prop · GD0374 · 1989-12-31 00:00:00 — Om en ny, relevant omständighet inträffar 375 efter domen bör fråganalltså kunna omprövas. Har t.ex. en skattskyldig Prop. 1989/90:74 som förttalan om beräkningen av en realisationsvinst på grund av enfastighetsförsäljning tvingats återbetala en del av köpeskillingen på grund avfel i fastigheten, bör frågan om beräkning av realisationsvinst få tas upp tillprövning igen. Deriktmärken som jag nu har ställt upp för taxeringsprocessen svarar i stort motvad som finns för civilprocessens del. Framhållas bör emellertid att vad enpart anför i ett taxeringsmål inte har samma betydelse som en parts åberopandeni ett dispositivt tvistemål, där domstolen är bunden till parternasåberopanden. Beträffande taxeringsprocessen gäller enligt 30§ FPL att rättensavgörande skall gmnda sig på vad handlingarna i målet innehåller och vad iövrigt förekommit i målet. Med hänsyn härtill villjag understryka viklen av attdomstolarna driver en kraftfull materiell processledning och ser lill att deti målet klarläggs vad saken egentligen gäller. Domstolen bör särskiltuppmärksamma om det för klagandens yrkande finns någon annan relevant grund änsom angetts till stöd för yrkandet. Detta följer av 8 § FPL, enligt vilketlagmm domstolen svarar för att ell mål blir så utrett som dess beskaffenhetkräver. Till skillnad från kommittén anser jag inte att lagrummet behöverkompletteras med en särskild bestämmelse av innebörd att olydligheter ochoklarheter skall avhjälpas. Jag anser att detta följer av gällande lydelse. Vadslutligen gäller lagregleringen saknas det enligt min mening skäl att fördomstolarnas handläggning införa någon särskild rätlskraftsregel. Däremotföreslårjag att det uttryckligen anges att skattemyndigheten inte får omprövaen fråga som har avgjorts av förvaltningsdomstol. (Jfr dock mina förslag iavsnitt 8.4.) Särskiltom skönslaxering m. m. Enfråga som bör lyftas fram är vad som skall anses utgöra processföremålet i enöverklagad skönstaxering. Skönstaxeringbeslutas antingen i avsaknad av deklaration eller på grund av brister ideklarationen eller i underlaget för denna (4 kap. 3§ NTL). Avavgörande betydelse i skönstaxeringsfallen är på vilket material som beslutetgrundar sig. Har skattemyndigheten skönstaxerat den skattskyldige i enlighetmed inkomna kontrolluppgifter eller andra uppgifter, såsom t. ex. en ickeundertecknad deklaration torde inte frågan om processföremålet bereda någrasärskilda problem. Omdäremot den skattskyldige har taxerats i avsaknad av deklaration utan uppgifter av sådant slag, kan skattemyndigheten anses bara ha tagit ställning lill frågan huruvida det framstått som skäligt att med hänsyn till omständigheterna uppskatta atl han haft en skattepliktig nettoinkomst av viss storlek. De omständigheter som då vägts in kan vara att ingenting framkommit som tytt på att han har haft skattefria inkomster eller några förmögenhetstillgångar för att bestrida sina levnadskostnader med eller att han blivit försörjd eller åtnjutit t.ex. socialhjälp. Inkomsten måste place ras i något inkomstslag, och myndigheten fastnar för inkomstslaget rörelse. 1 ett sådant fall börprocessföremålet enligt min mening normalt utgöras av Prop. 1989/90:74 denskaltskyldiges taxerade inkomst. Processföremålet blir alltså avsevärt vidareän vad det blir i ett vanligt mål om taxering. Om den skattskyldige i det måldar han klagar på skönstaxeringen uppger att han inte haft någon inkomst avrörelse, men väl inkomst av tjänst, bör detta följaktligen inte medföra attskönstaxeringen skall undanröjas på den gmnden att den avser ett felaktigtinkomstslag. bör kunna tillstyrka att inkomsten av rörelseundanröjs och yrka att den skatlskyldige i stället beskattas för inkomst avtjänst utan att detta utgör en ny fråga. Det bör ses som en oäktakvittningsinvändning. I överensstämmelse härmed bör alla de omständigheter somden skattskyldige eller skattemyndigheten hade kunnat åberopa i måletprekluderas. Frågan om inkomsttaxering för det året bör vara res judicata sedandomstolens avgörande vunnit laga krafl. Viden skönstaxering finns det emellertid i allmänhet en del kända förhållanden atlbygga vidare på. När en skönstaxering avser inkomstslaget rörelse slår detsålunda ofta klart att skönslaxeringen bör avse just det inkomstslaget. Detnyss nämnda synsättet bör då leda till att om ett beslut att frångå denskattskyldiges deklaration genom att uppskatta intäkten av en viss rörelseefter skön överklagas, alla inkomst- och avdragsfrågor som påverkarnettointäkten av rörelsen kan tas upp i målet ulan all det bör anses utgöraändring av talan och att alla omständigheter som den skattskyldige eller skaltemyndighetenhade kunnat åberopa bör prekluderas. Frågan om den skattskyldige skallbeskattas för annan verksamhet än den som han skönstaxerals för (äktakvittning) bör dock anses vara en ny sak. 1 ett fall där taxeringsnämnden hadegått på en uppgift från den skattskyldige om att han hade bedrivit ennystartad åkerirörelse tillsammans med sin bror (1988 ref 155) harregeringsrätten funnit atl saken var frågan om beskattning för inkomst på gmndav arbete i en nystartad åkerirörelse. Äveni andra fall när uppskattning till skäligt belopp har företagits i avsaknad avtillräcklig utredning bör som jag beskrivit processföremålet utgöras avalla de inkomst- och avdragsfrågor som ingår i det belopp som uppskattats.Yrkanden avseende de olika delfrågorna får inte avvisas som ändring av talanoch de får sedan domen vunnit laga kraft inte tas upp till ny prövning. 1praktiken skulle detta kunna innebära följande. Antag att en domstol harmedgett avdrag med skäliga . för reparation av en fastighet utan attkostnaderna specificerats. Sedan domen vunnit laga kraft får frågan omytterligare avdrag för reparationen inte tas upp till prövning. Om, i ett annatfall, avdrag medgetts för ommålning i en fastighet med skäliga . kannaturligtvis en fråga om avdrag för kostnad för snickeriarbete prövas ändå. Omklaganden i stället hade specificerat sina reparationskostnader, t.ex. målning20000 kr., snickeriarbete , elektriskt arbete , skulle fråganom avdragsrätt för exempelvis kostnaden för ett arbete som inteangetts, exempelvis för murning, inte vara res judicata. Varje delpost fåranses utgöra fristående processföremål. Jagpåpekade att alla omständigheter prekluderas som den skatt skyldige och det allmänna hade kunnat åberopa i ett mål där en skönsmäs- sig uppskattning är i fråga. Detta bör dock inte innebära att omprövning 377 till den skallskyldigesnackdel (eftertaxering) därefter aldrig får ske. Enligt dagens praxis fåreftertaxering inte ske om skönstaxering ägt mm vid den ordinarie taxeringen ochfömtsättningama inte ändrats genom att nya omständigheter framkommit (jfr RÅ19781:33). Om det däremot efter uppskattningen, t. ex. vid revision, harframkommit nya fakta som inte har kunnat beaktas vid uppskattningen fåreftertaxering ske (jfr RÅ 1968 Fi 1109). Delsamma bör enligt min mening gällaäven i fortsättningen. Sådana för det allmänna nya omständigheter fårlikställas med omständigheter som är nya (har tillkommit efter domen). Vad jag här har berört börenligt min mening inte föranleda några särskilda bestämmelser. 14.3 Deldom och mellandom Mitt förslag:Regler om deldom och mellandom införs i skatteprocessen efter förebild frånrättegångsbalken. Kommitténs förslag:Överensstämmer med mitt vad gäller särskilt beslut över någon av flera frågor isamma mål (deldom). Kommitténs förslag om särskilt beslut över en av fleraomständigheter som var för sig har betydelse för utgången i målet (mellandom)är utformat efter mönster från 17 kap. 5§ i dess nuvarandelydelse. Remissinstanserna: De somuttalat sig i frågan tillstyrker att regler om deldom och mellandom införs. Tvåinstanser menar dock att reglerna bör tas in i FPL i stället för NTL. Skälen för mitt förslag: Idagens skatteprocess finns inte några motsvarigheter till civilprocessensdeldom och mellandom. Även i FPL saknas bestämmelser. Däremot kan s. k.mellanbeslut avseende processuella frågor meddelas. Sådana får enligt 34 § FPLöverklagas särskilt. Det torde redan i dagfinnas ett klart behov av såväl mellandoms- som deldomsinstitutet iskatteprocessen. 1 beloppsprocessen kan inte institut som deldom och mellandominordnas på ett naturligt sätt. Förhållandena ändras genom att sakprocessinförs. 1ett mål som avser flera olika sakfrågor kan det vara motiverat att t. ex.avgöra en fråga som avser ett stort belopp genom deldom utan attavvakta den komplicerade utredning som krävs i övriga frågor. Ett exempel då det kanvara lämpligt atl meddela mellandom är då fråga är om någon är att anse sombosatt här i landet eller inte som det råder tvist om de eventuellaskattepliktiga inkomstemas storlek. Om den skatlskyldige över huvud taget inteskall beskattas här i landet kan utredningen om inkomstemas storlek avvaras.Om bosättningsfrågan avgörs genom mellandom kan processen därefterkoncentreras till just de frågor som därigenom blir aktuella i målet. Detinnebär naturligtvis stora processekonomiska fördelar om parterna genommellandomen inte behöver utreda eller argumentera beträffande sådanaomständigheter som sedan visar sig sakna betydelse i målet. Mellandomen är en form avfastställelsedom. Den bör dock endast ha rättskraft i överensstämmelse med vadsom gäller andra domar. Rättskraften bör sålunda inte kunna avse annat än denrättsföljd som målet i vilket mellandomen meddelats gällde. Deldom bör kunnaöverklagas på samma sätt som övriga domar. Som föredraganden uttalar iproposition om några processrättsliga frågor (prop. 1989/90:71 s. 480 böremellertid rätten, vid meddelande av mellandom, bedöma med hänsyn tillomständighetema om domen skall få överklagas särskilt eller först i samband medöverklagande av domen i själva målet. En sådan ordning skulle utgöra ettvärdefullt instmment när del gäller att snabbt lotsa målet till ett slutligtavgörande. Såväl mellandom som deldombör kunna meddelas av domstolen ex officio eller på begäran av part. Somfömtsättning bör gälla att domstolen skall anse det lämpligt. Detkan nämnas att ett beslut att avslå en begäran att meddela deldom ellermellandom måste anses vara ett sådant beslut under handläggningen som inte kanöverklagas särskilt. 15 Beslut om taxeringsåtgärder och om skatteberäkning 15.1 Beslut om taxeringsåtgärder Mitt förslag: Nären inkomst- eller förmögenhetstaxering skall ändras på gmnd av ett avgörande aven skattedomstol skall skattemyndigheten fatta det beslut om taxeringsåtgärdersom föranleds av domen och räkna fram laxerad och beskattningsbar inkomst m. m. Kommitténsförslag: Överensstämmer med mitt. Remissinstanserna:Justitiekanslem, , , statskontoret, kammarrätten i ,länsrättema i län och , , tillstyrker förslaget att skattemyndighetema skallbesluta om taxeringsåtgärder efter dom. Kammarrätten i ,länsrätten i och avstyrker.Kammarrätten i ifrågasätter var gränsen går mellan kvittning ochtaxeringsåtgärder. påpekar att förslaget kan medföra att denskattskyldige riskerar sämre service. Det kan också enligt verket ifrågasättasom förslaget innebär att resursema utnyttjas rationellt; det medför ingenstörre lättnad för domaren men mer arbete för skattemyndighetema. RSV uppgeratl det är en samstämmig uppfattning bland de länsskaltemyndigheter som yttratsig att domstol bör besluta om taxeringsåtgärder i anledning av dom. Länsrättemai och i ifrågasätter förslaget att länsrätt intefår pröva överklagande av beslut om taxeringsåtgärder förrän dom i skallemålethar vunnit laga kraft. Skälenför mitt förslag: Nar en förvaltningsdomstol, t.ex. kammarrät- Prop. 1989/90:74ten, har ändrat en överklagad taxering skall domstolen räkna utde nya taxerade och beskattningsbara inkomsterna samt lämna de ytterligareuppgifter som behövs för en omdebitering av skatten. Däremot skall domstoleninte fastställa den nya skatten. Detta är en uppgift för den lokalaskattemyndigheten. Skulle detta förfarande behållas även sedan sakprocesseninförts uppstår problem. Det skulle bl.a. innebära att domstolen skulle få taställning till de beloppsmässiga underiagen för hela skatteuttaget och attdomen därigenom skulle få rättskraft med avseende på dessa underlag. Domstolenskulle sålunda besluta inte bara i fråga om den tvistiga saken utan om helataxeringen. Meden sådan ordning förlorar processen sin karaktär av sakprocess och kan inteförenas med en femårig omprövnings- och överklagandeperiod utan en inveckladundantagsreglering. Ordningen är förenad också med andra problem men även medvissa fördelar som kommittén redovisat. Redan det här angivna problemet äremellertid av så allvarlig karaktär atl jag, i likhet med kommittén, anser atten annan lösning bör väljas. Jagdelar kommitténs uppfattning atl en ordning som innebär att vissataxeringsåtgärder beslutas av domstolen och andra av skattemyndigheten ledertill att man bygger in risker för felaktigheter, missförstånd ochrättsförluster i systemet. En sådan ordning bör givetvis inte väljas. Kommitténhar föreslagit att domstolen i sitt domslut endast skall ange vilken fråga somprövats och om prövningen inneburit någon ändring. Det skall därefter komma anpå skattemyndigheten att vidta de taxeringsåtgärder som följer av domen samtatt räkna fram taxerad och beskattningsbar inkomst m. m. och göra enomdebitering. Ocksådetta alternativ rymmer både fördelar och nackdelar. Till fördelarna hör atlsåväl domstolarnas som skattemyndigheternas kompetens utnyttjas rationellt. Enlagakraftvunnen dom binder endast den eller de frågor som prövats av domstolenoch inte hela taxeringen. Domstolarnas kompetens koncentreras på att lösatvister och skattemyndigheterna utför taxeringsarbete. Domstolama behöver inteavdela sina kvalificerade och knappa resurser för den mera tekniskt betonadeuppgiften att vidta taxeringsåtgärder. personal har störrevana än domstolspersonalen vad gäller taxeringsarbete. harockså närmast till det aktuella siffemnderlaget, eftersom den dels känner lillvilka omprövningar som vidtagits, dels alltid får domar för att vidtaskatleul-räkning och omdebitering. Om arbetet med taxeringsåtgärder läggs påskattemyndigheten krävs följaktligen inte något omfattande informationsutbyteför att garantera domstolen ett aktuellt siffemnderlag. Eventuellafelaktigheter i ett beslut om taxeringsåtgärder kan rättas till smidigt genomde möjligheter till omprövning som föreslås i NTL. Tillnackdelama hör, som domstolverket påpekat, att den skattskyldige kommer att ha något svårare än att bedöma vilka konsekvenser domstolens ställningstagande får för skatteutfallel. Visserligen klargör do men domstolens ställningslagande beträffande den tvistiga frågan, men taxerad och beskattningsbar inkomst framgår inte. Om domstolen frångått skattemyndighetens beslut får den skattskyldige vänta viss lid på att skal- 380 temyndighetenskall besluta om taxeringsåtgärder och omdebitering. 1989/90:74andra sidan innebär inte heller den nuvarande ordningen att klaganden fårskatteutfallet klart för sig i och med att han erhåller domen. Det förhållandetatt taxerad och beskattningsbar inkomst inte anges torde därför inte få någon avgörandebetydelse för den skattskyldiges förståelse av domen. Motbakgrund av det anförda gör jag samma bedömning som kommittén har gjort. Jaganser alltså att det inte bör vara en uppgift för domstolarna att fastställany taxerad och beskattningsbar inkomst efter bifall till ett överklagande utanatt denna uppgift bör läggas på skattemyndigheten. En sådan lösning medför attresurserna inom domstolarna och inom skattemyndigheterna utnyttjas sårationellt som möjligt. Bl.a. undviker man del meningslösa i att en domstolräknar ut taxerad och beskattningsbar inkomst när laxeringen även är föremålför omprövning eller när process pågår i en annan instans. Den samladekunskapen om den skattskyldiges taxering kommer att finnas hosskattemyndigheten, eftersom alla omprövningsbeslut och domar kommer att samlasdär. Skattemyndigheterna har dessutom tillgång till datorstöd förtaxeringsåtgärder i större omfattning än domstolarna. Enremissinstans har ifrågasatt var gränsen mellan kvittning och beslut omtaxeringsåtgärder går i den föreslagna ordningen. Ett beslut om taxeringsåtgärderinnefattar de förändringar i det aktuella årets taxering som av lag och direkt följer av domstolens ställningstagande i sak. Någonkvittning är det således inte fråga om. skall i beslutet omtaxeringsåtgärder naturligtvis inte komma in på bedömningar av t. ex. ettavdrags skälighet och liknande. Ettbeslut om taxeringsåtgärder kan innefatta även andra åtgärder än alt fastställataxerad och beskattningsbar inkomst. Det kan exempelvis innefatta justering avett tidigare beslut om beräkning om statlig inkomstskatt för ackumuleradinkomst eller ändring av underlaget för vinstdelningsskatt. Däremot ärändringar i taxeringsbeslut avseende andra taxeringsår inte att anse somtaxeringsåtgärder. Jagvill stryka under hur viktigt det med den valda lösningen kommer att bli attdomslutet utformas på ell ändamålsenligt sätt. Det måste vara så konsekvent ochtydligt att skattemyndigheten utan svårigheter kan utläsa vilken fråga somprövats och om prövningen inneburit någon ändring och i sådant fall i vilketavseende. Detta innebär, som kommittén påpekat, att ju mer omfattande endeklaration är desto större krav måste ställas på domens precisering. Somjag redan nämnt tidigare (avsnitt 12.9) anser jag att beslutet omtaxeringsåtgärder och debiteringsbeslutet bör kunna hållas samman i enhandling. Vadjag här har anfört om åtgärder med anledning av domstols avgörande itaxeringsmål gäller också mål om särskild avgift (jfr 1 kap. 1 § tredje stycketNTL). skall således göra den ändring i underlaget förberäkning av skattetillägg som kan följa av en domstols beslut om särskildavgift. skall dessutom, som jag tidigare föreslagit (seavsnitt 10.2), om utgången i ett mål om taxering påverkar underlagetför skattetillägg besluta om den nedsättning av underlaget som föranleds avdomstolens dom. Kommittén har föreslagitatt ett överklagat beslut om taxeringsåtgärder får prövas av domstol förstsedan den dom som beslutet föranletts av har vunnit laga kraft. För egen delanser jag inte en sådan regel nödvändig. kan det vara naturligtför länsrätten att avvakta med att avgöra ett överklagat beslut om taxeringsåtgärdertills domen i den fråga som föranlett beslutet har vunnit laga kraft. Dettagäller särskilt om kammarrätten kan antas meddela sin dom inom relativt snarframtid. 1 andra fall kan det emellertid framstå som angeläget atl ett beslutkan fattas, t. ex. om frågan rör ett stort belopp och den skattskyldiges talanbör bifallas. 15.2 Beslut om skatteberäkning Mitt förslag: Närett beslut om indirekt skatt skall ändras på grund av ett avgörande av endomstol skall beskattningsmyndigheten räkna ut och fastställa den nya skatten. Kommitténsförslag: Överensstämmer med mitt. Remissinstanserna:Justitiekanslem, och länsrätten i län tillstyrkerförslaget att skattemyndigheterna skall besluta om skatteberäkning efter dom. Skälen för mitt förslag: Ilikhet med vad som gäller för direkta skatter kan domstolen vid prövning avindirekta skatter få problem med att ha ett aktuellt siffemnderlag förfastställande av skatt. Kommittén uppger att kammarrätten i i fråga ompunktskatter tillämpar det arbetssättet att domstolen ikomplicerade mål endast bedömer den eller de frågor som är aktuella och därfteråterförvisar målet till beskattningsmyndigheten för uträkning ochfastställande av skatten. Kommittén anser att detta förfarande kan användas ifråga om samtliga indirekta skatter och föreslår att beskattningsmyndighetenskall besluta om skatteberäkning, dvs. besluta om de ändringar av fastställdskatt som föranleds av en domstols dom. Kommittén föreslår dessutom på sammasätt som i fråga om direkta skatter att ett överklagande av ett sådant beslutskall få prövas av domstol först sedan den dom som föranlett beslutet vunnitlaga kraft. Jag gör i fråga omförslaget att beskattningsmyndighelen skall efter avgörande av skattedomstolbesluta om de ändringar av fastställd skatt som föranleds av domstolens domsamma bedömning som kommittén och instämmer i dess förslag. Vad däremot gällerförslaget att ett överklagat beslut om skatteberäkning skall få prövas av domstolförst sedan den dom som ligger till grund för beslutet har vunnit laga kraft,anser jag, i likhet med vad jag föreslår på taxeringsområdet, att en sådanbegränsning inte är nödvändig. Mittförslag: Den nya taxeringslagen t illämpas fr. o. m. Äldrebestämmelser om förfarande och process gäller och tidigare årslaxeringsärenden och -mål. Reglerna om vem som får besluta om taxeringsrevisiontillämpas i fråga om beslut som fattas efter . I mål somanhängiggörs i regeringsrätten efter skall RSV föra detallmännas talan. För de indirektaskatterna genomförs reformen fr. o. m. . Kommitténsförslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt. En ledamot av kommittén harreserverat sig mot förslaget och menat att NTL i enlighet med den grundsats somgäller för förfarande- och processregler bör träda i kraft den 1 januari 1991och därvid gälla även framställningarom ändring av 1990 och tidigare årstaxeringar som görs efter , med undantag för ordinära besväröver taxering. Remissinstanserna:Meningarna är delade om hur genomförandet bör ordnas. Flera remissinstanser,bl. a. justitiekanslem och länsrätten i , ansluter siglill den mening som förts fram i reservationen, medan andra, bl. a. RSV ochlänsrätten i , tillstyrker kommitténs förslag. Några förordarsärskilda övergångsbestämmelser. Skälen för mitt förslag:Den taxeringsreform jag föreslår innebär genomgripande förändringar iförhållande lill . Taxeringsbesluten skall kunna omprövas under fem årefter taxeringsårets utgång. Överklagande skall kunna ske under samma tid.Processformen ändras från beloppsprocess till sakprocess. Skatteförenklingskommitténföreslår att ikraftträdandet skall ske års taxering och att äldrebestämmelser skall gälla och tidigare års laxeringar. Några särskildaövergångsregler föreslås inte. Förslaget innebär en mjukövergång för skattemyndigheterna. kommer inte någon omprövning avtidigare års taxeringar alt äga rum. kan omprövning ske av 1991 årstaxering. kommer det vara aktuellt atl tillämpaeftertaxeringsbestämmelserna. För skatteförvaltningenoch för domstolarna innebär förslaget nackdelar på så sätt att två regelsystemkommer att få tillämpas parallellt . Ansökningar omeftertaxering och extraordinära besvär enligt GTL kan ges in till domstolt.o.m. utgången av 1996 och i vissa undantagsfall även därefter. Även för de skallskyldigamedför förslaget en del ölägenheter, åtminstone i sådana fall där denskattskyldige har fler mål om taxering anhängiga i domstol och målen handläggsenligt olika processordningar. Svårigheterna för de skattskyldigas del tordedock vara tämligen begränsade. För egen del anser jag attett genomförande som skulle innebära att de nya reglerna skulle tillämpas ävenpå 1990 och tidigare års taxeringar skulle innebära en alltför stor belastningpå skattemyndigheterna. Det är där som de stora ärendemängderna skall hanteras.Att skattemyndigheter- nai en ny organisation som den årliga taxeringen 1991 skall Prop.1989/90:74 genomförasockså skulle kunna ompröva taxeringsbeslut avseende 1986 1990års taxeringar på ett tillfredsställande sätt är enligt min mening Skattemyndighetema behöver för att trimma in dennya organisationen och utveckla lämpliga mtiner. därförtill det förslag kommittén lagt fram. nackdelarför främst domstolama men där torde dock problemen bli mer Kommitténdiskuterar vissa möjliga övergångsbestämmelser. 1 likhet med kommittén anserjag att någon uppmjukning av den nuvarande extraordinära besvärsrätten i GTLinte nödvändig. Reglemaom vem som får besluta om taxeringsrevision bör tillämpas fr. o. m. 1991oavsett vilket taxeringsår revisionen avser. RSV bör föra det allmännas talan iregeringsrätten i mål som anhängiggjörs där efter oavsettvilket års taxering målet avser. RSV bör därvid kunna uppdra åt en tjänstemanvid skaltemyndighet att företräda verket.