prop · GD03126 · 1989-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1989/90:126 om ändring i lagen (1987:12) om hushållning mednaturresurser m. m. Regeringenföreslår att anta det förslag som har tagits upp i bifogade utdrag urregeringsprotokollet . Ipropositionen föreslås ändringar i lagen (1987:12) om hushållning med naturresurserm. (NRL). Förslagetinnebär att tillkomsten och lokaliseringen av stora anläggningar med uppgiftatt slutligt omhänderta miljöfarligt avfall skall prövas av regeringen enligt 4kap. Detföreslås vidare att regeringens prövning i fråga om större förbränningsanläggningarutvidgas till att omfatta även andra anläggningar än sådana som är avsedda föreldning med fossilt bränsle. Enligtförslaget skall vidare stora gmppstationer för vindkraft och stora anläggningarför lagring av naturgas prövas av regeringen. Enligtgällande regler får anläggningar som skall prövas av regeringen enligt 4kap. 1§första stycket endast komma till stånd inom de s.k. högexploateradekustområdena på platser där anläggningar av sådant slag redan finns. Enligtförslaget skall detta förbud inte omfatta sådana vindkraftsanläggningar ochgaslager som nämnts. Denkommunala vetorätten skaU finnas kvar som huvudregel. Endast i vissa noggrantangivna situationer och då för vissa särskilda typer av anläggningar skallregeringen få meddela tillstånd utan att kommunfullmäktige dessförinnantillstyrkt etableringen. I propositionen redovisas också förfarandet iprövningsärenden enligt 4 kap. NRL. Lagändringarnaföreslås träda i kraft . 1 1989/90. 1 saml Nr 126 Förslag till Prop. Lag om ändring i lagen (1987:12) om hushållning med naturresurserm. Härigenomföreskrivs att 3 kap. 4§ samt 4 kap. 1 och 3§§ lagen (1987:12) om hushållningmed naturresurser m.m.' skall ha följande lydelse. 4§Inom kustområdena och skärgårdarna från till Simpevarp och från Arkösundtill Forsmark, utmed , på Östergarn och Storsudret på samtpå får fritidsbebyggelse komma till stånd endast i form av kompletteringartill befintlig bebyggelse. Om det finns särskilda skäl får dock annanfritidsbebyggelse komma till stånd, företrädesvis sådan som tillgodoser detrörliga friluftslivets behov eller avser enkla fritidshus i närheten av destora tätortsregionerna. Anläggningarsom avses i 4 kap. Inom områden som avses i första 1 § första stycket får kommatill stycket får anläggningar som avses i stånd endast på platser där anlägg- 4kap. I § första stycket 77 och ningar av sådant slag redan finns. 10-11komma till stånd endast på platserdär anläggningar som skall prövas enligt 4 kap. 1§första stycket redan finns. 1§Följande slag av nya anläggningar får inte utföras utan tillstånd av regeringen: 1. järn- och stålverk, metallverkoch ferrolegeringsverk, 2. massafabriker och pappersbmk, 3. fabriker för raffinering avråolja eller för tung petrokemisk produktion, 4. fabriker för framställning avbaskemikalier eller gödselmedel, 5. cementfabriker, 6. anläggningar för kärntekniskverksamhet som prövas av regeringen enligt lagen (1984:3) om kärntekniskverksamhet samt anläggningar för att bryta uranhaltigt material eller andraämnen som kan användas för framställning av kärnbränsle, 7. anläggningar för eldning med 1.förbränningsanläggningar om fossiU bränsle om anläggningen har anläggningen haren tillförd effekt en tillförd effekt om minst 200 me- om , 8. anläggningarför att utvinna ämnen eller material inom de om råden som anges i 3 kap. 5 §. 8. gruppslalioner för vindkraft med tre eller flera vindkraftsaggre- ' Lagen omtryckt 1987:247. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Prop. gat med en sammanlagd uteffekt av , 9. anläggningar för lagring av minst 50 miljoner normalkubikme ter naturgas, 10. anläggningar förbehandling av miljöfarligt avfaU om huvuddelen av del avfall som avses bli behandlati anläggningen härrör från andra inrättningar och miljöfarligtavfaU förbränns eller på annat sätt slutligt omhändertas vidanläggningen, 11. anläggningar för att utvinna ämneneUer material inom de områden som anges i 3 kap. 5 §. Tillståndav regeringen krävs även för att bygga plattformar som är avsedda att användasvid utvinning av olja eller gas inom havsområden och för att ankra ellerförtöja sådana plattformar för reparation, ombyggnad eller av annan anledning. 3§Tillstånd enligt 1 eller 2§ får lämnas om hinder inte möter på gmnd avbestämmelserna i 2 eller 3 kap. eller med hänsyn till andra allmännaplaneringssynpunkter och om kommunfullmäktige har tillstyrkt att tillståndlämnas. Ifråga om anläggning som sägs i 4 kap. 1 § första stycket 6, om den avsermellanlagring eller slutlig förvaring av kärnämne eller kärnavfall, elleranläggning som sägs i 4 kap. 1 § första stycket 7, 8, 9 eller 10 får, om detfrån nationell synpunkt är synnerligen angeläget att anläggningen kommer tiUstånd, regeringen lämna tillstånd även om kommunfullmäktige inte hartillstyrkt detta. Vad nu sagts gäller inte, om en lämplig plats föranläggningen anvisats inom annan kommun som kan antas godta en placering där, eller,i annat faU, om en annan plats bedöms vara lämpligare. Dennalag träder i kraft den . Utdragur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande:statsministem , ordförande, och statsråden , S. ,, , R. , , , G.Andersson, Lönnqvist, ,, , , , , , Proposition om ändring i lagen (1987:12) om hushållningmed naturresurser m.m. Medstöd av regeringens bemyndigande tillkallade chefen förbostadsdepartementet en kommitté med uppdrag att överväga och precisera detkommunala inflytandet vid regeringens tillåtlighetsprövning av vissaindustrianläggningar enligt 4 kap. lagen (1987:12) om hushållning mednaturresurser m.m., NRL. Kommittén, som antog namnet vetokommittén, avlämnadeden 4december 1989 betänkandet (SOU 1989:105) Prövning av industrilokaliseringenligt naturresurslagen. Ledamöter var f. d. statsrådet ,ordförande, riksdagsledamötema , , ,, , , , ochbonden . Tillprotokollet i detta ärende bör som bilaga 1 och 2 fogas kommitténs sammanfattningav betänkandet resp. lagförslag. Betänkandet har remissbehandlats. En sammanställning av remissyttrandenahar upprättats inom och finns tillgänglig i lagstiftningsärendet(Dnr B089/2554/F). En förteckning över instanser som avgett remissyttrandeneller skrivelser bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 3. Jagavser nu att på gmndval av utredningens förslag lägga fram förslag tilländringar i NRL i fråga om tillätlighetsprövningen av vissa industrianläggningarm.m. Regeringenbeslutade att inhämta lagrådets yttrande över det lagförslagsom utarbetats i ärendet. Det till lagrådet remitterade lagförslaget bör fogastill protokollet i detta ärende som bilaga5. Lagrådets yttrande bör fogas tillprotokollet som bilaga 6. Jag återkommer till lagra- detsyttrande i specialmotiveringen till lagförslaget. Som kommer att fram- Prop.1989/90:126 gå godtar jag lagrädets förslag till ändringar i det remitteradeförslaget. Lagrådets granskning har också lett till vissa redaktionellaändringar i den allmänna motiveringen, avsnitt 2.5. Hämtöver har vissaredaktionella ändringar gjorts i lagtexten. 2 Allmän motivering 2.1 Bakgrund NRL,prop. 1985/86:3, BoU 1986/87:3, rskr. 34, syftar till art främja en frånekologisk, social och samhällsekonomisk synpunkt långsiktigt god hushållningmed marken, vattnet och den fysiska miljön i övrigt (I kap. I §). Lageninnehåller gmndläggande hushållningsbestämmelser (2 kap.) avseende mark ochvatten. Vidare definieras bl. a. vissa riksintressen och föreskrivs att områdensom innehåller sådana intressen skall skyddas mot åtgärder som påtagligt kanmotverka dem. Särskilda hushällningsbestäm-melser föreskrivs för sådanageografiskt angivna områden i landet (3 kap.) som med hänsyn till sina natur-och kulturvärden i sin helhet är av riksintresse. Regelsystemet ger alltsåanvisningar om hur och var riksintressen skall prioriteras i förhållande tillandra intressen och i vissa fall inbördes. Till NRL har dessutom förts reglerom tillståndsprövning av industrianläggningar m.m. (4kap.) av i stort settsamma innehåll som bestämmelserna i tidigare I36a§ byggnadslagen (1947:385).Slutligen finns bestämmelser om myndighetemas uppgifter, informations- och samordningsskyldighetm. (5 kap.). Av särskild betydelse är att planer enligt (1987:10) och sådant planeringsunderlag som belyser hushållningsfrägan skallvara beslutsunderlag vid tillämpningen av NRL. Följandeslag av nya anläggningar får enligt 4 kap. I § NRL inte utföras utan tillståndav regeringen: järn- och stålverk, metallverk och ferrolegeringsverk,massafabriker och pappersbmk, fabriker för raffinering av råolja eller förtung petrokemisk produktion, fabriker för framställning av baskemikalier ellergödselmedel, cementfabriker, anläggningar för kärnteknisk verksamhet somprövas av regeringen enligt lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet samtanläggningar för att bryta uranhaUigt material eller andra ämnen som kananvändas för framställning av kämbränsle, anläggningar för eldning med fossiltbränsle om anläggningen har en tillförd effekt om samtanläggningar för att utvinna ämnen eller material inom de områden som anges i 3kap. 5 § NRL (de s. k. obmtna Qällområdena). Tillstånd av regeringen krävs ävenför att bygga plattformar som är avsedda att användas vid utvinning av oljaeller gas inom havsområden och för att ankra eller förtöja sådana plattformarför reparation, ombyggnad eller av annan anledning. Enligt4 kap. 2 § NRL kan regeringen besluta om prövning även av andra anläggningareller åtgärder än de för vilka prövningsskyldighet särskilt har föreskrivits omen anläggning eller åtgärd kan antas få betydande omfatt- ningeller bli av ingripande beskaffenhet. Det kan vara fallet om den Prop.1989/90:126 orsakar betydande miljöstörning eller andra ingrepp i naturen.Såväl nyanläggningar som utvidgningar kan prövas enligt denna bestämmelse. Utvidgningav befintlig verksamhet är dock endast i undantagsfall av sådan beskaffenhetatt regeringsprövning behövs. Statliga myndigheter är skyldiga att underrättaregeringen om en anläggning eller åtgärd kan behöva prövas. Somexempel på fall där regeringen förbehållit sig prövningen kan nämnas ett berglaboratoriumsom skall byggas i anslutning till kärnkraftverket i Simpevarp och en störreskogsindustrien utbyggnad i kommun. Av4 kap. 3§ NRL följer att regeringen är förhindrad att lämna tillstånd om inteden kommun inom vars område etableringen skall ske, har tillstyrkt detta. Detkommunala inflytandet i detta avseende bmkar kaUas den kommunala vetorätten. Omdet finns särskilda skäl kan regeringen enligt 4 kap. 4§ NRL för visst fallmedge undantag från kravet pä tiUstånd för en sådan industrianläggning m. m.som är tillståndspliktig enligt 4 kap. I §. Det kan bli aktuellt om anläggningeneller åtgärden är av mindre omfattning eller av mindre ingripande beskaffenhetnär det gäller påverkan på omgivningen. I detta skede har inte uppställts någotkrav på kommunalt yttrande, men departementschefen har i prop. 1985/86:3 s.135 påpekat att det kan komma att visa sig naturligt att inhämtakommunens yttrande även i sådana fall. Jämförtmed före NRL:s ikraftträdande har antalet ärenden som avser mark- ochvattenhushållningsprövning påtagligt minskat. Till en del kan det bero på attutvidgningar av tillståndspliktiga verksamheter numera endast sällan prövas avregeringen. har antalet inkomna ansökningar tillregeringen uppgått till mellan fem och tio . Närregeringsprövningen av industrianläggningar infördes 1973var syftet att tillgodose hushållningen med mark och vattenområden av storbetydelse från nationell synpunkt. Avsikten var att utifrån riktlinjerna i denfysiska riksplaneringen få till stånd en tidig, allsidig och enhetlig prövningav lokaliseringen av sådana industriella verksamheter som tar i anspråk ellerförändrar karaktären hos naturresurser som det råder särskild knapphet på ochsom är eller kan väntas bli föremål för konkurrerande anspråk. Att prövningenlades på regeringen motiverades främst med att ingen annan än regeringen kundeåstadkomma en allsidig prövning med sammanvägning av bl. a. miljöskyddsmässiga,arbetsmarknadspolitiska och regionalpolitiska synpunkter. Framför allt ansågsdet viktigt att avgörandet träffades av ett organ som det var möjligt attutkräva politiskt ansvar av. Regeringsprövningen omfattade industriella ellerliknande verksamhe- tersom är av väsentlig betydelse för hushållningen med landets samlade Prop.1989/90:126 mark- och vattentillgångar. Med hänsyn till den ingripande påverkanpå bygden som miljöstörande verksamheter kan medföra föreskrevs att tillstånd tilllokalisering av sådan verksamhet inte fick medges utan att den kommun tillvilken verksamheten var tänkt att föriäggas har tillstyrkt detta. Denkommunala vetorätten enligt 136a § byggnadslagen har tillämpats i fyra fall avstörre industrilokaliseringar. Bestämmelserna om det kommunala vetot tordeemellertid ha påverkat förutsättningarna också för åtskilliga andralokaliseringsval. När företag vid sina kontakter med berörda kommuner fåttklarhet i deras inställning har det som regel varit möjligt att inriktaförprojekteringen till platser som kommunerna kunnat godta. Defall då vetorätten använts är följande: motsatte sigbifall till en ansökan av om att få nyanlägga en fossileldadkraftstation i Norvik-området (beslut av regeringen den 12juni 1975). avstyrktebifall till en ansökan av om att få nyanlägga engasturbinstation på ön (beslut av regeringen ). avstyrktebifall till en ansökan av om att få uppföra enanläggning för beredskapslagring i (beslut av regeringen den 22 december1977). och kommuneravstyrkte bifall till en ansökan av om tillstånd tillviss forskning och produktionsverksamhet med brytning av högst 1,1 miljonerton alunskiffer vid (beslut av regeringen ). Detkommunala inflytandet i NRL 1departementspromemorian med förslag tiU NRL (Ds Bo 1984:3) fömtsattes attkravet på tillstyrkan från den berörda kommunen fortfarande skulle gälla somhuvudregel om en verksamhet prövas av regeringen med hänsyn till hushållningenmed landets mark- och vattentillgångar. I vissa extrema undantagssituationerskulle dock tillstånd få meddelas mot kommunens vilja, nämligen om det gälldeen anläggning som var nödvändig för landet och om ingen lämpligare lokaliseringstått att finna. Isamband med remissbehandlingen av promemorian framkom att remissinstansernavar delade i sin inställning till den kommunala vetorätten. Någraremissinstanser ifrågasatte om det kommunala vetot över huvud taget skullebehållas. Andra tog upp frågan om formerna för kommunalt inflytande vidlokalisering av sådana verksamheter som bedöms vara särskilt viktiga för landeti dess helhet. Åtskilligaremissinstanser, huvudsakligen kommuner, ställde sig avvisande till denföreslagna inskränkningen i vetorätten. Iregeringens proposition om NRL (prop. 1985/86:3) poängterades vikten av attkommunerna garanteras ett starkt inflytande över den lokala miljön. Att ökakommunernas inflytande framhölls i propositionen som ett av de väsentligastesyftena med förslaget till ny plan- och bygglag. kommunala inflytandetborde därför vara betydande också beträffande sådana industrietableringarsom kan komma att prövas av regeringen . 1989/90:126 enligt NRL. 1princip borde tillstånd till en sådan anläggning inte få lämnas om inte denkommun till vilken anläggningen avses bli lokaliserad tillstyrkt deUa. Regeringenkonstaterade att vissa anläggningar som omfattas av tillståndsplikt emellertidkan vara av sådan nationell betydelse att de måste kunna lokaliseras till någonplats inom landet. Om alla kommuner som kan komma i fråga motsätter siglokalisering i ett sådant fall skulle anläggningen med ett oinskränktkommunalt veto inte kunna komma till stånd inom landet. Detta ansågs interimligt. I propositionen föreslogs därför en möjlighet för regeringen att isädana fall låta riksintresset ta över det lokala intresset så att tillstånd anläggning kan ges även om den berörda kommunen inte har tillstyrkt detta.Det påpekades att denna möjlighet för regeringen att mot kommunens viljabesluta om en lokalisering borde användas ytterst restriktivt. Huvudregeln skullefortfarande vara att kommunen skall ha tillstyrkt lokaliseringen för att dennaskall få komma till stånd. Bostadsutskottetanförde i sitt betänkande (BoU 1986/87:3) med anledning av propositionen bl.a. att frågan om det kommunala vetot ytterligare borde övervägas inomregeringens kansli eller i annan ordning. Utan att närmare binda dessaöverväganden ansåg utskottet att det mot en kommuns avstyrkande och med deförbehåll utskottet givit uttryck för måste vara möjligt att fatta beslut omlokalisering av sådana etableringar som skall prövas enligt NRL. En lösning påvetofrågan borde utgå ifrån detta synsätt. Det kan emellertid finnas anledning,menade utskottet, att ytterligare överväga bl. a. vilka utredningar som skallläggas till grund för ett tillståndsbeslut samt hur kommunens synpunkter eftertillåtlighetsprövningen skall komma till uttryck när det gäller lokaliseringeni detalj och den närmare utformningen av anläggningen. Dessa synpunkterresulterade i att inte antog propositionsförslaget vad gälldemöjligheten att inskränka den kommunala vetorätten. Samhällsutvecklingenhar inneburit stora förändringar i fråga om utnyttjandet av mark och vatten.Dessa förändringar påverkar i allt högre grad vår miljö. Detta ställer störrekrav på den fysiska planeringen. Såväl samhällets organ som de enskildamänniskorna har ett ansvar för utformningen och vården av den yttre miljön.Alla människor är beroende av vissa gemensamma anläggningar. Det gäller ocksåföretag, organisationer och myndigheter. Sådana anläggningar rör ofta fler änen kommun. Det kan gälla t.ex. riksvägar, jämvägar, kraftledningar,hamnanläggningar, flygplatser och större anläggningar för energiproduktioneller avfallshantering. Åtskilligaav dessa anläggningar har avsevärda konsekvenser för miljön och det är inte ovanligt att det uppstår konflikter och problem i samband med tillkomsten av sådana anläggningar. Motsättningarna kan bero på att olika intressegrupper inte har samma syn på hur samhället bör utvecklas 8 och hursamhällsplaneringen bör bedrivas. Den gällande ordningen, med Prop.1989/90:126 en överordnadnaturresurslag som lägger fast ramarna för riksintressen i fråga om markanvändningenoch en plan- och bygglag som ger regler för hur den fysiskaplaneringen skall genomföras, är avsedd att garantera att beslut omexploateringsföretag och andra ingrepp i miljön är förenliga med en långsiktigt godhushållning med våra naturresurser, att allmänheten får komma till tals och atthänsyn tas till skilda intressen. Bestämmelsernaom samråd vid planläggning och om remittering av planförslag till en betydligtutvidgad krets av intressenter är härvid av stor betydelse.Intresseorganisationerna och den allmänhet som engagerar sig i planärenden ärofta väl insatta i ärendena och kan därför tillföra ärendena värdefullasynpunkter och förslag. Jagämnar föreslå att regeringens prövning enligt NRL utvidgas till att omfattaäven större anläggningar med uppgift att slutligt omhänderta miljöfarligtavfall. Jag föreslår vidare att prövningsplikten utvidgas i fråga om vissaanläggningar med anknytning till energiförsörjningen. Min avsikt är att närmaremotivera skälen för utvidgningen i avsnitt 2.3. Mina förslag överensstämmer idessa delar i allt väsentligt med utredningens förslag och har ett betydandestöd i remissopinionen. Denkommunala vetorätten i NRL ligger i linje med planlagstiftningen och är ettuttryck för den starka ställning den kommunala självstyrelsen skall ha i vårdemokrati. Ävenenligt min mening är det självklart att kommunerna liksom bör ha ettmycket starkt inflytande över tillkomsten av större industrianläggningar.Detta gäller även anläggningar som är av stor betydelse för hela landet.Tillstånd till en etablering bör därför som huvudregel inte få lämnas, om intekommunfullmäktige i den kommun där etableringen skall ske har tillstyrkt detta.Vissa anläggningar kan emellertid vara av sådan betydelse att de måstelokaliseras till någon plats i landet. Det måste därför finnas möjlighet att ivissa fall och under vissa fömtsättningar besluta om lokalisering till en vissplats mot en kommuns vilja. Min avsikt är att senare, i avsnitt 2.5, lämna ettförslag som reglerar under vilka fömtsättningar den kommunala vetorätten skallkunna inskränkas. Jag vill redan här nämna att remissopinionen är splittrad.Mitt förslag har utformats med syfte att så långt möjligt överbrygga de skildaåsikter som kommit till uttryck i utredningens betänkande liksom bland remissinstansema. Innanjag redogör för mina förslag vill jag i korthet nämna något om remissutfallet. Nästanalla remissinstanser tillstyrker utredningens förslag om utvidgning av antaletprövningspliktiga anläggningar. Flera anser dock att prövningspliktenbeträffande energianläggningar bör preciseras. Samtligalandets kommuner har beretts tillfäUe att yttra sig. Ungefar 180 kommuner har tagit stäUning till frågan om undantag från kravet på tillstyrkan. Majoriteten (ca 105) avvisar utredningens förslag medan ungegär 75 tillstyrker. Flera kommuner fömtsätter att staten och i vissa fall även sökanden tar på sig ett ekonomiskt ansvar för erforderliga följdinvesteringar och planeringsåtgärder i de fall undantag tiUämpas. I stort sett samtliga statliga remissinstanser samt de organisationer som har 9 hörtsär positiva till utredningens förslag om undantag under vissa fömt- Prop.1989/90:126 sättningar från kravet på tillstyrkan. 2.3 Utvidgning av prövningsplikten enligt 4 kap. NRL Mittforslag: Prövningsplikten i fråga om förbränningsanläggningar (4kap. I § förstastycket?) utvidgas till att omfatta även anläggning för eldning med annatbränsle än fossiU bränsle. Prövningspliktenenligt 4 kap. 1 § utökas med följande anläggningar stora anläggningar för slutligtomhändertagande av miljöfarligt avfall, stora gmppstationer förvindkraft, stora anläggningar för lagringav naturgas. Utredningensförslag: Överensstämmer med mitt förslag såvitt avser förbränningsanläggningar. Anläggningarmed uppgift att ta hand om miljöfarligt avfall från hela landet eller i ett intemationelltsamarbete skall omfattas av prövningsplikten enligt 4 kap. NRL. Anläggningarmed anknytning till energiförsöriningen och som har stor omgivningspåverkanskall omfattas av prövningsplikten enligt 4 kap. NRL. Remissinstanserna:Utredningens förslag beträffande prövningsplikten i fråga omförbränningsanläggningar har vunnit betydande anslutning. Fleraremissinstanser, bl. a. , och Svenska kommunförbundetanser att lagtexten behöver förtydligas när det gäller vilka energianläggningarutöver större förbränningsanläggningar som skall omfattas av prövningsplikten. och ifrågasätter om inte lokalisering avstora naturgaslager bör prövas med stöd av lagen (1978:160) om vissa röriedningari stället för enligt 4kap. Fleraremissinstanser anser att föreslagen prövningsplikt när det gäller anläggningarför omhändertagande av miljöfariigt avfall bör preciseras. och Kumla kommun menar att förslaget är försnävt. föreslår att även regionala avfallsanläggningar medstor omgivningspåverkan bör prövas. Kumla kommun, som framför liknandesynpunkter, anser dessutom att prövningen bör avse verksamheten sedd som ettsystem, inkluderande fömtom destmktionsanläggningen, även regionala mellanlager,transporter, förvaring/deponering m. m. Skälen fiir mitt förslag: Olikaåtgärder har vidtagits för att öka samhällets insyn och kontroll över de olikaleden i hanteringen av miljöfariigt avfall. I prop 1989/90:100 Bil.16 framhåller jag att avfallet utgör en allt större belastning för miljön. Prop.1989/90:126 Många problem skapas redan när en vara tillverkas men ger effektmed olika lång tidsfördröjning. Varorna och produkterna måste därför utformasmed stor hänsyn till vilken inverkan de kan få på miljön. Såväl i avfallet somi varorna och produkterna måste därför innehållet av miljöskadliga ämnenkraftigt minskas. De stora volymerna avfall utgör också problem förresurshushållningen. Äteranvändning och återvinning av material ur avfalletbehöver öka.