prop · GD0377 · 1989-12-31 00:00:00 — Utredningens uppfattning att de gällandereglema inte bör ändras på denna punkt har godtagits av så gott som allaremissinstanser. Inteheller jag anser att det föreligger skäl att ändra den gällande ordningen pådenna punkt. Som framhållits från flera håll kan frågan dock givelvis komma iett annal läge om det införs ell registerpantsyslem i fråga om byggnader påannans mark (jfr betänkandet, SOU 1984:22, Panträtt i registreradnyttjanderätt). Vadgäller frågan om fel i byggnad på annans mark kan allmänt sägas att de reglerom fel i fastighet som jag har föreslagit i det föregående nära anknyter tillde köprättsliga reglema. Det finns dock vissa skillnader mellan reglema. Enviktig skillnad är regeln att köparens undersökningsplikt allmänt sett inte harsamma centrala betydelse för säljarens felansvar enligt köplagen som för hansfelansvar enligt jordabalken. En annan viktig skillnad föreligger i fråga omden tidpunkt då säljarens ansvar för ett faktiskt fel preskriberas. Enligtköplagen preskriberas delta ansvar i princip efter det all varan har mottagits(se 32 § andra stycket förslaget till ny köplag). Enligt de nya regler ijordabalken somjag har föreslagit (se avsnitt 2.3.4) sker preskriptioni princip efler del att köparen tillträdde fastigheten eller, omsäljaren är en näringsidkare och köparen en konsument, eftertillträdet. Reglema i jordabalken innebär vidare all köparen i princip måsteväcka talan om hävning från det tillträdet skedde, om han vill hävaköpet på gmnd av ett fel. Enligt köplagen kan hävning ske inom den tvåårigapreskriptionstiden. Köpav byggnad på ofri gmnd har liksom köp av fast egendom en starkt individuell prägel. 1 varje fall om ett köp gäller en byggnad som har något ekonomiskt värde att tala om torde det i praktiken knappast komma i fråga att köparen genomför köpet utan atl först undersöka byggnaden. Av del anförda framgår altköparens undersökningsplikt är av central Prop. 1989/90:77 betydelse när detgäller säljarens ansvar för fel i en byggnad på annans mark. Jag delar av deltaskäl utredningens och remissinstansemas uppfattning att jordabalkens regler omfaktiska fel passar bättre än köplagens felregler, när det är fråga om fel i ensåld byggnad. Jag delar också uppfattningen att säljarens ansvar för fel i enbyggnad bör preskriberas vare sig byggnaden är tillbehörlill en fastighet eller ej. De preskriptionsregler i jordabalken som jagtidigare har föreslagit bör därför gälla också vid fel i byggnad på annansmark. Denna ordning har den fördelen från konsumentskyddssynpunkt atl ennäringsidkare som säljer en byggnad på annans mark till en konsument får etttioårigt ansvar för fel i byggnaden. Ansvarsliden enligt köplagen är endast tvåår. Av stort intresse ur konsumentskyddssynpunkt är också all fdreglema iköplagen är dispositiva medan, enligt vad jag tidigare föreslagit (se avsnitt2.3.6), felreglerna i jordabalken i princip skall vara tvingande i sådana falldå en näringsidkare i sin yrkesmässiga verksamhet har såll en fastighet till enkonsument huvudsakligen för enskilt ändamål. Påföljdenhävning får särskilt ingripande betydelse, när det är fråga om byggnader. Dettagäller givetvis vare sig byggnaden är fast eller lös egendom. Talan om hävningpå gmnd av fel i byggnad på annans mark bör därför, som utredningen harföreslagit, väckas senast från det atl tillträde skedde. Jagkan även i övrigt ansluta mig till vad utredningen har föreslagit ifråga omreglema om fel i byggnad på annans mark. Förslaget att felreglerna ijordabalken skall tillämpas även när det är fråga om köp av en sådan byggnadbör mot bakgmnd av det anförda genomföras. En regel härom bör lämpligen tas ini 1 § i den nya köplagen. Jag återkommer lill den närmare innebörden av mittförslag i specialmotiveringen (avsnitt 4.3). Enremissinstans har ifrågasatt om inte utredningen bort överväga även andraändringar av reglema om köp av byggnad på annans mark än reglema om fel, t. ex.reglema om dröjsmål. Jag kan för min del inte se att del föreligger något behovav sådana överväganden. Denya reglema bör träda i kraft med den nya köplagen ochkonsumenlköplagen, dvs. Vidlagstiftning på civilrättens område gäller som huvudregel all en ny lag inteskall ges verkan på avtal som har ingåtts före den nya lagens ikraftträdande.Undanlag från denna princip har dock gjorts när starka skäl vanligen avsocial natur talat för det. Utredningenhar föreslagit alt del görs ett undanlag från denna huvudregel så atl de nyareglerna om reklamation och preskription vid faslighels-köp blir tillämpligaäven på avtal som ingåtts före ikrafllrädandet. Därvid föreslås att dentreåriga preskriptionstiden skall räknas från ikraftträdandet (se SOU 1987:30s. De remissinstanser som har uttalat sig i frågan har varit negativatill en sådan retroaktiv verkan. Föregen del anser jag inte alt det finns tillräckliga skäl all i detta 57 lagstiftningsärendefrångå den allmänna regeln att ny lag inte skall ges Prop. 1989/90:77 verkan påavtal som har ingåtts före ikraftträdandet. Jag kan därför inte biträdautredningens förslag i denna del. För tydlighets skull bör i lagtexten angesatt de äldre bestämmelsema alltjämt skall gälla i fråga om avtal som ingåttsföre ikraftträdandet (jfr prop. 1984/85:110 s. 366-367 och 373). Denya reglema kan knappast komma att få nämnvärd betydelse för kostnadema vidsmåhusproduklion och faslighetsomsättning. Inte heller torde de nya reglemakomma att medföra något ökat resursbehov för det allmänna. Tvärtom finns detanledning att anta att ändringen av reglema i jordabalken kan komma att ledatill kostnadsbesparingar bl. a. för statsverket genom att antalet processer omfel i faslighet minskar. 1enlighet med det anförda har inom upprättats förslag till 1. lagom ändring i jordabalken, 2. lag om ändring ikonsumenttjänstlagen (1985:716), 3. ändring i förslaget tillköplag i prop. 1988/89:76. Förslagen bör fogas till protokollet i detta ärendesom bilaga 10. 4.1 Förslaget till lag om ändring i jordabalken (Saknarmotsvarighet i utredningens förslag.) Genomändringen, som berör andra stycket och har behandlats i den aUmännamotiveringen, avsnitt 2.3.5, har regeln om hävning anpassats lill vad somföreslagits inom den allmänna köprällen. (Saknarmotsvarighet i utredningens förslag.) Ändringenav första stycket är av samma slag som ändringen av 11 §. Ävenändringen av andra stycket innebär en anpassning lill den föreslagna nya köplagen.Ändringen har behandlats i den allmänna motiveringen avsnitt 2.3.4. (Saknarmotsvarighet i utredningens förslag.) Ändringen är av samma slag som ändringen av 11 §. (Saknarmotsvarighet i utredningens förslag.) Paragrafen har ändrats på motsvarandesätt som 12 §. (Jfr19 och 19 a §§ i utredningens förslag.) Bestämmelsenmoisvarar vad som enligt den nuvarande 19 § gäller för det fall att enfastighet avviker från vad som säljaren får anses ha utfäst. 1 bestämmelsenslås fast att fastigheten är felaktig om den avviker från vad som"får" anses utfäst. anges all fasligheten är felaktigom den avviker från vad som "kan" anses utfäst. Det ändrade ordvaletinnebär inte någon ändring i sak. Syftet med ändringen är endast alt tydligaremarkera att bedömningen av vad som skall anses utfast skall göras på objektivagmnder och att följaktligen köparens rent subjektiva uppfattning omavtalsinnehållet inte är avgörande (jfr också 9 § första slyckfel 3 konsumenlljänsllagen).En utfästelse kan vara muntlig eller skriftlig. Det bör fordras tämligenpreciserade uppgifter från säljarens sida för alt en utfästelse om en vissegenskap hos fastigheten skall anses föreligga. Helt allmänna uttalanden kan normaltinte ses som utfästelser. Å andra sidan krävs inte en uttrycklig garanti frånsäljarens sida för att en utfästelse skall anses föreligga. Säljaren kan inteåberopa all köparen eftersatt sin undersökningsplikt i fråga om en egenskaphos fastigheten som får anses utfäst (se tredje stycket). 1 fråga om s. k.kärnegenskaper, dvs. egenskaper hos fastigheten som får anses utlasta trotsalt de ej berörts vid köpeförhandlingarna, kan dock säljaren liksom hittillsbli ansvarig endast om felet inte borde ha upptäckts av köparen (se vidare denallmänna motiveringen avsnitt 2.3.5, jfr också NJA 1978 s. 307 och 1989 s.117). Enutfästelse torde vanligen avse ett faktiskt förhållande. Förevarandebestämmelse omfattar dock även utfästelser om andra förhållanden, i första handsådana som regleras i 16 18 §§. Omfasligheten avviker från vad som får anses utfäst, kan köparen, liksomhittills, göra gällande de påföljder som anges i 12 §, dvs. göra avdrag påköpeskillingen eller häva köpet. Köparen har dessutom rätt till ersättning förskada. För att hävning skall få ske krävs enligt den nya lydelsen av 12 § attfelet är av väsentlig betydelse. Väcks inte talan om hävning fråndel alt tillträdet skedde, är rätten till sådan talan förlorad, om intesäljaren handlat grovt vårdslöst eller i strid mot tro och heder. Hur ettavdrag på köpeskillingen skall beräknas anges i 19 c §. Avbestämmelsen framgår att fastigheten är felaktig, om den avviker från vad somköparen med hänsyn till omständigheterna får anses ha haft anledning räkna medvid köpet. Även detta moisvarar vad som enligt 19 § gäller . En sakligändring har dock skett såvitt gäller säljarens skadeståndsansvar (se sistameningen i förevarande stycke). orden"ulan att fall som anses i 16-18§§ föreligger" uteslutits såsom Prop. 1989/90:77 onödiga. Utgångspunktenför förevarande felregd är att fasligheten säljs sådan den är och attföljaktligen köparen har att undersöka fastigheten för att skydda sig. Enerinran om köparens undersökningsplikt har lagils in i tredje stycket. Ledningför bedömningen av vad som köparen med hänsyn till omständigheterna fär ansesha haft anledning att räkna med vid köpet får i första hand sökas i vad somavhandlats; mellan parterna, dvs. avtalet i vid bemärkelse. Säljaren kanemellertid bli ansvarig även för det fall att del föreligger en bristfallighetbeträflFande något som inte har berörts vid köpet. Ett sådant ansvar bliraktuellt om brislfällighelen är sådan all köparen enligt sakens natur inte harhaft anledning att räkna med den och inte heller bort upptäcka den vid sinundersökning. 1 praktiken blir del fråga om en dold avvikelse från vad somobjektivt sett kan anses typiskt och ordinärt för en fastighet av det aktuellaslaget och byggnadsskicket. Vad som kan anses typiskt och ordinärt för enfastighet växlar från fall till fall. Av betydelse för bedömningen kan blibl.a. fastighetens ålder och allmänna skick men också den avtaladeköpeskillingen. Om t.ex. köpeskillingen är mycket låg, kan köparen haanledning att räkna med atl fastigheten kan vara sämre än normalt. Något kravpå att avvikelsen skall vara väsentlig uppställs inte. Det ligger dock i sakensnatur att avvikelsen måste vara klar och otvetydig för att ett felansvar skallkunna föreligga. Enavvikelse från vad som köparen får anses ha haft anledning att räkna med tordesom regel avse en brist i en fysisk egenskap hos fastigheten. Även andrabrister kan dock utgöra en sådan avvikelse. 1 rättspraxis har l.ex. ansetts atten sådan avvikelse förelåg när en fastighet efter köpet utsatts för opåräknadetrafikstörningar (NJA 1981 s. 894). Omfastigheten avviker från vad köparen får anses ha haft anledning all räkna med,kan köparen göra gällande de påföljder som anges i 12 §. Ersättning för skadaskall dock utgå endast om felet eller förlusten beror på försummelse påsäljarens sida. Påföljderna är alltså ulom såvitt gäller skadestånd desammasom när fastigheten avviker från vad som får anses utfast. 1 förhållande lillgällande rätt har en ändring skett, när det gäller köparens rätt tillskadestånd. Ändringen, som har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt2.3.5), innebär att säljaren blir ersätlningsskyldig för skada om felet ellerförlusten beror på försummelse på hans sida. Säljarensskadeståndsansvar enligt förevarande bestämmelse omfattar inte sådanaförsummelser efter köpet som avses i 12 § utan endast försummelser vid eller iomedelbar anslutning till avtalsslutet. Försummelsen kan bestå i att säljarenvid visningen av fastigheten lämnar uppgifter om den som han insett eller bordeha insett var orikliga eller vilseledande. Försummelsen kan också bestå i attsäljaren underlåter att lämna köparen sådana uppgifter om fasligheten som hanvarit eller borde ha varit medveten om och som han förstått eller borde haförstått var vikliga för köparen. Skadeståndsskyldighelkan också uppkomma om säljaren eller någon på hans sida t.ex. en entreprenör har varit försumlig vid t.ex. ett 60 byggnadsarbetepå fastigheten och därigenom förorsakat ett doU fel i Prop. 1989/90:77 denna.En fömtsättning härför torde dock vara att byggnadsarbetet skett i sådananslutning till försäljningen, all säljaren genom det felaktiga arbetet kananses ha varit försumlig mot sin avtalspart. En försummelse vid l.ex. enreparation som skedde innan försäljning var aktuell torde däremot inte i siggmnda skadeståndsskyldighel enligt förevarande bestämmelse. Om säljaren insetteller bort inse all arbetet var felaktigt är han dock givetvis upplysningsskyldigpå sätt som sagts. Denavgörande tidpunkten för felbedömningen är tidpunkten för köpet. Det fel somköparen vill påtala skall alltså ha funnits åtminstone latent vid tiden förköpet. 1 11 12 §§ finns regler om säljarens ansvar för skador på fastighetensom uppkommit efter köpet men före tillträdet. Köparenfår inte åberopa att fastigheten är felaktig enligt förevarande paragraf, omhan inte iakttar reglerna om reklamation i 19 a §. Med hänsyn lill att köparens undersökningsplikt är en utgångspunki försäljarens felansvar har det ansetts lämpligt att den kommer till uttryck ilagtexten. Någon saklig ändring är inte avsedd. Dennärmare omfattningen av undersökningsplikten framgår av den allmänna motiveringen,avsnitt 2.3.2. Undersökningsplikteninnebär att köparen bär risken för att ett visst förhållande är uppläckbart.Omvänt svarar säljaren för fel som köparen inte bort upptäcka vare sig säljarenvisste om felet eller ej. Säljaren bär alltså i princip risken förattfastigheten anses felaktig i fall då köparen inte bort upptäcka ett visstförhållande. Häri ligger ett incitament för säljaren atl lämna upplysningar omfastighetens skick. Förhållanden som säljaren upplyst köparen om kan ju intebetraktas som dolda fel. Det finns däremot inte någon generell upplysningspliktför säljaren innebärande att han alllid skulle bli ansvarig för sådana fel somhan kände lill vid köpet och inte upplyste om och som köparen borde ha upptäcktvid sin undersökning av fastigheten. I princip spelar det alltså inte någonroll om säljaren kände till felet eller ej. Det nu sagda tar sikte på frågan omdet med hänsyn till köparens undersökningsplikt föreligger ett sådant fel somfår åberopas mot säljaren eller ej. Om det föreligger ett sådant fel kan, somtidigare sagts (se vid andra stycket), säljarens vetskap om felet leda till atthan blir skyldig att utge skadestånd till köparen därför att han inte upplysteköparen om felet. Attsäljaren känner till ett fel men underlåter att upplysa köparen om det saknardock inte alltid betydelse vid bedömningen av om köparen har uppfyllt sinundersökningsplikt. Om ett förtigande av ett fel nämligen innefattar ettsvikligt förledande av motparten eller annat ohederligt förfarande bör säljarengivetvis inte kunna åberopa alt köparen har eftersatt sin undersökningsplikt(jfr 47 § köplag och 20 § andra stycket i förslaget till ny köplag). Altsäljaren inte upplyst om etl fel som han inte har känt till men som han har bort misstänka har i rättspraxis inte ansetts inverka på köparens undersökningsplikt (se NJA 1981 s. 815), 51 19a § Prop. (Jfr 19 b och 19 c §§ iutredningens förslag.) Paragrafeninnehåller regler om köparens skyldighet all meddela säljaren alt fastighetenär behäftad med ell fel (reklamera) och om preskription av köparens rätt allgöra fdansvarel gällande. Reglema om reklamation och preskription harbehandlats i den allmänna motiveringen, avsnitt 2.3.4. Av 11 12 samt 1719 §§framgåratt rätten till talan om hävning är förlorad, om inte talan härom väcksinom från det tillträde skedde. Enligtförsta stycket skall köparen, om han vill åberopa all fastigheten är felaktig,reklamera inom skälig lid efler del all han har märkt eller borde ha märktfelet. Skyldigheten all reklamera gäller inte bara vid sådana faktiska fel somavses i 19§ utan även vid rättsliga fel och rådighelsfel enligt 17 -18 §§ samlvid sådana skador m. m. som uppkommit efler köpet och som utgör fel enligt 11-12 §§ (jfr 21, 32 och 41 §§ förslaget till ny köplag). Medtanke på principen att köparen före köpet skall undersöka fastigheten kommerreglema om reklamation i första hand all avse dolda fel, dvs. fel somframkommer först efter köpet. För de dolda felen får reklamationsfristenberäknas med utgångspunki från den tidpunkt vid vilken felet på ett påtagligtsätt framträder. Frågan om när köparen borde ha märkt felet kan vara beroendeav köparens sakkunskap. Dentid inom vilken meddelande om ell fel bör lämnas efler det att det upptäcktskan variera beroende bl. a. på vem som är köpare. Att meddelande skall lämnasinom skälig lid avses således atl medge en bedömning som tar hänsyn lill deomständigheter som föreligger i det särskilda fallet. Som regel bör bedömningenvara strängare om köparen är en näringsidkare särskilt om del ingår i dennesordinarie näringsverksamhet att köpa fastigheter än om köparen är enprivatperson. Vilket mått av sakkunskap köparen har är också en omständighetsom bör beaktas. En köpare kan behöva biträde av en sakkunnig person för altbedöma humvida etl fel föreligger som kan göras gällande mot säljaren. Del kanvidare vara nödvändigt all göra en särskild undersökning av fastigheten. Medreklamation avses här endast s.k. neutral reklamation, dvs. ett meddelande omatl fastigheten är behäftad med fel som köparen vill åberopa. Någon viss formför reklamation fordras inte, men uttrycket "meddelande om felet"innebär alt Icöparen måste ange antingen vari felet huvudsakligen består ochhur det visar sig eller i vilket avseende fastigheten enligt köparens meningavviker från avtalad standard. Någon detaljerad beskrivning av felelsbeskaffenhet krävs inte, men det är å andra sidan inte tillräckligt att köparenendast i allmänna ordalag klagar på fastigheten eller hävdar att den ärfelaktig. Om köparen inte är beredd all redan i samband med reklamationenprecisera den eller de påföljder han vill göra gällande, kan han göra dettasenare. Omköparen inte reklamerar i rätt tid, förlorar han såvida inte 19 b § blirtillämplig - all rätt att göra gällande påföljder på gmnd av felet. Andrastycket innehåller regler om preskriptionstid för anspråk på gmnd av fel ifastigheten enligt 11, 12 eller 19 §. För rättsliga fel och rådighelsfel enligt17 eller 18 § gäller den allmänna regeln om tioårig preskriptionstid. För felsom avses i andra stycket gäller som huvudregel att köparen förlorar rätten allåberopa felet, om han inte reklamerar från det all han har tillträttfastigheten. Om säljaren är en näringsidkare som i sin yrkesmässiga verksamhethar sålt en fastighet lill en konsument huvudsakligen för enskilt ändamål, ärdock preskriptionstiden . Detta framgår av tredje slyckei. Säljs enfastighet som är bebyggd med ett .en- eller Ivåbostadshus vidare och har ennäringsidkare i sin yrkesmässiga verksamhet sålt fastigheten till en konsumenteller hell eller delvis uppfört bostadshuset åt en konsument huvudsakligen förenskilt ändamål, kan Ireårsliden förlängas enligt förevarande stycke. I ellsådant fall kan köparen reklamera efler det att näringsidkarenavträdde fastigheten respektive avslutade sill uppdrag. Termemakonsument respektive näringsidkare har här samma betydelse som i den konsumenirättsligalagstiftningen i övrigt (jfr t. ex. 1 § konsumenlljänsllagen). Delsamma gälleri fråga om uttrycken "i sin yrkesmässiga verksamhet" och"huvudsakligen för enskilt ändamål". Omen konsument som huvudsakligen för enskilt ändamål har köpt en en- ellertvåbostadsfastighet av en näringsidkare i dennes yrkesmässiga verksamhet säljerfasligheten vidare, blir regeln om förlängning av treårstiden av betydelseendast om det vid vidareförsäljningen kvarstår av näringsidkarenstioåriga ansvar mot konsumenten. Den förlängda tiden skall räknas från den dagdå näringsidkaren avträdde fastigheten, dvs. den dag då konsumenten liUträddeden. Motsvarande gäller om en konsument säljer vidare en fastighet på vilken ennäringsidkare hell eller delvis har uppfört ett en- eller Ivåbostadshus. Dåräknas dock den förlängda liden från den dag då näringsidkaren avslutade silluppdrag, vilket normalt är den dag då slutbesiktning skedde (jfr NJA 1987 s.243 och 716 samt prop. 1984/85:110 s. 202-204). Medatl en näringsidkare "helt eller delvis" har uppfört bostadshuset avses att en näringsidkare medverkat vid uppförandet av själva bygg nadskroppen med avgränsningar utåt i form av gmnd, väggar och tak samt invändiga avgränsningar i form av väggar m.m. mellan olika utrymmen. Även en näringsidkare som försett bostadshuset med nödvändiga ledning ar får anses ha deltagit i uppförandel av bostadshuset. Förlängningsregeln blir tillämplig om en näringsidkare medverkat vid något av dessa arbeten. Det krävs alltså inte att en näringsidkare uppfört hela byggnadskroppen. Vid arbeten på en befintlig byggnad kan förlängningsregeln bli tillämplig endast för det fall att en näringsidkare medverkat vid en tillbyggnad. Med tillbyggnad avses åtgärder som syftar till att öka en volym oav sett i vilken riktning delta sker. Ålgärder av ringa omfattning och betydel se, såsom anordnande av mindre veranda, balkong, blomsterfönster e.d., räknas inte som tillbyggnad (se prop. 1985/86:1 s. 675-676). För all förlängningsregeln skall bli tillämplig måste näringsidkaren (helt eller del vis) ha "uppfört" huset. Regeln blir alltså inte tillämplig enbart avdet 53 skälet alt en arkitektanlitats för alt upprätta ritningar och arbetsbeskriv- Prop. 1989/90:77ningar för byggnadsarbetet. 1bestämmelsen anges uttryckligen att preskriptionstiden kan förlängas lill följdav en garanti eller likrrande utfästelse Ofr 32 § andra stycket förslaget lillny köplag). Av lagens disposiliva karaktär följer vidare all avtal som regeläven kan träffas om en kortare preskriptionstid (jfr dock 19 d§). Tredjestycket upptar den tidigare berörda regeln om atl preskriptionstiden är tio årnär en konsument huvudsakligen för enskilt ändamål köper en fastighet av ennäringsidkare i dennes yrkesmässiga verksamhet. Regeln är tvingande tillkonsumentens förmån (se 19 d §). förslag skulle tioårstiden gälla när en konsument för enskiltändamål förvärvat en bostadsfaslighet, avsedd för en eller två familjer, av ennäringsidkare i dennes yrkesmässiga verksamhet. Förevarande bestämmelse haremellertid utformats så all näringsidkarens tioåriga ansvar gäller generelltoch således t.ex. även vid en överlåtelse av tomtmark. Fjärdestycket Bestämmelsen har en motsvarijhet i 82 § förslaget till ny köplag. (Jfr 19 b § andra stycketi utredningens förslag.) Paragrafeninnehåller vissa undanlag från reglema om köparens reklamalionsskyldighelenligt 19 a § (jfr 33 § förslaget lill ny köplag). En illojalt handlandesäljare kan alltså inte åberopa reklamalionsreglema för att freda sig motköparens anspråk på grund av fel. Detta innebär dock inte att köparen kan dröjai obegränsad tid med att lämna meddelande om felet efler det att han märkt det.Err sådan passivitet kan enligt allmänna principer medföra förlust av rättenall åberopa felet. Vidare gäller även i här avsedda fall de allmänna reglema ompreskription av fordringar. (Jfr19 a § första stycket 1 i utredningens förslag.) Iparagrafen har lagils in en regel om hur prisavdraget skall beräknas om enfastighet är behäftad med fel. Regeln moisvarar vad som gäller enligt köprätteni övrigt (jfr 38 § förslaget lill ny köplag) och torde överensstämma medgällande rätt (jfr NJA 1988 s. 1).