prop · GD03141 · 1989-12-31 00:00:00 — Miljöavgifteroch andra ekonomiska styrmedel bör kunna användas för att minska samhälletskostnader for att nå uppsatta miljömål. Ett införande av ekonomiska styrmedelbör öka incitamenten för t.ex. reningsåtgärder i de företag eller verksamheteidär reningskostnadema är lägst. Det bör också skapa incitament för nya ochmindre dyra sätt att förebygga och begränsa skadliga miljöeffekter, t.ex.renare insatsvaror, ny miljövänligare teknik och nya processer. Generelltverkande ekonomiska styrmedel, som miljöavgifter/skatter, är speciellt lämpligaför att påverka beteendet inom områden med en stor mängd sinsemeUan oberoendeaktörer. Miljöavgifter/skatterär ett medel för att dels styra konsumtionen mot varor som är mindremiljöskadliga vid tillverkning eUer användning, dels styra miljöskyddsåtgärdematill de områden där de kostar minst. De bör därmed leda till en effektivresurshushållning. Sverigehar hittiUs huvudsakligen utnyttjat styrmedel som tillståndsprövning ochtillsyn enligt miljöskyddslagen och andra regleringar för att nå de uppsattamiljömålen. De förorenande utsläppen har kunnat begränsas kraftigt inom mångaområden genom sådana regleringar. Utövernuvarande styrmedel bör införas miljöavgifter och andra ekonomiska styrmedelsom ger företag och hushåll incitament att minska sina utsläpp eller på annatsätt minska miljöstörningama från sina verksamheter utöver vad villkor ochannan reglering leder till. Någraremissinstanser har tagit upp frågan om förhållandet mellan de avgifter som föreslåsav miljöavgiftsutredningen och miljöskyddslagen. Den åsikten har bl.a.framförts att särskilda avgifter på vissa föroreningar kan komma att påverkanivån på de krav som kan ställas vid tillståndsprövningen.Miljöavgiftsutredningen anser att en sådan effekt är teoretiskt tänkbar men attden inte kommer att uppstå som en följd av de avgifter som utredningen hittillsföreslagit. Jag delar den bedömningen. Miljöavgifterinnebär kostnadeir för vissa gmpper i samhället. Det kan i vissa fall finnasanledning att införa någon typ av återföringssystem för att t. ex. undvikasnedvridningar eller för att främja sådan teknikutveckling som gör det möjligtatt minska miljöstömingama. Jag kommer i det följande att föreslå ett systemför kväveoxidavgift som innebär återföring av intäktema. Teoretisktbör miljöavgifter motsvara samhällets kostnader för den miljöstöming som uppstår av t. ex. förorenande utsläpp. Det kan dock i praktiken vara svårt eller omöjligt att beräkna dessa kostnader. Miljöav giftsutredningen har utgått från mål för utsläppsbegränsningar och satt avgiftema så att de skall ge en önskad styreffekt. 1 enlighet med utredningens förslag sätts nivån på den kväveoxidavgift som föreslås och den koldioxid- resp. svavelskatt som föreslagits så att de får en styrande effekt. I den mån det är möjligt bör givetvis miljöavgifter motsva ra samhällets kostnader för emissionema. Effekter av förslagen omsvavelskatt och koldioxidskatt Prop. Regeringenhar beslutat föreslå införandet av en svavelskatt på . per kgsvavel i olja, kol och torv för förbränning liksom en koldioxidskatt på 25 öreper kg koldioxid från förbränning av olja, kol, naturgas, gasol och bensinsamt på inrikes flygtrafik. har en differentiering föreslagits avenergiskatten på vissa oljeprodukter. Enligt min bedömning kommer effektema avdessa förslag att ge ett väsentligt bidrag till ansträngningama att nå de avriksdagen uppsatta målen för begränsning av utsläppen av svavel och koldioxid. Förslagetom differentierad energiskatt på vissa oljeprodukter kommer att ge incitament tiUanvändning av dieselkvaliteter som är bättre för hälsa och miljö. Det kommeratt ge effekt på utsläppen av svavel och aromatiska kolväten, särskilt itätorter. Svavelutsläppenökade kraftigt i . Från början av 1970-talethar utsläppen minskat, främst tiU följd av energibesparing, oljeersättning och utsläppsbegränsandeåtgärder. Trots denna positiva utveckling är det nödvändigt att ytterligare ansträngningargörs om mål för begränsningar av svavelutsläppen skall kunna nås. Miljöavgiftsutredningenhar bedömt att de årliga svavelutsläppen med utredningens förslag minskar medca tiU slutet av . En viss del av utsläppsminskningenskulle erhåUas även genom de nya svavelkrav som kommer att träda i kraftsuccessivt . Dessa krav är dock ännu inte slutligt utformade,varför effekten inte säkert kan fömtses. Naturvårdsverketredovisar i dagama sitt förslag till nytt handlingsprogram motluftföroreningar och försuming. Jag kommer senare i samband med att dettaförslag behandlas att återkomma till frågan om humvida ytterligare åtgärderkrävs för att minska svavelutsläppen. Desvenska utsläppen av koldioxid har minskat kraftigt under 1970- och 1980-talen.Minskningen har framför allt skett inom uppvärmningssek-tom och vid industrinsenergianvändning. Utsläppen av koldioxid från trafiksektom har däremot ökatkraftigt. Med nuvarande fömtsättningar beräknas utsläppen av koldioxid kommaatt öka, på kort sikt främst som en följd av ökningen inom trafiksektom. Miljöavgiftsutredningenhar beräknat att utsläppen av koldioxid med utredningens förslag blir 5 10milj. ton lägre än de annars skulle ha blivit. Uppgiftemaom de svenska utsläppen av CFC-föreningar, metan, dikväveoxid och övriga s. k.växthusgaser är ofullständiga. 1 det miljöpolitiska beslutet våren 1988godkände regeringens förslag till avvecklingsplan för CFC-föreningar. Enstrategi för att minska klimatpåverkan bör enligt min mening omfatta inteendast koldioxid och CFC-föreningar utan alla klimatpäverkande gaser. Åtgärdermot utsläpp av växthusgaser måste också ses i ett intemationellt En svenskklimatstrategi bör därför utformas med hänsyn till det arbeteför att nå fram till en global Idimatkonvention som bedrivs inför FN:s Prop.1989/90:141 konferens om miljö och utveckling . Jag avser att vid ettsenare tillfäUe återkomma till behovet av ytterligare åtgärder för att begränsautsläppen av växthusgaser. Mångaav de föroreningar som skapar miljöproblem för oss är gränsöverskridande.Några ger dessutom upphov till globala klimateffekter. Detta innebär attmiljöproblemen inte kan lösas med enbart nationella åtgärder. Ett intemationeUtsamarbete är nödvändigt. Fleraremissinstanser som yttrat sig över miljöavgiftsutredningens förslag understrykervikten av intemationella överenskommelser på miljöområdet, särskilt beträffandefrågor av globa 1 karaktär som klimatförändringar. Vissa instanser, t. ex.Industriförbundet, menar att den intemationella konkurrenssituationen försvenska företag måste beaktas när man inför miljöavgifter. Landsorganisationeni framhåller att de globala utsläppen inte kommer att minska omeffekten av svenska miljöavgifter blir att miljöstörande verksamhet flyttarutomlands. Sverigearbetar aktivt för att åstadkomma intemationella avtal om bl. a. begränsningarav luftföroreningar. Huvuddelenav det intemationella samarbetet mot luftföroreningar sker inom ramen för FN:skonvention om långväga gränsöverskridande luftföroreningar. Samarbetet har kommitlängst när det gäller svavel. träffades i enöverenskommelse om ett protokoll till konventionen. Genom detta protokoU harnumera 21 stater åtagit sig att minska sina svavelutsläpp med till år1993 jämfört med nivå. Vadgäller utsläppen av kväveoxider finns en överenskommelse omatt utsläppen skall ha begränsats till nivå. Sammanlagt25 stater undertecknade detta protokoll till konventionen om en begränsning avutsläppen av kväveoxider. På svenskt initiativ utfaste sig elvaandra länder att minska sina utsläpp av kväveoxider senast år 1998jämfört med utsläppen under något av . Riskenför snabba klimatförändringar, tiU följd av utsläpp av koldioxid, freoner m.fl. växthusgaser, är en global fråga, som har väckt ett mycketstort intresse intemationellt. Det finns en samstämmighet om att man måstesöka nya lösningar, vilka kan komma att påverka stmkturen inom viktiga samhällssektorer.Lämpliga styrmedel diskuteras i intemationella sammanhang och möjligheten attanvända ekonomiska styrmedel nämns ofta i diskussionen. År1988 hölls två viktiga vetenskapliga konferenser om klimatpåverkan i Torontooch . Rekommendationema från dessa konferenser är att koldioxidutsläppenbör minskas under . Som ett första steg börutsläppen minskas tiU . Inovember 1989 hölls i en konferens på ministemivå om klimat påverkan där bl.a. representanter för de viktigaste industriländema del- 14 tog.Konferensen underströk klimatfrågans betydelse men fastslog i avvaktan påbättre underlag inte några mål för utsläppsbegränsningar. tog i maj 1989initiativ till förhandlingar om en klimatkonvention i FN:s miljöstyrelse.Sverige agerar också aktivt i denna fråga i det mellanstatliga organet IPCC (IntergovernmentalPanel on Climate Change). IPCC skall vid ett möte i Sverigepresentera sin samlade rapport om klimatförändringar. Förhandlingar i syfte attnå en bindande internationell överenskommelse för att begränsa utsläppen av klimatpäverkandegaser bör, enligt min mening, kunna komma i gång efter i augusti1990. Målet bör vara att träffa en överenskommelse för undertecknande vid om miljö och utveckling . Som jag tidigareframhållit är internationella åtgärder och överenskommelser nödvändiga för attkomma till rätta med de stora miljöproblemen. bör fortsätta att ageraaktivt i internationella sammanhang för att nå sådana överenskommelser. Jagvill i sammanhanget peka på att det finns flera exempel inom miljövårdsarbetet därSverige genom att ställa långtgående krav kunnat tjäna som föredöme i detinternationella miljöarbetet. Det gäller t.ex. de svenska kraven för utsläpp avsvavel och kväveoxider liksom avvecklingen av CFC-föreningar. Idet internationella arbetet med miljöfrågor betonas alltmer vikten av att i detekonomiska systemet bygga in signaler som kan styra mot en varaktigt hållbarutveckling. Integration av ekonomiska och miljöpolitiska beslut kommer t. ex.att vara ett prioriterat område i miljöarbete under de närmaste åren.Miljöavgifter och andra ekonomiska styrmedel diskuteras således inte bara ianslutning till växthusproblemet utan också som medel att komma till rätta medförsurning, övergödning och andra miljöproblem. Det kan därför förväntas attdet även i andra länder läggs fram förslag som liknar dem som är aktuella iSverige. 2.2 Avgift på utsläpp av-kväveoxider vid energiproduktion 2.2.1 Avgiftssystemets syfte och avgränsning Mittförslag: En avgift införs på utsläpp av kväveoxider från stora pannor somanvänds för energiproduktion. Avgiftsmedlen tillgodoförsårligen de avgiftsskyldiga. Det belopp som skall tillgodoföras fördelas påvarje avgiftsskyldig beroende på dennes andel av den totala energiproduktionenhos samtliga avgiftsskyldiga. Härigenom undviks att energiproduktion i storapannor, främst inom fjärrvärmesektorn, missgynnas. Miljöavgiftsutredningensförslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt. Remissinstanserna:Flertalet av de remissinstanser som har uttalat sig är positiva tillutredningens förslag till principiell utformning av kväveoxid- Blandremissinstanser som tillstyrker den principieUa utform- Prop. 1989/90:141ningen återfinns , , . , , och Kraftsam. Någraremissinstanser avstyrker eller uttrycker tveksamhet inför utredningensförslag. Nämnden anseratt minskade utsläpp enklare kan nås genom prövning enligt miljöskyddslagen.Statskontoret och statens energiverk är tveksamma till den tekniska konstmktionenav avgiftssystemet. anser att frågan om mätning avkväveoxider bör utredas ytterligare i syfte att hitta en lösning som omfattarpannor av alla storlekar. Skälenför mitt förslag: Nästan en fjärdedel av kväveoxidutsläppen i härrörfrån förbränning i fasta anläggningar för energiproduktion.Miljöavgiftsutredningen har, sonii ett komplement till den prövning av anläggningarnasom sker enligt miljöskyddslagen, föreslagit en avgift på utsläpp avkväveoxider från större förbränningsanläggningar. Syftet med avgiften är enligtutredningen att åstadkomma en snabbare minskning av utsläppen fram till mittenav än vad som är möjligt enbart med tillämpning av befintligastyrmedel. Avgiften skall vidare vara ett incitament för en ytterligare,kostnadseffektiv reducering av utsläppen. Enligtmin mening är kväveoxidutsläpp från förbränningsanläggningar ett miljöproblemsom det är lämpligt att angripa med genereUt verkande styrmedel. Regering ochriksdag har också uttalat sig om generella riktlinjer för vilka utsläpp sombör tillåtas vid en prövning enligt miljöskyddslagen (prop. 1987/88:85, JoU23,rskr. Vid tillståndsprövning av nya anläggningar och vid omprövning avtillstånden för befintliga anläggningar kan man därför förutse att skäri)takrav kommer att ställas när det gäller kväveoxidutsläpp. Riktlinjerna avserdock inte alla anläggningar. Befintliga anläggningar omfattas t.ex. bara om desläpper ut kväveoxider och de nya gränsvärdena för sådanaanläggningar gäller förstfr.o.m. Detfinns flera skäl att överväga ytterligare styrmedel. Som jag har nämntbedöms målet att minska de totala utsläppen inte kunna nåsenbart med beslutade åtgärder. Vid denna bedömning har de nya riktlinjerna förtillståndsprövning beaktats. En kväveoxidavgift kan bidra till att åtgärder föratt begränsa utsläppen vidtas tidigare än om endast prövning enligtmiljöskyddslagen används som styrmedel. Vidare innebär ett miljöavgiftssystematt möjligheterna att minska utsläppen under den nivå som gäller enligttillståndet tillvaratas på ett kostnadseffektivt sätt. Detta är särskiltviktigt när det gäller kväveoxidutsläppen, som till stor del är beroende avpannans skötsel. Närdet gäller koncessionsnämndens remissyttrande vill jag fästa uppmärksamhetenpå att nämnden inte har funnit den föreslagna kväveoxidavgiften oförenlig medmiljöskyddslagens prövningssystem. Nämnden berör inte heller på annat sätt denföireslagna avgiften från rättslig synpunkt. Jaganser att övervägande skäl talar för en miljöavgift på kväveoxidut släpp från förbränningsanläggningar och föreslår att en sådan avgift införs. Avgiften bör utgöra ettkomplement till prövningen enligt miljöskydds- Prop. 1989/90:141 lagen ochdenna prövning kan enligt min mening ske utan hänsynstagande till den nyamiljöavgiften. Närdet gäller grunden för beräkningen av avgiften och avgränsningen av deavgiftspliktiga anläggningarna gör jag följande bedömning. Allförbränning ger upphov till kväveoxider. Kväveoxiderna bildas dels genomreaktion mellan luftens syre och kväveinnehållet i bränslet, dels genomreaktion mellan det syre och kväve som finns i luften. I det senare falletberor kväveoxidbildningen främst på förbränningsförhållandena. Den bildademängden kväveoxider är således till största delen oberoende av kväveinnehålleti bränslet. En utsläppsavgift på kväveoxider bör därför utgå från direktamätningar av utsläppen från varje enskild produktionsenhet. Enförutsättning för att en avgift skall kunna tas ut på gmndval av utsläppsmätningarär att mätningen utförs med tillräcklig noggrannhet. a. på gmndval av en konsultrapport dragit slutsatsen att det är möjligtatt uppnå den nödvändiga noggrannheten om stränga krav ställs på mätutmstningenskvalitet, om mätning och registrering sker kontinuerligt och om auktoriseradkontroll av mätsystemen utförs. Någraremissinstanser har kommenterat frågan om mätnoggrannheten. anser att det är osäkert om man kan räkna med så stor precisionsom anges i förslaget. menar att mätfrågorna börutredas ytterligare innan systemet införs. Ingen av remissinstanserna har dockifrågasatt de beräkningar som utredningen redovisar när det gäller denprecision som kan uppnås vid mätningarna. Utredningen påpekar dessutom att detfinns goda erfarenheter från när det gäller kontinuerligautsläppsmätningar. Mot denna bakgrund bedömer jag att mätproblemen inte är såstora att de utgör ett hinder mot att införa ett avgiftssystem grundat påutsläppsmätningar. Storaförbränningsanläggningar har redan i flertalet fall sina tillstånd enligtmiljöskyddslagen förenade med utsläppsvillkor som fömtsätter tillförlitligmätning. Hos pågår ett arbete med attutarbeta föreskrifter för kontroll av stora förbränningsanläggningar. Enligtförslaget till föreskrifter skall kontinuerlig utsläppsmätning av bl.a.kväveoxider ske. Detta leder naturligtvis till att samma mätutrustning kan utnyttjasbåde för kontiollen och tillsynen enligt miljöskyddslagen och som underlag föratt beräkna kväveoxidavgiften. Utredningenhar bedömt att det är möjligt att anpassa kontrollen av mätutmstningen och auktorisationenav kontrollanterna till det system med ackrediterade laboratorier som är underuppbyggnad med stöd av lagen (1989:164) om kontroll genom teknisk provning ochom mätning. () kan ackreditera laboratorier ochföretag som utför mätningar, så att minst de krav uppfylls som utredningen har bedömtutgöra en fömtsättning för den nödvändiga mätnoggrannheten. Det bör vara enuppgift för att i samarbete med MPR utforma de närmareföreskrifterna för ackrediteringen. uppskattning uppgår den årliga kostnaden för mät- 17 2 1989/90. 1 saml Nr 141 ning av kväveoxider till350000kr. per anläggning, inkl. kostnaderna för Prop. 1989/90:141 tillsyn ochkontroll av mätutmstningen. Kostnadsskäl talar mot att införa ett avgiftssystemmed krav på att sådan mätutmstning installeras i små och medelstora pannor.Avgiften bör därför, som utredningen har föreslagit, enbart tas ut för utsläppfrån stora pannor. Jag återkommer strax till frågan om var gränsen skall dras fcirde pannor som omfattas av avgiftssystemet. En konsekvens av att inte ta utavgift på utsläpp från små och medelstora pannor blir att konkuiTenskraften förde större pannoma försämras. Därigenom kan t. ex. fjärrvärmen få svårare attkonkurrera med enskild uppvärmning. Även andra snedvridande effekter kanuppstå. Sådana effekter av kväveoxidavgiften är enligt min mening inteacceptabla. Motdenna, bakgmnd anserjag att det är nödvändigt att kompensera de pannägare somomfattas av avgiftssystemet. En sådan kompensation måste utformas så attstyreffekten av avgiften inte går förlorad. harföreslagit att de avgiftsskyldiga skall kompenseras genom att kollektivet avavgiftsskyldiga tillgodoförs ett belopp som är lika stort som deavgifter som belöper på . Utredningen anser att en lämplig gmnd förfördelningen av beloppet mellan de avgiftsskyldiga är den nyttiggjorda energini form av el eller värme från den avgiftspliktiga pannan. Jag delar dennabedömning. En sådan fördelningsgmnd har bl.a. fördelen att den premierar etteffektivt energiutnyttjande och en hög verkningsgrad. Lagrådethar i sitt yttrande över förslaget till kväveoxidavgift anfört att det är svårtatt överblicka konsekvensema av en sådan kompensation för de enskildaavgiftsskyldiga. Lagrådet påpekar bl.a. att det inte framgår av lagrådsremissenatt den avgiftsskyldige kan få en kompensation som är antingen större ellermindre än den avgift han skall betala. Med hänsyn tiU vad lagrådet har uttalatvill jag ytterligare kommentera frågan om avgiftssystemets styreffekt. 1systemet ingår två komponenter, en avgift som gmndas på utsläppen avkväveoxider och en tillgodoföring som gmndas på den avgiftsskyldiges produktionav energi. Avgiftsmedlen används för att betala de belopp som skall tillgodoföras.Om en enskild avgiftsskyldig vidtar en reningsåtgärd som minskar utsläppenkommer detta att medföra att hans avgift minskar. Eftersom antalet av varandraoberoende avgiftsskyldiga är relativt stort, kommer denna minskning av hansavgift inte att märkbart påverka det totala belopp som betalas i avgifter ochsom kan återbetalas till kollektivet av avgiftsskyldiga i form av tillgodoföring.Det belopp som tillgodoförs den enskilde avgiftsskyldige påverkas därför ipraktiken inte av att just hans avgift minskar på gmnd av utsläppsreduceringen.Sett från den enskilde avgiftsskyldiges synpunkt kommer därför tillgodoföringeninte att påverka styreffekten av avgiften; utsläppsreduceringen kommer alltidatt innebära att hans ekonomiska situation förbättras med ett belopp som ipraktiken motsvarar den inbesparade avgiften. påpekar kommer vissa avgiftsskyldiga, som har låga ut släpp och en effektiv energiproduktion, att erhålla en tillgodoföring som överstiger avgiften. För andra avgiftsskyldiga, med höga utsläpp per pro ducerad energienhet, kommer avgiften att bli större än tillgodoföringen. En motsvarande skillnadmellan de avgiftsskyldiga när det gäller det ekonomiska utfallet skullegivetvis ha inträtt även om någon kompensation i form av tillgodoföring intebetalades. Fördelen med den utformning av systemet som jag föreslår är attstyreffekten av avgiften kvarstår, som konkurrenssituationen förkollektivet av avgiftsskyldiga i förhållande till de energiproducenter som inteomfattas av systemet blir oförändrad. Det faktum att tillgodoföringen gmndas påden nyttiggjorda energin från produktionsenheten och inte på exempelvisenergiinnehållet i det använda bränslet ser jag som en ytteriigare fördel.Därigenom uppmuntras energiproduktion i anläggningar med en hög verkningsgrad. En utvärdering avavgiftssystemets effekter bör företas senast efter införandet. 2.2.2Pannor som omfattas av avgiftssystemet Mitt förslag:Avgiften tas ut på utsläpp från pannor och gasturbiner som används för el-eller värmeproduktion och som har en tillförd effekt på ochen energiproduktion som överstiger . Avgift tas inte utför utsläpp från skogsindustrins sodapannor och lutpannor. Miljöavgiftsutredningensförslag: Överensstämmer med mitt förslag när det gäller storieksgränsen för depannor som skall omfattas av avgiftssystemet. Utredningenföreslår att avgiftssystemet skall omfatta samtliga pannor som används förproduktion av energi, dvs. även industrins pannor som används för energiproduktion.Utredningen har dock i lagförslaget begränsat tillämpningsområdet för avgiftentill att omfatta enbart pannor som används för byggnadsuppvärmning ellerelproduktion. Remissinstanserna: Någraremissinstanser, bl.a. och Skogsindustrierna,anser att avgift endast bör tas ut för pannor med en tillförd effekt större än50 megawatt. ifrågasätter kravet på att en pannaskall ha en åriig energiproduktion på för attkväveoxidavgift skall eriäggas. Flerareniissinstanser, bl. a. VattenfaU, , LO, Svenska kraftverksföreningenoch efterlyser förslag om avgifter eUer andra utsläppsbegränsandeåtgärder även för de mindre pannorna. och framför synpunkter på avgränsningen meUanindustriprocesser och industrins förbränning för energiändamål.Naturvårdsverket anser att texten i författningsförslaget omtillämpningsområdet vad gäller uttag av kväveoxidavgift bör ändras. innebär utredningens förslag att många industripannor som kanjämstäUas med fjärrvärmepannor kommer att undantas från avgift.Naturvårdsverket anser att aU förbränning utom "direkt processförbränning"skall omfattas. Således bör förbränning för produktion av t.ex. ånga som sedananvänds i en industriprocess omfattas av avgiften. medan förbränning fördirekt upphettning eller smältning av råvaror och Prop. 1989/90:141 mellanprodukterinom industrin (upphettning av stålämnen, sinterproces-ser, glasugnar,cementugnar, m. undantas tills vidare. Även sodapannor bör undantas.Riksskatteverket anser att utredningens förslag bör tolkas så, att ävenrelativt enkla industriprocesser, som endast fordrar energitillförsel medhetvatten eUer ånga vid måttliga temperaturer, skall undantas. Skälenför mitt förslag: Jag delar utredningens bedömning att en uppmätt energiproduktionav (GWh) är en lämplig gräns för de pannor som skallomfattas av systemet. Det är inte rimligt att ställa krav på att mätutmstningmed sådan kvalitet som erfordras för avgiftsdebitering installeras i pannor somanvänds en mycket . Det gäller t. ex. oljepannor somanvänds endast vid toppbelastning under vintem. Jaganser inte att det finns skäl att begränsa avgiftsplikten till enbart de mycketstora pannoma, exempelvis pannor med en installerad effekt större än (MW). Kostnaden för mätning bör stå i en rimlig relation till den vinst som pannägarenkan göra genom att begränsa utsläppen och minska miljöavgiften.