prop · GD03110 · 1989-12-31 00:00:00 — räntordifferentiera schablonintäkten mellan investmentföretag och aktie- Prop.1989/90:110 fonder. En lämplig avvägning skulle innebära förinvestmenföretag och för aktiefonder. En annan möjlighet att eliminera skatten även påschablonintäkten är att dela ut reavinster upp till ett belopp motsvarandeschablonintäkten. Detta medför emellertid att avkastningen för den slutligeägaren reduceras genom att en del av reavinsterna på de indirekt ägda aktiernablir föremål för omedelbar utdelningsbeskattning hos honom. Om reavinstersvarande mot av aktievärdet delas ut "flyttas"förmögenhetsbeskattningen på till den slutlige ägaren genom att utdelningarbeskattas . Härigenom uppnås neutralitet i förhållande tilldirektägande. Möjligheten att lämna utdelning gäller som framgått inteför allemansfonder eller aktiesparfonder Ett sätt att uppnå neutralitet är attmöjlighet att lämna utdelning införs för fonderna. För aktiefondernas delskulle problemet enligt min mening få en lämplig lösning om förslaget atttillåta dessa att ombildas till aktiefonder genomförs. Som framgått harförslaget just remissbehandlats. Ett sludigt ställningstagande får därföranstå tills senare i ån Den principiella skattefriheten för investmentföretagoch aktiefonder gör vidare att det saknas motiv för att ge dessa möjlighettill survavsättning. De av mig föreslagna reglerna uppfyller på ett rimligtsätt de olika krav som bör ställas på beskattning av mellanhandenKedjebeskattningen är i princip eliminerad, mellanhanden har möjlighet tillskattefria omplaceringar av sitt aktieinnehav och reglerna ger i kombinationmed de regler som föreslagits beträffande beskattningen av fysiska personersaktieinnehav en rimlig balans vid behandlingen av direkt och indirektaktieägande. Reglerna är också relativt enkla. Priset för enkelheten ligger idet schablonmässiga inslaget. Förändringar av de förutsättningar somschablonen grundas på kan i princip aktualisera justeringar. Behovet av stabilaskatteregler gör emellertid att det först vid avsevärda förändringar börframstå som motiverat med sådana justeringar av de föreslagna procentsatserna. De föreslagna reglerna innebär - till skillnad frän vadfallet är för investmentföretagen - en skatteskärpning för aktiefonderna.Detta är en följd av att aktiefonderna enligt dagens skatteregler behandlasförmånligare än investmentföretagen bl. a. avseende reavinstbeskattningen aväldre aktien Med de nya reglerna skulle även aktiefonderna kunna sänkaskatten genom ökad utdelning. Relativt sett torde dock en enhetlig tillämpningav de föreslagna reglerna på såväl investmentföretag som aktiefonder innebäraen mer neutral skattemässig behandling av de två slagen av mellanhanden De nya reglerna om investnientföretags och aktiefondersbeskattning finns i 2 S 10 mom. 8.8.2 Banker och andra flnansiella institut Mitt förslag: Den nya modellen för beskattning av företagtillämpas generellt och omfattar även banker, fondkommissionsbolag, kreditaktiebolagoch finansbolag. Innehavet av fordringar och värdepap- per -lagret - skall värderas enligt generella får inte tas upp tilllägre värde än det lägsta av anskaffningsvärdet eller det verkliga värdet,lägsta värdets princip. I den mån en fordran är osäker t. ex. på grund av en s.k. länderrisk får detta beaktas inom ramen för denna regel. Rätt tillsurvavsättriing skall tillkomma även dessa företag. URF:s förslag:Överensstämmer med mitt med den skillnaden att URF föreslår en alternativvärderingsregel. Enligt denna fär de finansiella företagens fordringar päallmänheten exkl. utlåning till staten och kommuner tas av detsamlade anskaffningsvärdet. Remissinstanserna:Förslagets allmänna uppläggning bedöms genomgående positivt eller lämnas utanerinran. Den kritik som framförs gäller främst att de finansiella företagensbehov av reserveringar för risker inte beaktats tillräckligt. Förslaget ansesallvarligt missgynna företag inom den finansiella sektorn. Riksbankenifrågasätter dock detta. Bankinspektionen anser sig inte kunna bortse ifrånatt negativa effekter kan uppkomma för de finansiella företagen. Bland deönskemål om en längre gående nedskrivningsrätt som förs fram märks - attnedskrivning för potentiella, framtida förlustrisker bör få göras från detlägsta värdet för alla fordringar - att nedskrivning är motiverad -att nedskrivning frän lägsta värdet bör medges även för aktier och valutor- attäven s. k. off-balance-sheet-poster bör ingå i underlaget för en schablonmässignedskrivningsrätt. Vidare påpekas från de finansiella företagens sida attsurvunderlaget måste anpassas till de särskilda riskförhållanden som gällerinom den finansiella sektorn. K-surven uppfyller inte detta krav eftersomdessa företag har ett litet eget kapital. Bankinspektionen föreslår attavsättning skall få beräknas på ett underlag motsvarande kapitalbasen.Riksbanken pekar pä att utrymmet för bokslutsdispositioner generellt sett blirmindre för finansiella än icke-finansiella företag. Bakgrundentill mitt förslag: Reglerna i 14 § BFL om värdering av omsättningstillgångarär i huvudsak tillämpliga på de finansiella företagen. Det innebär att lägsta värdetsprincip gällen Lagret får inte tas upp till högre värde än som motsvarar detlägsta av anskaffningsvärdet och verkliga värdet. Bankernasinnehav av statsobligationer får dock enligt 4 kap. bankrörelselagen(1987:617) i vissa fall värderas över verkliga värdet, men inte överanskaffningsvärdet. Vidbeskattningen gäller inte de allmänna nedskrivningsreglerna (punkt 2 avanvisningarna till 41 S KL). I stället gäller att lager i form av aktier,obligationer, lånefordringar och liknande tillgångar - värdepapper - inte"får tas upp till lägre värde än vad som med hänsyn till risk för prisfallm. m. framstår som skäligt" (punkt 3 av anvisningarna till 41 S KL). RSV har utfärdat anvisningar för värdering av lager hosbanker och andra finansiella företag (RSV Dt 1984:23). För banker gäller att lånefordringar får skrivas ned medhögst av Har lånen bundits till en fast ränta finns alter- Prop. 1989/90:110 nativregler. Är bindningstiden högst får lånen tasupp till lägst marknadsvärdet. Är bindningstiden längre fär länen värderasenligt vad som gäller för obligationen Svenska obligationer fär lägst tas avantingen summa anskaffningsvärden eller summa marknadsvärden. Med obligationerjämställs bl. a. statsskuldväxlar, kapitalmarknadsreversen bankcertifikat ochförlagslän. Utländska obligationer och valutor får tas upp till lägst70 % av antingen summa anskaffningsvärden eller summa marknadsvärden.Nedskrivningar på fordringar hos utländska bankföretag och bankirer fär ske medhögst av beviljat belopp i utländsk valuta och med högst av beviljatbelopp i svensk valuta. Aktier i ett visst företag fär tas upp till summaanskaffningsvärden eller lägst av summa marknadsvärden. Övriga värdepapperfår tas upp till summa anskaffningsvärden eller lägst av summamarknadsvärden. För garantiförbindelser godtas en reservering om avutestående garantiförbindelsen Finansbolagen har i princip samma reserveringsmöjlighetersom bankerna. Under åberopande av att de anses ha en mer riskfylld verksamhethar de dock getts möjligheter till större nedskrivningar av sina lånefordringarän bankerna. Kontokortsfordringar får skrivas ned på utestående beloppoch övriga lånefordringar - inkl. factoring - får skrivas ned päbeviljat belopp. Lånefordringar som har säkerhet i fastighetsinteckning inom av uppskattat värde får skrivas ned . Värdepapper får tas upp tilllägst av antingen summa anskaffningsvärden eller summa marknadsvärden påbalansdagen. Fondkommissionsbolagen fär göra nedskrivningar med 4,5 %på beviljat belopp pä lånefordringar som uppkommit i samband medfondkommissio-närsverksamheten. Vidare får handelslager av aktier tas upp tilllägst anskaffningsvärdet eller av summa marknadsvärden pä balansdagen.För övriga värdepapper gäller samma regler som för finansbolagen. Av anvisningarna framgår att värderingen i räkenskapernabör godtas om denna inte leder till ett lägre sammanlagt värde på tillgångarnaän som svarar mot summan av de lägsta värden som följer av anvisningarna. Nedskrivningar av finansiella tillgångar förekommer ibankernas redovisning i form av tre olika värderegleringskonton; för utlåning,valuta och obligationer. Dessa är inte helt "rena" i den meningenatt de alltid kan jämställas med lagerreserven i ett icke-finansiellt företag.I viss utsträckning tycks även företagsekonomiskt motiverad nedskrivning ingå.En särskild oklarhet gäller i detta avseende värderegleringskontot förobligationer och statspappen Bankernas värderegleringskonton uppgår tillsammanlagt . i boksluten för . Detta ger - trots denämnda oklarheterna - ändå en ungefärlig bild av storieken på förekommandeskattekonsolidering. Förekomsten av värderegleringskonton ger bankerna storamöjligheter till resultatreglering. Detta har tidigare gett en förhållandevislåg effektiv skattebelastning. Genom vinstdelningskatten och - för -den särskilda vinstskatten har den bilden förändrats markant. Detta varhuvudskälet till Prop. 1989/90:110 att de finansiella företagen undantogsfrån den begränsning i rätten till lagernedskrivning som gjordes (prop. 1989/90:50, SkUlO, SFS 1989:1021). Däremot omfattas definansiella företagen av sänkningen av bolagsskatten (SFS 1989:1016). Finansbolag och fondkommissionsbolag har också godamöjligheter att reglera resultatet. Den effektiva skattebelastningen påföretagsnivå varierar dock beroende pä givna och mottagna koncernbidrag. I jämförelse med icke-finansiella företag utmärks definansiella företagen av att de har större delen av sina tillgångar placerademonetärt. Risker är knutna till kreditgivningen, såväl den inhemska somutlåningen till utlandet-s. Bankernas verksamhet innebär också ränterisker, kursriskeroch valutarisken Därutöver finns likviditetsrisker - bristandeomsättningsbarhet - och administrativa risken Även övriga finansiella företagär exponerade för en del av dessa risker beroende pä verksamhetens inriktning. Bankerna har ett lågt beskattat eget kapital. Däremot harde byggt upp stora obeskattade reserver genom avsättningar tillvärderegleringskonton. Dessa är ca fyra gånger så stora som detbeskattade egna kapitalet. Banker och liknande institut har att uppfyllasäkerhetskrav i form av kapi-taltäckningsreglen Mot krav på kapitaltäckning förolika slag av placeringar, differentierade efter risken, skall svara enkapitalbas. Intill utgjordes kapitalbasen dels av det egna kapitaletdefinierat som det beskattade egna kapitalet, dels av förlagslån ochobeskattade reserver. För bankaktiebolag utgörs det egna kapitalet av detbeskattade egna kapitalet. För sparbankerna betraktas de egna fonderna someget kapital. Föreningsbankernas medlemsinsatskapital och övrigt beskattateget kapital räknas som eget kapital. Genom lagstiftning har nya skärptakapitaltäckningsregler införts (prop. 1989/90:43, NU15, SFS 1989:1086-1096).De nya reglerna trädde i kraft och omfattar banker ochandra kreditinstitut. De nya skärpta kapitalkraven skall vara uppfyllda vidutgången av . Den nya lagstiftningen grundar sig pä förslag fränkapitaltäckningsgruppen (Ds 1988:70) som i sin tur går tillbaka pä ett förslagav den s. k. Baselkomniittén, ett samarbetsorgan för centralbankerna inom10-gruppen. Enligt de nya reglerna skall kapitalbasen vid varjetidpunkt utgöra av placeringarnas värde och renodlas till att uteslutandebestå av inbetalt kapital. Kapitalbasen skall bestå av primärt ochsupplementärt kapital. Det primära skall utgöra minst hälften av kapitalbasen. Till primärt kapital räknas beskattat eget kapital. Vidarefår av vär-deregleringskontona räknas till primärt kapital.Värderegleringskonton räknas med utan begränsning till det beskattade egnakapitalets storlek. För finansbolagen räknas av överavskrivningar påuthyrd egendom till primärt kapital. Till supplementärt kapital räknas förlagslån. Dessa måstelöpa på minst fem är föratt till nominellt belopp räknas in i kapitalbasen. andraskuldförbindelser med återstående löptid understigande fär tas upp till begränsat belopp enligt vissa närmare regienFörlagslånen får till- Prop. 1989/90:110 sammans inte överstiga hälften avprimärkapitalet. Bankinspektionen kan bestämma att ytterligare reserver/nyainstrument får räknas in i kapitalbasen. De nya reglerna innebär skärpningar jämfört med gällanderegler vad avser kapitaltäckningskravet. innebär de att kapitalbasenutvidgas. Skälen för mitt förslag: Det är angeläget att den nyamodellen för beskattning av företag, så långt möjligt, kan tillämpasgenerellt. Det innebär bl. a. att reglerna om avsättning tillskatteutjämningsreserv bör tillämpas för de finansiella företagen. Mitt förslag i denna del omfattar de företag som lyderunder kapitaltäckningsregler, dvs. banker, finansbolag, fondkommissionsbolagoch kreditaktiebolag. Hypoteksinstituten omfattas också av de nyakapitaltäckningsreg-lerna. KonungariketsSveriges stadshypo-tekskassa och hypoteksföreningarna tillhör den kategoriskattskyldiga som beskattas efter . De har möjlighet attgöra avdragsgilla avsättningar till reserv- eller säkerhetsfond upp till enviss nivå (2 S 8 mom. URF har inte tagit ställning till frågan om survskall tillämpas på de ifrågavarande instituten med hänvisning till den pågåendeöversynen av hy-potekslagstiftningen m. m. Betänkandet (SOU 1989:103) Hypoteksinstituteni framtiden har just remissbehandlats. Jag anser att den fortsatta beredningeni det lagstiftningsärendet bör avvaktas. Statens bostadsfinansieringsaktiebolag () har- liksomhypoteksinstituten - rätt till avdrag för avsättning till reservfond upp viss nivå. Frågan om framtida beskattning bör avgöras i samband medatt ställning tas till hypoteksinstitutens beskattning. Avdragsrätten för SBABbör därför tills vidare inte ändras. Med hänsyn härtill bör inte heller färätt till survavsättning. Jag föreslår att bankers m.fl. innehav av fordringar ochvärdepapper skall värderas enligt generella regler - punkt 2 av anvisningarnatill 24 S KL. Detta innebär att tillgångarna inte får tas upp till lägre värdeän det högsta värde som är tillåtet enligt BFL. I den mån en fordran är osäkert. ex. på grund av en s. k. länderrisk får detta beaktas inom ramen för dennaregel. I fråga om varulager i allmänhet föreslär URF enalternativ värderings-grund. Enligt denna får varulager tas upp till lägst 95 %av det samlade anskaffningsvärdet. Även i fråga om banker m. fl. föreslås enalternativ värderingsregel. Enligt denna får de finansiella företagensfordringar på allmänheten exkl. utlåning till staten och kommuner tas upp till99 % av det samlade anskaffningsvärdet. I posten utlåning till allmänheteningår all utlåning utom utlåning till andra finansinstitut. Vid behandlingen av värderingen av lager i allmänhet harjag godtagit en alternativ schablonvärdering dll av det samladeanskaffningsvärdet (avsnitt 8.3.1). Detta mindre avsteg ifrån den striktatillämpningen av lägsta värdets princip enligt BFL motiverades av hänsyn tillden praktiska tillämpningen. För de nu aktuella företagen är läget något annorlunda.Kreditinstituten torde ha skyldighet att alltid skriva ned värdet päindividuella fordringar som inte kan väntas inflyta med fullt belopp. Någonschablonmässig värdering Prop. 1989/90:110 eller kollektiv värdering bliralltså inte aktuell för dessa företag. Av det anförda följer att enschablonregel - som utgår ifrån anskaffningsvärdet - är obehövlig förkreditinstituten. Denna uppfattning bestyrks av vad som framkommit vidremissbehandlingen. Från de finansiella företagens sida framhålls ett särskiltreserveringsbehov för de risker som är förknippade med verksamheten. Enreserveringsmöjlighet bör - framhålls det - utgå från lägsta värdet. Enligtmin mening saknas det dock anledning att medge riskrelaterad nedskrivning förframtida - potentiella - risken dvs. vid sidan av det hänsynstagande till allaförekommande förlustrisker som följer av värderingen enligt lägsta värdetsprincip enligt BFL. Risktagandet bör i stället återspeglas i det egnakapitalets storlek. Kapitaltäckningsreglerna utgör därvid eft centraltstyrinstrument. Som framgått av min redogörelse för bakgrunden till mittförslag har nya kapitaltäckningsregler antagits. Mift nu framlagdaförslag föranleder att kapitaltäckningsreglerna behöver justeras. Jag avser attsenare i är återkomma med ett förslag om detta. Mitt förslag: 1 likhet med förslaget beträffandefinansiella företag slopas möjligheten för skadeförsäkringsföretag att byggaupp obeskattade värderegleringsreserven Avdragsrätten för avsättningar tillsåväl regleringsfond för trafikförsäkring som utjämningsfond slopas.Vär-deregleringsreserver återföras till beskattning vid övergången till det nyasystemet. Ennärmare granskning görs av grunderna för avsättning till säkerhetsfond för attfå klarhet om denna rymmer inslag av skattekonsolidering. Min avsikt är attskadeförsäkringsbolagen efter den företagna granskningen skall få möjlighettill survavsättningan Granskningen skall även omfatta konsekvenserna av enåterföring till beskattning av regleringsfond för trafikförsäkring ochutjämningsfond. URF:s förslag: Överensstämmer i stort sett med mitt. Remissinstanserna:Förslaget till ändrade regler bemöts positivt eller lämnas utan erinran. Dekritiska synpunkter som framförs gäller främst den övergångsvisa äterföringentill beskattning av regleringsfond för trafikförsäkring och utjämningsfond.Svenska försäkringsbolags riksförbund och framhåller att i fråga omömsesidiga bolag utjämningsfonden tillhör försäkringstagarna och är avsedda föratt reducera behovet av omedelbara premieförändringar vid resultatsvängningar iförsäkringsrörelsen. framhåller att den föreslagna avskattningen skulleinnebära en mycket stor påfrestning för dess konsolideringskapital. Folksampåtalar vidare att förslaget försämrar de ömsesidiga försäkringsbolagenskonkurrensmöjlighet. förutsätter att diskussioner med berördaförsäkringsbolag kommer till stånd. En möjlig lösning skulle vara attutjämningsfonden får överföras och Svenskaförsäkringsbolags Prop. 1989/90:110 riksförbund anser att en reserv grundad pådet egna kapitalet är otillräcklig för skadeförsäkringsbolagen. Inspektionenförordar att av säkerhetsreserven också får inga i underlaget för surv.RSV ifrågasätter om möjlighet till survavsättning alls bör medges med hänsyntill rätten till avsättning till säkerhetsreserv. förutsätter att genomsnittsmetoden liksom hitintills skall fåtillämpas på försäkringsföretagens lager av värdepapper i stället förFIFU-metoden. Bakgrunden till mitt förslag: Skadeförsäkringsföretagbeskattas för överskott av försäkringsrörelsen (2 S 6 mom. Det är alltsåfråga om en nettovinstbeskattning. Vid beräkning av överskottet värderaslagret i form av värdepapper m. m. enligt samma principer som för definansiella företagen (avsnitt 8.8.2). Det som skapar särskilda svårigheter vid vinstberäkningenär inte lagervärderingen utan de avsättningar till olika typer av fonder somgörs för att täcka förpliktelserna enligt försäkringsavtalen. Utgångspunktenför dessa avsättningar är den av försäkringsinspektionen fastställdanormalplanen. I normalplanen föreskrivs hur uppskattningar av förväntadeskadeutfall skall göras för de olika försäkringsområdena. Den slutgiltigaskaderegleringen kan i vissa fall göras läng tid efter skadans inträffande.Normalplanen innebär därför att hänsyn skall tas till utgiftsstegringar pågrund av lönehöjningar, inflation m. m. Bedömningen av utgiftsstegringarnasstorlek görs av respektive försäkringsbolag. Normalplanen syftar till attförsäkringsbolagen gör tillräckligt stora avsättningar så att förpliktelsernakan fullgöras. Summan av avsättningarna motsvarar vad som brukar kallasför försäkringstekniska skulden De försäkringstekniska skulderna utgörs avföljande posten Premiereserven är den del av premieinkomsterna vidbokslutet som hänför sig till kommande år och utgör värdet av företagetsansvarighet för kommande - ännu inte inträffade - försäkringsfall pä grund avlöpande försäk-ringan Ersättningsreserven utgör det beräknade värdet av ännuinte utbetalda försäkringsersättningar avseende redan inträffade skadorErsättningsreserven skall även täcka inträffade men ännu ej inrapporteradeskador. Skadebehandlingsreserven är reserveringen för deförvaltningskostnader, som skadorna i ersättningsreserven kan medföra. Härtill kommer reservering för tilldelad återbäring sominte förfallit till betalning, i den män sådan återbäring förekommer inomskadeförsäkring. Utöver dessa försäkringstekniskt motiverade avsättningarhar försäkringsföretagen möjligheter att göra andra reserveringar medskattemässig verkan. Svårigheter att förutse kostnaderna för förväntatskadeutfall har lett dll att försäkringsföretagen har fått extrareserveringsmöjligheter genom säkerhetsreserven. Den utgör ett komplement tillde försäkringstekniska skulderna och syftar också till att utjämna ettskadeförsäkringsföretags stora resultatvariationer frän år till ån Maximala avsättningar till säkerhetsreserven enligtnormalplanen beräknas genom att premieinkomsten för egen räkning inom de olikaverksam- hetsgrenarnamultipliceras med vissa fastställda procentsatsen ligger Prop.1989/90:110 denna procentsats för flera av de viktigaste försäkringsgrenarna på . .,;. För pä återförsäkringskontrakt liggerprocentsatsen på . Det finns vissa återförsäkringskontrakt där procentsatsen kan uppgå till 1 . Maximal avsättning till säkerhetsreserven torde, enligt försäk ringsinspektionens bedömning, ofta innebära att ett bolag kan ha tvä svåra i förlustår i följd och fortfarande fullgöra sina förpliktelser mot försäkringsta garna. Avsättning till utjämningsfonden är en annan reserveringmed skattemässig verkan. Den kan utnyttjas för att utjämna resultatet mellangoda och dåliga år. Avsättning får göras endast när det uppstått en vinst päsjälva försäkringsrörelsen. Vinsten skall beräknas på ett särskilt och fränredovisningsmässig synpunkt främmande sätt. Den största skillnaden jämfört medden normala vinstberäkningen är det mycket försiktiga antagandet om en förräntningpä pä de försäkringstekniska skulderna. Fonden fär tas i anspråk endastför att täcka förluster pä försäkringsrörelsen. Utjämningsfonderna uppgicktillsammanlagt ca . vid utgången av . Avsättning till regleringsfond för trafikförsäkring ärobligatorisk. Avsätt ning och ianspråktagande regleras i trafikförsäkringsförordningen (1976:359). Regleringsfonden får användas endast för att täcka förluster inom trafikförsäkring. Regleringsfonderna uppgick till sammanlagt ca 1,4 miljarder kn vid utgången av . Värderegleringsreserven är skillnaden mellanplaceringstillgångarnas bokförda värde enligt lägsta värdets princip ochutnyttjat lägsta skattemässiga värde enligt RSV:s anvisningan De sammanlagdaavsättningarna uppgick vid utgången av till ca . Säkerhetsreserven bör inte innehålla någraskattekonsoliderande moment. Förutsättningen är dock attförsäkringsinspektionens normalplan fortlöpande revideras och anpassas tillden faktiska skadeutvecklingen. Vidare kan hävdas att vid maximal avsättningtill säkerhetsreserven är utjämningsfonden att betrakta som en skattemässigkonsolidering. Fonden får dock användas bara för täckande av förlust pä självaförsäkringsrörelsen. Det finns en viss dubblering av möjligheterna tillreserveringan Avsättning kan göras till regleringsfond för trafikförsäkringoch vidare kan av trafikförsäkringspremierna avsättas tillsäkerhetsreserven. Reglerna för avsättningar och ianspråktagande är dock avtvingande natun Det är således inte någon skattemässig konsolidering i vanligbemärkelse. Avsättning till säkerhetsreserven har markant ökat underperioden 1983- 1986. Sammanlagt uppgick säkerhetsreserverna till ca 12,5 miljarder kn vid utgången av . Försäkringsföretagen har likväl endast utnyttjat av luaximal avsättning till säkerhetsreserven. ringsföretagen har i princip haft möjligheter att fullt utreglera sina resultat. Försäkringsföretag i aktiebolagsform får dock iblandskatta fram ett resultat som motsvarar utdelningarna.