prop · GD0377 · 1989-12-31 00:00:00 — Utredningenberör denna fråga mycket kort med utgångspunkt från vad som skall anses varagällande räll. Frågan berörs dock inte i utredningens lagförslag. Hovrättenvill närmare utveckla frågan om kärnegenskaper dels därför att utredningenssynpunkter behöver kommenteras dels därför att det kan vara lämpligt altföreslå en skriven regel. Skadeståndenligt 4:19 JB kan utgå endast vid avvikelse från utfästelse (konkret fel) samtvid svek. Enulfärsldse förutsätter att säljaren lämnat någon form av uppgift i samband medköpet. Om säljaren inte lämnat någon uppgift kan säljaren bara bli ansvarigenligt en abstrakt felbedömning. Vid abstrakt fel finns det således ingetunderlag för ett skadeståndsansvar grundat på vad som kan anses utfäst;säljaren har inte garanterat något vare sig uttryckligen eller på annat sätt. Irättsfallet NJA 1978 s 307 gavs köparen rätt lill skadestånd, trots attsäljaren inte lämnat några uppgifter om fastigheten. Som grund för sitt yrkandeom skadestånd åberopade köparen i första hand att visningen av några ritningarskulle anses som en utfästelse; i andra hand åberopades det dolda felet somsådant. HD slog till att börja med fast, att enbart uppvisandet av ritningarbara under speciella omständigheter kan ses som en enuntialion all byggnadenutförts i enlighet med ritningarna; så var inte fallet här. HD konstateradedärefter, att säljaren inte heller på annat sätt gett upgifter, som skullekunna konstituera ett utfastelseansvar. (Om man stannar här, bli resultatetsåledes att det rör sig om ett vanligt abstrakt fel, där skadestånd inte kanutgå. Men HD gick ett steg längre.) Därefter uttalade HD emellertid, att detvid sidan av de fall av utfästelse, som grundas på uppgifter från säljarenföreligger ett "visst, om än mycket begränsat utrymme förskadeståndsansvar",' nämligen i fråga om fel som innebär en så allvarligoch fundamental avvikelse från rimlig standard, att fastigheten måste ansessakna en s. k, "kärnegenskap", som får anses utföst trots att fråganöver huvud tagel inte berörts vid köpet. HD kom fram till att felet i detaktuella fallet var en avvikelse från en sådan kärnegenskap och lade därvidvikt vid följande omständigheter. HD började med atl konstalera att det rördesig om ett doh fel. Verkningarna av felet var omfattande. Felet rördefunktioner som var av gnrndläggande betydelse för fastighetens användning.Dessa skäl verkade i och för sig vara tillräckliga men man lade till, att"i vart fall" när det rörde sig om ett nybyggt hus och det varbyggherren som sålde, var de anförda grunderna tillräckliga för att man skullefingera garanti. Det är just en fiktion del rör sig om. Egenskapen anses utfästtrots atl det inte finns något underlag vare sig i avtalet eller i uppgifterfrån säljaren. Köparen fick således sitt skadestånd (visseriigen jämkat, saknar principiell betydelse). ''Kursiverathär. Genomdenna HD-dom har alltså en ny grund för skadestånd etablerats, Prop.1989/90:77 som kan kallas garantifikiion. Denna bygger egentligen inte på någotannal Bilaga 8 än ett önskemål att kunna ge köparen skadestånd. Tillskillnad från uttryckliga garantier och enuntiationer, som ju i alla fall gmndaspå uppgifter från säljaren om köpeobjektet, har vid garantifiktion denaktuella egenskapen inte alls berörts. Det framgår av HD:s dom att man gjort en vanlig abstrakt felbedömningdär man konstaterat att felet var dolt. Först därefter har man kommit in påskadeståndsfrågan och valt att föra in fallet under ullrycket "kan anses utfäst"i 4:192 punkten. Man hade kunnat nå samma resultat genom att förklara attsäljaren vid denna speciella typ av abstrakt fel har ett striktskadeståndsansvar Genomall HD valt garanlifiktionen finns det risk att man tar miste på vilken typ av fddet rör sig. Utredningen uppfattar uppenbarligen denna typ av fel som ett konkretfel,'* vilket ger utredningen problem när del gäller undersökningsplikten. Vidkonkreta fel anses köparen inte ha undersökningsplikt. Av den anledningenanser utredningen att det inte är "någon orimlig tanke all kategorisera ulfäslelsesituationerna"och atl köparen är befriad från undersökningsplikt i de vanliga ulfästdsefallenmen inte i de nu aktuella fallen.'' Hade HD låtit bli atl användagarantifiktionen och i stället valt att behandla fallet som ett fall av striktskadeståndsansvar hade denna typ av missförstånd inte behövt uppkomma. Det är isjälva verket ett vanligt missförstånd bland ombud för köpare att garantifiktionenhar med själva felbedömningen att göra; det är ju först på påföljdsstadiet somdenna typ av ansvar aktualiseras. Till och med en färsk HD-dom kan bidra tillatt skapa missförstånd. 1 rättsfallet NJA 1985 s 871, som avsåg brister i dinslallationeni en ombyggd äldre bostadsbyggnad, ansåg HD inte att det fanns tillräckligaskäl för att överföra del i rättsfallet NJA 1978 s 307 "användaresonemanget på den nu aktuella situationen." Det är egendomligt inte baracivilrättsligt, nämligen att HD kommer in på frågan om kärnegenskaper, då jueventuella kärnegenskaper kommer in i bedömningen först då man skall ta ställningtill om säljaren skall anses skadeståndsskyldig eller ej, utan även processrättsligt.eftersom köparen bara åberopat att fastigheten avvek från vad som kunde anses utfästp. g. a. en muntlig uppgift från säljarens sida. Hovrättenanser därför att det är angelägel all det klargörs att det inte rör sig om ettkonkret fel utan om ett abstrakt fel. Det är en avvikelse från en objektivtfastställd standard och, som framgår av HD:s dom , man gör den vanligarelevansbedömningen och konstaterar all felet var dolt. Köparen har vanligundersökningsplikt. Om felet är dolt är det relevant. Först därefter blir detaktuellt att diskutera, om köparen skall ha rätt lill skadestånd. Det är merakonsekvent att säga, att säljaren i dessa 'Se t.ex. innehållsförteckningen, s 5. Kärnegenskapernabehandlas i avsnitt 4.3 efter utfästelse och föreundersökningsplikten, medan skadestånd, där kärnegenskaperna hör hemma,behandlas sist i avsnitt 4.7. 'Betänkandet, s 4142. Även Carbell, som utredningenuppenbarligen tagit in tryck av, har på denna punkt problem att sätta rätt etikett på företeelsen. fall (vilket passar bättreihop med den abstrakta feltypen) har ett strikt Prop. 1989/90:77 skadeståndsansvar. Hovrättenhar i sitt utkast till hur lagtexten skulle kunna skrivas, visat hur denna typav skadeståndsansvar skulle kunna regleras. Avdragspåföljdeninfördes genom JB som en nyhet vid fstighelsköp. Vad påföljden innebär ärdock inte närmare preciserat i 4 kap JB. Innebörden måste dock vara, allavdraget skall vara så stort atl del sålunda reducerade prisei moisvararfastighetens värde med felet. Varken förarbetena eller kommentaren till 4 kap JBger någon ledning om hur reglerna om avdrag enligt 4 kap JB skall tillämpa:;.Man torde ofta vara hänvisad lill att finna paralleller i reglerna angående lösegendom. Man får dock enligt hovrättens mening vara återhållsam, eftersomfastigheten som köpeobjekt avviker i flera avseenden från lös egendom. Detfinns olika metoder att beräkna avdraget. har analyserat frågan utföriigt. '''Den metod som enligt åtminstone teoretiskt bör användas är hämtad från KöpL:avdraget skall svara mot felet, vilket innebär att avdraget skall varaproportionellt. Genom felet har balansen mellan parternas prestationer rubats;avdraget som svarar mot felet återställer balansen. Om felet motsvarar enfemtedel av köpeobjeklels värde skall avdraget vara en femtedel. Denna metodkompliceras av att det avtalade prisei kanske inte motsvarade marknadsvärdetvid köpet. Motsvarade priset av marknadsvärdet, skall köparen bara haavdrag för av felets värde. Var priset högre än marknadsvärdet bliravdraget på motsvarande sätt större. Vid försäljning av varor för omsättning ärmetoden kanske användbar, därför att tvister om lös egendom ofta uppkommer inära anslutning till köpet och all det därför och rent allmänt inte är alltförsvårt att värdera objektet och felets värde. Den enligt hovrättens meningstörsta svagheten med metoden vid fastighetsköp är just att det är svårt atlvärdera fastighetens och felets värde inte bara i största allmänhet utan isynnerhet då det ofta går långt till mellan köp och tvist. Det är dock den endaanvändbara metoden då felet avser t.ex. arealbrist. En annan metod är att låtaavdraget motsvara kostnden för reparation. Den är, som framhåller, meradirekt, men har också sina svagheter. Skall repara-tionskostnden beräknas ipenningvärdet vid köpet eller (t. ex. då feletupptäcks eller då reparationen utförs)? - I praxis har domstolarna mycket oftatillämpat den senare (enklare) metoden, men detta beror på att paterna (ellersnarare deras ombud) lagt upp sin talan så; eftersom målen är despositiva ärdomstolarna hänvisade till alt grunda sina avgöranden på vad parterna gjorttill processmaterial. själv framhåller torde det i många fall inte vara möjligt attdirekt avgöra hur avdraget skall beräknas. *° 1 så fall skall enligt '* Se hovrättens utkast. 19 b § 2st. ' Hillert:Värdetidpunkt och avkastningsränta. till , 1985. ""Betänkandet,s 102. utredningenavdraget beräknas enligt en skönsmässig bedömning; utred- Prop. 1989/90:77ningen om kostnaderna för att avhjälpa felet skulle då kunna tjäna som Bilaga 8 viss vägledning. Omman följer utredningens förslag, som bygger på den proportionella metoden tordebåde ombud och domstolar belastas med svåra utredningsfrågor. Fråganär därför enligt hovrättens mening om man inte borde ha den omvändautgångspunkten och utgå från att avdragt skall motsvara kostnaderna för attavhjälpa felet. Denna beräkningsmetod är visseriigen inte heller hellokomplicerad, men den har i alla fall den fördelen att vara mera konkret.Metoden har i viss mån anammats i rättspraxis även om detta ofta beror på attingen av parterna haft några invändningar mot beräk-ningsmdoden (se t. ex. NJA1981 s 400 och NJA 1983 s 865)." 1 NJA 1984 s 3 finns dock visst stöd;avdraget gmndades på en byggnadsfirmas oflFert atl avhjälpa felet. Närdet gäller fel som kan repareras, d. v. s. fysiska fel, är det i de flesta fallenklast alt låta avdraget motsvara själva reparationskostnaden. Med felet harfastigheten ett lägre värde och efter reparation får fastigheten det förutsattavärdet. Frågan är vilken värdelidpunkt man skall välja. Om man väljer köpet somtidpunkt, måste reparationskostnadema räknas om lill penningvärdet vid köpet.Köparen får då inte full täckning för sina faktiska kostnader. Detta kan i vissmån kompenseras av att han har rätt att på avdraget få s. k. avkasiningsränta, d.v. s. ränta på beloppet från det betalades, 2 § 2st räntelagen(1975:635). Om avdraget bestäms lill köparens faktiska kostnader får köparenkompensation för hela sin utgift; i så fall bör han inte dessutom fä avkasiningsränta,*'eftersom det, som också framhållit, skulle leda lill överkompensation.De båda metoderna torde i de flesta fall leda till likartade slutresultat.Rent allmänt verkar då enligt hovrättens mening den senare metoden vara attföredra, eftersom utredningen blir enklare; man har uppgift om köparensfaktiska kostnad. Använder man den förra metoden tillkommer ett osäkerhetsmoment,nämligen hur man skall beräkna inflationen mellan köpet och kostnadstillfället;när man väl på delta sätt räknat bakåt skall man på nytt räkna upp beloppetgenom att lägga lill avkastningsränta. Skullefastigheten i undantagsfall ha ett lägre värde även efter det att reparationengenomförts, får man uppskatta denna bestående värdeminskning. metod ändå skulle anses vara att föredra, måste i vart fall värdetidpunklenvara en annan än utredningen föreslagit. Utredningen har hämtat sitt förslagfrån den vanliga köprättens område; när det gäller *' Utredningen framhåUer att avdrag inte skall utgåom felet är så obetydligt att fastighetens värde inte påverkas. Det uttalandet är ytteriigareett exempel på hur oklartfrågor belyses, då man inte har ett konsekvent felbegrepp. I ett sådant fallkan man enligthovrättens mening nöja sig med att konstatera att det inte rör sig om något fel(i köprättslig mening) över huvud taget. " 1rättsfallet NJA 1985 s 352 fick köparen avkastningsränta på avdragsbeloppet. Avdragetvar bestämt enligt prisläget vid köpet, men värdetidpunkten som sådan var inte uppetill bedömning. köp av lös egendom är denavgörande tidpunkten för felbedömningen Prop. 1989/90:77 enligt 44 § KöpLtidpunkten för avlämnandet och i konsekvens med delta Bilaga 8 är avlämnandetockså den relevanta tidpunkten för beräkningen av avdraget. Enligt förslagetskall tidpunkten för tidträdet vara den avgörande tidpunkten. Eftersomsäljarens felansvar vid fastighetsköp inte hänför sig till tidpunkten för tifiträdetutan till tidpunkten för köpet enligt 4:19 JB, måste i konsekvens med deltaäven tidpunkten för köpet vara den relevanta då man skall beräkna ellproportionellt avdrag. Möjligen anser utredningen att skador som inträffarmellan köp och tillträde skall beaktas, men det bör betonas att sådana fall vidfastighetsköp behandlas helt fristående;*" köparen är enligt 4:11 och 12berättigad till särskild kompensation för skador som uppkommer mellan köp ochtillträde. Utredningensförslag om vilka påföljder som kan göras gällande vid fel i fastighet innebäringen ändring i förhållande till vad som gäller. Tingsrätten har ingenerinran mot förslaget i denna del. Enligttingsrättens mening är det en brist i den nuvarande lagstiftningen atl den inteinnehåller någon anvisning om hur prisavdraget skall beräknas. Tingsrätten tillslyrkerdärför förslaget all i lagtexten ange hur denna beräkning skall gå till. Tingsrättenkonstaterar att det i 19a § p. 1 angivna sättet att beräkna avdraget påköpeskillingen inte avses innebära någon ändring i förhållande till gällanderätt. Ettavdrag på köpeskillingen skall alltså motsvara skillnaden mellan marknadsvärdetpå fastigheten sådan den är vid tillträdet och det marknadsvärde den skulle hahaft vid samma lidpunkt om de aktuella felen inte hade funnits. En sådanberäkningsmetod är emellertid svår att tillämpa i praktiken. Utredningen idenna del får inriktas på att försöka få fram priset på jämförbara fastighetervid den aktuella tidpunkten och mäklare och andra med erfarenhet av sådanafrågor får åberopas som bevisning. En sådan utredning torde ofta bli kostsam.Svårigheterna att använda metoden blir naturligtvis särskilt stora när felenaktualiseras lång lid efler köpet. Som utredningen själv framhåller torde det imånga fall inte vara möjligt att med denna metod direkt avgöra hur mycketpriset bör reduceras. Man får då, som också sägs i betänkandet, falla tillbakapå en mera skönsmässig bedömning. Ihögsta domstolens praxis (se t ex NJA 1984 s 3) har det förekommit attprisavdraget bestämts med utgångspunkt i kostnaderna för att avhjälpa felet.Enligt tingsrättens erfarenhet beräknar käranden i etl mål om fel i fastighetså gott som alltid sitt yrkande om avdrag på köpeskillingen med utgångspunkt ireparationskostnaderna. Svaranden har i de allra flesta *"I köplagen omfattas denna typ av skador av felreglerna, 44 § KöpL. falleninte någon erinran mot beräkningssättet som sådant men gör i Prop.1989/90:77 förekommande fall gällande att reparationen av fastigheten innebären Bilaga 8 standardförbättring och all ersättningen skall minskas med vadsom motsvarar denna förbättring. En bedömning av storleken av prisavdragetefter dessa kriterier leder enligt tingsrättens mening lill ett skäligtresultat. Delkan enligt tingsrättens mening ifrågasättas om man bör i lagen införa ell beräkningssättsom uppenbarligen inte går all praktiskt tillämpa i många, kanske de allraflesta fallen. Del förefaller tveksamt om behov över huvud taget föreligger aven precisering i lagtexten om hur prisavdraget skall beräknas. Det borde ivart fall ha övervägts närmare om inte en mera lätthanterlig beräkningsgmndkunde föreskrivas, exempelvis reparationskostnaden med avdrag förstandardförbättring. Utredningenanser all det kan finnas skäl alt överväga införandel av skadeståndsskyldighetför säljaren när denne borde ha haft kännedom om felet och borde ha upplystköparen om det, culpa in conlrahendo (s 79). En sådan åtgärd skulle enligtutredningen ligga i linje med rättsutvecklingen. instämmer idessa synpunkter och beklagar alt utredningen för atl inte nu föregripa ulani stället avvakta utredningen på den allmänna köprällens område stannat för atlinte föreslå något skadeståndsansvar för säljaren när culpa in conlrahendokonstaterats föreligga. 1§ 19a föreslår utredningen ett uttryckligt besked om hur prisavdrag skallberäknas. Ett sådant är värdefullt och den föreslagna texten kan accepteras.Utredningen föreslår här att prisavdraget skall beräknas med tillträdesdagensom värdelidpunkt. sådant uttalande är bra men man borde i motiveringen hapåpekat att frågan om valet mellan dag för köpeavtal och för tillträde varitobesvarad i gällande rätt. Man anför inte heller någon motivering för sitt val.Del hade varit möjligt all här åberopa en diskussion i till 301. I dagama har också kommit ett avgörande av HD (8801 18 DT nr 1)som vall samma lösning. Ävenhär föreslås i § 19a en lagtext som kan accepteras. Det må dock påpekas att regeln inte är en nyhet (som utredningen synes anse, se s. 103x) utan snarare i överensstämmelse med gällande rätt att det avgörande för väsentlighelsbedömningen inte är storleken i absoluta tal på skadan (räk nat i kronor, kvm o dyl) ulan vilken betydelse skadan har för köparen. Möjligen kunde man i klarhetens intresse skriva att felet skall vara "av väsentlig betydelseor köparen " för att därmed markera att det avgörande är betydelsen för den individuella köparen och inte för en köpare i allmän- 177 12 1989/90. I saml Nr 77 het.Det vore därtiU en fördel om man här behåller det hittillsvarande Prop.1989/90:77 rekvisitet "mer än ringa" och alltså skriver all feletskall vara "av mer än Bilaga 8 ringa betydelse för köparen". Ettbyte till ordet "väsentlig" kan lätt ge upphov till missförståndetatt del; nu är meningen att kravet för hävning skall höjas. (styrelsen): Styrelsenfinner värderingsregeln för prisavdrag vara väl avvägd. En jämförelse avfastighetens värde i avtalat och i felaktigt skick bör vara utgångspunktenäven om det är troligt att kostnaden för att avhjälpa fel får varavägledande vid bestämmande av värdesänkning. I vart fall torde mindreavvikelser inte påverka fastighetens totalvärde och därmed inte bli rättsligtrelevanta. Detta kan eventuellt få en reducerande effekt på antalet tvister somhandläggs enligt småmålslagen. Tilllträdesdagenär den bästa jämförelsedagen. Det är denna dag parternas respektiveprestationer skall fullgöras. Köparen får tillträde lill fastigheten och erläggerköpeskillingen. Vid eventuell prisjuslering har köparen räll tillavkastningsränta från denna dag. Kontraktsdagen är mindre lämplig dels på gmndav att ränta inte kan utgå , dels på gmnd av alt säljaren dåfortfarande står faran för fastigheten. Säljaren överiämnar inte fastighetenförrän på tillträdesdagen och det är först då eventuella fel blir relevanta. Ensenare vald jämförelsedag, t ex dagen för stämning, är enkel atl tillämpa omman sätter likhetstecken mellan värdesänkning och reparationskostnad.Reparationskostnaden behöver då inte omräknas med faklorprisindex eller dylikt.Då emellertid utgångspunkten skall vara en värdejämförelse är tillträdesdagenden mest rikliga. Förbundettillstyrker vad som kommittén föreslagit om köparens rätt att häva köpet och fåskadestånd och om hur prisavdraget skall beräknas. Sådana regler kan komma attbehövas även enligt den här skisserade lösningen, nämligen i de fall säljareninte fullgjort vad på honom ankommer vad gäller besiktningen. 19A§Betänkandet (sid 101) 1avsnittet redovisas regler för avdrag på köpeskillingen vid fel i fastighetsamt fömtsättningarna för köparens rätt att häva ell köp. 1belänkandet anges att nedsättning av priset, dvs prisavdraget skall ske iförhållande lill det aktuella felet på fastigheten. Vidare har angivils, ocksåenligt gällande rätt, att man kan göra en jämförelse mellan fasligheten ifelaktigt skick och del värde, som fastigheten haft i felfritt skick. Vifår förmoda att man inte avisett en felfri fastighet, utan fastighet i del 178 skickoch med de fel, som varit kända för parterna vid förhandlingen om Prop.1989/90:77 fastighetens pris. 1rättspraxis förekommer dock sällan jämförelser mellan fastigheten i det skicksom föresalts mellan parterna och del skick som den sedermera visar sig befinnasig i. Man har istället ofta utgått från kostnaden för att avhjälpa felet.Detta medför helt felaktiga resultat, vanligen beroende på att partsombuden,som underlag för domstolens prövning av nedsättningen av faslighetens prisinte redovisat någon utredning med jämförelsepriser. Delär därför angelägel att man i förarbeten till en lagändring närmare kommenterarhur prisavdraget skall beräknas. Yrkesmän som arbetar medfastighetsöverlåtelser, kan konstatera att mindre fel ofta inte påverkar priseti den förhandling som sker inför en kontraklskrivning. Köpareär ofta beredda att acceptera ganska avsevärda fel, ulan all detta påverkar prisei,eftersom valet för köparen står mellan all förvärva fastigheten eller avstå. Detär således endast mycket väsentliga fel, som skulle ha påverkat köpeskillingeni negativ riktning, om några fel varit kända. föreslagna lagregeln om avdrag på köpeskillingen, bör således intagas någonbestämmelse om att nedsättningen av köpeskillingen endast skall kunna ske, omfelet är av sådan art och omfattning all detta väsentligen kan bedömas hapåverkal köpeskillingen vid de förhandlingar som parterna fört i anledning avavtalet. Vimåste dock bestämt vända oss mot uttalandet i utredningen, att beräkningenskall utgå ifrån värdena för köparens tillträde lillfastigheten. Där är det enligt vår uppfattning fel att ha en annan lidsrelationför bedömning av nedsättning av köpeskillingen än den som gällt förförhandlingen av priset mellan parterna. Priset behandlas som bekant inte vidtillträdesdagen, utan per den dag då köpekontraktet undertecknas och medbeaktande av de fel och brister, som då var kända. Köpekontraktetmedför rättsverkningar mellan parterna bl a med avseende på att köpeskillingenbestämts och att denna senare inte kan påverkas av om marknadsprisernaförändras. Fel i en fastighet bör inte ändra på detta förhållande. Delhar tidigare i betänkandet (sid 103) angivits att rätten till hävning enligtgällande rätt, är beroende på storleken av skadan. Utredningen avser uppenbariigenatt ändra begreppet till att betydelsen av själva felet skall vara avgörandeför rätten till hävning och hänvisar därvid till köplagen och dess förarbeten. Rättenatt häva ett köp har myckel stora rättsverkningar och när del gäller fastegendom, kan också tredje mans rättigheter komma atl påverkas såsompantförskrivningen eller upplåtelse av nyltjanderäller. Hävningär således en mycket genomgripande åtgärd och bör vara möjlig vid objektivt sett mycket väsentliga fel, som har att göra med fastighetens mycket långsiktiga nyttjande som bostad eller bestånd. Även i den situationen att säljaren förfarit svikligt, bör man uppställa krav redan i lagtexten på att sveket skall vara av stor betydelse för köparen och hans nyttjande av den förvärvade egendomen. Förvärvav fast egendom med hänsyn lill just denna typ av egendoms Prop. 1989/90:77 speciella betydelse, har reglerats i Jordabalken. Någradirekta jämförelser med de regler som finns i köplagen bör undvikas, eftersomman när det gäller köplag, har att ta avsevärt större hänsyn till parternasavsikter och ekonomiska utfall än när man förvärvar fast egendom med hänsyntill tredjemans-skyddet. Dethelt övervägande antalet överlåtelser av småhus sker dels mellan tvåkonsumenter ev med biträde av en fstighetsmäklare och dels avser överlåtelsenen begagnad fastighet, som inte kan jämföras med försäljning av lösöre. Reglernaför hävning och prisavdrag, bör därför genom uttalanden i förarbetena begränsaslill alt avs.e situationer, som har stor betydelse för avtalsparterna medanmorsvarande begränsningar inte behöver uppställas vid vanliga köp.