prop · GD0376 · 1989-12-31 00:00:00 — anmodade då regeringen att närmare överväga huröverklaganderätten mera långsiktigt bör utformas. Atldelegera regeringsärenden har länge varit ett viktigt sätt att rationaliseraverksamheten hos regeringen och anpassa den till tidens krav och människorsbehov. År1984 fastställde vidare riktlinjer för en systematisk översyn avreglerna om rätt att överklaga ärenden till regeringen. De innebär attregeringen skall befrias från sådana ärenden som inte kräver etl ställningstagandefrån regeringen som politiskt organ. Regeringenavgör om ett ärende skall kunna överklagas eller inte. I frågor om regionalpolitiskt företagsstöd gäller atl beslut av länsarbetsnämnden i fråga om sysselsätlningsstöd får överklagas hos sta- 89 tens industriverk, medanbeslut av i fråga om lokaliserings- Prop. 1989/90:76 stöd ellerinvesteringsbidrag inte får överklagas. Sistnämnda bestämmelse beror bl. a. påatt de regionalpolitiska insatsemas omfattning på regional nivå styrs avtillgången på medel och att bör ha ett eget ansvar för medlensanvändning. Beslut av statens industriverk får överklagas hos regeringen. Huvudsyftetmed överklaganderätl är att tillgodose enskildas rättsskydd. De starkasteskälen mot att begränsa överklaganderätlen finns därför i fråga om sådanabeslut som ingriper i enskildas rätt. De flesta stöd som lämnas till näringsliveti regionalpolitiskt syfte utgörs av förmåner som kan men inte behöver lämnas,även om formella fömtsättningar finns. Rättsskyddsaspekten får i sådana fallinte samma betydelse som när en ovillkorlig rätt finns. Minsträvan är att regeringen i än högre grad än tidigare endast skall besluta ienskilda stödärenden som har principiell vikt eller är av stor betydelse. Häriinkluderar jag eventuella stöd utanför stödområdena. Jag avser därför attåterkomma med förslag till regeringen som innebär att ytterligare ärenden kanbeslutas av statens industriverk i stället för av regeringen och att rätten atlöverklaga industriverkets beslut upphör. Eftersom tidigare behandlatdenna fråga bör godkännande inhämtas. Jagbehandlar slutligen i detta avsnitt frågan om uppföljning och utvärdering avdet regionalpolitiska förelagsstödet. Regeringenhar kompletteringsproposition redogjort för de former för mål- ochresultatorienlerad styming som successivt skall införas i den statliga verksamheten.Denna form av styming bygger i stor utsträckning på förbättrade former föruppföljning och utvärdering av uppnådda resultat. Inte minst inomregionalpolitiken är det, särskilt med tanke på den successiva decentraliseringav verksamheten som skett, av stor vikt alt uppföljningen och utvärderingenförbättras. har kartlagt hur de personella resurserna förregionalpolitiken används hos länsstyrelsema. Resultatet är atl avde resurser som avsätts för regionalpolitiska arbetsuppgifter används föruppföljning och utvärdering. Jagfinner detta förhållande otillfredsställande. Jag avser därför återkomma tillregeringen med förslag om hur uppföljnings- och utvärderingsverksamheten börförbättras. När det gäller det regionalpolitiska företagsstödet bör enligt minmening i första hand länsstyrelsema svara för uppföljningen och statensindustriverk för utvärderingen. Mittförslag: Systemet med nedsatta socialavgifter som stöd till näringslivetbibehålls. Den geografiska omfattningen utökas till hela stödområde 1. Deverksamheter som är berättigade till nedsatta avgifter minskas med vissabasindustrier och utökas med restaurangverksamhet som bedrivs i kombinationmed turistverksamhet. Nedsättningenskall i stödområde 1 uppgå till och gälla under entioårsperiod från lagens ikraftträdande. I de delar av som inteingår i stödområde 1 skall nedsättningen uppgå till ochgälla . Detsärskilda bidraget med . lill kostnaden förarbetsgivaravgiftema, som lämnas till vissa arbetsgivare i ,vilka redovisar en nettoökning av sysselsättningen, liksom till vissaförsäkrade som etablerar verksamhet i länet, avvecklas. Förändringamagenomförs den 1 januari 1991.1 de områden som inte omfattas avnedsättningen skall denna ökas successivt. Den totalabefrielse från arbetsgivaravgifter och allmän löneavgift som gäller iSvappavaara samhälle till och med ersätts därefter med nedsättning ienlighet med de regler som föreslås för stödområde 1. Kommittén: Kommittén anseratt sänkta socialavgifter bör bibehållas som stödform och förbehållas Inlandet,där företagen på grand av gleshet, avstånd m.m. har ett varaktigt högrekostnadsläge än på andra håll i landet. Nedsättningen bör omfatta denäringsgrenar som har nedsatta socialavgifter med det tillägget att ocksåblandad verksamhet bör vara nedsättningsberättigad när den har betydelse urturistisk synpunkt. Nedsättningen skall och gälla för en sexårsperi-od räknat . Nedsättningen i dekommuner i som tillhör stödområde C, dvs. , ochPiteå föreslås upphöra efter en övergångsperiod . Kommittén har ingetförslag beträffande det särskilda bidrag lill kostnaden förarbetsgivaravgiftema som vissa arbetsgivare som ökar sysselsättningen iNorrbottens län kan erhålla. Remissinstanserna: En klarmajoritet av de instanser som yttrat sig i denna fråga tillstyrker attsocialavgifterna sänks i Inlandet. Bland dessa kannämnas SIND, länsstyrelsema i Nortboltens, , ochGävleborgs län, AMS, landstingsförbundet. Småföretagens , , glesbygdsdelegationen och LRF. Många av dessa anser att nedsättningenbör omfatta all privat verksamhet. Som ett bärande skäl för detta anges denstimulans för kvinnodominerad sysselsättning som skulle uppnås. Många instanser anser attden föreslagna nedsättningsperioden - Prop. 1989/90:76 är för kort.Bland dessa kan nämnas SIND, i , AMS,Inlandskommunema (, , , , och ),, och kommuner. Enligt SIND börnedsättningsperioden sällas till lägst från och med . RSVavstyrker förslaget med hänvisning dels till att regionalpolitiska mål börtillgodoses på annat sätt än genom skatte- och avgiftssystemen, dels till attstödet är ineffektivt. Pågmnd av tolkningsproblem angående vilka företag som är berättigade tillnedsättning och de tekniska svårighetema att få en regionalpolilisk effektställer sig även RRV tveksamt till att använda sänkta socialavgifter som ettregionalpolitiskt medel. Till de tveksamma sällar sig också statskontoret,länsstyrelsema i och , TCO, Säters och kommuner.Mora kommun anser förslaget vara dyrt och ineffektivt. TCO vill emellertidinte motsätta sig att stödformen förlängs under en begränsad lidsperiod. SINDförordar alt stödet avvecklas snabbare i , och kommuner.Länsstyrelsen i , i ,utvecklingsfonden i och t.ex. LRF avvisar förslaget omavveckling som förhastat och kortsiktigt. Skälenför mitt förslag: beslutade av regionalpolitiska skäl omnedsättning av socialavgiftema för vissa företag i (prop.1982/83:120, AU 24, rskr 205, och prop. 1983/84:38, AU 9, rskr. 102).Nedsättningen uppgår till och omfattar gm v verksamhet,tillverkningsindustri, produktionsvaminriktad partihandel, uppdragsverksamhetsamt hotell-, pensionats- och campingverksamhet. Nedsättningen gäller dockinte kommuner eller andra statliga myndigheter än affarsdrivande verk. Förföretag i samhälle i Kirana kommun gäller i princip att de är heltbefriade från socialavgifter till och med . Kostnademaför de nedsatta socialavgifterna, som anvisas över ett särskiltregionalpolitiskt anslag, uppgick under /89 till 405,5 milj. kr. Arbetsgivaresom ökar sin sysselsättning i och sådana försäkrade som avses i1 kap. 2§ lagen (1981:691) om socialavgifter som etablerar verksamhet i länet,har dessutom rätt alt få ett bidrag på . för varjeny årsarbetskraft. För detta stöd gäller i övrigt i samma regler som försysselsättningsstöd, och medel för ändamålet anvisas över anslaget försysselsätlningsstöd. Nedsättningen avarbetsgivaravgifter enligt den nu gällande lagen om nedsättning av socialavgifter och allmän löneavgift i skall i första hand avse folkpensionsavgiften och därefter bamomsorgsavgiflen. Sedan folkpensionsavgiften sänkts till 7,45 pro cent av avgiftsunderlaget (SFS 1989:633) är det inte längre tillräckligt att nedsättningen, för att erhålla tio procents nedsättning av arbetsgivaravgiftema, avser endast folkpensionsavgiften och bamomsorgsavgiflen. Jag föreslår därför att nedsättningen skall avse 92 ävensjukförsäkringsavgiften och att ändringen skall gälla för avgifter avse- Prop. 1989/90:76 ende tiden fr.o.m. . har på regeringens uppdrag utvärderat effektema av de nedsattasocialavgiftema. Utvärderingen visar att det inte är möjligt att härleda någonsysselsättningseffekt till stödet, men att vissa positiva effekter påförelagens lönsamhet har uppstått. Kommitténmenar att en allmän kostnadssänkning av detta slag är en åtgärd som kanförväntas få effekt på sysselsättningen i ett längre tidsperspektiv. En varaktiglönsamhelsförbältring kan antas vara det mest påtagliga resultatet under deförsta åren. För att lönsamhetsförbättringen skall resultera i en expansionmåste också tydligare anges åtgärden skall verka. Kommitténföreslår därför att stödformen skall bibehållas och att nedsättningen skallgälla . Närdet gäller den geografiska omfattningen av stödet föreslår kommittén attnedsättningen förbehålls de kommuner där företagen har varaktigakonkurrensnackdelar och att det således skall upphöra i vissa kommuner iNorrbottens kustland. För samhälle föreslår kommittén atl sammanedsättning som i övriga inlandskommuner bör gälla . Vad gällernäringsgrenar som skall omfattas av nedsättningen anser kommittén alt ävenrestaurangverksamhet i samband med turistverksamhet bör omfattas. Föregen del vill jag anföra följande. Systemet med nedsatta socialavgifter ochallmän löneavgift är ett regionalpolitiskt instmment vars effekter kan avläsasförst på lång sikt. För att effektema på sysselsättningen skall kunnautvärderas är det därför nödvändigt att bibehålla stödet. Kostnademaför stödet är dock stora och de ökar år i takt med löneutvecklingen.Det är därför nödvändigt atl begränsa stödets geografiska omfattning till deområden som har de absolut största problemen och till verksamheter som ibetydande utsträckning kan påverkas av stödet och som inte i första handkonkurrerar på den intemationella marknaden. Jagansluter mig därför till kommitténs förslag att stödformen bör bibehållas, attnedsättningen bör vara , att samhälle inte börsärbehandlas , att även restaurangverksamhet i samband med turismbör omfattas och att nedsättningen bör förbehållas områden med varaktigakonkurrensnackdelar. Geografiskt föreslår jag därför att nedsättningenfortsättningsvis skall avse stödområde 1. Undantagna från nedsättningen bördock, i samtliga områden, fortsättningsvis vara malmgmvor, massa- ochpappersindustri samt jäm-, stål- och ferrole-geringsverk. Stöd till dessaverksamheter kan betraktas som konkurrenss-nedvridande på den intemationellamarknaden. För att företagen långsiktigt skall kunna räkna med dennakostnadsminskning föreslår jag att nedsättningen skall gälla t. o. m. . Deföreslagna förändringama bör träda i kraft . Föratl underlätta för mindre företag och försäkrade i de kommuner i Norrbottenskustland, som inte ingår i stödområde 1 , föreslårjag dock att avgiftema idessa kommuner nedsätts . Dennanedsättning skall gälla avgifter hänförliga lill åren Den löpande utvärderingen av stödsystemet får därefter utvisavilka effekter som uppnåtts. Eftersomersättning för nedsättning av företagens socialavgifter, somjag beskrivit,tar i anspråk en stor del av de regionalpolitiska stödmedlen föreslårjag attnedsättningen av socialavgifterna m. m. i de kommuner som inte tidigareomfattats av stödformen begränsas till femprocentenheter. skall avse avgifter hänförliga lill år1991. Eftersomföretagen vet vilken nedsättning de kan räkna med bör de i god lid kunna vidta de åtgärder som stödet är avsettatt underlätta. Det särskilda bidrag tillkostnaden för arbetsgivaravgiftema och egenav-gifterna som lämnas tillföretag i har liten omfattning. a. för att förenklastödgivningen föreslårjag att det slopas. De arbetsgivare och försäkrade somhar rätt till det särskilda bidraget fram till dess förändringamagenomförs bör dock få behålla bidraget i enlighet med de nu gällandebestämmelsema. De föreslagna ändringamamedför att lagen om nedsättning av socialavgifter och allmän löneavgift iNorrbottens län bör upphöra att gälla. Istället bör en ny lag av det innehållsom nu beskrivits införas. Minbedömning: Statligt engagemang i regionala investmentbolag är särskilt viktigti de regionalpolitiskt prioriterade regionema. Lån till privataregionala investmentbolag bör även fortsättningsvis kunna lämnas. Kommittén: Kommitténföreslår att kapitaltillskott skall kunna ges till uppbyggnad av nya regionaltbaserade riskkapitalbolag i vattenkraftslänen som Norrlandsfondensverksamhet avvecklas och dess resurser fördelas på de föreslagnariskkapitalbolagen. Kommittén föreslår också att utvecklingsfonderna i förstahand bör svara för stöd- och rådgivning till näringslivet och att de inte börbedriva egen finansieringsverksamhet. Remissinstanserna: och i avstyrker förslaget omuppbyggnad av nya riskkapitalbolag och ett avskaffande av StiftelsenNorrlandsfonden. Etl antal remissinstanser bl.a. i Norrbottenslän avstyrker att Norrlandsfonden avskaffas. anser bl.a.att kommittén inte har redovisat erfarenhetema av tidigare statliga insatserinom riskkapitalområdet. Länsstyrelsema i och länanser att ytterligare riskkapitalbolag behövs. Flertalet av de remissinstansersom yttrat sig anser att utvecklingsfondemas finansieringsverksamhet skall varakvar. Skälen för min bedömning:Den regionalpoliliska kommittén föreslår att vattenkraftsregionema i norraSverige skall få del i vattenkraftens övervinster. En delav dessa övervinster föreslås användas rilluppbyggnad av riskkapitalbolag i , , Jämt- Prop.1989/90:76 lands och . Som jag (avsnitt 8.4)redovisar har en utredning tillsatts för att utreda frågan omkraftföretagens vinster. Jag är därför inte nu beredd att redovisa ettställningstagande till kommitténs förslag. Jagvill allmänt beträffande kapitalförsörjningen i de regionalpolitisktprioriterade områdena i likhet med kommittén anknyta till Finansieringsutredningensbetänkande om statligt finansiellt stöd (SOU 1989:24). Även om denna utredninginte haft till uppgift att behandla de regionalpolitiska stöden berör en del avdess förslag organ som har en viktig funktion att fylla i de regionalpolitisktprioriterade ornrådena. Jag tänker då närmast på de regionalautvecklingsfonderna och Stiftelsen . Utredningenkonstaterar att de senaste årens stora förändringar på kreditmarknaden genomframförallt avreglering innebär kraftigt ökade möjligheter för banker ochandra finansieringsinstitut att tillgodose företagens behov av externfinansiering. Denna utveckling kommer sannolikt att fortsätta under de närmasteåren genom alt valutaregleringen avskaffas, kreditmarknadslagstiftningenreformeras och skattesystemet förändras. En konsekvens av denna utveckling ärenligt utredningen att behovet av statligt finansiellt stöd i dess nuvarandeformer minskar. Några allmänna skäl att lämna statliga lån till finansiering avföretag finns därför inte. Finansieringsulredningen konstaterar dock att detäven fortsättningsvis behövs särskilda åtgärder för alt tillräcklig mängd riskkapitali lämplig form skall kanaliseras till småföretagssektorn. Enmajoritet av remissinstanserna som yttrat sig över finansieringsutredningensbetänkande vänder sig emot förslaget atl utvecklingsfondernas långivning skulleupphöra och delar inte utredarens uppfattning att en fortsatt avreglering avkreditmarknaden skulle innebära att tillräckligt med riskfinansiering genererasför nyföretagare och för små och medelstora förelag. I likhet medremissinstanserna bedömer jag att de positiva effektema av utvecklingen inomkreditmarknaden i allmänhet inte heller får samma genomslagskraft i deregionalpolitiskt utsatta regionerna som i landet i övrigt. Jag redovisar i dennäringspolitiska propositionen min syn i övrigl på utredningens förslag. Jaghar tidigare (avsnitt 7.2.1.2) föreslagit att lokaliseringslånen skallavskaffas. Jag hänvisade därvid bl.a. till de möjligheter som de regionalautvecklingsfonderna har för riskfinansiering. Behovet av riskfinansieringtillsammans med möjligheter att tillföra kunskap och företagsledningskapacitetanser jag vara stort såväl inom småföretagssektorn och i allmänhet som inom ochi anslutning till stödområdet. De regionala utvecklingsfondernas ochNorrlandsfondens uppgift att förse företag med riskfinansiering blir således änmer betydelsefull när lokaliseringlånen slopas. 1den näringspolitiska propositionen kommer jag att närmare gå in på frågan, om hur kapitalförsörjningen kommer att utformas. Utformningen av kapitalförsörjningen är av mycket stor betydelse för företagen särskilt i de regionalpolitiskt prioriterade områdena. Jag har tidigare (avsnitt 7.2.1.2) nämnt att Stiftelsen verkar i de områden där behovet av riskfinansiering är som störst. Min bedömning är att destatliga finansieringsinsatserna bör inriktas på små och medelstora företag. Sedan slutet av 1970-lalethar staten av främst regionalpolitiska skäl på olika sätt stimulerattillkomsten av olika typer av regionala investmentbolag. Vissa av dessa bolaghar varit helslatliga, men de flesta har byggts upp med en kombination avstatligt och privat kapital. Syftet med det statliga stödet till regionalainvestmentbolag har varit att främja expansion av främst små och medelstoraföretag inom stödområdena dels genom att öka tillgången på riskvilligt kapital,dels genom att tillföra företagen kompetens i form av ledningskunnande. Lån till privata regionalainvestmentbolag infördes som regionalpolilisk stödform 1982. Villkoren fördessa lån har utformats så att bolagens likviditet i ett inledningsskede inteskall urholkas av betalningar av räntor och amorteringar. Som en kompensationför denna inledande subvention har staten erhållit del i bolagens eventuellavärdetillväxt. Ett tiotal privata regionala investmentbolag har erhållit sådanalån med sammanlagt nära 60 milj. kr. Därtill har privataregionala investmentbolag i flera fall skapats i regioner medstmkturförändringar dels av näringslivet, dels av stat och näringslivgemensamt. De regionalpolitiska insatserna har ofta skett i form av kapitaltillskottsom använts för atl teckna och betala aktier i investmentbolagen. Genom attstaten engagerat sig på detta sätt tillsammans med privata intressenter harinvestmentbolagen fått en kapitalbas som möjliggör en större uthållighet än somannars skulle vara fallet. Exempel på detta finns i bl. a. ,Bergslagen, Västerbollens och . Som jag tidigare nämnt kommer deförslag som lämnas i näringspolitiska propositionen ytterligare att stärkariskkapitalförsörjningen även i de regionalpolitiskt prioriterade regionerna. Jaganser att regionalpolitiskt stöd i form av lån till privata regionalainvestmentbolag bör kunna lämnas även i fortsättningen. 7.4 Stiftelsen Industricentra m.m. Mitt förslag: Deurspmngliga fömtsättningama för Stiftelsen Industricentras verksamhet finnsinte längre. Stiftelsen Industricentra skall därför avvecklas. De anläggningarsom stiftelsen äger och förvallar skall säljas. En del av de medel som frigörsvid en försäljning av anläggningama skall användas till utveckling avnäringslivet i de åtta kommuner där stiftelsens anläggningar är belägna. understödjer att den översyn somarbetsmarknadsdepartementet påbörjat om alternativa former för ägandet av StiftelsenIndustricentras lokaler genomförs. Enligt kommitténs mening bör de förslagdepartementet kan komma fram till föreläggas för prövning tillsammansmed kommitténs övriga förslag. mittenhar föreslagit att en affärskontaktförmedling skapas för att bl.a. Prop.1989/90:76 stärka näringslivet i . Verksamheten bör bedrivas isamarbete mellan offentliga organ och representanter för det privatanäringslivet eller närstående organisationen och vara riktad i första hand mot Stockholmsmarknaden. Remissinstanserna:Stiftelsen Industricentra anser att en översyn av dess verksamhet för att finnaaltemativa former för ägandet av fastigheterna är en felsyn. Stiftelsenförordar att verksamheten får fortsätta och all industricentraortema ävenfortsättningsvis bedöms som strategiska och får högsta regionalpolitiskaprioritet. Stiftelsen accepterar all nuvarande verksamhet ses över men medinriktning på alt den vidareutvecklas och ges vidgade arbetsuppgifter.Haparanda och kommuner betonar vikten av att stiftelsen får verkatill dess att 300 nya arbetstillfällen tillkommit. kommun anser detbl. a. väsentligt alt bidragsnivån till stiftelsen höjs. Länsstyrelseni stöder förslaget om att en organisation för affarsförmedlingm. m. bildas i . avstyrker detta förslag. Skälenför mitt förslag: bemyndigade (prop. 1973:50, InU 7, rskr.248) regeringen att avsätta 3 milj. kr. till en stiftelse med ändamål alt ägaoch förvalta industricenteranläggningar. Med stöd av bemyndigandet inrättaderegeringen samt fastställde stadgar för stiftelsen.Av stadgama framgår bl.a. att regeringen fattar beslut om stiftelsensupplösning och att stiftelsens tillgångar skall ställas till regeringensdisposition vid en eventuell upplösning av stiftelsen. StiftelsenIndustricentra har som ändamål att genom uppförande av industrilokaler ochkontorslokaler för uthyming stödja regionalpolitiskt högt prioriteraderegioner. Det skall ske dels genom att styra ny industrisysselsättning ochsysselsättning inom tjänstesektom till strategiskt viktiga orter i dessaområden, dels genom att skapa en god företagsmiljö med tillgång på allsidigservice för hyresföretagen i de industricentraanläggningar som har byggts upp. Föratt nå dessa mål har stiftelsen i uppgift atl planera, uppföra, äga, ochförvalta industricentraanläggningar, rekrytera hyresgäster till dessa samt iÖvrigt skapa goda fömtsättningar för verksamheten i anläggningama. Föratt underlätta stiftelsens rekrytering av hyresgäster har stiftelsen numeraockså möjlighet att hyra ut lokaler till företag från orten. Stiftelsensverksamhet bedrivs utan vinstsyfte. Hyran skall ligga på en nivå som motsvarar de kostnader företagen kan räkna med om de bygger egna lokaler med regionalpolitiskt stöd. Finansiering av anläggningarna har i huvudsak skett med maximalt lokaliseringbidrag och extra kapitaltill skott till stiftelsen. Bidraget och kapitaltillskotlet är sam manlagt av godkända investeringskostnader i stödområde A och i stödområde B. Stiftelsens kostnader för driften av anläggningama skall täckas av hyrorna. Regionalpolitiskt motiverade kostnader för stiftelsens 97 7 1989/90. I saml Nr 76 verksamhet i form avexempelvis kostnader för att rekrytera hyresgäster, tomma lokaler m. m. hardock läckts med särskilda bidrag. Industricentraanläggningarfinns nu uppförda på åtta orter. Ortema (inom parentes anges det år byggandetav anläggningama påbörjades), uppförd lokalyta, uthyrd yta, antal hyresgästersamt antal sysselsatta hos dessa framgår av följande sammanställning som avsersituationen . Ange (1980) Frånverksamhetens start har investerats sammanlagt 536 milj. kr. i anläggningama.Härav har 320 milj. kr. finansierats med lokaliseringbidrag elleravskrivningslån, 123 milj. kr. som tillskott av stiftelsekapital och 65 milj.kr. med lokaliseringslån/annuitetslån. Sedan Ijuli 1982 gäller att av investeringkostnadenskall finansieras på den öppna kreditmarknaden. Stiftelsenhar ett kansli i med ca 10 anställda. har vid skildatillfällen tagit ställning lill Stiftelsen Industricentras verksamhet. Vid sittsenaste beslut framhöll bl. a. att utbyggnaden avanläggningama skulle ske etappvis. I huvudsak skall befintliga resurserutnyttjas för verksamheten och en högre uthymingsgrad borde eftersträvas. Uthymingsgradenhar, trots ökade insatser för marknadsföring och en vidgning avrekryteringsbasen för hyresgäster, inte ökat. Del löpande driftunderskottetför verksamheten var /85 ca 11 milj. kr. Detta har ökat tillnära 21 milj. kr. Dessa underskott har täckts med statligabidrag och räntesubventioner. De direkta bidragen för att täcka kostnadema förlomma lokaler m. m. var /. och bidraget tillkanslikostnadema var .