prop · GD0385 · 1989-12-31 00:00:00 — Omett bestridande skall vara motiverat för att kunna godtas, måste också närmare anges vilka sakliga krav som ställs på beslridandets inne håll. Då kan man hämta ledning från t. ex. lagsökningslagen och föreskriva atl svaranden måste visa sannolika skäl för sin invändning. Eller också kan man hämta ledning från om kraven på etl svaromål i anledning 65 5 1989/90. 1 sami Nr 85 av etttredskodomsföreläggande och föreskriva att svaranden skall klargöra sininställning till yrkandet och ange skäl som kan vara av betydelse för prövningav saken. Även andra varianter kan länkas. Gemensamt för alla dessa lösningarär alt de ställer stora krav på kronofogdemyndigheten. Del skulle i hög gradbli en bedömningsfråga om utslag skulle utfördas eller ej. Då skulle man medfog kunna kritisera systemet för att lägga dömande uppgifter på annan myndighetän domstol. Den bevisfördel som del nuvarande lagsökningsförfarandet gerborgenären kan, som jag strax återkommer till (avsnitt 2.13), tillgodoses inomramen för det s.k. skriftliga Ired-skodomsförfarandel vid tingsrätt. Det bör mot denna bakgmndinte krävas av en svarande att han motiverar sill bestridande för all undgåbifall lill en ansökan i den summariska processen. Som anförs i promemorian däremot vara lämpligt att det i lagen och givelvis i den information somlämnas till svaranden anges att svaranden bör motivera sill bestridande,eftersom ell motiverat bestridande skapar ell bättre underlag för den fortsattahanteringen och dessutom kan bidra lill all klara upp rena missförstånd. Jag föreslår alltså atl iprincip samma regler som gäller för bestridande i mål ombelalningsföreläggande skall gälla för mål om belalningsföreläggande och vanlighandräckning i den nya summariska processen. Framstår del som osäkert om eninvändning från svaranden skall bedömas som ett bestridande eller ej, kanledning hämtas från nuvarande praxis i mål om belalningsföreläggande. Vad jag sagt larinte sikte på den särskilda handräckningen. I dessa mål skall avgörandet gmndaspå en viss materiell prövning av ansökningen. Del är därför inte möjligt alt igenerella ordalag ange vad som krävs av svarandens bestridande för all denneskall kunna undgå all ansökningen bifalls. Det slår dock klart att ett blanktbestridande endast i sällsynta fall kan antas medföra att en ansökan omsärskild handräckning ogillas. Jag återkommer i ell senare avsnitt till denprövning som fömtsätts ske i dessa mål. Mitt förslag:Svarandens bestridande av ansökningen måste alllid vara skriftligt. Promemorians förslag:Svaranden skall i mål om belalningsföreläggande och vanlig handräckning kunnabestrida ansökningen inte bara skriftligt ulan också muntligt vid etlpersonligt besök hos kronofogdemyndigheten eller per telefon. En ansökan omsärskild handräckning måste däremoi alltid bestridas skriftligt. Remissinstanserna: Mångahar yttrat sig i denna fråga. Endast RSV och ell par av tingsrätterna harförordat att bestridande skall kunna ske muntligt. Alla andra har antingenbestämt avstyrkt förslaget eller ställt sig tveksamma till det. Skälen för mitt förslag:När det gäller ansökningen och prövningen hos Prop. 1989/90:85kronofogdemyndigheten har jag tidigare föreslagit alt detta förfarande skal]vara helt skriftligt. I promemorian och från de remissinstanser som varitpositiva lill promemorians förslag har framförts alt det ger ökad rättssäkerhetför svaranden om han kan bestrida muntligen och inte tvingas skriva. Delgeografiska avståndet mellan svarandena och kronofogdemyndigheterna blirstörre än enligt nuvarande ordning där lingsrältema är handläggandemyndigheter. Det är då, menar man vidare, av värde om bestridande också kangöras per telefon. Remisskritikengår i huvudsak ut på följande. Möjligheten till muntligt bestridande inbjudertill ell ökat antal okynnesbestridanden. Risken för missförstånd ökar; detgäller såväl svarets karaktär av bestridande eller inte som innehållet i deeventuella gmndema för bestridandet. Risken finns all bestridande per telefongörs av någon obehörig. Den metod som beskrivs i promemorian för"kvittering" av bestridandet från myndighetens sida är omständligoch osäker. Över huvud taget innebär ell syslem med muntliga beslridanden ökatarbete för kronofogdemyndigheten och en ökad risk all personalen oförskylltkommer i dispyt med svaranden om t. ex. del berättigade i kravet. Om ell blanktbestridande godtas, är del inte för myckel begärt av svaranden all han gör delskriftligt. Kritikenkommer bl.a. från kronofogdemyndighetema själva, från en del av företrädama förborgenärsintressen och från några av domstolama. Kritiken är massiv och enligtmin mening inte obefogad. Jag kan heller inte se alt de praktiska ochrätlssäkerhelsmässiga fördelama med muntliga bestridanden är särskilt stora.Jag förordar därför all bestridandel alllid skall vara skriftligt. Miltställningstagande nu betyder inte all man för all framlid behöver avskrivatanken på all tillåta muntliga bestridanden. När den nya ordningen varit ikrafl en lid och personalen på allvar kommit in i verksamheten, kan saken t.ex. mot bakgmnd av vad som kommer fram vid en utvärdering av reformen - kommai ell annat läge. Självfalletär det angeläget att kronofogdemyndigheterna genom information i föreläggandeleller i bifogat informationsmaterial och som svar på ställda frågor lämnarsvarandena upplysningar och vägledning t. ex. om vad som krävs, om man villbestrida en ansökan, jfr 4 § förvaltningslagen (1986:223). 2.11.3 Prövningen i målom särskild handräckning Mitt förslag:Sökanden skall styrka all de nödvändiga fömtsättningama föreligger för atlbevilja den särskilda handräckning som han yrkar. Därvid skall sökandensframställning av de omständigheter, som åberopas lill stöd för ansökningen,ligga lill gmnd för prövningen, i den mån framställningen lämnas utan erinranav svaranden och inte är uppenbart oriktig. Några generella krav på innehålleti svarandens bestridande kan inte ställas upp. Promemoriansförslag överensstämmer med mitt. Remissinstanserna: Någraremissinstanser har anfört atl den prövning som fömtsätts äga mm i de särskildahandräckningsmålen innehåller starka judicidla inslag och all delta kan skapasvåra problem för kronofogdemyndighetema. Kritik har också framförts mot vissadetaljer i promemorians förslag, men de flesta remissinstanser har tillstyrktförslaget eller lämnat del ulan erinran. Skälen för mitt förslag:Enligt 8 § handräckningslagen skall sökanden styrka de omständigheter som hanåberopar lill stöd för sin ansökan. Till den del som sökandens framställninglämnas ulan erinran av svaranden, skall rätten lägga hans framställning avomständighetema till gmnd för prövningen. Detta gäller dock inte, om del äruppenbart all framställningen är oriklig. För svaranden gäller i dennuvarande handräckningsprocessen all han måste visa sannolika skäl för sininvändning för all han skall undgå utslag i enlighet med ansökningen. Rättenskall inte heller bifalla ansökningen, om sökandens räll framstår som oklar. I det nya systemet får densärskilda handräckningen etl mer begränsat och delvis också ett annat tillämpningsområde än handräckning enligt den nuvarande ordningen. Vare sig detär fråga om återställande av mbbad besittning eller liknande eller omhandräckning som skall ske med stöd av föreskrift i annan lag skall en ansökanom särskild handräckning nästan alllid bifallas, om den sökta åtgärden fallerinom tillämpningsområdet. Det är mot denna bakgmndtydligt atl den nuvarande regeln all svaranden måste visa sannolika skäl försin invändning inte passar in i del nya systemet. Av intresse är främst istället kravet att del i del enskilda fallet skall finnas fömtsättningar försärskild handräckning. Om del gör del, skall ansökningen bifallas och utslagmeddelas i enlighet med ansökningen. Juridiska fakulletsnämndenvid menar att man inte bör behålla en beviskravsregelför sökanden, när man inte lar upp någon motsvarighet till regeln i dennuvarande handräckningslagen om att svaranden skall visa sannolika skäl för sininvändning; detta med tanke på situationer, då svaranden har bevisbördan föromständigheter som sökanden åberopar lill stöd för sin talan. Enligt min mening är detemellertid viktigt all det för detta summariska förfarande finns så lydligaanvisningar som möjligt om hur bevisfrågoma Det är också tydligt atl ett beviskrav måste läggas på sökanden. Dettastämmer bäst överens med att del summariska förfarandet främst är inriktatpå de klara fallen. Dessutom är del en huvudregel att sökanden i civilprocessskall styrka de omständigheter som han gmndar sin ansökan Enutgångspunkt bör alltså vara att sökanden är skyldig atl visa att de särskildafömtsättningama för handräckning föreligger i målet. Del bör också åvilakronofogdemyndigheten all kontrollera all ansökningen är lagligen gmndad ävenom svaranden skulle lämna den ulan erinran. De omständigheter som sökandenåberopar måste alltså vara sådana all de -om de lämnas obestridda eller styrks uppfyller villkoren för särskild handräckning. 1likhet med vad som gäller enligt handräckningslagen bör vidare i mål omsärskild handräckning sökandens framställning av omständighetema läggas tillgmnd för prövningen, i den mån framställningen lämnais ulan invändning avsvaranden och del inte är uppenbart all den är oriktig. Allsökanden skall visa atl fömtsättningama för särskild handräckning föreliggerställer ganska stora krav på styrkan av hans bevisning när svaranden harbestritt ansökningen och åberopat en relevant gmnd för bestridandet. Jag anser i likhet med vad som anförs i promemorian att man bör ställa ungefär sammakrav på bevfsningens styrka som i dispositiva tvistemål. Detta lorde gälla ävenulan uttrycklig reglering i lagen. Prövningenav den åberopade bevisningen får ske med tillämpning av gängsebevisvärderingsregler. Kraven kan alltså variera beroende på hur sökandensframställning och svarandens invändning ser ul liksom på den bevisning somsvaranden kan prestera. Av vad jag nu har sagt framgår tydligt all det äromöjligt att ställa upp några generella krav på svarandens bestridande.Svarandens möjligheter att vinna målet ligger främst, men inte enbart, i allsöka visa all någon av de nödvändiga fömtsättningama för särskild handräckninginte föreligger. Jag återkommer närmare till dessa frågor ispecialmoliveringen. Ävenom avsikten är att det bakomliggande materiella rättsförhållandet skall hållasutanför den särskilda handräckningsprocessen, bör man inte utesluta möjlighetenatt kronofogdemyndigheten i saklig överensstämmelse med tillämpningen av dengamla 191 § utsökningslagen ogillar en ansökan om särskild handräckning omdet är helt klart alt svaranden har den materiella rätten på sin sida.Kronofogdemyndigheten bör emellertid inte ägna saken uppmärksamhet annal än ihell uppenbara fall. Jaghar tidigare uttryckt mitt förtroende för kronofogdemyndighetemas förmåga alt lösa de problem - juridiska och andra - som målen i den summariska processen rymmer. Del är naturligtvis en riklig iakttagelse att de särskilda handräckningsmålen i allmänhet kräver en högre grad av juridisk sakkunskap än målen om betalningsföreläggande och vanlig hand räckning. har kronofogdemyndighetema tillagts nya, alltmer kvalificerade uppgifter. Jag kan nämna lönegaranliärenden, exekutiva för säljningar av fast egendom och tillsyn i konkurs. Kronofogdarna är nume ra välutbildade jurister. De särskilda handräckningsmålen rör ofta frågor 69 Sådanafrågor är kronofogdama vana vid, eftersom de ofta är aktuella iulmälningsmålen. Jag är därför övertygad om all kronofogdemyndighetema hargoda fömtsättningar att falla välgmndade beslut i målen om särskildhandräckning. 2.12 Överlämnande av mål till tingsrätt m. m. Mitt förslag: Omsvaranden bestritt en ansökan om belalningsföreläggande eller vanlighandräckning, skall målet, om sökanden begär det, överlämnas till tingsrätt.Överiämnas ett mål lill en tingsrätt som inte finner sig vara behörig, skalltingsrätten överlämna målet till en behörig tingsrätt. 1 vissa fall skall målöverlämnas lill annan myndighet än tingsrätt. Mål om särskild handräckningskall inte kunna överlämnas lill tingsrätt. Promemorians förslag:Enligt promemorian skall en tingsrätt som inte finner sig vara behörigåterlämna målet lill kronofogdemyndigheten, som i sin tur skall överlämna målettill en annan tingsrätt som kan vara behörig. I sista hand skall högstadomstolen på begäran av kronofogdemyndigheten bestämma vilken tingsrätt som ärbehörig. 1 övrigt överensstämmer promemorians förslag med mitt. Remissinstanserna: Deflesta har godtagit huvuddragen i förslaget. För vissa delfrågor har altemativalösningar lagts fram. Ett tiotal remissinstanser, som särskilt yttrat sig överpromemorians förslag om återlämnande av mål från tingsrätt till kronofogdemyndighet,har kritiserat detta och menat atl del skulle bli tungroll. Skälen for mitt förslag:För närvarande gäller i mål om belalningsföreläggande all sökanden, för allett mål där ansökningen bestrills skall hänskjutas till rättegång, måste yrkadetta. Någon remissinstans har föreslagit att ett mål där ansökningenbestrills skall överlämnas till tingsrätt automatiskt, dvs. ulan alt sökandenbehöver begära del. Del finns också ell förslag atl sökanden redan iansökningen skall kunna begära all målet skall överlämnas lill tingsrätt fördel fall svaranden skulle bestrida ansökningen. Jag kan inte ställa migbakom dessa förslag. De flesta sökande lär vilja se bestridandet och deeventuella skälen för delta innan de bestämmer om de vill föra saken lilldomstol. I ell system med automatiskt överlämnande av bestridda ansökningarskulle dessa sökande tvingas ange i sina ansökningar all de inte vill haautomatiskt överlämnande. Och med ett system där man redan i ansökningen kanbegära överlämnande vid eventuellt bestridande riskeras att mål i onödanöverlämnas lill tingsrätt, l.ex. mål där svaranden bestrider på den gmnden allhan har erlagt full betalning. Gemensamt för båda förslagen är allkronofogdemyndigheten tvingas alt ha extra mtiner för all bevaka de olikaönskemålen. Jag förordar därför all det i ell mål om belalningsföreläggandeeller vanlig handräckning där ansökningen bestrills skall krävas ell yrkandefrån sökanden för all målet skallöverlämnas lill tingsrätt saml alt detta yrkande måste framställas Prop.1989/90:85 efter del all bestridandel gjorts. 1mål om belalningsföreläggande och vanlig handräckning är del inte meningen altkronofogdemyndigheten skall göra någon bevisprövning. Kronofogdemyndighetenskall alltså inte avgöra bestridda mål, vare sig avgörandet innebär bifalleller avslag, ulan dessa mål skall i stället överlämnas lill tingsrätt omsökanden begär del. Målen om särskild handräckning däremoi skall avgöras i sakav kronofogdemyndigheten. Del blir alltså inte aktuellt all överlämna någrasådana mål lill tingsrätt. Delfinns också två andra situationer när mål om belalningsföreläggande och vanlighandräckning skall överlämnas lill tingsrätt. Del ena fallet har jag behandlattidigare, nämligen mål där kronofogdemyndigheten misstänker att sökandens kravär ogmndal eller obefogat och där sökanden begär överlämnande. Del andra falletär när svaranden ansöker om återvinning av ell utslag. Återvinningsfallenskall jag behandla närmare längre fram. Engmndläggande tanke bör vara atl etl mål som har handlagts inom ramen för detsummariska förfarandei efter överlämnandet så fort som möjligt och så långtmöjligt utan särregler skall handläggas i enlighet med . Dettainnebär bl.a. all skall tillämpas. Eftersom del ärkronofogdemyndigheten som överlämnar målet, blir del den myndigheten som harall tillämpa . Det är här frågan bara om disposiliva tvistemål.RB anvisar för huvuddelen av dessa mål ell flertal olika fora. I de flesta fallär tingsrättens behörighet all handlägga målet emellertid lill sist beroende avom svaranden gör någon invändning därom. Det skall dock alllid framgå avstämningsansökningen vilka omständigheter som gör just den aktuellatingsrätten behörig. Den vanligaste av dessa omständigheter är säkerligen atlsvaranden har sill hemvist inom tingsrättens domkrets. Del finns även mål, t.ex. faslighelsmål och vattenmål, där endast en tingsrätt kan vara behörig. Delblir kronofogdemyndighetens uppgift alt med ledning av vad handlingama i måletulvisar överlämna målet lill en tingsrätt som kan vara behörig enligt någonregel i 10 kap. RB. På motsvarande sätt skall den mottagande tingsrättenkontrollera om handlingama ulvisar någon omständighet som kan göra tingsrättenbehörig enligt någon fommregel. Överflyttandeav mål mellan tingsrätter m. m. Omrätten inte finner sig vara behörig, är den från flera synpunkter mestpraktiska ordningen all handlingama vidarebefordras direkt lill en behörigtingsrätt i stället för all - som föreslagils i promemorian - återlämnas lillkronofogdemyndigheten. Förnärvarande finns emellertid inga allmänna regler om överflyttande av tvistemål mellan tingsrätter. Del innebär alt del i princip inte är tillåtet atl flytta över mål; jag bortser därvid från vissa särskilt angivna fall, av vilka jag strax skall beröra några. 1 tidigare lagstiftningsärenden har man försökt reglera dessa frågor, men delta har stött på svårigheter (jfr prop. 1986/87:89 s. 117 0- 71 Omman väljer en lösning där de inblandade myndighetema avgör Prop. 1989/90:85fommfrågan med utgångspunkt endast i vad handlingarna i målet ulvisar, undvikerman de problem som lagt hinder i vägen i tidigare lagstiftningsärenden. Mankan då självfallet inte lösa frågan i vidare mån än som behövs för densummariska processen. Detta får dock accepteras, särskilt med tanke på altproblemen kvantitativt sett lorde vara störst i fråga om de mål som härrör frånsummarisk process. Ilagsökningslagen och handräckningslagen finns regler om överflyttande av måldå den tingsrätt som handlagt målet på det summariska stadiet inte är behörigatt handlägga målet efter hänskjulande lill rättegång eller återvinning. Dessaregler gäller bara överflyttande till annan tingsrätt. Del finns emellertid iannan lagstiftning motsvarande regler om överflyttande av mål tillarbetsdomstolen och statens va-nämnd. Gemensamt för alla dessa regler är allbeslutet om överflyttande inte får överklagas och all den mottagandemyndigheten, om den finner sig inte vara behörig, skall visa målet åter lillden domstol som överlämnat målet. I dessa fall är ålerförvis-ning av målet tillden överlämnande domstolen en praktisk ordning, eftersom del ärdenna domstol som skall handlägga målet om den mottagande myndigheten finnersig inte vara behörig. Så ligger det emellertid inte lill i förhållandet mellankronofogdemyndighet och tingsrätt i den nya summariska processen; här är detju inte i något fall fråga om all målet slutligt skall handläggas avkronofogdemyndigheten. 1 stället är det en annan tingsrätt eller en annanmyndighet som skall handlägga målet. Del är därför långt mer praktiskt all denmottagande myndigheten själv lämnar målet vidare lill rätt instans. Motdenna bakgmnd föror' ' 'ag en ordning där en tingsrätt eller annan myndighet,som vid mottagandet av ell mål inte finner sig vara behörig, lämnar måletvidare lill rätt instans och inte åter till kronofogdemyndigheten. Den instanssom då tar emot målet skall behålla del, om det i handlingama finns någon omständighetsom kan gmnda dess behörighet. Annars får målet överflyttas på nytt, eventuellttillbaka till den närmast föregående instansen. Lagrådet har föreslagit ennågot annorlunda ordning för tingsrällemas prövning av sin behörighet. Jagåterkommer till detta förslag i specialmotiveringen. Defall jag nu diskuterat kommer att bli ovanliga. Det kan inte bli särskilt svårtför kronofogdemyndighetema att hitta en tingsrätt som kan vara behörig elleralt göra räll i de mål som skall överlämnas lill arbetsdomstolen ellerva-nämnden. Med den lösning jag nu har föreslagit anser jag inte heller alt delbehövs någon medverkan av högsta domstolen i dessa frågor. Enannan sak är atl del kan uppstå en valsituation därför all flera tingsrätterkan vara behöriga. Då får den överlämnande myndigheten välja en av dessa efleren allmän lämplighetsprövning. En regel om all sökanden skall få komma lilltals med sina önskemål anser jag skulle tynga förfarandet onödigt. Omemellertid sökanden redan har framfört någon synpunkt när del är dags allöverflytta målet möter det förslås inte något hinder all la skälig hänsyn lillhans önskemål. Förfarandeivid överlämnande av mål från kronofogdemyndighet . Överlämnandeav mål bör ske genom formligt beslut. Parterna bör underrättas om åtgärden förall de skall veta var målet finns. Närett mål om betalningsföreläggande eller lagsökning hänskjuts till vanligrättegång las del inte ul någon ny avgift för den fortsattahandläggningen. Så bör inte heller ske i del nya systemet där den summariskaprocessen inleds hos kronofogdemyndigheten. Sökandensbegäran all målet skall överlämnas till tingsrätt skall göras skriftligt.Enligt promemorian bör tidsfristen för en sådan begäran sällas lill tre veckorefler del att kronofogdemyndigheten skickade underrättelse om bestridandet lillsökanden. Ett par remissinstanser har invänt att denna lid är för kort. Jaganser för min del all är fullt lillräckligt. Att tiden räknas frånavsändandet av underrättelsen innebär en förenkling jämfört med nuvarandeordning. Sökandenbör åläggas all i samband med sin begäran om överlämnande närmare ange deomständigheter och bevis som han vill åberopa och ge in sinaskriftliga bevis och andra handlingar som han åberopar. Detta främjar en snabboch ändamålsenlig hantering av målet vid tingsrätten. Del bör emellertid slåsfast all del inte är kronofogdemyndigheten utan tingsrätten som skall granskadel närmare innehållet i sökandens begäran om överlämnande och i förekommandefall begära in kompletterande uppgifter eller handlingar. 1den summariska processen behöver ell ombud normall inte visa sin behörighet.Enligt gällande rätt måste ombudet styrka sin behörighet när han begär alt ellmål om belalningsföreläggande skall hänskjutas lill rättegång. 1 del nyasystemet är det lämpligare all tingsrätten svarar för full-maklskontrollen,sedan väl målet överlämnats dit. För alt överlämnande skall ske bör det alltsåinte krävas alt ombudet har styrkt sin behörighet. Del får istället ankomma på tingsrätten att vid behov utfärda föreläggande omkomplettering vid påföljd av avvisning. 2.13Skriftliga fordringsbevis m. m. Mitt förslag: Imål om betalningsföreläggande och vanlig handräckning skall förekomsten avskriftliga fordringsbevis inte tillmätas någon betydelse under handläggningenhos kronofogdemyndigheten. För alt ge borgenärer med skriftligt fordringsbevismöjlighet till samma fördel i bevishänseende som i del nuvarande lagsökningsför-farandellas i RB upp en ny regel som innebär att tingsrätten, om käranden lill stöd försill anspråk har ett skriftligt fordringsbevis, i en Ivislemålsprocess rörandesaken kan meddela Iredskodom mot svaranden i samband med föreläggande om skriftligtsvaromål, även om denne bestrider men inte förmår visa sannolika skäl för sininställning lill anspråket. Gmndas kärandens yrkande på ömsesidigt förpliktandeavtal och gör svaranden invändning om vederiaget, får Iredskodom dock meddelasendast under de fömtsättningar som i allmänhet gäller för sådan dom vidföreläggande om skriftligt svaromål. Promemoriansförslag överensstämmer med mitt, sånär som beträflFande de fall där invändninggörs om vederiaget i ömsesidigt förpliktande avtal; här föreslogs i promemorianatt tredskodom skulle få meddelas endast om invändningen framstod som ogmndad. Remissinstanserna:Remissutfallet är blandat. En del godtar den föreslagna ordningen. Kritikernamenar all förslaget kommer all leda lill fler beslridanden, större tidsutdräktfram lill ell verkställbart avgörande och fler tvistemål. Själva konstruktionenav de föreslagna tredskodomsregler-na har i allmänhet lämnats utan erinran.