraget bör reduceras dåkostförmån erhållits vid tillfällig anställning och dubbel bosättning på sammasätt som utvecklats i det föregående (avsnift 5.3.3.1. De nya bestämmelserna in i en ny punkt 3 a av anvisningarna till 33 § KL. 5.3.3.4Avdrag för kostnader för hemresor Mittförslag: Skattskyldig som på grund av sitt arbete vistas på annan ort än sinhemort medges avdrag för kostnad för en hemresa om avståndet mellanhemorten och arbetsorten överstiger . Avdraget beräknasnormalt efter kostnad för billigaste färdsätt men om avståndet eller avser sträckan mellan och fastlandet godtas kostnadför flygresa. Om godtagbara allmänna kommunikationer saknas får avdrag medgesför kostnader med bil och beräknas då enligt den schablon som gäller förberäkning av avdrag för kostnader för resor mellan bostad och arbetsplats. RINKrsförslag: Överensstämmer med mitt. Remissinstanserna: RSVanser att avdraget bör beräknas efter samma schablon, dvs. den som gäller förresor mellan bostad och arbetsplats, oavsett färdsätt eftersom det häregentligen är fråga om privata levnadskostnaden Plan- och bosladsverkel menaratt avståndsgränsen för hemresor med flyg bör bestämmas med utgångspunkt frånrestiden i stället för avståndet. Vidare föreslår kammarrätten i attavdraget bör gälla även kostnad för resa som familjemedlem företar för attbesöka den skattskyldige på dennes arbetsort. I övrigt tillstyrks eller lämnasförslaget utan erinran. Skälen för mitt förslag:Som RINK framhåller har hemresekostnader karaktär av privata levnadskostnader,varför avdrag egentligen inte borde komma i fråga. Avdragets sociala funktionsamt önskemål att inte försvåra rörligheten på arbetsmarknaden är dock enligtmin mening tillräckliga skäl för att behålla det. Vidare bör det som RINKföreslår gälla även för ensamstående samt göras enhetligt genom att avdragmedges för en hemresa om avståndet mellan hemorten och arbetsortenär längre än . Avdraget bör medges endastför resor inom riket. Jag ser heller inte någon anledning att utvidga det tillatt avse resor som den skattskyldiges familj företar för att besöka honom ellerhenne på arbetsorten. Avdraget bör normaltmotsvara kostnaden för billigaste färdsätt. Detta innebär att avdraget oftastkommer att medges med belopp motsvarande kostnad för andra klass tåg,alternativt för resa med buss. huvudregel bör gällaendast om godtagbara allmänna kommunikadoner saknas eller avståndet mellanarbetsort och hemort är sådant att rätten dll avdrag blir meningslös om intekostnad för flygresa godtas. Vid beräkningen av bilavdraget bör den schablonsom gäller för resor mellan bostad och arbetsplats vara vägledande. Den nämnda bestämmelsenbör tas in i punkt 3 b av anvisningarna till 33SKL. Mitt förslag: Vidberäkningen av preliminär skatt på traktamenten som utbetalas under resa itjänsten får arbetsgivaren göra avdrag med schablonbeloppen i punkt 3 avanvisningarna till 33 § KL. Om tjänsteresan varar mer än fårskattemyndigheten - på ansökan av den som betalar ut ersättningen - besluta attmotsvarande skall gälla. RINK:sförslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt. Remissinstanserna:Förslaget godtas i allt väsentligt. Skälenför mitt förslag: Omläggningen av traktamentsbeskattningen skaparförutsättningar för betydande förenklingar i fråga om uttaget av preliminärskatt och redovisningen i självdeklarationerna. Beräkningen av preliminärskatt på traktamentsersättning vid tjänsteresa kan kopplas samman med deföreslagna avdragsschablonerna, i huvudsak på samma sätt som nyligenföreskrivits beträffande ersättning för resa med egen bil i tjänsten (10 §andra stycket UBL enligt SFS 1989:1025). Traktamentsersättning som uppgår tillhögst avdragsgillt belopp vid inkomsttaxeringen bör sålunda undantas frånunderlaget för beräkning av preliminär skatt medan eventuell överskjutande delbör ingå. Deklarationsredovisningenkan förenklas på så sätt att traktamentsersättning som motsvaras av enavdragsrätt inte behöver tas upp. Det bör vara dllräckligt att arbetsgivarengenom en markering på kontrolluppgiften anger att ersättning har lämnats. Deföreslagna tjänstereseschablonerna för avdrag är nämligen så lättillämpade attdet vid taxeringen normalt bör kunna förutsättas att arbetsgivarens bedömningi avdragsfrågan är riktig. Rätten att tillämpatjänstereseschablonerna avser förrättningar . För tiddärefter avses att avdragsrätten skall bedömas enligt bestämmelserna om avdragvid s.k. tillfällig anställning (punkt 3 a av anvisningarna till KL). Försådana fall skulle det enligt min mening föra för långt att utan närmareunderlag vid taxeringen av den anställde regelmässigt godta arbetsgivarensbedömning i avdragsfrågan. Förfarandet kan emellertid förenklas även hän Påansökan av arbetsgivaren bör skattemyndigheten redan på källskattestadietkunna göra en bedömning av förhållandena i det enskilda fallet och, omavdragsrätt föreligger, fatta beslut som innebär både att ersättningen och demotsvarande kostnaderna inte behöver redovisas i deklarationen och attersättningen inte skall ingå i underlaget för beräkning av preliminär skatt. Vad jag nu sagt föranlederändringar såväl i bestämmelserna om självdeklaration och kontrolluppgifter somi om preliminär skatt. I detta lagstiftningsärende tar jagemellertid bara upp de ändringar som behövs i UBL. Dessa belyses ytterligare ispecialmotiveringen till 10 § UBL. De ytterligare ändringar som behövs avserjag att återkomma till i ett senare sammanhang. 5.4 Avdrag i inkomstslaget tjänst Mittförslag: De nuvarande principerna för kostnadsavdrag under inkomst av tjänstbehålls. Reglerna rörandeavdrag för kostnader för resor mellan bostad och arbetsplats förändras inte. RINK:sförslag: Överensstämmer med mitt vad gäller principerna för avdragsrätten. Beträffandeavdrag för kostnader för resor mellan bostad och arbetsplats föreslår RINK attavdrag skall medges för den del av den sammanlagda körsträcka som överstiger60 kilometer per dag. Avdragets storlek skall inte påverkas av vilketkommunikationsmedel som används. Avdragsbeloppet föreslås bli 60 örekilometern dock högst 15 000 kn Remissinstanserna: Degrundläggande principerna angående avdrag i inkomstslaget tjänst berörs baraav ett par remissinstansen anser att det intefinns anledning att göra några grundläggande förändringar i reglerna för vilkaavdrag som får göras i inkomstslaget tjänst och framhåller särskilt principenatt avdrag skall täcka de faktiska kostnaderna. hävdaratt tillämpningen av avdragsreglerna vållar stora problem för artister ochandra grupper med konstnärligt arbete och att lagstiftningen bör utformas såatt dessa yrkesgrupper i större utsträckning än får avdrag för sinakostnader för tjänstens fullgörande. anser att ettutvidgat tjänstebegrepp kan medföra att författare och översättare kommer attförlora möjligheten att få göra kostnadsavdrag. RINK:s förslag tillavdragsregler för kostnader för resor mellan bostad och arbetsplats tillstyrkseller lämnas utan erinran av flertalet remissinstansen Ett relativt stortantal remissinstanser är dock kritiska till förslaget. De som avstyrker vill iregel behålla dagens avdragsregien Skälen för mitt förslag:RINK har haft i uppdrag att bl.a. göra en genomgång av nuvarandeavdragsmöjligheter och pröva möjliga inskränkningar i avdragsrätten. Vilkaavdrag som får göras anges i anvisningarna till 33 S KL. Regeln skall ses motbakgrund av avdragsförbudet för personliga levnadskostnader i 20 S KL. Avdragfår ske för samtliga utgifter som är att anse som kostnader för fullgörande avtjänsten om inte särskild ersättning som är skattefri har lämnats. I likhetmed RINK anser jag att den hittillsvarande grundprincipen att avdrag skallmedges för utgifter som är att anse som kostnader för fullgörande av tjänstenskaU kvarstå oförändrad. I vissa delar är det dock angelägetatt klarare ange gränsen mellan personliga levnadskostnader och kostnader förtjänsten. Detta bör komma till uttryck bl.a. vid behandlingen av olikakostnadsersättningar. Ienlighet med RINK:s förslag har jag mot bakgrund härav föreslagit ändringar i syfteatt strama åt avdragsmöjligheterna bl.a. på traktamentsbeskatt-ningsområdet(avsnitt 5.3.3). Beträffande konstnärligayrkesutövares avdragsrätt vill jag framhålla att de i enlighet med gällandeprinciper naturligvis har rätt till avdrag för sådana utgifter som skall ansessom kostnader för intäkternas förvärvande. Någon anledning att föreslålagändringar på grund av den praxis som utvecklats rörandetillämpningen av de aktuella bestämmelserna anser jag inte nu föreligga. Defrågor som förs fram av har jag redan berört(avsnitt 5.2). BeträffandeRINK:s förslag till ändrade regler beträffande kostnadsavdrag för resor mellanbostad och arbetsplats vill jag anföra följande. RINK:s förslag skulle ledatill betydande förenklingar för både skattskyldiga och skatteadministradon.Det kan vidare hävdas att ifrågavarande kostnader dessutom är att betrakta sompersonliga levnadskostnader. Nuvarande regler är även till nackdel frånmiljösynpunkt. Stora grupper skattskyldiga i framför allt glesbygds- ochstorstadsregionerna är emellertid beroende av bilen för att utan orimligtlånga restider kunna ta sig mellan bostad och arbetsplats. De kraftigaminskningar av avdragsmöjligheterna som förslaget innebär skulle därför fördessa kunna medföra avsevärda ekonomiska påfrestningar För många är det vidaresvårt att anpassa sig till skärpta avdragsregler exempelvis genom att flyttanärmare arbetsplatsen både med hänsyn till situationen på bostadsmarknaden ochtill att båda makarna i en familj ofta är förvärvsarbetande. Jag är motbakgrund härav inte beredd att nu föreslå någon förändring av reglerna på dettaområde. RINK har också föreslagitbegränsningar beträffande möjligheterna att göra avdrag för kostnader för egenbil i tjänsten. Defta förslag har genomförts genom lagstiftning som trädde ikraft (prop. 1989/90:50, SkUlO, rskn 96, SFS 1989:1017). Jag vill i dettasammanhang avslutningsvis också beröra frågan om avdrag för underskott iinkomstslaget tjänst. Enligt min mening bör avdrag för ett sådant underskottmedges från intäkt av tjänst närmast följande beskattningsån Förslagetföranleder en ändring i 34 § KL. 5.5 Allmänna avdrag och skattereduktioner 5.5.1 Avdrag för underhåll till icke hemmavarandebarn Mittförslag: Avdragsrätten för underhåll till icke hemmavarande barn slopas. Eftersomden skattelättnad som den tidigare avdragsmöjligheten gett har beaktats vidberäkningen av förmågan att betala bidrag införs bestämmelser om nedsättning avredan fastställda underhållsbidrag i en särskild lag. RINK:s förslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt. Remissinstanserna: Frågan har tagits upp av treremissinstansen tillstyrker förslaget men anser att detbehöver förtydligas på vissa punkten Hovrätten över och Blekingeframhåller att utredningsförslagen innehåller åtskilliga ändringar sompåverkar underhållsbidragens storlek och att den särskilda lagen om nedsättningav underhåll till icke hemmavarande barn framstår som helt otillräcklig föratt hejda det stora antal mål om jämkning av underhållsbidrag som med allsannolikhet blir följden av skattereformen. Vidare anser hovrätten det önskvärtatt den föreslagna nedsättningen samordnas i tiden med den årliga automatiskauppräkningen av underhållsbidrag . TCO ställer sig tveksamt tillförslagen mot bakgrund av deras negativa fördelningspolitiska effekter ochframhåller att samhällets stöd dll ensamstående föräldrar inte får försämras.TCO anser att förslagen inte kan bli föremål för lagstiftning innanunderhållsbidragskommittén avslutat sitt arbete och prövat frågan omstödets ut-fortnning. Skälen för mitt förslag: Enligt 46 S 2 mom. KL får denskattskyldige göra avdrag för belopp som han under beskattningsåret betalat förunderhåll till icke hemmavarande barn under 18 ån Avdrag medges dock till dessbarnet fyllt om det genomgår grundskola, gymnasieskola eller därmedjämförlig grundutbildning. Avdrag får högst göras med 3 000 kn per barn och ån har ensamförälderkommittén (SOU 1983:51) ochskatteförenklingskommittén (SOU 1984:21) föreslagit att avdragsrätten skulleslopas. beslutade regeringen om direktiv (din1986:30) för en utredning som skall göra en översyn av reglerna förunderhållsbidrag och bidragsförskott. Kommittén, som antagit namnet underhållsbidragskommittén,bör enligt direktiven bl. a lägga resultatat av en genomgripande analys avfrågor om bl. a. underhållsbidrag och bidragsförskott till grund förförutsättningslösa överväganden angående utformningen av samhällets stöd tillbarn som inte lever samman med båda sina föräldrar. Kommittén bör också hafrihet att pröva om de nuvarande reglerna över huvud taget skall bibehållas ellerom underhållsbidrag och/eller bidragsförskott kan ersättas med andra stödformeroch/eller med nya .sätt att uppfylla föräldraförpliktelsen Kommittén har lämnat ett betänkandemed förslag om hur stödet till barn som inte lever samman med båda sinaföräldrar skall kunna utformas . Jag vill för min del framhålla att ett grundläggande syftemed skattereformen är att eftersträva en förenkling av regelsystemet ochundanröja brister i neutralitet. Avdragsrätten för underhåll till ickehemmavarande barn utgör enligt min mening ett avsteg från principen att avdragför personliga levnadskostnader inte skall medges och bör därför slopas. Dettabör ske från . Vid beräkningen av förmågan att betala bidrag har man beaktatden skattelättnad som avdragsmöjligheten gett. Ett slopande av avdragsrättenmedför att storleken av underhällsbidrag efter skattereformen kan bestämmasutan hänsyn till någon avdragseffekt. Denna effekt kan vid oförändrat tak föravdraget och en framtida skattesats på beräknas till 900 kn (3 000kr. X ) eller . Den slopade avdragsrättentorde således generellt komma att medföra något lägreunderhållsbidrag. Genom bidragsförskottens nuvarande utformning innebär dettai många fall ändå ingen förändring av den underhållsberättigades situation. Vadgäller redan fastställda underhållsbidrag kan följande nämnas. En slopadavdragsmöjlighet bör generellt anses sänka den bidragsskyldiges betalningsförmågapå ett sådant sätt att det kan finnas anledning att sätta nedunderhållsbeloppet. Enligt 7 kap. 10 Sföräldrabalken kan dom eller avtal om underhåll jämkas av rätten om ändring avförhåUandena föranleder det. Enligt förarbetena (prop. 1978/79:12 s. 116) tillbestämmelsen är det en förutsättning för jämkning att bidraget med hänsyn tillde ändrade förhållandena inte framstår som rimligt och att förändringen inte ärtillfällig. Förändringen bör vara något så när betydelsefull. Dom eller avtalom underhållsbidrag till barn kan också omprövas utan att någraändrade förhållanden behöver åberopas. Andraregler av intresse i detta sammanhang är lagen (1966:680) om ändring av vissaunderhållsbidrag. Den lagen föreskriver en automatisk uppräkning av bidragenmed hänsyn till penningvärdets fall. En generell nedsättning avredan fastställda underhållsbidrag på grund av en slopad avdragsrätt passarinte in i något av dessa regelsystem. Det är dessutom angeläget attdomstolarna inte belastas med ett mycket stort antal mål om jämkning. I frågaom lag bör beaktas att den exklusivt handlar om hur förändringen ipenningvärdet påverkar underhållsbidrag. Övervägande skäl talardärför för att generella regler om nedsättning av redan fastställda underhållsbidragpå grund av slopad avdragsrätt bör intas i en särskild lag. En sådan lag bör avförenklingsskäl ha en inriktning på schabloniserade regler och i huvudsakföreskriva att dessa bidrag skall nedsättas med högst 75 kn eller 900kn och barn. En nedsättning av redanfastställda underhållsbidrag återverkar i de fall underhållsbidraget överstigertaket för bidragsförskottet även på den underhållsberättigades situation. Idet fortsatta beredningsarbetet med anledning av underhållsbidragskommitténsförslag bör övervägas i vilken utsträckning det kan finnas anledning attkompensera de underhållsberättigade som berörs av den generella nedsättningenav underhållsbidragen. Jaghar i denna fråga samrått med chefen för . Förslaget föranlederändringar i 46 S 2 mom. och punkten 1 av anvisningarna till 19 S KL samt en nylag om nedsättning av vissa underhållsbidrag. 5.5.2 Skattereduktionför hemmamake och för ensamstående med barn Mittförslag: Skattereduktionerna för hemmamake och för ensamstående med barnslopas. RINK:sförslag: Överensstämmer med mitt. Remissinstanserna:Frågan har berörts endast av TCO som ställer sig tveksamt till attskattereduktionen för ensamstående med barn avskaffas. TCO anför härvid sammaskäl som anförts vad gäller avdrag till icke hemmavarande barn. TCOtillstyrker dock att skattereduktionen för hemmamake slopas. Skälenför mitt förslag: Bestämmelserna om dessa reduktioner finns i 2 § 4 mom. UBL ochinnebär i huvudsak följande. Den som taxeras som gift skattskyldig medgesskattereduktion på 1 800 kn om andra maken saknar statligt taxerad inkomst. Ommaken har taxerad inkomst men denna understiger 6 000 kn medgesskattereduktion med ett reducerat belopp, öm inkomsten överstiger 6 000 knmedges ingen skattereduktion. Den som taxeras som ogift skattskyldig medgesskattereduktion på 1 800 kn om han eller hon underbeskattningsåret haft hemmavarande barn under 18 ån Skattereduktionernahar behandlats av ett flertal statliga utredningar (SOU 1984:21) påpekade att reduktionerna successivt minskat i värde på grund avatt reduktionsbeloppen inte ändrats trots penningvärdeförsämringen. Kommittén,som främst granskade reduktionernas administrativa konsekvenser, konstateradeatt de materiella reglerna är enkla och lätta att tillämpa. Däremot krävs fören riktig tillämpning att de skattskyldiga lämnar detaljerade uppgifter omcivilstånd, hemmavarande barn och samboende samt om egen och makes bosättninghär i riket under någon del av året.