prop · GD0362 · 1989-12-31 00:00:00 — Den försäkrade skall själv få avgöra om möjlighetenatt få merkostnadema för arbelsresan täckta skall utnyttjas som altemativ tillsjukpenning. Merkostnadsersättningen skall vara skattefri. Beredningens förslag:Överensstämmer med mitt, dock med den skillnaden att beredningen föreslår attden försäkrades merkostnader för resor till och från arbetet skall ersättas sålänge merkostnadema inte framstår som uppenbart orimliga. Remissinstanserna:Samtliga remissinstanser som yttrat sig är positiva till förslaget. RFV anserdock all den försäkrade inte själv skall kunna välja mellan arbete ochsjukpenning. I stället bör det ankomma på att utreda vem somkan arbeta om resefrågan kan lösas. RFV anser att del i sådana fall dåsamhället går in och betalar merkostnaderna för arbetsresor kan starkt ifrågasättasom arbetsförmågan skall anses nedsatt i sådan omfattning som fömtsätts för rätttill sjukpenning. Tidpunkten för en återgång i arbete måste givetvis bestämmasi samråd med behandlande läkare.SACO/SR anser att de regler om maximalersättning som funnits i försöksverksamheten också bör gälla i en permanentlagstiftning. Skälenför mitt förslag: har med stöd av lagen Prop. 1989/90:62 (1985:1002)om försöksverksamhet inom sjukförsäkringsområdet en för- Bilaga 1 söksverksamhetbedrivits med ersättning från sjukförsäkringen för memt-gifter för resor tilloch från arbetet. Syftet med försöksverksamheten har varit att underlätta ensnabbare återgång i arbete genom att i de fall den försäkrades hälsotillståndinte hindrar honom från att utföra sina arbetsuppgifter men väl från attutnyttja del färdsätt han normalt använder erbjuda honom ersättning förmerkostnader för resor till och från arbetsplatsen som altemativ till att stannahemma med sjukpenning. Samhällets kostnader förväntades också bli lägre medresekostnadsersättning än med sjukpenning. Försöksverksamhetmed ersättning för merkostnader för arbetsresor i samband med sjukdom som altemativtill sjukpenning inleddes i fem försäkringskassor men utvidgades från den 1juli 1987 till att gälla hela landet. 1reglema för försöksverksamheten finns en begränsning så att ersättningen för merkostnademainte får överstiga den sjukpenning som den försäkrade annars skulle ha fått församma tid. Denna begränsning har för något fåtal personer med låg sjukpenninggmndandeinkomst (SGI) och lång resväg medfört att ersättning som motsvarar merkostnademainte har kunnat utges. Rehabiliteringsberedningen har föreslagit att ersättningför merkostnader för resor skall kunna utges som altemativ till sjukpenning om merkostnademainte framstår som uppenbart orimliga. 1likhet med beredningen anser jag att den begränsning som finns iförsöksverksamhetens ersättningsregler är alltför sträng. Det är enligt minmening inte lämpligt att möjligheten att vidta en rehabiliteringsåtgärd som bedömtssom lämplig inte skall kunna förverkligas med hänvisning till att denförsäkrades SGI är alltför låg. Jag vill emellertid inte förorda den lösningsom rehabiliteringsberedningen har föreslagit. Beredningens förslag skulleenligt min mening kunna medföra betydande tillämpningssvå-righeler ochadministrativt merarbete. 1 stället förordar jag att merkosl-nadsersältningskall kunna utges med högst ett belopp som per dag motsvarar det högsta beloppsom för hade kunnat utges som sjukpenning enligt AFL. Liksomrehabilileringsberedningen anser jag vidare att det även fortsättningsvis börvara en uppgift för den försäkrade att avgöra om altemativet med ersättning förmerkostnad för arbetsresa skall utnyttjas i stället för sjukpenning. Jagvill också understryka att ersättning för merkostnader som altemativ tillsjukpenning till sin karaktär är en ersättning som är avsedd all utges . Det är en uppgift för att pröva när fömtsättningamaför denna ersättning upphör. Förevarandeersättning är en kostnadsersättning. Den bör därför vara skattefri. Jag har idenna fråga samrått med chefen för . Av samma skäl borersättningen inte läggas lill gmnd för beräkning av ATP. Försöksverksamhetenhar bekräftat att ersättning för merkostnader för arbetsresa i många fall kan medverka till att en sjukperiod blir kortare än 21 vad som skulle ha blivitfallet om sjukpenning hade utgetts. Någon beräkning av hur stor denna effekthar varit har dock inte gjorts i utvärderingen av försöket. Däremot harbekräftats att kostnaderna för sjukförsäkringen har minskat som en följd av attreseersättningen har understigit vad som annars skulle ha utgetts isjukpenning. Omräknat till riksnivå kan kostnadsminskningen beräknas till ca 7milj. Denna beräkning lär påverkas endast marginellt genom den iförhållande till försöksverksamheten generösare begränsningsregel som jagförordar, eftersom enbart något fåtal fall inte har kunnat få ersättning på gmndav låg SGI. I ekonomiskt hänseende bör hänsyn också las till detproduktionsvärde som erhålls genom atl den som får merkostnadsersältning istället för sjukpenning kan ulföra sitt ordinarie arbete. Mitt förslag föranlederändring i AFL, LAF och 19 § kommunalskattelagen (1928:370). Jag föreslårbeträffande AFL att bestämmelsen införs genom en ny paragraf, 3 kap. 7 a §. I LAFbör i en ny paragraf, 3 kap. 5 d §, en hänvisning göras till det föreslagna lagmmmeti AFL. Till klargörande av att havandeskapspenningen inte berörs av reformenföreslås en komplettering i 3 kap. 9 a § AFL. Ändringarna bör träda i kraftden . Förslaget avseende LAF fåråterverkningar beträffande lagen (1977:265) om statligt personskadeskydd (LSP). 1989/90:62 Bilaga1 Min bedömning:Arbetslinjen inom socialförsäkringen bör betonas ytterligare. Ett sätt att göradetta är att förbättra det instmment som systemet med s. k. vilandeförtidspension utgör i rehabiliteringsprocessen. Vissa regeländringar bördärför komma till stånd i fråga om möjligheterna att tillämpa ett förenklatförfarande vid ansökan om förtidspension. Skälen till min bedömning:Enligt huvudregeln i 16 kap. AFL skall den som önskar förtidspension ansökadärom i enlighet med vad regeringen förordnar. Föreskrifter omansökningsförfarandet har meddelats i kungörelsen (1962:394) med vissabestämmelser rörande ansökan om pension enligt lagen om allmän försäkring, m. m.Enligt bemyndigande i kungörelsen kan RFV meddela de föreskrifter som behövsför tillämpningen av kungörelsen. I fråga om förtidspensioneller sjukbidrag gäller alt den allmänna kan tillerkänna denförsäkrade sådan förmån även utan ansökan, nämligen i de fall då denförsäkrade erhåller sjukpenning eller vissa andra förmåner. Försäkringskassankan vidare, utan att ansökan görs, förlänga den tid under vilken sjukbidragfår utges. 1 övriga fall måste denförsäkrade ansöka för att få förtidspension eller sjukbidrag, i den månregeringen inte meddelat avvikande föreskrifter. 1 den nämnda kungörelsenföreskrivs bl.a., alt det i samband med en ansökan om förtidspension som gmndaspå nedsatt arbetsförmåga skall företesell läkamllåtande om den försäkrades hälsotillstånd. Från detta Prop.1989/90:62 krav kan undantag göras om särskilda skäl talar för det. Ett sådantundan- Bilaga 1 tag har gjorts genom RFV:s kungörelse (RFFS 1982:24) omförenklat ansökningsförfarande i vissa fall för erhållande av förtidspensionoch sjukbidrag. Sådana situationer som omfattas av verkets kungörelse bmkarkallas "vilande förtidspension". Det förenklade förfarandet tillämpaspå en försäkrad som tidigare haft förtidspension men fått denna indragen ellerminskad på gmnd av att han har börjat förvärvsarbeta. Om vissa fömtsättningar iövrigt är uppfyllda behövs i sådant fall inte något läkamllåtande om denförsäkrades hälsotillstånd. Omen förtidspension eller ett sjukbidrag som utgetts enligt bestämmelserna i dragils in eller minskats på gmnd av att den försäkrade har börjatförvärvsarbeta, kan han senare - om förvärvsarbetet upphör -återfå pensionengenom ett förenklat ansökningsförfarande och utan att ett nytt läkamllåtandebehöver företes. En fömtsättning för detta är dock alt ansökningen görs från den tidpunkt då pensionen drogs in eller minskades. Dessutom krävsatt ansökningen avser pension av högst motsvarande grad och beräknad på gmndvalav samma poängtal som gällde för den pension som den försäkrade uppbar vidtidpunkten för indragningen eller minskningen. Bestämmelsema om det förenklade an-sökningsförfarandelfinns i RFV:s nyssnämnda kungörelse . Syftetmed det förenklade ansökningsförfarandet är att stimulera personer medförtidspension eller sjukbidrag att göra arbetsförsök som ett led i enrehabilitering. Om försöket måste avbrytas kan den försäkrade tack vare detförenklade förfarandet snabbt återfå sin förtidspension. Han riskerar såledesinte att stå utan försörjning. Chefenför kommer senare denna dag att föreslå allmöjligheter skapas för arbetsgivare som anställer en person som harvarit förtidspensionerad att få lönebidrag som kompenserar denförtidspensionerades nedsatta arbetsförmåga. Detta anser jag vara en viktigåtgärd för alt betona vad som kallals arbetslinjen inom socialförsäkringen.Genom åtgärden kan också utbudet av arbetskraft öka i och med att denarbetsförmåga som den förtidspensionerade ofta har kvar kan komma tillanvändning i produktivt arbete. Detär mot denna bakgmnd särskilt angeläget att förbättra det instmment somsystemet med vilande förtidspension utgör i rehabiliteringsprocessen. Ett sättatt uppnå detta är alt föriänga den tid under vilken del förenkladeansökningsförfarandet skall kunna tillämpas; gäller att dettaskall kunna tillämpas räknat fr.o.m. den lidpunkt då pensionendrogs in eller minskades. Enligt min uppfattning bör det förenklade förfarandetgälla från sagda tidpunkt. Jagavser att förelägga regeringen förslag till förordningsbestämmdser med dettainnehåll. 9Försäkringsskydd vid arbetsprövning och arbetsträning 1989/90:62 Bilaga 1 Min bedömning: Densom deltar i arbetsmarknadsutbildning eller är inskriven vidarbetsmarknadsinstitut eller genomgår arbetsprövning eller arbetsträning, somhar godkänts av en allmän försäkringskassa, bör ha samma arbetsskadeskydd somden som förvärvsarbetar. Beredningensförslag: Överesslämmer med min bedömning. Remissinstanserna:Ingen av remissinstansema har haft något att erinra mot förslaget. Skälen för min bedömning:Av 1 kap. 1 § första stycket lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring (LAF)framgår att den som förvärvsarbetar i verksamhet i är försäkrad enligtlagen. 1 andra stycket samma lagmm föreskrivs att försäkringen även skall gälladen som genomgår utbildning i den mån utbildningen är förenad med särskild riskför arbetsskada. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer fårmeddela föreskrifter i detta avseende. Sådana föreskrifter har getts i förordningen(1977:284) om arbetsskadeförsäkring och statligt personskadeskydd. I nämndaförordning anges bl. a. att den som deltar i arbetsmarknadsutbildning, ärinskriven vid eller genomgår arbetsprövning eller arbetsträning, som hargodkänts av allmän försäkringskassa, omfattas av arbelsskadeförsäkringen underde moment i utbildningen då han utför arbete som stämmer överens med eller tillsin art liknar sådant som vanligen utförs vid förvärvsarbete. Detta innebär t.ex. alt arbetsskadeförsäkringen inte gäller vid resor till och frånarbetsplats där arbetsträningen sker, under raster eller vid teoretiska momenti utbildningen. Genom bestämmelser som () utfärdat (AMSFS1979:7) får dock deltagare i arbetsmarknadsutbildning och inskrivna vid arbetsmarknadsinstitutsamma ersättning som anställda och omfattas helt av arbetsskadeförsäkringen.Den som arbelsprövas eller tränas på en arbetsplats där han inte är anställdoch som inte är inskriven vid ett har dock den tidigare angivnabegränsningen i sitt försäkringsskydd. En gmndläggande principför rätt till försäkringsskyddet enligt LAF är att utbildningen är förenad medsärskild risk för arbetsskada. Så anses vara fallet främst i fråga omutbildning med praktisk inriktning. De utbildningar jag redogjort för hörtill denna kategori. Enligt min uppfattning företer de nämnda utbildningarnastora likheter med förvärvsarbete. Den utbildning, prövning eller träning sombedrivs sker regelmässigt under förhållanden som inte nämnvärt avviker fråndem som gäller i förvärvslivet i övrigl. Riskema för arbetsskada är således ihuvudsak likartade. Den som omfattas av dessa utbildningsformer är främst personersom har en anknytning till arbetsmarknaden. Jag anser del därför vara rimligtatt de har samma försäkringsskydd som gäller för arbetsmarknaden i övrigt.Skyddet bör därför inte begränsas till vissa moment i utbildningen. Skyddetbör vidare gälla vid färd till och från utbildningsstället. Jag avser attföreslå regeringen förordningsbestämmelser med detta innehåll. 10 Upprättade lagförslag Prop. Bilaga 1 Ienlighet med vad jag nu har anfört har inom upprättatsförslag lill 1. lagom försöksverksamhet med särskild beräkning av sjukpen ning vid arbetsgivarinträde, 2. lag om ändring i lagen (1962:381) om allmänförsäkring, 3. lag om ändring i lagen (1976:380) om arbelsskadeförsäkring, 4. lag om ändring i lagen (1977:265) om statligtpersonskadeskydd, 5. lag om ändring i lagen (1989:225) om ersättningtill smittbärare, 6. lagom ändring i kommunalskaltdagen (1928:370). Lagförslaget under 6 har upprättats i samråd med chefen för finansde partementet. Detta lagförslag faller vidare inom lagrådets granskningsom råde. Förslaget är emellertid av sådan beskaffenhet att jag anser att lagrå dets hörande skulle vara utan betydelse. Förslagenbör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 1.1. 11.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1962:381) om allmänförsäkring Ersättningenligt denna paragraf kan utges som ett alternativ till sjukpenning. Detinnebär atl fömtsättningama för rätt till sjukpenning måste vara uppfyllda äveni fråga om ersättning enligt detta lagmm. Avlagförslaget framgår att ersättningen syftar till all underlätta återgång tillarbetet i anslutning till ett sjukdomsfall. Som har framhållits i den allmännamotiveringen (avsnitt 7) innebär detta att förevarande ersättning är avsedd attutges endast när en försäkrad mer tillfälligt på gmnd av sjukdom är förhindradatt la sig till arbetsplatsen på vanligt sätt. Om fråga är om bestående ellerlångvariga nedsättningar i funktionsförmågan skall inte ersättning utges enligtdenna paragraf Det bör sålunda endast undantagsvis komma i fråga att utgeersättning i Ersättning bör inte heller utges om den försäkradeär berättigad till andra former av stöd med anledning av nedsättningen ifunktionsförmågan, såsom bilstöd till handikappade eller . Ersättningför memtgifter för resor till och från arbetet utges i stället för sjukpenning. Detta medför att sjukpenning inte kan utges för den lid som memtgiftsersättningen avser. Något hinder finns emellertid inte mot att utge partiell sjukpenning, l.ex. för den del av för vilken merkost nadsersältning för resa inte utges. Om den försäkrade t.ex. arbetar , och därvid är berättigad till ersättning för sina 25 memtgifter för resor,kan sjukpenning utges med tre fjärdedelar av hel Prop. 1989/90:62 sjukpenning för resterande del av . Ersättningkan utges för den försäkrades memtgifter för resor. Från ersättningen skallföljaktligen frånräknas de kostnader som den försäkrade normalt har för sinaresor. Om han t. ex. regelmässigt använder egen bil är det de kostnader som hanskulle ha haft för detta färdsätt som skall avräknas. Paragrafenstredje stycke innehåller en begränsningsregel. Ersättningen för memtgifter fårper dag beräknas högst till ett belopp som svarar mot det s.k. sjukpenningtakelper dag, dvs. Del förhållandet all partiell sjukpenningutges för en annan del av påverkar inte maximibeloppets storlek. Avlagmmmets fjärde stycke framgår alt sjukpenning får bytas ut mot ersättning förmemtgifter för resor till och från arbelet endast med den försäkrades samtycke. 11.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1976:380) omarbetsskadeförsäkring Hänvisningentill 3 kap. 7 a § AFL innebär att ersättning för memtgifter för resor till ochfrån arbetet skall kunna träda i stället för arbetsskadesjukpenning. Även denbegränsningsregel som finns i sagda lagmm skall tillämpas. Ersättningen för memtgifterfår sålunda även när det gäller arbetsskadeförsäkringen bestämmas högst lillett belopp som svarar mot det s.k. sjukpenningtaket enligt lagen om allmänförsäkring, dvs. per dag för . Medhänvisning lill vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslårriksdagen dels att anta förslagen till 1. lagom försöksverksamhet med särskild beräkning av sjukpen ning vid arbetsgivarinträde, 2. lag om ändring i lagen (1962:381) om allmänförsäkring, 3. lagom ändring i lagen (1976:380) omarbetsskadeförsäkring, 4. lag om ändring i lagen (1977:265) om statligtpersonskadeskydd, 5. lag om ändring i lagen (1989:225) om ersättningtill smittbärare, 6. lag om ändring i kommunalskattelagen( 1928:370), delsatt 7. godkänna atl från anslaget D 1. och inkomsttiteln 1221Sjukförsäkringsavgift, netto 500 milj. kr. 1989/90:62 disponerasför försäkringskassomas kostnader för köp av rehabilile- Bilaga 1 ringstjänster(avsnitt 2) och 10 milj. kr. för betalning av rehabiliteringsinsatser isamband med försöksverksamhet vid två försäkringskassor för effektivarerehabilitering (avsnitt 3). Vidare hemställer jag att regeringen berederriksdagen tillfälle alt ta del av vad jag har anfört om 8. försäkringskassomas styrelsers ochsocialförsäkringsnämndernas medverkan vid köp av yrkesinriktade rehabiliteringsljänster(avsnitt 2), 9. klarläggande av orsakema lill den ökandekorttidsfrånvaron och översynen av försäkringskassomas kontrollverksamhet(avsnitt 4), 10. förenklad ansökan om förtidspension ellersjukbidrag (avsnitt 8) samt 11. försäkringsskydd vid arbetsprövning och arbetsträning(avsnitt 9). 1 Förslag till Prop. Lag om försöksverksamhet med särskild beräkning av sjukpenningvid arbetsgivarinträde 1 § Regeringen eller den myndighet som regeringenbestämmer får enligt denna lag meddela föreskrifter om försöksverksamhet medsärskild beräkning av sjukpenning enligt lagen (1962:381) om allmänförsäkring, lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring och lagen (1977:265) omstafligt personskadeskydd. 2 § Föreskriftema skall avse särskilt angivnaarbetsgivare och arbetstagare som är bundna av kollektivavtal som avses i 3kap. 16§ tredje stycket lagen (1962:381) om allmän försäkring. Föreskriftemafår gälla längst till utgången av . 3 §Med avvikelse från 3 kap. 4 och 10 - 10 b §§ lagen (1962:381) om allmän försäkring samt 3 kap. 5 - 5 c §§ lagen (1976:380) om arbelsskade försäkring får det, för den dag då anmälan om sjukdomsfallet gjordes och de följande 13 dagama i sjukperioden, föreskrivas 1. att sjukpenningen skall beräknas på den lön somskulle ha betalats ul om den försäkrade hade arbetat han varitfrånvarande på gmnd av sjukdom; en sådan beräkning får dock inte gmndas på dendel av lönen som för år räknat överstiger basbeloppet enligt1 kap. 6 § lagen om allmän försäkring, 2. att sjukpenningen, till den del den gmndar sig påinkomst av anställning från en annan arbetsgivare eller på inkomst av annalförvärvsarbete, skall utges till den försäkrade, om sjukpenningen överstigerdet enligt 1 beräknade sjukpenningbdoppel. 4 §Föreskrifter som meddelas enligt denna lag får tillämpas endast om en skriftlig överenskommelse gäller mellan den ifrågavarande arbetsgiva ren och den allmänna om samarbete beträffande utbe talning av sjukpenning och andra därmed sammanhängande frågor. Regeringeneller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifterom sådana överenskommelser. Dennalag träder i kraft den och gäller till utgången av . Lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring . Härigenomtoreskrivs i fråga om lagen (1962:381) om allmän försäkring' delsatt 3 kap. 7, 9 och 9 a §§ skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skallinföras en ny paragraf, 3 kap. 7 a §, av följande lydelse. Prop.1989/90:62 Bilaga 1:1 Sjukpenning utgår vid sjukdom, som förorsakar nedsättning av arbetsförmågan med minsl hälften. Såsom sjukdom anses jämväl sådant tillstånd av nedsatt arbetsförmåga, som förorsakats av sjukdom för vilken sjukpenning utgivits och som alltjämt kvarstår efter sjukdomens upphörande. Vid fullständig nedsättning av arbetsförmågan utgives hel sjukpenning. I annat fall utgår halv sjukpenning. Sjukpenningutges vid sjukdom som sätter ned den försäkrades arbetsförmåga med minst enftärde-del.Med sjukdom jämställs ett tillstånd av nedsatt arbetsförmåga, som orsakats avsjukdom för vilken sjukpenning utgetts och som fortfarande kvarstår efter detatt sjukdomen upphört. Saknarden försäkrade arbetsförmåga utges hel sjukpenning. Om arbetsförmågan intesaknas helt men är nedsatt med minst tre ftärdeddar utges treftärdedds sjukpenning.År arbetsförmågan nedsatt i mindre grad men med minst hälften utges halvsjukpenning. 1 annat fall utges enftärdedds sjukpenning. Allmän försäkringskassa må, när skäl äro därtid, påfordra att nedsättning av arbetsförmågan styrkes genom intyg av läkare. Försäkringskassanfår när det finns skäl tdl det kräva alt läkarintyg ges inför att styrkanedsättning av arbetsförmågan. Föratt underlätta återgång tdl arbete i anslutning tid ett sjukdomsfallfår istället för den sjukpenning som annars skulle ha utgetts enligt 7 § andrastycket ersättning utges för den försäkrades merutgifter för resor tid och frånarbetet. Merutgifternaskall ha uppkommit på grund av att den försäkrades hälsotillstånd intetillåter honom att utnyttja det fördsätt som han nor-mah använder för .sådanaresor. Ersättning för dag fårutges med högst ett belopp som svarar mot hel sjukpenning beräknad enligt 4§ förstastycket på en sjukpenninggrundande inkomst som uppgår tid sju och en halvgånger basbeloppet. Ersättning enligt dennaparagraf får utges endast med den försäkrades samtycke. 1989/90:62 Bilaga1:1 En försäkrad kvinna harrätt till havandeskapspenning, om havandeskap har satt ned hennes förmåga attutfara uppgifterna i sitt förvärvsarbete med minsl häljten och hon inte kanomplaceras till annat mindre ansträngande arbete enligt bestämmelserna i 12 § lagen(1978:410) om rätt till ledighet för vård av bam, m.m. En försäkrad kvinna harrätt till havandeskapspenning, om havandeskap har salt ned hennes förmåga attutföra uppgiftema i sitt förvärvsarbete med minst en ftärdedd och hon inte kanomplaceras till annat mindre ansträngande arbete enligt bestämmelsema i 12 §lagen (1978:410) om rätt till ledighet för vård av barn, m. m. Enkvinna har även rätt till havandeskapspenning om hon inte får sysselsättas isitt förvärvsarbete på gmnd av en föreskrift om förbud mot arbete underhavandeskap, som har meddelats med stöd av 3 kap. 16 § arbetsmiljölagen(1977:1160), och hon inte kan omplaceras till annat arbete enligtbestämmelserna i 12§ lagen om rätt till ledighet för vård av bam, m.m. Havandeskapspenningutges i fall som avses i första stycket för som nedsättningen består,dock tidigast från och med den sextionde dagen före den beräknade tidpunktenför barnets födelse, och i fall som avses i andra stycket för somförbudet gäller. Havandeskapspenning utges längst till och med den elfte dagenföre den beräknade tidpunkten för barnets födelse. Havandeskapspenningutges med belopp som motsvarar kvinnans sjukpenning enligt 4§. Enkvinna som önskar erhålla havandeskapspenning skall göra ansökan därom. Denallmänna får påfordra att kvinnan till stöd för sin rätt tillhavandeskapspenning inger utlåtande av sin arbetsgivare samt läkamllåtande. I beslutet om havandeskapspenningskall anges ersättning kan utges. Vad i lag eller annanförfattning föreskrivs om sjukpenning gäller i fråga om havandeskapspenning medundantag av bestämmelserna om karenslid i 11 §. Havandeskapspenning utges intei den mån kvin- Vad i lag eller annanförfattning föreskrivs om sjukpenning gäller i fråga om havandeskapspenning medundanlag av bestämmelserna om ersättning för merutgifter i 7a§ och om karenstidi 11 §. Senaste lyddse 1985:83. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Prop. Bilaga1:1 nan uppbär sjukpen- skapspenning utges inte i den mån Dennalag träder i kraft .