prop · GD0376 · 1989-12-31 00:00:00 — Fördet andra menar jag att det i vissa fall bara är större orter som kan vararealistiska altemativ i valet mellan och något annat lokaliseringsaltemativ. Dentyp av insatser jag främst anser vara aktuella är decentralisering ocheventuella omlokaliseringar av statlig verksamhet från ochetableringar av privat tjänste- och serviceproduktion som annars skullefortsätta sin verksamhet i . Vidare är det nödvändigt attfortsatta satsningar på högskolan i första hand sker i orter med högskoleenheter,vilket ofta är liktydigt med s. k. stödjepunkter. Initiativen till attgenomföra denna typ av insatser måste regeringen och berörda myndigheter ta.Jag anser inte alt det finns skäl att på förhand peka ul de orter som kanbetecknas som stödjepunkter. I huvudsak är det länscentra och vissa andra orteri eller i anslutning till stödområdet. Jagvill framhålla betydelsen av att de eventuella insatser som kan kommaatt göras på nämnda sätt också i möjligaste mån kommer områden och kommunerutanför själva stödjepunkten tillgodo. Det kan röra sig om att underlättamöjlighetema att anlita tjänsteföretag, att få till stånd spridning avutbildning och kompetens från högskolan etc. Detta fömtsätter att initiativ tasoch att aktiva insatser görs bl. a. på länsnivå för att bygga upp nätverk etc.mellan högskolan och t. ex. företag, samhällsorgan m.m. Länsstyrelsemasprojektmedel bör kunna användas för dessa ändamål. Detär också angeläget att det inom länen kan ske en inomregional 35 De insatser somgjorts för atl utveckla s.k. lokalkontor kontor där olika servicefunktionersamordnas är exempel på initiativ som bör drivas vidare. Civildepartementethar initierat ett utvecklingsarbete kring detta. Även i detta avseende harlänsstyrelsema en viktig roll. De medel som styrelserna disponerar för regionalprojektverksamhet bör i vissa fall kunna användas också för att initiera sådanainsatser. 4,4 Områden för särskilda regionalpolitiskainfrastrukturåtgärder Mittförslag: Särskilda infrastmkturåtgärder skall genomföras i prioriterade orteroch regioner, i första hand i stödområde 1. Kommittén:Kommittén föreslår att etl anslag för Ersättning till vattenkraftsregionerinrättas. 300 milj. kr. bör enligt kommittén inledningsvis under tio årtillföras en särskild Inlandsstyrelse för regionala utvecklingsinsatser iinlandet. 50 milj. kr. föreslås tillföras länsstyrelsema i förlandsbygdsutveckling. Remissinstanserna: Mångaremissinstanser instämmer i kommitténs bedömning att särskildainfrastmkturinsatser bör göras i bl.a. inlandet. Så gott som alla avstyrkerdock förslaget om en inlandsslyrelse. Skälen för mitt förslag:Behoven av regionalpolitiska åtgärder är som jag tidigare (avsnitt 4.2)framhåUit särskilt stora i norra inland. I likhet med kommittén anserjag alt särskilda regionalpolitiska medel bör disponeras förinfrastmkturåtgärder. Jag föreslår därför att berörda länsstyrelser(länsstyrelsema i , och ) skall fådisponera särskilda medel för infrastmkturinsatser i stödområde 1. Vissa typer avinfrastmkturinsatser måste genomföras för större regioner än stödområde 1 ochbeslutas på central nivå. Regeringen bör därför disponera medel för att genomegna beslut, eller genom medverkan av myndigheter, genomföra kompletterandeåtgärder i stödområde 1 och 2 samt i stödjepunkter i anslutning tillstödområdena. Jagåterkommer (avsnitt 9) med förslag om infraslmkturålgärdemas inriktning,beslutsnivåer m. m. och till medelsfrågan (avsnitt 15). Somjag tidigare (avsnitt 4.1) framhållit bör vidare i alla delar av landet, även ide som inte tillhör någon av de särskilt prioriterade regionema, ett aktivtregionalt utvecklingsarbete kunna bedrivas med inriktning mot bl.a.infrastmkturfrågor. 4.5 Orteroch regioner i strukturomvandling Mittförslag: Vid mycket omfattande strukturförändringar skall nyetablering ochexpansion inom näringslivet kunna underlättas, dels genom att kommuner ellerdelar av kommuner tillfälligt skall kunna placeras in i stödområde, dels genomatt den maximala andelen lokaliseringsbidrag i kommuner eller delar avkommuner, som redan tillhör stödområde 2, tillfälligt skall kunna höjas. har bl.a. belyst olika regioners sårbarhet förstrukturomvandling. Regeringen bör ha beredskap för att hantera snabbt uppträdanderegionala problem. Remissinstanserna: Någrafå remissinstanser tar särskilt upp frågor av betydelse istmkturomvandlingssammanhang. AMS framhåller exempelvis betydelsen av attrobusta arbetsmarknader skapas. Andra remissinstanser, t. ex. Ljusnarsbergskommun, framhåller att satsningar på t. ex. utbildning måste göras närstmkturförändringar sker. Skälen för mitt förslag:Genom beslut om regionalpolitiken fick regeringenmöjlighet att förklara orter eller regioner, som drabbas av regionalpolitiskaproblem i samband med stmkturförändringar, för tillfälliga stödområden. Förnärvarande är elva kommuner eller delar av kommuner inplacerade i tillfälligastödområden. För att upprätthållanäringslivets konkurrenskraft måste, som jag tidigare (avsnitt 3) framhållit,stmkturförändringar underlättas. Olönsamma verksamheter måste kunna läggas nedeller förnyas för att resurser skall kunna föras över till sektorer med bättreutvecklingsmöjligheter för framtiden och därigenom ge fömtsättningar för engynnsam ekonomisk tillväxt. Stmkturförändringar somberör industriföretag bör normalt hanteras inom ramen för ordinarie statligamedel. 1 dessa finns och bör finnas en stor flexibilitet för att hantera sådanasituationer. Regeringen bör således även fortsättningsvis ha möjlighet att iundantagsfall bevilja regionalpolitiskt företagsstöd utanför stödområdena. 1 situationer där dethandlar om mycket omfattande stmkturförändringar och om att snabbt kunnaåstadkomma effekter bör regeringen dessutom liksom ha möjlighet attför en begränsad tid placera in kommuner eller delar av kommuner i stödområde.Jag föreslår dämtöver atl regeringen ges möjlighet att höja den maximalaandelen lokaliseringsbidrag i kommuner eller delar av kommuner som redantillhör stödområde 2 om en mycket omfattande stmkturförändring skulle inträffa.Jag tar upp denna fråga mer i detalj senare (avsnitt 7.2). Jag återkommer senare(avsnitt 7.2.1.2) närmare till bl.a. frågan om storleken pålokaliseringsbidrag. 4.6Områden för glesbygds- och landsbygdsinsatser Mittförslag: Med glesbygd skall avses stora sammanhängande områden med glesbebyggelse och långa avstånd till sysselsättning och service samt skärgårdaroch liknande områden. Med utgångspunkt härifrån skall avgränsa deområden i länet där glesbygdsstöd skall kunna lämnas. böräven bedöma behovet av att avgränsa landsbygdsområden där andraregionalpoliliska utvecklingsinsatser bör kunna genomföras. tar upp skillnader mellan glesbygds- ochlandsbygdsområden men lämnar inga förslag. Remissinstanserna:LRF och Hela ska leva menar atl landsbygden som helhetbör prioriteras. anser att begreppet landsbygd huvudsakligenska omfatta områden utanför tätorter. Mindre tätorter och byar bör ingå. Ävenbegreppen glesbygd och skärgård behövs för all markera särskilda insatsbehov. Skälenför mitt förslag: Jag kommer senare (avsnitt 10) att redovisa förslag omutvecklingsinsatser i glesbygd och landsbygd. Som underlag härför är detviktigt att klara ut vilka geografiska områden det gäller samt olikheternasåväl mellan glesbygdsområden och landsbygdsområden som inom dessa områden. Glesbygdoch landsbygd är inte, som de ibland felaktigt framställs, några synonymabegrepp. De glesbygdsområden, som är föremål för särskilda insatser frånstatens sida, finns angivna i relativt generella termer i förordning(1985:619) om glesbygdsstöd. Där sägs att med glesbygd avses storasammanhängande områden med gles bebyggelse och långa avstånd tillsysselsättning eller service samt skärgårdar och liknande områden. Detbör även fortsättningsvis ankomma på respektive länsstyrelse att utifrån dessariktlinjer avgöra vilka områden i länet som är att betrakta som glesbygd, ochdärmed också var glesbygdsstöd kan lämnas. Glesbygd enligt denna definitionomfattar främst inland, delar av Norrlands kustland samt delar avKopparbergs, och . Sådana områden finns även i vissomfattning i övriga t.ex. i skärgårdarna och i . Sammantaget bori dessa glesbygdsområden ca 550000 personer. Begreppetlandsbygd har , inte minst genom den under åren 1988 och 1989bedrivna landsbygdskampanjen, blivit ett allt vanligare begrepp, som iblandfelaktigt används som synonym till glesbygd. Någon vedertagen definition av vadsom är landsbygd finns inte. Ofta avses områden i största allmänhet utanförstörre tätorter, vilket innebär att yta till stor del blir attbetrakta som landsbygd. En definition som använts av är attavgränsa landsbygdsområden så att tätorter med upp till 3000 invånareinkluderas. Enligt den regionalpolitiska kommittén innebär för del ensådan definition att ca 1,6 miljoner människor bor på landsbygden. Jämfört medden ovan nämnda glesbygden boralltså omkring en miljon människor på landsbygden, men utanför det Prop.1989/90:76 område som prioriterats av statsmakterna för särskildaglesbygdsinsatser. gör ingen analys av eventuella skillnader i utvecklingen mellanglesbygds- och landsbygdsområden. Eftersom det saknas en vedertagen definitionav vad som är landsbygd finns ingen statistik över utvecklingen i sådanaområden. Det är dock ett känt faktum att befolkningsutvecklingen i dentätortsnära landsbygden varit betydligt mera gynnsam än i den utprägladeglesbygden. Mot denna bakgmnd anser jag att det även fortsättningsvis måstegöras en klar åtskillnad mellan insatser i glesbygd och åtgärder för övriglandsbygd. Det är enligt min mening uppenbart att behoven är mycket olikamellan tätortsnära landsbygdsområden med pendlingsmöjligheter och den verkligaglesbygden. Dessa skillnader gör att det måste ankomma på attnärmare precisera insatserna i olika delar av länet utifrån de lokalafömlsällningar-na. Glesbygdsdelegationenanser all regeringen bör ge länsstyrelsema i uppdrag att upprättalandsbygdsprogram i samarbete med kommunerna och länsorganen. Jag kan förstkonstatera att flera länsstyrelser och kommuner redan upprättat sådana program.Enligt min mening bordet, som underlag för länsstyrelsemas prioritering avglesbygds- och landsbygdsinsatser, finnas någon form av program eller liknande.Insatserna, både vad gäller volym och omfattning, kommer alt skilja sig åtmellan länen. Eftersom det är länsstyrelserna som har ansvar för genomförandet,bör det därför enligt min mening ankomma på respektive länsstyrelse att självbedöma, såväl om en särskild avgränsning av landsbygdsområden behöver göras,som hur ett landsbygdsprogram bör utformas. Mot bakgmnd härav anser jag inteatt något särskilt uppdrag från regeringen behövs. Jag fömtsätter således attvarje länsstyrelse ändå, i samarbete med bl.a. kommuner och länsorgan,utarbetar ett program i lämplig form som underlag för sina beslut omlandsbygdsinsatser. Eftersomresurserna är begränsade måste den utpräglade glesbygden prioriteras, och jagfömtsätter att länsstyrelsema i sina tiUämpningsanvis-ningar förglesbygdsstödet beaktar innebörden av stora sammanhängande områden med glesbebyggelse och långa avstånd till sysselsättning eller service. Del viktigastemotivet för slödel lill förelag i glesbygd är, enligt min mening, att utvecklasmåföretagsamheten i den utpräglade glesbygden. Skulle sådant stöd lämnas äventill företag i centralorten eller i tätortsnära landsbygd skulleglesbygdsföretagens konkurrensförmåga gentemot dem kraftigt försämras. Jagåterkommer (avsnitt 10) till de insatser som jag anser bör förbehållasglesbygden och vilka insatser som bör vara möjliga att genomföra i övriglandsbygd. Närfrågan om insatser övervägs bör för övrigt observeras att glesbygds områdena skiljer sig åt mellan olika regioner både vad gäller befolknings utveckling och annan utveckling, och att detta i ännu högre grad gäller landsbygdsområdena i stort. Bakom en genomsnittligt negativ befolk ningsutveckling för en glesbygdsregion kan dölja sig bygder eller byar med goda utvecklingsmöjligheter och en stark livskraft. Där kan människoma ha slutit sig samman för att åstadkomma kreativa lösningar på byns 40 utvecklingsproblem och enspirande företagsamhet kan skönjas. som de grandläggande problemenkvarstår i många glesbygdsområden, vilka kan avläsas i bl.a. vikandebefolkningsunderlag i de nordligaste länens inland, får detta inte skymma detfaktum att utvecklingen i en del andra områden börjat vända i positiv riktning. 4.7 Storstädemas betydelse för den regionala utvecklingen Min bedömning: Föratt medverka till en balanserad befolknings-och sysselsättningsutveckling ilandet är det av stor regionalpolilisk betydelse alt en del avnäringslivstillväxten i kan avlänkas till i första hand deregionalpolitiskt prioriterade regionema. noterar att haft en särskilthög ekonomisk aktivitet som påverkat både arbetsmarknad och investeringar medbl. a. brist på arbetskraft som följd. Regionenhar också börjat känna av trängseleffekler på gmnd av för stor bilism och/ellerför dåligt utbyggd infrastmktur. Bostadsbyggandet har varitmycket lågt med bostadsbrist som följd, medan kontorslokaler och liknande harbyggts. Överhettningen på byggarbetsmarknaden har enligt kommittén medfört enkraftig kostnadsutveckling som varit inflationsdrivande för hela landet.Kommittén pekar vidare bl. a. på lokala miljöproblem och att den kommunalaekonomin är ansträngd. Kommitténanser därför att en geografiskt mer balanserad tillväxt är synnerligen viktigför landet som helhet. Föratl få företag i intresserade av att etablera sig istödområdena krävs information om de möjligheter och praktiska frågor som berörföretagen. Kommittén anser att regeringen skall ha etl direkt ansvar för attbl. a. informera och stödja stora koncernföretag som banker, konsultföretag,byggkoncemer etc. med huvudkontor i . Kommitténföreslår att en affärskontaktsförmedling för kontakter mellan näringslivet istödområdet och Stockholmsmarknaden bör etableras i samverkan medrepresentanter från bl.a. det privata näringslivet. Regionalpolitiska medelbör enligt kommittén kunna utgå till projekt som via detta organ vänder sigtill sådana Stockholmsföretag som har kapacitetsproblem eller står inför enexpansion i syfte att etablera kontakter för samarbete. Kommitténtar också upp frågor om omlokalisering av statliga myndigheter. Statskontorethar för kommitténs räkning gjort en utvärdering av resultatet av deomlokaliseringar som statsmaktema beslutade om . Denna visaratt omlokalisering av statlig verksamhet är ett verkningsfulltregionalpolitiskt medel för att förbättra den regionala balansen. Kommitténföreslår att omlokaliseringar av statlig verksamhet även börutnyttjas som ett regionalpolitiskt medel. Innan beslut om omlokalisering tasanser kommittén att myndighetens möjligheter alt decentraliserabeslutsfattandet först bör prövas. frågor om reglering och lägesavgift för Prop. 1989/90:76 attbegränsa tillväxten i . Eftersom har fattatbeslut om tillfälligt höjd fastighetsskatt lägger kommittén inte fram någotförslag, men fömtsätter att regeringen utvärderar effektema av vidtagnaåtgärder. Remissinstanserna:Etl fåtal remissinstanser lar upp storstadstadsfrågor. anseratt roll som sysselsättningsmotor är viktig för ochnödvändig för landets intemationella konkurrenskraft. De regionalpolitiskasatsningarna får alltså inte genomföras på bekostnad av nödvändiga insatser istorstädema. Mot bakgrand av ekonomiska situation, de speciellastorstadsproblemen, stora behov av investeringar i infrastmkturen etc. påpekasbehovet alt finna former där näringslivet får vara med och betala för dekommunala verksamheterna som i många fall är en direkt fömtsättning för ettfungerande näringsliv. Göteborgskommun anser all kommittén gör ett fel när den sammanför , Göteborgoch i begreppet storstadsregionerna. Kommunen anser att uppdelningenskall göras mellan resp. . och äri vid bemärkelse landels industriella centmm. Beroendet av bilindustrin ochexportsektom gör att man enligt kommunen kan befara atl intemationellakonjunkturvariationer får snabbare genomslag i och . Göteborgs-och kan enligt kommun komma att reduceras tillbefolkningsmässigt stora regionala servicecentra. Industrin i dominerasfortfarande av mogna branscher med begränsade tillväxtmöjligheter. Kommunenframhåller att fått en alltmer dominerande nationell roll och attvarken eller har den näringsmässiga bredd som krävs för attkonkurrera med . Storstadsutredningenifrågasätter om kommitténs analys är tillräcklig både vad gäller effektema påmellanstädema och . Resultatet kan enligtStorstadsutredningen bli att omvandlingen av näringslivet i Stockholmsregionenpåskyndas. i ser det som en viktig uppgift attarbeta för att verksamheter som inte nödvändigtvis behöver ligga i Stockholmkommer andra delar av landet till godo. Skälenför min bedömning: Storstadsregionerna - Stockholms-, Göteborgs- ochMalmöregionerna har ökat sin folkmängd med nära 1 milj. invånareeller . Den sammanlagda befolkningen i dessa uppgår nu till 2,8miljoner invånare. Dessa tre områden haremellertid enligt en studie (SOU 1989:12), som expertgrappen för forskning om regional utveckling (ERU) gjort, utveck lats på etl olikartat sätt. har således utvecklats till en central knutpunkt i nationella och intemationella nätverk. 1 huvudstaden finns en stor offentlig förvaltning och nya teknologiska strömningar tar ofta vägen via . Här finns också en omfattande partihandel. är ett viktigt industriellt centmm och exportcentram medan i ett nationellt sammanhang har ett relativt perifert läge och har med en svag industriell utveckling afitmer utvecklats till ett servicecentmm för landets södra delar. Detsom präglar alla storstadsregionema är tjänslesektoms stora bety- Prop.1989/90:76 delse. Andelen sysselsatta i dessa näringar uppgår till nära trefjärdedelar av den totala sysselsättningen. Sammanfattningsviskan utifrån konstateras atl det som i första hand bidragit till attstorstadsregionema haft en bättre tillväxt än riksgenomsnittet är atl där finnsstora regionala marknader, bra trafikförbindelser - främst med flyg - och godtillgång på arbetskraft med högre teknisk och ekonomisk utbildning. Stockholmsregionenär den av storstadsregionema som bör ha bäst fömtsättningar att utöva enintemationell dragningskraft, som är av mycket stor betydelse för somhelhet. Därför finns det anledning att väma om att är en välfungerande huvudstadsregion. Det betyder att flaskhalsama som finns i olikadelar av infrastmkturen måste åtgärdas, köproblem vad gäller bostäder, vårdetc. måste tas bort . och miljöfrågor angripas. Jag vill konstatera alt mångabrister i infrastmkturen som finns i och dess omgivningar intebara är negativa för och de som bor och verkar där, utanutgör en hämsko för utvecklingen i landet i sin helhet. Den av regeringentillsatta storstadsutredningen (SB 1988:01) har alt utarbeta förslag tillåtgärder för att förbättra livsmiljön i storstadsregionema. Regeringen kommersenare att ta ställning lill dessa förslag. Eftersomdet således finns ett nära samband mellan utvecklingen i särskiltStockholmsregionen och målen om att åstadkomma en balanserad utveckling i helalandet, skall jag ta upp några frågor och förslag som den regionalpolitiskakommittén behandlat och som berör storstadsregionerna. Detfinns ett självklart intresse av all få landet som helhet att använda allaresurser i form av arbetskraft, service, infrastmktur etc. som delvis finnsoutnyttjade i främst de av mig prioriterade regionema. Det är ett starktnationellt intresse all på det sättet stimulera den ekonomiska tillväxten. Detär också ett nationellt intresse att dämpa en alltför snabb tillväxt iStockholmsregionen för att därmed begränsa inflationen, minska bostadsproblemen,trafikbelastningen osv. Av betydelse är därvid att begränsasysselsättningstillväxten. De systematiska kontakter som regeringen haft medstörre privata tjänsteföretag (banker, försäkringsförelag, konsultföretag m.m.) för att förmå dessa att etablera verksamhet i regionalpolitisktprioriterade områden istället för att expandera i har varitframgångsrika. När företagen blivit informerade om de fömtsättningar som mångaorter i de regionalpolitiskt prioriterade regionema kan erbjuda utbildadarbetskraft, lägre kostnader, bra kommunikationsmöjligheter etc. har de ivissa fall valt att etablera sig eller expandera sin verksamhet utanförStockholmsregionen. har beslut om regionalpolitisktstöd till tjänsteföretag fattats som betyder att över 1 100 nyaarbetstillfällen skapas i prioriterade regioner. Statens industriverks aktivakontaktverksamhet med privata tjänsteföretag har enligt vad jag erfarit letttill ca 150 nya arbetstillfällen i regionalpolitiskt prioriterade regioner. De förslagtill regionalpolitiska stödmöjligheter, som jag kommer all föreslå (avsnitt7.2), kommer ytterligare att underlätta framtida etableringar och expansion avtjänsteproduktion i de prioriterade regionema. Kommitténs förslag omnågon typ av affärsförmedlingskonlakt i behandlar jagsenare (avsnitt 7.4). genomförsomlokaliseringar av ca 1 300 statliga tjänster till olika orter utanförStockholm. Decentralisering och omlokalisering av statlig verksamhet måste ävenframdeles vara viktiga inslag i strävandena att åstadkomma en balanseradregional utveckling. Den fömyelseprocess som pågår inom den offentliga sektommåste också innehålla sådana åtgärder. 1 första hand anser jag attdecentralisering av statlig central verksamhet skall tillgripas. Det är ocksåden typ av åtgärd som ger den största spridningen av sysselsättningen. I andrahand bör det i enstaka fall också vara möjligt att omlokalisera central statligverksamhet från i första hand till de av mig tidigare (avsnitt 4.3)behandlade stödje-punktema. har också behandlat frågan om s. k. lägesavgifter. Regeringen harnyligen förelagt förslag om skärpt investeringsskatt för vissabyggnadsarbeten (prop. 1989/90:96). Förslaget innebär att investeringsskattenhöjs från i och att sanima skatt införs iGöteborgsområdet. 5 Regionalpolitik i andra länder Min bedömning: Denförskjutning av regionalpolitiken från direkt företagsstöd tillinfrastmkturåtgärder, decentralisering m. m., som jag föreslår, ligger väl ilinje med den utveckling och inriktning som regionalpolitiken håller på att gesi de nordiska ländema och i flertalet länder i i övrigt. Kommittén: har endast kortfattat berört frågan om vad förverkligandet av EG:sinre marknad kan komma att betyda för näringslivsutvecklingen i Sverige.Kommittén konstaterar endast att konsekvensema för den regionala utvecklingeni i hög grad blir beroende av vilka samarbetsformer med EG som kommeratt utvecklas. Därför är det enligt kommittén för tidigt att bedöma på vilketsätt förändringama inom EG kan komma att påverka utvecklingen i enskildaregioner. 1 övrigt har kommittén inte behandlat regionalpolitiken i andraländer. Remissinstanserna: Ettfåtal remissinstanser tar upp intemationella frågor och i de fallen främst EG.Dessa synpunkter redovisas senare (avsnitt 7.7). Skälen för min bedömning:Inom EFTA har regionalpolitiska frågor i allmänhet endast behandlatsöversiktligt. Däremot har EFTA-ländema träffat överenskommelser beträffandeolika former av statligt stöd till företag. Det betyder bl. a. att det finnsregler om vilka former av statsstöd somtillåts och om formerna för övervakning av efterlevnaden av dessa Prop.1989/90:76 regler. Syftet med reglerna är att förhindra företagsstöd somsnedvrider handeln och därmed motverkar syftet med frihandelsavtalet samt attåstadkomma ett närmande till EG när del gäller reglema för statligt stöd tillnäringslivet. Anmälan(notifiering) av industristöd skall göras av medlemsländerna inom EFTA. Dennaskyldighet gäller vid: förändringari regler för befintliga stöd samt förändringari resursramar som uppgår till realt för befintliga program. EGhar beslutat atl de regionalpolitiska insatserna ska förstärkas.