prop · GD03110 · 1989-12-31 00:00:00 — "Till tjänst räknas anställning, uppdrag och annan inkomstgivandeverksam het av varaktig eller tillfällig natur, om den inte är att hänföra till närings verksamhet eller till inkomst av kapital enligt lagen (1947:576) om statlig in komstskatt." 32 § 3 a mom. andra stycket och punkt 12 andra stycket avanvisningarna Prop. 1989/90:110 till 22 § KL Bilaga 3 Dessa lagrum innehåller bestämmelser om beskattning avförmån av fri grupplivförsäkring. Av den redogörelse som lämnas i den allmänna motiveringeni remissprotokollet framgår bl.a. följande. Grupplivförsäkringen för anställdai enskild tjänst (TGL) finansieras genom från arbetsgivarna. Premiesättningensker kollektivt och på starkt schablonmässiga grunder. Anställda i statligtjänst omfattas av grupplivförsäkring utan premiebetalning medan vissayrkesgrupper (lantbrukare m.fl.) har ett liknande försäkringsskydd (GLA) somfinansieras i särskild ordning. Värdet av de förmåner som utgår vid ettförsäkringsfall är beroende av bl.a. den försäkrades ålder och arbetstid ochav vilka efterlevande som finns. För att lantbrukare m.fl. skall erhållaförsäkringsskydd fordras att vissa krav beträffande intäkterna av verksamhetenär uppfyllda. I lagrådsremissen föreslås att förmånen av frigrupplivförsäkring i fortsättningen skall beskattas och beläggas medsocialavgifter. Avsikten år att förmånsvärdet skall bestämmas schablonmässigt,i första hand tydligen med utgångspunkt i den genomsnittliga årskostnaden perförsäkrad inom de kategorier av anställda och näringsidkare som harförsäkringsskydd. Av det som sägs i den allmänna motiveringen framgår attutformningen av beskattningsreglerna fordrar ytterligare avgränsningar ochpreciseringar i en rad olika hänseenden, såväl beträffande principerna förbestämmande av förmånsvärde som i fråga om förutsättningarna förskattskyldighetens inträde. I den föreslagna lagtexten sägs emellertid inte merän att förmånen skall tas upp till belopp som motsvarar "avgiften ellerintjänad förmän per anställd enligt schablon" (32S 3 a mom. andra stycket)respekdve "avgiften per näringsidkare enligt schablon" (punkt 12andra stycket av anvisningarna till 22 S). Det har förutsatts att denåterstående regleringen skall ske i form av verkställighetsföreskriften Den föreslagna formen för reglering är inte förenlig medkravet på lagform i 8 kap. 3 och 5 SS regeringsformen. Det är visserligenmöjligt att i viss utsträckning ge materiellt utfyllande regler i form avverkställighetsföreskriften För detta fordras emellertid att den lagbestämmelsesom skall kompletteras med verkställighetsföreskrifter är så detaljerad attregleringen inte tillförs något väsentligt nytt genom föreskrifterna. 1enlighet med det sagda fordras i förevarande fall att förutsättningarna förskattskyldighet och de principer som skall iakttas vid utformningen avschablonerna anges i lagtexten med tillräcklig precision. Av anförda skäl kan lagrådet inte tillstyrka att förslagetom införande av skatteplikt för förmån av fri grupplivförsäkring genomförs isin föreliggande utformning. Punkt 10 av anvisningarna till 32 § KL Den föreslagna anvisningspunkten innehåller bestämmelserom att råntefria eller lågförräntade lån skall tas upp som intäkt. Det ligger i sakens natur att det i första hand är arbetsgivaren eller uppdragsgivaren som lämnar länet. 8 1989/90. Nr 110 Del 2 Enligt lagrådets mening bör detta komma till uttryck ianvisningspunktens Prop. 1989/90:110 första stycke. Vidare framgår det inteav den föreslagna lydelsen hur för- Bilaga 3 månsvärdet skall beräknas. Åvendetta bör anges. I remissprotokollet framhålls att genom att förmånen blirföremål för beskattning pä samma sätt som andra förmåner det inte behövs någonsärreglering för att markera att förmånen skall beskattas hos den anställdeäven om den tillfaller någon närstående till honom. Enligt lagrådetsuppfattning följer detta av allmänna principer - se exempelvis RÅ 1989 ref. 57.Givetvis bör den som beskattas för förmånen också erhålla avdrag som för enbetald ränteutgift. Det primära syftet med förslaget är att förmånsbeloppetskall bli socialavgiftsgrundande. Den anställde skall ta upp beloppet somintäkt av tjänst och fär tillgodoföra sig avdrag för samma belopp som enränteutgift. Lagrådet vill emellertid framhålla att för den anställdekonstruktionen med beskattad förmån och avdrag för ränteutgift i ett stortantal fall fär konsekvenser. Dels kan beskattningen av förmånen komma att skeefter en högre skattesats än som tillämpas beträffande inkomstslaget kapital,dels kan den begränsade kvittningsrätten i sistnämnda inkomstslag medföra attavdraget inte kan utnyttjas helt. Beräkningen av förmånens storlek skall enligt förslagetske med utgångspunkt i statsläneräntan före beskattningsåretjämte ett till-lägg. Det blir härigenom möjligt att för beskattningsåretförutse konsekvenserna av ett lån. Lagrådet vill emellertid påpeka att enföljd av det föreslagna systemet är att det inte är någon helt aktuellstatslåneränta som bildar grunden för förmånen och att statslåneräntanföljaktligen kan vara sänkt redan när ett län tas upp. Det anges i remissprotokollet att förmånen ärskattepliktig för den anställde även om den utges av någon annan änarbetsgivaren men tillfaller den anställde pä grund av hans tjänst. Ianvisningspunkten har detta kommit till uttryck genom att förmån skallföreligga om det finns anledning att anta att arbetsgivaren förmedlat lånet.Enligt lagrädets mening fär bestämmelserna anses omfatta även den situationenatt arbetsgivaren lämnar ett lån först när anställningsförhållandet upphört.Detta bör komma till uttryck i lagtexten. Mot bakgrund av det anförda förordar lagrådet attanvisningspunkten får följande lydelse:. "Har arbetsgivare eller uppdragsgivare lämnatarbetstagare, uppdragstagare eller någon dem närstående räntefritt län ellerlån där räntan understiger en jämförelseränta, som uppgår till statsläneräntani året före beskattningsåret med tillägg av en procentenhet,skall arbetstagaren eller uppdragstagaren ta upp förmånen av länet som intäktav tjänst. Denna förmän utgör skillnaden mellan jämförelseräntan och avtaladränta. Förmänsbeloppet skall anses som en betald ränteutgift. Med län från arbetsgivare eller uppdragsgivare likställslän som kan anses ha samband med tidigare anställning eller uppdrag och annatlån om det finns anledning anta att arbetsgivaren eller uppdragsgivarenförmedlat det. Det som sagts i denna punkt gäller ej i fall som avses ipunkt 14 sjätte stycket av anvisningarna." Punkt 14av anvisningarna till 32§ KL Prop. Denna anvisningspunkt innehåller s.k. stoppregler för fåmansföretagenoch I andra - fjärde styckena regleras beskattningen närtillgångar överläts mellan ett fämansföretag och dess delägare (ellernärstående till delägare). Bestämmelserna har till stor del sin motsvarighet inuvarande 35 S 1 a mom. tredje stycket och 35 S 4 mom. fjärde stycket. Enkomplettering har emellertid gjorts i syfte att lösa konflikten med andrastoppregien Vidare görs en hänvisning till de bestämtnelser i 24S 6 mom. SILsom är avsedda att bl.a. klargöra förhållandet mellan stoppreglerna ochrealisationsvinstreglerna. Lagrådet har i sak inte något att erinra motförslagen men anser att den författningstekniska lösningen är mindre lyckad.Bestämmelserna torde bli mer lättillgängliga om man tydligare skiljer mellan detvå huvudfall som skall regleras, nämligen införsäljning och utköp, ochdessutom markerar att det som står i det föreslagna fjärde stycket ärhuvudreglerna på området medan tredje stycket innefattar en särreglering avvissa införsäljningan Av det sagda framgår att en ändring av dispositionen ärönskvärd. Dessutom är vissa förtydliganden nödvändiga. Enligt vad som uppgettsvid föredragningen är avsikten att beskattningen genomgående skall ske hos denperson - delägare eller närstående - som avyttrar eller förvärvar egendomen.Vidare har uppgetts att bestämmelsen om utköp av fastigheter från fåmansägdahandelsbolag skall tillämpas ocksä vid köp av bostadsrätter samt att det som ibestämmelserna sägs om bostadsrätter gäller endast när föreningen är ett äktabostadsföretag men ä andra sidan är avsett att tillämpas också på aktier ochandelar i andra äkta bostadsföretag. Lagtexten bör justeras i dessahänseenden. Slutligen bör det uttryckligen anges att avdrag föranskaffningskostnader m.m. inte medges i de fall som regleras i det föreslagnatredje stycket (införsäljning av onyttig egendom). Pä grund av det sagda föreslår lagrådet att andra - fjärdestyckena ges följande lydelse: "Avyttrar delägare i fåmansföretag eller delägarenärstående person egendom till företaget skall, om priset är högre änegendomens marknadsvärde, det överskjutande beloppet beskattas hos överlätarensom intäkt av tjänst. Av24S 6 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskattframgår att återstående del av vederlaget skall beaktas vid beräkning avrealisationsvinst samt att vid denna beräkning särskilda undantagsregler gällerför fastighet och bostadsrätt. Avser avyttringen annan lös egendom änbostadsrätt gäller dock, oavsett hur priset förhåller sig till marknadsvärdet,att hela vederlaget, utan avdrag för något omkostnadsbelopp, skall beskattashos öVerlåtaren som intäkt av tjänst, såvida inte egendomen är eller kanväntas bli till nytta för företaget. Vad som i andra stycket sägs om bostadsrätt gäller endast sädanbostadsrätt som avses i 26 S 1 mom, första stycket lagen om statliginkomstskatt men tillämpas även i fråga om andel eller aktie som avses i andrastycket av samma moment. Förvärvardelägare i fämansföretag eller delägare närstående person egendom frän företaget till lägre pris än egendomens marknadsvärde, skall ett belopp motsvarande skillnaden beskattas hos förvärvaren som intäkt av tjänst. Vad nu sagts gäller ocksä när delägare i fåmansägt handelsbolag eller n delägarenärstående person förvärvar egendom från handelsbolaget, om Prop,1989/90:110 egendomen omfattar sådant hus eller avser sådan lägenhet som äreller kan Bilaga 3 antas komma att bli privatbostad enligt 5S andra ellertredje stycket eller tomtmark som avses bli bebyggd med sådan bostad. Förstameningen tillämpas inte när det är företagsledaren som förvärvar egendomen ochdenne har beskattats enligt första stycket vid företagets förvärv avegendomen." Av förslaget framgår att lagrådet utgår från att 24 S 6mom. SIL har en mer generell innebörd än som framgår av dess lydelse enligtremissprotokollet. Lagrådet återkommer till denna fråga vid behandlingen avförslaget till ändring av SIL. Beträffande sjätte stycket vill lagrådet ifrågasätta ominte den schablon för bestämmande av marknadsränta som föreskrivs i punkt 10 avanvisningarna till 32 S KL skulle kunna tillämpas också när lånet lämnas av ettfåmansföretag till dess företagsledare. Bestämmelsen i åttonde stycket om förbjudna penninglän änsåvitt gäller län frän aktiebolag, inte begränsad till fämansföretagsfallen. Avsystematiska skäl och för att eliminera varje risk för misstolkning börbestämmelsen enligt lagrådets mening brytas ut till en egen anvisningspunkt. Enligt remissprotokollet skall de belopp som enligt stoppreglernabeskattas som intäkt av tjänst inte ge rätt till schablonavdrag ellergrundavdrag och inte heller beläggas med socialavgifter eller löneskatt. Närdet gäller grundavdrag är frågan uttryckligen reglerad i 48§ 2 mom. För attdet avsedda resultatet skall uppnås beträffande schablonavdraget ochsocialavgifterna synes ett förtydligande av bl.a. 11 kap2§ lagen (1962:381) omallmän försäkring erforderligt (jfr motsvarande anmärkning beträffande 3 S 12mom. Punkt 3 av anvisningarna till 33 S KL Enligt 33 8 1 motn. fär från intäkt av tjänst avdrag görasför bl.a. ökade levnadskostnader vid resa i tjänsten utom den vanligaverksamhetsorten, om resan varit förenad med övernattning. Punkt 3 av anvisningarna till paragrafen innehåller reglerom beräkningen av avdraget för sådana kostnaden Huvudprincipen är att endast demerkostnader som uppstår vid tjänsteresor skall vara avdragsgilla. Förkostnadsökning för måltider och småutgifter medges endast ett på visst sättberäknat lägre avdrag, om inte den skattskyldige visat att kostnadsökningen ärstörre än avdrag som beräknas på det angivna sättet. Anvisningspunkten innehåller tio stycken med olikabestämmelsen Vilka av dessabestämmelser som äger allmän giltighet och därför skall tillämpas såväl ifråga om resor inom riket som vid utlandsförrättningan framgår inte alltidklart av lagtexten. I den allmänna motiveringen sägs att nuvarande principerför beräkningen av ökade levnadskostnader vid tjänsteresa utom riketskall behällas i stort sett oförändrade och att de belopp som avses gälla skallfastställas av regeringen eller av myndighet som regeringen bestämmer Om detremitterade förslaget har denna innebörd bör bestämmelserna i det nionde stycket om kostnadsökning under förrättning päutrikes ort tas upp i ensärskild punkt eller i vart fall som ett nytt sista stycke i punkt 3. I remissprotokollet (specialinotiveringen) anges att ordet"tjänst" i de nu- varande reglerna i denna anvisningspunkt genomgående byttsut mot det Prop. 1989/90:110 mer alltäckande uttrycket "arbete". Enligt sjätte stycket i förslaget skall utredningen, omden skattskyldige vill visa att kostnadsökningen i "ett och sammaarbete" varit större än avdrag som beräknats på angivet sätt, avse hanssamtliga förrättningar i nämnda "arbete" under beskattningsåret.Motsvarande bestämmelse i andra stycket i anvisningspunkten i dess nu gällandelydelse avser kostnadsökningen i "en och samma tjänst". För att inte uttrycket "i ett och samma arbete"skall föranleda missförstånd angående den föreslagna bestämmelsens innebördföreslär lagrådet att uttrycket "i en och samma anställning" användsi stället. Punkt 3 a av anvisningarna till 33 § KL Denna punkt innehåller regler om avdrag för ökadelevnadskostnader vid s.k. tillfälliga anställningar och vid dubbel bosättning.För sädana kostnader medges avdrag under längst vissa angivna tiden Om avdrag medgettsunder en inledande tremånadersperiod enligt bestämmelserna i anvisningarna ipunkt 3, bör enligt motiven tidsgränsen räknas från vistelsens början. Detföreslagna femte stycket i punkt 3 a bör i enlighet härmed ges följande lydelse: "Avdrag enligt första stycket medges under längst tvåår och i övrigt under längst för gifta eller samboende par och underlängst ett är för ensamstående skattskyldiga. I den angivna tiden skallinräknas tid under vilken avdrag för samma förrättning medgetts enligt punkt3. Avdrag medges dock än som sagts , om anställningens natureller andra särskilda skäl talar för det." Punkt 3 av anvisningarna till 42 § KL I den exemplifiering av olika tjänsteförmäner som finnsintagen i punkt 3 av anvisningarna till 32S upptas bl.a. värdet av fri kost.Det anges vidare att förmån skall föreligga även när fri kost tillhandahållsendast vid enstaka tillfällen. Av uttalande i remissprotokollet framgår attmed fri kost vid enstaka tillfällen åsyftas i första hand representation som enanställd kan utöva. Det anges vidare att värdet av kostförmån vid enstakatillfällen, som exempelvis i samband med representation, skall beräknas enligtsamma grunder som vid daglig fri kost. Punkt 3 av anvisningarna till 42 § innehåller regler förvärdering av kostförmän. Enligt den föreslagna lydelsen skall förmånsvärdetvid fri kost som består av ett mäl vara lika med det genomsnittligapriset i landet för en lunchmåltid av normal beskaffenhet. Det framgår däremotinte klart av den föreslagna lydelsen att samma beräkningsgrund skall tillämpasäven vid fri kost vid enstaka tillfällen. Av remissprotokollet framgår vidare att om arbetsgivarensubventionerar de anställdas måltider och priset för måltiderna härigenom blir lägre än ge nomsnittspriset i landet de anställda skall beskattas för mellanskillnaden. Det framhålls emellertid vidare att om en personalrestaurang, som inte till någon del subventioneras av arbetsgivaren, genom exempelvis stordriftför- 117 delar kan ta ut ett pris som understiger detgenomsnittliga priset någon be- Prop. 1989/90:110 skattning inte bör ske av deanställda. Lagrådet vill framhålla att kontroll- Bilaga 3 möjligheterna i ettsystem med beskattning av förmän av subventionerad kost är praktiskt tagetobefintliga. Om det i lagrådsremissen frantlagda förslaget ändå läggs tillgrund för lagstiftning bör enligt lagrådets mening det förhållandet att förmånav delvis subventionerad kost skall beskattas komma till uttryck ianvisningspunkten. Mot bakgrund av det anförda förordar lagrådet attanvisningspunkten ges följande lydelse: "Förmånsvärdet av fri måltid bestående av ett mäl omdagen (lunch eller middag) är lika med genomsnittspriset i riket för en lunchmåltidav normal beskaffenhet. Förmånsvärdet av helt fri kost är lika med 250 procentav nämnda genomsnittspris. Motsvarande gäller för kostförmån vid enstaka tillfälle. Bidrar arbetsgivaren till kostnaderna för anställds måltidoch kommer härigenom den anställdes kostnad för maltiden att understigagenomsnittspriset skall skillnaden tas upp som förmån av delvis frimåltid." 48 § 2 och 3 mom. KL med anvisningar I dessa lagrum regleras dels det vanliga kommunalagrundavdraget, som i sin föreslagna utformning normalt är differentierat medhänsyn till den taxerade inkomsten, dels det särskilda kommunala grundavdragsom är avsett att ersätta det extra avdraget för folkpensionärer. Bestämmelser om beräkning av det särskilda grundavdragethar tagits in i den nya punkten 1 av anvisningarna till 48 S. Ianvisningspunktens andra stycke anges hur det maximala avdragsbeloppet skallbestämmas för olika kategorier av skattskyldiga. Därvid skiljs i princip mellanskattskyldiga, som uppbär folkpension med belopp som tillkommer gift vars makeuppbär folkpension, och övriga skattskyldiga. Utgångspunkten föravdragsberäkningen är förden förra kategorin 1,325 basbelopp och förden senare1,5 basbelopp. Vidare görs en begränsning som innebär att det särskildagrundavdraget inte fär överstiga uppburen folkpension samt pensionstillskottenligt 2S lagen (1969:205) om pensionstillskott eller- i fråga omförtidspensionärer- hälften av pensionstillskott enligt 2 aS samma lag. Enligtvad som upplysts är avsikten att tillägget för pensionstillskott skall motsvarafaktiskt uppburet tillskott. Detta bör framgå tydligare av lagtexten. Avsiktenär vidare att regeln om tilläggspension i anvisningspunktens första styckeskall vara tillämplig vid avdragsberäkningen. Detta bör klargöras genom enjustering av första stycket. I detföreslagna tredje stycket av anvisningspunkten ges föreskrifter om avtrappning av det särskilda grundavdraget. Vid angivande av den inkomst nivå där avtrappningen skall börja görs skillnad mellan "ensamstående",för vilka nivån är 1,5 basbelopp, och "gifta skattskyldiga" för vilkanivån är 1,325 basbelopp. Kategoriindelningen är således inte densamma som i de berörda bestämmelserna om utgångspunkten för avdragsberäkningen. En konsekvens av den skilda indelningen är att en gift skattskyldig vars make inte uppbär folkpension fär beräkna särskilt grundavdrag med utgångspunkt i 1,5 basbelopp men träffas av avtrappning redan vid en nivå av 1,325 basbe- 118 Ett sådant resultat synes inte vara åsyftat.Avsikten lär vara att av- Prop. 1989/90:110 trappningen skall börja vid dennivå - 1,325 resp, 1,5 basbelopp som i det Bilaga 3 enskilda falletmotsvarar utgångspunkten för avdragsberäkningen. Texten i det föreslagna tredjestycket bör ändras i enlighet härmed. Motsvarande ändring bör göra.s i fjärdestycket. I det nedan redovisade författningsförslaget görs några ytterligare,rent redaktionella ändringar i anvisningspunkten. Det sagda har avsett beräkningen av det särskildagrundavdraget. Förslaget att ersätta det extra avdraget för folkpensionärer medett särskilt grundavdrag aktualiserar ocksä en annan fråga, nämligen vilkenbetydelse den skattskyldiges bosättning i skall ha för avdragsrätten.Av den föreslagna utformningen av 48 § 2 och 3 mom. följer att kommunaltgrundavdrag, därunder inbegripet det särskilda grundavdraget, inte i någotfall skall medges skattskyldiga som hela beskattningsåret varit bosattautomlands. När det gäller folkpensionärer som in- eller utflyttat underbeskattningsåret har avsikten enligt vad som uppgetts varit att särskiltgrundavdrag - till skillnad mot det vanliga grundavdraget - skall medges isamma utsträckning som vid bosättning . Lagtexten bör förtydligas idetta hänseende. Eftersom särskilt grundavdrag således skall medges enligtsamma regler oavsett om bosättningen i varat hela eller del avbeskattningsåret är det lämpligt att huvudregeln om särskilt grundavdrag brytsut till ett nytt fjärde moment. Enligt det remitterade förslaget skall de nuvarandepunkterna 1 och 2 av anvisningarna till 49 S i oförändrat skick utgörapunkterna 3 och 4 av anvisningarna till 48 S. Bestämmelserna reglerar rättentill grundavdrag i de fall dä den skattskyldige avlidit under beskattningsåret.Åven dessa bestämmelser bör förtydligas så att rätten till särskiltgrundavdrag inte oriktigt begränsas i de avsedda fallen. På grund av det anförda föreslår lagrådet dels att fjärdestycket i 48 S 2 mom. utgår och att hänvisningen 13 mom. ändras till att avse 2mom. tredjesjätte styckena, dels att det nya fjärde momentet samt punkterna 1,3 och 4 av anvisningarna till 48 S ges följande lydelse: 48 § 4 mom. "Skattskyldig fysisk person, som varit bosatt här iriket under hela eller någon del av beskattningsåret och vars inkomst tillinte obetydlig del har utgjorts av folkpension, har rätt att i stället förkommunalt grundavdrag enligt 2 eller 3 mom. få särskilt kommunalt grundavdragenligt bestämmelserna i punkt 1 av anvisningarna." Punkt 1 av anvisningarna till 48 § "Vid tillämpningen av 48 S 4 mom. och dennaanvisningspunkt iakttas föl jande. Som folkpension av pensionstillskott. För gift skattskyldig, som uppburit folkpension med beloppsom tillkommer gift vars make uppbär folkpension, uppgår det särskildagrundavdraget till 1,325 basbelopp. För övriga skattskyldiga uppgår avdragettill 1,5 basbelopp. För gift skattskyldig, som under viss del avbeskattningsåret uppburit folkpension med belopp som tillkommer gift vars makeuppbär folkpension och under återstoden av året uppburit folkpension med beloppsom tillkommer gift vars make saknar folkpension, uppgår avdraget till 1,5basbelopp. Detsärskilda grundavdraget fär dock inte överstiga uppburen folkpension Prop.1989/90:110 och pensionstillskott som uppburits enligt 2 § lagen (1969:205) ompensions- Bilaga 3 tillskott. För den som uppburit folkpension i form avförtidspension gäller att det särskilda grundavdraget inte får överstigauppburen folkpension och hälften av pensionstillskott som uppburits enligt 2 a§nämnda lag. Det särskilda grundavdraget reduceras avden del av uppburen pension som överstiger det för den skattskyldige enligtandra stycket gällande avdragsbeloppet. Pension som utgår på grund av annanpensionsförsäkring än tjänstepensionsförsäkring reducerar dock inte detsärskilda grundavdraget. För den som vid utgången av året före beskattningsåretinte uppbar folkpension reduceras det särskilda grundavdraget i stället med 65procent av den del av taxerad inkomst som överstiger det för den skattskyldigeenligt andra stycket gällande avdragsbeloppet. Oavsett vad som i det föregående sagts om reduceringföreligger alltid rätt till särskilt grundavdrag med sä stort belopp som denskattskyldige skulle ha fått i grundavdrag enligt 48 § 2 eller 3 mom. om dessabestämmelser i stället hade tillämpats." Punkt 3 av anvisningarna till 48 § "Dödsboet efter den som vid sitt frånfälle var bosatthär i riket har på grund av bestämmelsen i 53S 3 mom. första stycket rätt tillkommunalt grundavdrag för det beskattningsår, under vilket dödsfalletinträffat, med belopp som skulle ha medgetts den avlidne om denne fortfarandehade levat.