prop · GD0389 · 1989-12-31 00:00:00 — Den paragraf som reglerar vem som stårrisken för att ett meddelande inte kommer fram till adressaten (motsvaras av 4§ i utredningens förslag) har placerats sist i köplagsförslagel. Vidare bestämmelse i köplagsförslagel, som har sin motsvarighet i 6 § iutredningens förslag, ändrats så att hänvisningen till Prop. 1989/90: 89bestämmelsen om köparens rätt att hålla inne betalningen pä grund av Bilaga 3säljarens avtalsbrott fått utgå. Enligtkollegiets mening synes förslaget i stort kunna läggas till grund förlagstiftning. Kollegiet vill dock kommentera några av de förslag som läggs frami utredningen. Belänkandetinnehåller en grundlig genomgång av de civilrätlsliga frågorna i samband medkonsumentköp. kan i huvudsak instämma i utredningensöverväganden och förslag. ,delar utredningens uppfattning att reglerna om konsumentköp bör las upp i ensärskild lag. Tkl de skäl som i betänkandet (s. 91) anförs för detta kanläggas att informaiion om lagen blir lättare att sprida till allmänheten.Utredningen har på ett förtjänstfukl sätt beaktat behovet av samordning med deplanerade konsumenttjänsl-och köplagarna. vill dockytterligare framhålla vikten av att språkbruk och terminologi dels samordnas sålångt det går, dels utformas med särskild hänsyn till konsumenterna. Utöverdet anförda vill endast anföra vissa synpunkter i anslutningtill särskilda paragrafer i lagförslaget. Betänkandetinnehåller förslag till reviderad och utbyggd konsumentköplag. Förslaget harenligt NOs mening fåll en stort sett väl avvägd utformning. NO igodtar t exförslaget lill allmän uppläggning av lagen, som innebär, att den, friståendefrän den allmänna köplagen, skall reglera alla i praktiken förekommande problemvid konsumentköp. Endast för det fall konsumenlköplagen saknar bestämmelse iviss fråga skall den allmänna köplagen kunna aktualiseras genom analogtillämpning. Lagreglerom konsumentköp rör situationer som de flesta av oss ställs inför dagligen.Betydelsen av dessa bestämmelser inses lätt när man studerar storleken av debelopp hushållen spenderar på inköp av varor av olika slag. Deekonomiska följdverkningarna av misslyckade köp kan drabba det enskildahushållet hårt. Reglerna måste därför utformas med starkt hänsynslagande tillkonsumenternas intressen. Regler av detta slagär dock av ringa värde omkonsumenten inte förmår atl göra dem gällande därför atl de t ex är svära attförslå eller besvärliga att överskåda. Bestämmelserna måste därför utformas såall de blir begripliga för så många konsumenter som möjligt. gällande regler förkonsumentköp kan inte anses uppfylla dessa krav. 1989/90:89 Orsaken ärgrundläggande brister i regelsystemets konstruktion. Systemet Bilaga 3 bestårf. n. av tre kategorier regler av varierande räckvidd och dignitet. I denallmänna kOplagen finns dispositiva "normalregler". Dessa gäller iden mån inget annat är avtalat. Därutöver ges konsumenten i den nu gällandekonsumentköplagen vissa minimirättigheter i avseenden som har ansetts vara avsärskild betydelse för konsumenten. Dessa regler är tvingande lill konsumentensförmän. Dessutom innehåller ofta de standardkontrakl som förekommer i mångabranscher ytterligare bestämmelser som awiker från den allmänna köplagen. Delär uppenbart atl konsumenterna i allmänhet har stora svårigheter all överblickaett sä komplicerat regelsystem. All i ett enskilt fall avgöra vilken regel somskall tillämpas blir för en lekman näst intill omöjligt. Regelsystemet kandärför inte sägas uppfylla kraven på överskådlighet och begriplighet. Utformningenav regelsystemet har även gjort det svårare att ingripa mot avtalsvillkor istandardkontrakt som är oskäliga mol konsumenten. Enligt förarbetena till lagen(1971:112) om avtalsvillkor i konsumentförhållanden (avtalsvillkorslagen) skallbedömningen av ett avtalsvillkors skälighet ske med utgångspunkt i enjämförelse med de verkningar som skulle följa av gällande dispositivarättsregler, främst då allmänna köplagens beslämmelser (se närmare prop.1971:15 s. 71). () påpekade i remissyttrandet överköplagsulredninges förslag till konsumentköplag (SOU 1972:28 Konsumentköplag),att det på goda grunder kunde antas att tillämpningen av avtalsvklkorslagenskulle försväras om man införde tvingande minimiregler som höll en standardmärkbart "under" den allmänna köplagens, sett från köparens synpunkt.KO anförde vidare; "När det gäller utformningen av standardkontrakl tordeman nämligen på säljarsidan vara benägen att söka sig till det minimum som kanha uppställts. Det lorde i flertalet fall vara utomordentligt svårt för KO atlmed framgång hävda att ett villkor som överensstämmer med en tvingandeminimiregel är otillbörligt pä den grunden att det fräntager köparenbefogenheter han har enligt den allmänna köplagens regler. Det kan med andraord bli praktiskt taget ogörligt att upprätthålla den allmänna köplagensrelativt högt ställda krav." remissyttrande över betänkande(SOU 1979:36 Konsumenttjänstlag) framhöllsatt KO:s farhågor att de tvingandereglerna i konsumenlköplagen skulle fungera som ell tak för möjligheterna attöka konsumenternas rättigheter har besannats. Verket konstaterade vidare atldet vid förhandligar enligt avlalsvillkorslagen inte sällan har varit svart attnå fram till villkor som ger konsumenterna enbättre ställning änkonsumentköplagen, t ex ifråga om rätt till skadestånd. Konsumentköpsutredningensförslag innebär väsentliga förbättringar på denna punkt. Utredningen föreslåratt lagreglerna om konsumentköp samlasi en fristående konsumentköplag och att den allmänna köplagen Prop. 1989/90:89inte skall gälla sådana köp. En sådan förändring innebär att regelsystemetBilaga 3 blir lättare att förstå och alt överblicka. En annan fördel med utredningensförslag till lagstiftning är att det är utformat i nära anslutning till detförslag till ny allmän köplag som f. n. är under utarbetande. Konsumentköplagenkan därigenom väntas komma att i allmänhet överensstämma med den allmännaköplagen. Denna samordning innebär att näringsidkarna slipper tillämpa tvåolikartade komplex av regler, ett mot konsumenterna och ett annal motavtalsparter som är näringsidkare. Detta i sin tur bör öka lagensgenomslagskraft. Inledande synpunkter på lagförslaget Utredningensförslag till lagstiftning utgör i stort en rimlig avvägning mellan konsumentensoch näringsidkarens intressen. Förslaget är enligt mening vällämpat atl läggas till grund för lagstiftning. Konsumentverketvill inledningsvis betona att lagen måste bedömas som en del av ell störrekonsumentskyddande system. Till följd av lagens tvingande karaktär har en delav de föreslagna bestämmelserna anpassats till branscher i vilka särskildaproblem och förhållanden gör det svårt att fullt ut tillgodose konsumenternasintressen. Det går kanske i många fall inte all undvika detta vid lagstiftning.Verket ser dock som sin uppgift att i förhandlingar med branschorganisationeroch företag i branscher där det är motiverat med en högre skyddsnivå förkonsumenten än vad som kommer att följa av lagen, söka åstadkommastandardvillkor som ger konsumenterna en starkare ställning än vad lagen gör. Förall den föreslagna lagen skall kunna användas i alla de skiftande situationersom faller inom tillämpningsområdet har bestämmelserna i många fall givits enmycket generell utformning. Därmed lämnas utrymme för bedömningar som i detenskilda fallet leder till rimliga och väl awägda resultat. Som exempel kannämnas stadganden i vilka del krävs att något sker inom skälig tid, t. ex.reklamation av en felaktig vara. Vidare förekommer bl. a. regler om ersättningmed skäliga belopp etc. Bestämmelser av denna karaktär kan dock vara svåra atttillämpa i det praktiska livet. De ger inte mycket hjälp till en konsumenteller näringsidkare som söker ledning i frågan hur de skall uppträda i en visssituation. För att närmare fastställa lagens innebörd krävs ett studium både avlagens förarbeten och av rättspraxis. Del är visserligen möjligt atlnäringsidkare som ställs inför problem av detta slag i längden kommeratt förvärva en viss kunskap om vad lagen innebär. För konsumenterna är tagensobestämda avfattning dock alltid ell problem. Konsumentköpsutredningenhar i såväl sina allmänna överväganden som i specialmotiveringen gjort vissauttalanden till ledning för tolkningen av bestämmelserna. Del är dockKonsumentverkets intryck atl dessa uttalanden i många fall är allmänt hållnaoch inte ger myckel ledning. Verket hade gärna sett alt bestämmelsernakonkretiserats genom flera exempel som belyser vad som skall anses vara skäligti vanliga situationer. Konkretiseringar kan ocksåleda till en bättre styrning av rättsiillämp- Prop. 1989/90:89 ningen. Dettainnebär en minskad risk för atl bestämmelserna i praktiken Bilaga 3 kommeratt leda till en alltför låg skyddsnivå för konsumenterna. Samordning med andra regelsystem Utredningenhar sökt anpassa lagförslaget till vad som enligt det förslag tillkonsumenttjänsriag, som remitterats till lagrådet, skall gälla beträffandekonsumenttjänster. En sådan samordning är en naturlig följd av all de bådalagförslagen berör närliggande områden och alt avgränsningen mellankonsumentköp och konsumenttjänster ofta är svår att göra. ingårkonsumenten avtal om köp av egendom med eller i nära anslutning lillavtal om tjänst. I andra fall träffar han ett avtal med samme näringsidkare ombåde köp och tjänst. En samordning mellan reglerna för konsumentköp ochkonsumenttjänster är mol denna bakgrund nödvändig. Även om del vore värdefulltom reglerna också trädde i kraft vid samma lidpunkt, bör detta dock inteföranleda att man avvaktar ytterligare med atl införa konsumenttjänstlagen. Utredningensförslag till konsumentköplag ansluter i mänga stycken lill det utkast tillförslag om ny allmän köplag, som utarbetats inom en nordisk arbetsgrupp. Somhär anförts tidigare är detta en fördel. Det skulle av pedagogiska skäl varavärdefullt om de båda lagarna trädde i kraft . Som framgår avbetänkandet har dock arbetet med den allmänna köplagen drabbats av förseningar.Med hänsyn till all den allmänna köplagen inte kommer att bli Ukämplig vidkonsumentköp och lill betydelsen av en snar förstärkning av konsumentensrättsskydd på köpområdel, förordar att lagstiftningen omkonsumentköp genomförs så snart del är möjligt och utan all förslaget tillallmän köplag avvaktas. Enlagstiftning rörande konsumenters förvärv av nybyggda småhus frän näringsidkareutreds av småhusköpsutredning. finner del inte hellervara motiverat all avvakta resultatet av denna utrednings arbete innan en nykonsumentköplag kan träda i kraft. Betänkandethandlar om frågor som är av central betydelse för verksamheten vid (). Nämnden torde sålunda vara den instans till vilkende flesta tillämpningstvisterna på konsumenträttens område kanaliseras. Det ärglädjande att utredningen under sill arbete på olika säll har tagit del avARN:s erfarenheter. Utredningenhar pä ett förtjänstfullt sätt diskuterat och analyserat de skilda problem somuppställer sig. Betänkandet utgör otvivelaktigt en god grund för en reformeradlagstiftning på området. Enligt nämndens mening är utredningens övervägandenoch slutsatser i allt väsentligt väl awägda. Vissaproblem följer dessvärre av att reformarbetet pä det konsument- Prop.1989/90:89 rättsliga och köprältsliga området av olika anledningar har måstbedrivas Bilaga 3 parallellt och i en tidsmässigt kanske något"bakvänd" ordning. Detta har naturligtvis försvårat samordningenmellan de olika reformprojekten. Trots utredningens ambitioner alt beaktalösningarsom förordas för t. ex. konsumenttjänsterna och den allmänna köprällenhar det ibland blivit sä atl likartade frågor har lösts på skilda säll. Som ellexempel kan pekas på atl utredningen föreslår etl strikt skadeståndsansvar försäljaren medan förslaget till konsumenlljänstlag bygger på presumtionsansvaretsprincip. En viss oenhetlighet i redaktionellt avseende mellan de olikaförslagen har av förklarliga skäl inte heller kunnat undvikas. Det är ägnat allgöra lagstiftningen svåröverskådlig. Denyss berörda olägenheterna bör dock inte överdrivas. Skillnaderna isystematiskt hänseende torde sålunda knappast behöva medföra så storasvårigheter vid rättstillämpningen. Däremot är det väsentligt atl de sakligalösningarna så långt möjligt är desamma. Gränsdragningarna mellan konsumentköpoch konsumenttjänster är inte alllid självklar, och del är angeläget att valetav rättsfigur i ett visst fall inte onödigtvis får stora konsekvenser förbedömningen i sak. Vadsom har sagts här gäller i motsvarande mån förhållandet mellan konsumentköp ochköp som faller under den allmänna köplagen. utgår från attsamordningsfrågorna ägnas en fortsatt ingående uppmärksamhet underdepartementsberedningen av förslaget. Med tanke på atl konsumenttjänstlageninte avses träda i krafl torde det finnas praktiska möjligheteratt göra ändringar däri för alt fä till stånd kongruens med de regler som ärlämpliga för konsumentköpen. Dennuvarande konsumenlköplagen kom till för atl ge konsumenten ett grundskydd närhan köper varor från en näringsidkare. Köparen skall hade befogenheter som tillerkänns honomenligt konsumentköplagen. Lagen innehållerinte nägon fullständig reglering av alla frågor som kan uppkomma vidkonsumentköp. Om ett köp har ingåtts utan särskilda villkor kan således denallmänna köplagens regler tilämpas. I vissa avseenden är dessa förmånligare förkonsumenten än konsumentköplagens regler. Del har somkonsumentköplagen varit i kraft visat sig att detta system ärsvåröverskådligt. Förhållandet mellan köplagen och konsumenlköplagen ärkomplicerat l.o.m. för den som i sitt arbete har all syssla med sådanaspörsmål. Det är naturligtvis inte tillfredsställande att det är svårt för deavtalsslutande parterna alt veta vilka regler som skall tillämpas. Särskilt vaddet gäller konsumentköp måste klara och enkla regler eftersträvas. Det kan dessutomtilläggas all de tänkta minimireglerna i konsumenlköplagen ofta kommit atl blinormalregler i slandardvillkor. Mol bakgrund av detta finnerreklamalionsnämnden del angelägel alt en ny ordning skapas. Del förslag somutredningen lämnar om en lill stor del tvingande konsumentköplag avsedd alltäcka de flesta situationer vid konsumenlköp finner ARNtillstyrker också att reglerna återfinns i en Prop. 1989/90: 89 särskild lag. Förnärvarande regleras köp dels köplag, dels i 1973 årskonsumentköplag. Regeringen har remitterat ett förslag tillkonsumenttjänstlag till lagrådet, och ett departementsförslag om ny köplagväntas bli färdigställt denna höst och sänt på allmän remiss. Det framlagdaförslaget till konsumentköplag innebär att konsumenlköpen i princip uttömmanderegleras i den nya konsumentköplagen, medan köplagen endast behöver anlitas föranalog rättstillämpning i frågor som mera sällan blir aktuella vid konsumenlköpoch därför förbigås i konsumentköplagen. Medan köplagen fortfarande skall varadispositiv, blir nästan alla beslämmelser i konsumentköplagen tvingande. Oftakommer dessa regler att överensstämma med köplagens regler för köp i allmänhet. Desakligt centrala frågorna i förslaget till konsumentköplag är dels huruvidakonsumentköpen skall brytas ut från köplagen lill en fristående reglering, delshuruvida höjningen av skyddsnivån i förslaget jämfört med nuvarande konsumentköplagbör tillstyrkas med hänsyn till de effekter del nya förslaget kan antas få påprisnivån för konsumentvaror och detaljisternas möjlighet att återföra detökade ansvaret lill tidigare led. Fakultetsstyrelsentillslyrker alt konsumentköpen bryts ut till enseparat reglering. Den nuvarandeordningen, där friskrivningar måste göras i två olika avseenden för allköplagens felbegrepp och delar av dess påföljdssystem skall bli åsidosatta, ärmycket svårtillgänglig för andra än specialister. Fakultetsstyrelsen finnerockså att utredningen träffat rätt i avvägningen mellan å ena sidan sådanafrågor som är av betydelse för konsumenter och bör regleras i konsumentköplagenoch å andra sidan frågor som bör lämnas utanför för att lagen ej skall blialltför detaljerad och omfattande. Etlbetydelsefullt problem för utredningen har varit att avgöra i vilkenutsträckning den nya konsumentköplagens regler skall vara tvingande. I viss månkan en tvingande reglering hindra lösningar som i andra avseenden vorefördelaktiga för konsumenterna, och den kan ibland också motverkaschablonlösningar som av utrednings- och handläggningsskäl skulle varaönskvärda. I allt väsentligt synes utredningen ha klarat även denna balansgång,men fakultetsstyrelsen återkommer i det följande till några sådanaproblemställningar. Förslagettill konsumentköplag innebär en väsentlig höjning av skyddsnivån förkonsumenterna. I förslaget åläggs näringsidkarna en omfattande upplysningspliktangående fel i godset, alla lidsbestämda garantier görs lill s. k.funktionsgarantier, preskriptionstiden för talan å fel förlängs till ,konsumenterna ges rätt att kräva avhjälpande av fel även om någon sädanutfästelse inte givits, näringsidkarna hindras att la ut transportkostnader ochsjälvrisk i samband med avhjälpande av fel, fömtsätlningarna för skadeståndvidgas och fler poster skall ersättas bl.a. produktskadorpå egendom, näringsidkare som förmedlat köpet får ell Prop. 1989/90:89 ansvarenligt konsumenlköplagen och konsumenterna får rätt att i vissa Bilaga 3 fakföra talan mot bakre led vid fel, för all nämna de viktigaste förändringarna.Från näringslivets sida har genom särskilda yttranden i betänkandet invänts attutredningen inte har gjorl några kostnadsanalyser och att det inte ligger i konsumenternasintresse att prisnivån på grund av nu nämnda reformer pressas upp. -Fakultetsslyrelsen utgår från alt ett genomförande av förslaget kommer attpåverka priserna. Generellt sett är delta emellertid ingen bärkraftiginvändning mol förslaget. Naturligtvis vill alla köpare av konsumentvaror ha ensä låg prisnivå som möjligt, men det gäller att la ställning lill om denna lågaprisnivå skall skapas genom alt de konsumenter som har otur och får försenadeeller dåliga varor (måndagsexemplar) skall bekosta denna låga prisnivå genomatt inte få tillräcklig rättelse. Styrelsen finner att dessa risker i huvudsakbör slås ut på alla köpare. Exempelvis bör de seglare som får en en fullgod bållevererad bidra till kompensationen av den som fär sin semester förstörd genomatt hans nya båt havererar efter leveransen. Vad som sagtshindrar inte att reglerna om ersättning bör ålägga konsumenterna att ansträngasig att begränsa sina skador. Utredningen har ocksä beaktat denna aspekt. Sammanfattningsvisfinner styrelsen att betänkandet är myckel väl genomarbetat och att förslagen ioch för sig är ägnade att läggas lill grund för lagstiftning. Ett särskiltproblem är emellertid hur den nya konsumentköplagen skall samordnas medreformen av den allmänna köplagen och genomförandet av den nyakonsumenttjänstlagen. Tidsmässigt hade det varit önskvärt att etl motsvarandeförslag lill ny köplag redan förelåg, eftersom konsumentköplagutredningen päåtskilliga punkter vill ha en överensstämmande reglering mellan dessa lagar ochdä den allmänna köplagen skall (analogt) supplera konsumentköplagen. Samtidigtmåste även samordningsbehoven med konsumenlljänsllagen beaktas. I många fall ärdel likartade problem som behandlas, där mindre olikheter mellan köp och tjänsterinte motiverar någon skild reglering (jfr fakultetsstyrelsens remissyttrandeöver SOU 1979:36). Från denna synpunkt är det bra att konsumentköpsutredningenlagt fram sitt förslag sä tidigt att lagrådet och departementet har möjlighetatt beakta förslaget, innan en proposition rörande konsumenttjänster läggs framför . För alt en annan möjlighet, än att anpassa konsumentköplagentill konsumenttjänstlagen, skall stå öppen, bör således ingen propositionrörande konsumenttjänster läggas fram, förrän remissbehandlingen avkonsument-köplagsförslaget är avslutat och departementet kunnat ta del av synpunkterna.I så fall lorde det också bli möjligt att beakta den slutprodukt som dennordiska arbetsgruppen kommer fram till rörande köplagen. Tillräcklig anledningatt fördröja både konsumenttjänstlagen och konsumentköplagen, ifall detslutliga genomförandel av den nya köplagen drar ut , synesemellertid inte föreligga, men vissa förslag ikonsumentköplagen behöver nog anstå tills den nya köplagen Prop. 1989/90:89 genomförs (se nedan). Fakultetsstyrelsenövergår nu till atl behandla de särskilda lagförslagen. I den mån annat intesägs tillstyrks dessa. Förslagettill ny konsumentköplag har utformats i nära anslutning till det förslag tillny allmän köplag som är under utarbetande. har ocksåtagit hänsyn till det arbete som pågått inom jusliliedepartemenlel med attbereda konsumenlljänstutredningens förslag till konsumenlljänstlag. Degrundläggande synsätten bakom särskilt förslagen till ny konsumentköplag ochkonsumenttjänstlag är likartade. Dessa förslag är också uppbyggda påettlikartat sätt. Vihar funnit att förslaget till konsumenlljänstlag har kunnat tjäna somutgångspunkt för vårt arbete med regler rörande förvärv av nya småhus. Allmäntsett får alltså förslaget till ny konsumentköplag, mot den ovan angivnabakgrunden, anses väl förenligt med vårt kommande förslag. Närdet gäller den närmareutformningen av reglerna i förslaget lill nykonsumentköplag pågår inom utredningen arbete rörande motsvarande frågor närdel gäller förvärv av nya småhus. Del vore därför att föregripa vårt kommandebetänkande om vi nu närmare uttalade oss om de enskilda reglerna i förslagettill konsumentköplag. Vi har dock inget alt invända mot att förslaget läggstill grund för lagstiftning. Vivill slutligen nämna all vi f. n. arbetar med sikte på att avge ettdelbetänkande, som främst kommer att behandla frågan om skydd för konsumenter somförvärvar nya hus från en näringsidkare. Enligt det utkast till lag som vi f.n. har kommer en ny lag pä området atl gälla 1. förvärv av fast egendom som ärbebyggd med ett nytt bostadshus avsett för en eller två familjer (permanenthusoch fritidshus) 2. förvärv av sådant nyttbostadshus som inte utgör fast egendom och 3. åtagande (entreprenadavtal) atthelt eller delvis låta utföra det arbete som behövs för att uppföra ett sådantnytt bostadshus som anges ovan. Deproblem som rör förvärv av äldre bostadshus tas inte upp i delbetänkandet. Hurgränsdragningen mellan konsumenlköplagen, konsumenttjänstlagen och den lag viarbetar med bör göras i alla detaljer kan knappast med säkerhet överblickasinnan vi har slutfört arbetet med värt delbetänkande. Vi vill dock ifrågasättaom det är lämpligt atl låta konsumentköplag-stiftningen utvidgas till attomfatta köp av nya byggnader på ofri grund, om senare sådana köp kommer atttäckas av den lagstiftning vi f. n. arbetar med. () har enligt sina direktiv (Dir 1982:60) att - som ett komplement tillgällande lagstiftning om produktsäkerhet -överväga frågan om en lagstiftningför alt möjliggöra återkallelse av Begreppet återkallelse har därvid använts för all läcka ell Prop.1989/90:89 vitt fält av åtgärder. I direktiven anges all man dit vanligenhänför etl Bilaga 3 författningsreglerat förfarande av innebörd att enmyndighet kan ålägga en näringsidkare all erbjuda sig att ta tillbaka farliga varorsom han sålt eller all rätta till säkerhetsbrister i dessa. Ett annat exempelsom nämns är all näringsidkaren åläggs alt gå ul med informaiion om hur köparnaskall undvika vissa faror. Det anges i direktiven också alt särskildaöverväganden bör ägnas åt tjänstesektorn. Enlagstiftning uppbyggd efter sådana linjer får uppenbarligen principiellt ennäringsrättslig-marknadsrättslig karaktär. Del blir fråga om regler avpåbudslyp direkt inriktade på att ge direktiv för myndigheters ochnäringsidkares handlande, regler som har nära anknytning lill bestämmelserna omproduktsäkerhet i 4 § marknadsföringslagen (MFL). Den föreslagnakonsumentköplagen är däremoi en rent civilrältslig lagstiftning som ger reglerför förhållandet mellan enskilda parter, en näringsidkare och en konsument, vidvissa köp av lös egendom. Det rör sig emellertid här om regler som i principskall vara tvingande till konsumentens förmån.