prop · GD0334 · 1989-12-31 00:00:00 — har emellertid anfört attdet i vart fall finns en del försäkringsbolag som har ett relativt stortinnehav av värdehandlingar för vilka undantagsregeln är berättigadoch att konsekvenserna av ett upphävande av regeln bör belysas bättre. Medhänsyn till vad riksförbundet anfört anser jag att frågan bör anstå och istället tas upp i ett annat sammanhang. 3.2.3Särskild administration vid konkurs och likvidation Mittförslag: Försäkringsrörelselagens bestämmelser om särskild administration vidkonkurs och likvidation upphävs. Vid ett livförsäkringsbolags konkurs skallförsäkringsbeståndet och de tillgångar som är avsatta som säkerhet för bolagetsåtaganden enligt livförsäkringsavtalen omfattas av konkursförvaltningen.Principen att livförsäkringarna om möjligt skall överlåtas på annat bolagbehålls. Någon motsvarande ändring är inte möjlig att göra i lagen om utländskaförsäkringsföretag. Försäkringsverksamhetskommitténhar inte lagt fram något förslag i denna del. 6 1989/90. Skälenför mitt förslag: Bestämmelserna om särskild administration vid Prop.1989/90:34 konkurs och likvidation infördes liksom pantsättningsreglerna genom 1903års försäkringsrörelselag. Reglema innebär att livförsäkringstagarna har ettslags separationsrätt vid konkurs. Det är möjligt att det nuvarande regelverketskulle kunna behållas i sina huvuddrag även efter införandet av den nuföreslagna förmånsrätten. Det ter sig emellertid inte ändamålsenligt att hållafast vid ett system som innebär att två förvaltningar löper parallellt ihändelse av ett livbolags konkurs eller likvidation. Det framstår inte hellersom lämpligt att, som i , helt undanta livbolagen från konkurslagenstillämpning. Jagföreslår därför att bestämmelsema om särskild administration upphävs.Beståndet av livförsäkringar och de tillgångar som avsatts till säkerhet förbolagets åtaganden enligt försäkringsavtalen kommer då att förvaltas avkonkursförvaltaren eller likvidatorerna. Enligt gällande regler kanförsäkringsinspektionen förordna en likvidator vid likvidation. Inspektionenkan också förordna ett allmänt ombud vid konkurs, som skall verka tillsammansmed i annan ordning utsedd konkursförvaltare. Jag föreslår att detta blirobligatoriskt för livförsäkringsbolagen. Jag utgår från att man frånkonkursförvaltningens eller likvidatorernas sida kommer att samråda medinspektionen beträffande de frågor som kan uppkomma. Principenatt beståndet av livförsäkringar om möjligt skall överlåtas på ett annatförsäkringsbolag bör behållas. Ett avtal om överlåtelse skall för att bligiltigt godkännas av inspektionen. Den närmare regleringen av förfarandetåterkommer jag till i specialmotiveringen. Där kommer jag också att ta upp deändringar i konkurslagen som föranleds av förslaget, bl. a. beträffandebevakningsförfarandet. Närdet gäller lagen om rätt för utländska försäkringsföretag att driva försäkringsrörelsei skall en särskild administration inträda, om koncessionen för ettsådant företag förklarats förverkad. Bestämmelserna överensstämmer i alltväsentligt med reglerna om särskild administration i försäkringsrörelselagen; tillstor del sker regleringen genom en hänvisning till denna lag. Ettutländskt företags rörelse i utgör endast en del av företagets helaverksamhet. Det kan därför inte bli aktuellt med ett likvidations- eller konkursförfarandeavseende den del av rörelsen som bedrivs här i landet. Bestämmelserna omsärskild administration i lagen om utländska försäkringsföretag måste därförbibehållas. Deföreslagna lagändringarna bör träda i kraft . 4 Vissa frågor med internationell anknytning Försäkringsinspektionenhar i sin framställning (bil. 4) aktualiserat de ämnen som tas upp i detta avsnitt. Först berörs inspektionens möjligheter att ingripa mot den som i bedriver verksamhet till förmån för g2 utländsktförsäkringsföretag, som inte har koncession här i landet. Därefter behandlasfrågan huruvida svenska försäkringsföretag skall få möjlighet förmedlautländska försäkringar till försäkringstagare i . Ett avslutande avsnitttar upp en bestämmelse enligt vilken inspektionen är skyldig att ingripa motett försäkringsbolag bl. a. om bolagsordningen inte längre överensstämmer medbolagets verksamhet. Inspektionen har föreslagit en viss uppmjukning avbestämmelsen. 4.1 ingripanden mot otillåtenförsäkringsrörelse i vissa fall Mitt förslag:Bestämmelserna om försäkringsinspektionens möjlighet att ingripa mot otillåtenförsäkringverksamhet förtydligas. Ett föreläggande att lämna upplysningar omverksamheten eller att upphöra med denna skall kunna riktas direkt mot den somhär i riket är verksam för ett utländskt försäkringsföretags räkning för att förmåfysiska eller juridiska personer i att teckna försäkring i företaget. Försäkringsinspektionensförslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt förslag. Remissinstanserna:Ingen remissinstans har haft några invändingar mot försäkringsinspektionens förslag. Skälen för mitt förslag:Utländska försäkringsföretag får inte driva försäkringsrörelse här i landetutan att ha koncession. Gmndfömtsättningen för koncession är attförsäkringsrörelsen här i landet drivs antingen genom ett svenskt dotterbolageller genom en generalagent. Om verksamheten drivs genom ett svensktdotterbolag gäller för detta bolag samma regler som för svenskaförsäkringsbolag i allmänhet. Verksamhet som drivs genom generalagent reglerasi lagen (1950:272) om rätt för utländska försäkringsföretag att drivaförsäkringsrörelse i . Reglerna i den lagen överensstämmer i väsentligadelar med bestämmelsema i försäkringsrörelselagen. Omdet kan antas att någon här i landet driver försäkringsrörelse utan koncession,får försäkringsinspektionen förelägga denne att till inspektionen lämna deupplysningar som behövs för att bedöma om verksamheten är koncessionspliktig(25 b § första stycket lagen om utländska försäkringsföretag). finner att någon driver försäkringsrörelse utanerforderlig koncession, skall inspektionen förelägga denne att inom viss tidansöka om koncession eller vidta de ändringar i verksamheten som inspektionenanger eller också upphöra med verksamheten (andra stycket). Ett föreläggandeenligt 25 b § kan förenas med vite med stöd av 25 a §. Begreppetförsäkringsrörelse finns inte definierat i vare sig försäkringsrörelselageneller lagen om utländska försäkringsföretag. Det har i stället överlämnats åträttstillämpningen att avgöra vad som förstås med detta begrepp.När det gäller aktiviteter som syftar till att få personer eller Prop.1989/90:34 företag att teckna försäkring hos utländska försäkringsföretag har iförsäkringsinspektionens praxis gränsen mellan tillåtna och otillåtnaaktiviteter dragits i huvudsak så att det måste vara försäkringskunden somsjälv tar initiativ till kontakt med det utländska företaget. Så snart detutländska företaget genom ombud eller andra medhjälpare söker anskaffaförsäkringar här i landet, har detta betraktats som otillåten verksamhet.Inspektionen har intagit samma synsätt även beträffande t. ex.försäkringsrådgivare eller försäkringskonsulter som, utan att ha någon avtalsmässigeller ekonomisk anknytning till det utländska företaget, genom marknadsföringeller på annat sätt aktivt medverkar till att försäkring tecknas hos detföretaget. framställning framgår att det i några fall stått klartatt det är ett utländskt försäkringsföretag som riktat marknadsföringsaktivitetermot personer i . Inspektionen har därvid ingripit motförsäkringsföretaget med direkt tillämpning av 25 b §. I några andra fall hardet inte stått klart om försäkringsföretaget självt stått bakommarknadsföringsaktiviteter som vidtagits av en person i . Inspektionenhar emellertid i dessa fall tolkat bestämmelsen så att den givit möjlighet tillingripanden mot den person som här bedriver aktiviteter. Inspektionen haranfört att det finns anledning att förtydliga bestämmelsen så att det klartframgår att inspektionen kan rikta sig mot såväl det utländska bolaget som motden som här är aktiv för bolagets räkning. Denfråga försäkringsinspektionen tar upp har nära samband med strävandena mot ettfritt tjänsteutbyte över gränserna och uttalade intresse av att deltai det västeuropeiska integrationsarbetet. Det skulle kunna uppfattas som ettsteg i fel riktning om nu inför en bestämmelse som siktar till atthindra utländska försäkringsbolags verksamhet här i landet. Jag menaremellertid att det inte finns någon egentlig grund för ett sådant synsätt.Sveriges vilja till ökat internationellt samarbete har dokumenterats i mångasammanhang, och utländska försäkringsföretag har i princip obegränsademöjligheter att etablera sig här. Så länge nuvarande bestämmelser gäller måstede emellertid tillämpas, och det föreligger ett praktiskt behov av ettförtydligande i den aktuella paragrafen. Jag anser alltså inte attinternationella hänsyn utgör något hinder mot en lagstiftning av det innehållsom försäkringsinspektionen har föreslagit. Enligtmin mening bör bestämmelserna i 25 b § vara tillämpliga inte bara gentemot detutländska försäkringsbolaget självt, utan även mot den som företräder bolageteller annars är verksam för dess räkning här i landet. Paragrafen börkompletteras med en bestämmelse av det innehållet. Däremot kan man inte gå sålångt att lagstiftningen ger utrymme för ingripanden mot var och en som i någotsammanhang rekommenderar utländska försäkringar eller sprider information omsådana. En så långtgående bestämmelse skulle kunna komma i konflikt medyttrandefriheten. Jag återkommer till ämnet i specialmotiveringen. 4.2 Försäkringsbolagsrätt att förmedla försäkringar från utlandet Min bedömning:Försäkringsbolag ges inte nu möjlighet att förmedla försäkringar frånförsäkringsföretag i utlandet. Försäkringsinspektionensförslag: Försäkringsbolag med koncession i skall ges en generellmöjlighet att förmedla försäkringar från utländska försäkringsföretag somsaknar koncession här i landet. Remissinstanserna:Samtliga remissinstanser utom två är positiva till förslaget. anser att endast förmedling från svenska ellerutländska dotterbolag bör tillåtas. tillstyrkerförslaget endast under fömtsättning att även svenska banker får möjlighet attförmedla utländska försäkringar såsom ombud. Bankinspektionen ochnäringsfrihetsombudsmannen anser att även svenska banker skall få möjlighetatt förmedla utländska försäkringar. Skälenför min bedömning: Personer bosatta i och svenska företag har, medundantag för trafikförsäkring, rätt att på eget initiativ teckna försäkring iett utländskt försäkringsföretag utan koncession i . Som en följd av detsvenska koncessionssystemet är det lagliga utrymmet för förmedling avförsäkringar däremot begränsat. Såsnart det utländska företaget genom ombud eller andra medhjälpare sökeranskaffa försäkringar här i landet, har detta enligt försäkringsinspektionenstillsynspraxis betraktats som otillåten verksamhet. träderlagen (1989:508) om försäkringsmäklare i kraft. Enligt den lagen skall varjeförsäkringsmäklare vara registrerad hos försäkringsinspektionen och stå underdess tillsyn. Den som skall registreras som försäkringsmäklare måste varaoberoende av försäkringsgivarintressen och skall till olika uppdragsgivareförmedla direktförsäkringar från flera från varandra friståendeförsäkringsgivare. Iförarbetena till mäklarlagen diskuterades om det borde införas ett förbud förmäklarna att förmedla försäkringar från utlandet. Något sådant förbud infördesemellertid inte. Som skäl för att tillåta mäklare att förmedla försäkringaräven från bolag som inte har koncession här i landet anförde föredragandestatsrådet att det inte var rimligt att inskränka mäklarens möjligheter så atthan bara får föreslå lösningar som erbjuds av försäkringsföretag med koncessioni . Mäklaren måste kunna föreslå den lämpligaste lösningen som ståruppdragsgivaren till buds, dvs. även försäkringslösningar som erbjuds avförsäkringsföretag utan koncession här i landet. Föredraganden ansåg att det iannat fall var svårt att se att mäklaren verkligen fullgjort sitt uppdrag påbästa sätt. Det uttalades vidare att en sådan möjlighet att förmedla utländskaförsäkringar stämmer med utvecklingen inom EG (prop. 1988/89:136 s. 29). framställning anförs att försäkringsmäklarnas rättatt förmedla utländska försäkringar innebär konkurrensfördelar inte bara för deutländska försäkringsgivarna, utan även för mäklarna gentemotde inhemska försäkringsbolagen. Inspektionen anser att det Prop. 1989/90:34finns starka skäl mot en sådan skillnad i behandling. Jaghar förståelse för de synpunkter som förs fram i försäkringsinspektionensframställning och för de svenska försäkringsbolagens önskan att få möjlighetatt förmedla utländska försäkringar. kan emellertid vissainvändningar riktas mot förslaget. Omsvenska försäkringsbolag får möjlighet att förmedla utländska försäkringarskulle denna verksamhet med stor säkerhet få en annan karaktär änförsäkringsmäklarnas. har konstaterat att det inteskulle gå att undvika ägarrelationer, samarbetsavtal eller andra bindningarmellan det svenska försäkringsbolaget och det utländska. Det skulle knappastheller kunna komma i fråga att, som beträffande mäklare, ålägga försäkringsbolagskyldighet att förmedla från flera olika försäkringsgivare. Enligt min meningskulle det över huvud taget inte vara möjligt att sätta någon gräns för vilkabindningar som skulle få förekomma mellan det förmedlande svenskaförsäkringsbolaget och det utländska; att finna en principiellt och lagteknisktgodtagbar lösning för en sådan inskränkning skulle möta stora svårigheter. framhållit i sitt remissyttrande skulle en lagändring ienlighet med förslaget innebära att ett utländskt försäkringsföretag som intehar koncession i får anlita ett svenskt försäkringsföretag såsom ombud. Detligger visserligen i sakens natur att ett i verksamt försäkringsbolagnormalt självt försöker tillgodose en kunds önskemål om försäkring framför atthänvisa kunden till en utländsk konkurrent. Emellertid kan konkurrensförhållandetvara uttunnat om det finns ett ägarsamband mdlan det svenska och det utländskaförsäkringsföretaget. Ett svenskt försäkringsbolag skulle kunna placerahuvuddelen av sina försäkringar av en viss typ hos ett dotterbolag i ett landsom bedömdes vara förmånligare än från t. ex. skattesynpunkt. Dessutomkan konkurrens undvikas t. ex. genom samarbetsavtal som avser förmedling avförsäkringar som inte ingår i det svenska bolagets eget sortiment. Ett mindreförsäkringsbolag skulle kunna bygga upp en förmedlingsverksamhet som var meromfattande än den egentliga försäkringsrörelsen. Intresset hos utländskaförsäkringsföretag för att etablera sig i i enlighet med principerna ilagen om utländska försäkringsföretag skulle naturligt nog minska. Detsamma kanmöjligen gälla även etablering genom dotterbolag här i landet. Enlagstiftning i enlighet med förslaget kan således få vittgående konsekvenserför den svenska försäkringsmarknaden. Vidare öppnas sådana möjligheter att kringåde svenska koncessionsreglerna att vårt koncessionssystem i praktiken kansättas ur spel. Särskilt gäller detta naturligtvis om även bankerna skulle fåmöjlighet att vara ombud för utländska försäkringsföretag. Förslagetaktualiserar frågan i vilken utsträckning skall upprätthålla kravet på koncession för utländska försäkringsföretag. Frågan har nära beröringspunkter med den pågående anpassningen av det svenska regelsystemet till utvecklingen inom EG och diskussionen om ett fritt tjänsteutbyte över gränserna. Den föreslagna ändringen bör därför sättas in i ett större sammanhang där det närmare utreds om och i vilken 86 omfattning det svenskakoncessionssystemet behöver reformeras, främst med hänsyn till utvecklingen pådet internationella området. Jag avser att se till att ensådan utredning kommer till stånd. 1 det sammanhanget bör det även klarläggasvilka konsumentbehov som behöver tillgodoses i ett öppnare system. Det sagdainnebär att jag inte är främmande för tanken att svenska försäkringsbolag skallkunna förmedla försäkringar från utländska försäkringsgivare. Jag är emellertidinte beredd att nu lägga fram något förslag till en sådan reglering. 4.3 Föreläggande om rättelse i visst fall Min bedömning:Någon ändring i reglerna om försäkringsinspektionens skyldighet att ingripa,om den finner att ett försäkringsbolags bolagsordning ärtillfredsställande görs inte. Försäkringsinspektionensförslag: skall få möjlighet att avstå från atttillämpa den bestämmelse i försäkringsrörelselagen som föreskriver attinspektionen skall ingripa mot ett försäkringsbolag om bolagsordningen ochgrunderna är tillfredsställande med hänsyn till omfattningen ochbeskaffenheten av bolagets rörelse. Remissinstanserna:Ingen remissinstans har haft några invändningar mot försäkringsinspektionensförslag. Skälenför min bedömning: Enligt 19 kap. 11 § andra stycket 2 försäkringsrörelselagenskall försäkringsinspektionen förelägga ett bolag eller dess styrelse att inomviss tid vidta erforderliga åtgärder, om inspektionen finner attbolagsordningen eller grunderna är tillfredsställande med hänsyntill omfattningen och beskaffenheten av bolagets rörelse. Bestämmelsen byggerpå gmndsatsen att bolagen är skyldiga att anpassa bolagsordningen och grundernaefter ändrade fömtsättningar för verksamheten. Bolagsordningen skall angeföremålet för bolagets verksamhet. Om ett bolag upphör med en försäkringsgrenskall bolaget i enlighet med den nämnda gmndsatsen justera bolagsordningen såatt den överensstämmer med de ändrade förhållandena. Detta får till följd attbolagets koncession inte längre omfattar den försäkringsgren som lagts ned. Det fall som inspektionensyftar på är följande. Om ett moderbolag i en svensk försäkringskoncern villetablera ett dotterbolag i utlandet krävs enligt uppgift ibland att det svenskabolaget har koncession för de försäkringsgrenar som dotterbolaget sökerkoncession för i det främmande landet. På grund härav kan det svenskamoderbolaget vilja ha koncession för försäkringsgrenen, trots att moderbolagetinte självt utnyttjar koncessionen i denna del. anseratt detta önskemål bör tillgodoses. Inspektionen har därför föreslagit enlagändring som skulle ge inspektionen möjlighet att avstå från att tillämpa dennämnda bestämmelsen i 19 kap. 11 §. Jagdelar försäkringsinspektionens åsikt att inspektionen i denna situation börkunna underlåta att tillämpa bestämmelsen. attbestämmelsen redan i sin nuvarande lydelse ger möjlighet att avstå från Prop.1989/90:34 ett ingripande i det fall som beskrivits. Enligt min mening är någonlagändring därför inte behövlig. Denföreslagna lagändringen (avsnitt 4.1) bör träda i kraft . Ienlighet med det anförda har inom upprättats förslag till 1. lag om livförsäkringar medfondanknytning 2. lag om ändring ikommunalskattelagen (1928:370) 3. lag om ändring i försäkringsrördsdagen(1982:713) 4. lag om ändring i lagen (1950:272)om rätt för utländska försäkringsföretag att driva försäkringsrörelse iSverige 5. lag om ändring iförmånsrättslagen (1970:979) 6. lag om ändring i konkurslagen(1987:672) 7. lag om ändring i lagen(1927:77) om försäkringsavtal Samråd har skett med chefen för beträffande lagförslagen5-7. Förslagen bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 6. 6.1Förslaget till lag om livförsäkringar med fondanknytning 1paragrafen anges för vilka försäkringar den nya lagens bestämmelser skall gälla.Eftersom ett försäkringsbolag som meddelar livförsäkringar med fondanknytning iprincip inte får bedriva annan försäkringsrörelse (2 §), anger paragrafensamtidigt ramen för ett sådant bolags produktsortiment. Somkännetecken för de försäkringar som omfattas anges att premiema enligtförsäkringsavtalet skall placeras i en eller flera aktiefonder. I försäkringsformenssärart ligger också att det är försäkringstagaren som bestämmer i vilken fondtillgodohavandet skall placeras (4 §) och att det därför är han som bär denfinansiella risk som är förenad med placeringen. Som framhållits i den allmännamotiveringen bör det, innan större erfarenhet vunnits av försäkring medfondanknytning i , inte förekomma att försäkringsbolaget ger mer änbegränsade garantier för värdeutvecklingen av den valda placeringen. Detsom skall placeras i fonder är premierna. Som utvecklas närmare i kommentarentill 4§ är avsikten att i princip hela premien skall placeras på detta sätt,alltså även oförbmkade risk- och driftskostnadspremier. framhållsi den allmänna motiveringen måste försäkringsbolaget ha möj- Prop.1989/90:34 lighet att förvärva andelar i fonden för egen räkning, om det behövsför att täcka bolagets åtaganden mot försäkringstagaren. I dessa fallföreligger det emellertid inte någon skyldighet för bolaget att placera i justden fonden, utan åtagandet kan täckas även med tillgångar av annat slag. Avparagrafen framgår också att placeringarna måste göras i särskilda aktiefonder,som kallas försäkringspremiefonder. Sådana fonder kan bildas och förvaltas avfondbolag som är dotterföretag till ett försäkringsbolag men också avfristående fondförvaltare. Dessafonder får i princip inte ta emot andra tillskott än försäkringspremier.Undantag gäller dock temporära tillskott i samband med etablerandet av fondenoch för sådana tillskott som försäkringsbolag gör för egen räkning och som kanbetecknas som i vidsträckt bemärkelse eller som behövs för attsystemtet skall fungera på ett smidigt sätt. Detta betyder attförsäkringsbolagen formellt kommer att vara de enda andelsägarna i sådana fonder. Enrörelse som avser livförsäkring med fondanknytning får enligt denna bestämmelsei princip inte förenas med annan försäkringsrörelse. Undantag gäller endastför försäkring för premiebefrielse vid arbetsoförmåga. Livförsäkring medfondanknytning kan alltså meddelas bara av ett specialinstitut. Skälen fördenna reglering har angetts i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.2.2.2). Enligtparagrafen skall för den försäkringsrörelse som avses i lagen bestämmelserna iförsäkringsrörelselagen gälla i tillämpliga delar om annat inte särskilt anges.Beträffande försäkringspremiefond skall på motsvarande sätt aktiefondslagengälla i tillämpliga delar om annat inte särskilt anges. Enligtförsta stycket skall försäkringsbolaget placera inbetalda i en ellerflera fonder som försäkringstagaren bestämmer. Som har framhållits i denallmänna motiveringen är försäkringstagarens val inte inskränkt till fonder medanknytning till hans försäkringsbolag, utan han kan välja fritt mellan samtligapå marknaden befintliga försäkringspremiefonder. Regelninnebär i princip att hela den inbetalda premien skall placeras i den valdafonden, varefter risk- och driftskostnader fortlöpande dras av fråntillgodohavandet. Bolaget skall alltså inte vid första inbetalningen dra avriskpremie för hela försäkringsperioden, men naturligtvis kan omedelbartförestående kostnader dras av innan placering i fonden görs. Detbör anmärkas att vid tillämpning av femprocentsregeln i 7 kap. 17 § försäkringsrörelselagen de placeringar i aktier som förekommer i en för- 89 säkringspremiefond inteskall sammanräknas.med de placeringar som i Prop. 1989/90:34 övrigtförekommer i en försäkringskoncern. Enligtandra stycket åligger det försäkringsbolagen att efterkomma försäkringstagaresbegäran om inlösen för omplacering i någon annan försäkringspremiefond.Försäkringstagare äger därvid rätt att anvisa en försäkringspremiefond, vilkensom helst, som förekommer på marknaden. Att försäkringsbolag får ta ut skäligersättning för kostnader i samband med omplacering har inte uttryckligen angetts.Detta får emellertid anses ligga i sakens natur. Det ankommer påförsäkringsinspektionen att övervaka att ersättningarna är skäliga med hänsyntill bolagens faktiska omkostnader. Utdelningfrån försäkringspremiefond tillfaller försäkringsbolaget i dess egenskap avfondandelsägare. Utdelningen får disponeras endast för förvärv av nyafondandelar för försäkringstagarens räkning eller för betalning av premie förförsäkringen. Om särskild anvisning inte lämnas beträffande förvärv av nyafondandelar får anses att godkännande lämnats för förvärv av andelar i denförsäkringspremiefond vamr utdelningen givits.