prop · GD0345 · 1989-12-31 00:00:00 — Upprättande och anpassning av kontrollpro- 1989/90:45 gram för industriell tillverkning () tar mer tid i anspråk men enschablonmässig ökning av kontrollavgiften ger sådana fördelar ur administrativsynpunkt alt den beräkningsmetoden bör tillämpas även för dessa verksamheter. Enökning av den årliga kontrollavgiften med innebär ett belopp om ca 5milj. Detta täcker enlig;t projektgruppens mening kostnaderna förkontrollprogrammens fastställande och fortlöpande anpassning. Medbeaktande av dessa synpunkter kan en sammanlagd årlig kontrollavgift om 81milj. (exklusive avgift för verk) beräknas för . Tillägg för moms . 3.2 Gruppindelning och beräkning av avgifter Densärskilda arbetsgruppen har utarbetat förslag till gruppindelning och beräkningav avgifter (bilaga 3). Projektgruppen har bedömt all underlaget frånarbetsgruppen är väl genomarbetat, trovärdigt och väl användbart förprojektgruppens ställningslagander. 1 detta avsnitt utvecklar projektgruppenskälen för gruppindelningen och beräkningen av avgifter. Enlämplig metod för avgiftsberäkning är att liksom dela in förelagen iolika grupper. Livsmedelssektorn kan delas in i tre huvudgmpper (antaltillsynsobjekt enligt enkäten anges inom parentes) Industrielltillverkning och beredning av livsmedel (4 900) Parti-och detaljhandel (16900) Storhushåll (18 500) (ej med i enkäten) Dennaindelning är baserad på den påverkan från hygienisk- och redlighetssynpunktsom de olika leden i livsmedelskedjan har på de konsumtionsfärdiga produkternaoch som medför skilda kontrollbehov. Indelningen skiljer siggentemot gmppinddningen i den nuvarande provtagningskungörelsen särskilt genom alt den vid gmpperingen lar hän syn till kontrollbehovet från både hygienisk- och redlighetssynpunkt me dan provtagningskungörelsen strikt är uppbyggd utifrån hygienisk riskbe dömning. En konsekvens av detta är att i provlagningskungördsen, med gruppering efter hygienisk känslighet, såväl industriell tillverkning, parti- och detaljhandel som storhushåll kan komma i samma gmpp medan det med arbetsgruppens förslag alltid blir det totala kontrollbehovet som styr 24 ochleder till en inplacering av de olika verksamheterna utifrån vilken Skr. (Vattenverken regleras i en speciell vattenkungörd- 1989/90:45se.) Kontrollbehovenför anläggningarna i de olika gmpperna kan karakteriseras enligt följande. Igrupp I, dvs. industriell tillverkning och beredning, sker tillverkning avlivsmedel för att konsumeras längre eller efter beredningstillfället.Detta kräver hållbarhetsbehandling, dels t. ex. genom torkning, upphettning, kylningeller djupfrysning, dels också genom användning av tidsatser. Det är också iden industriella livsmedelstillverkningen som de olika varukapitlen ilivsmedelslagstiftningen griper in och i vissa avseenden reglerarsammansättningen på de livsmedel som tillverkas. Även tillsatser för utseendeoch konsistens används. Märkning av den förpackade varan krävs dessutom. Sammanfattningav kontrollbehovel för gmpp 1 sammansättningmed avseende på vamkapild tillsatser märkning I gmpp 2, parti- ochdetaljhandel, sker för det mesta hantering av konsumtionsfärdiga livsmedel.Hanteringen kan bestå av att större förpackningar bryts ochkonsumentförpackningar tillverkas. Det kan också bestå av skivning och bitning.Även bakning av bröd, grillning och salladsberedning sker här. Sammanfattningav kontrollbehovet för gmpp 2 förvaringhållbarhet märkning 1 grupp 3, storhushåll, sker beredning JÖr konsumtion inära anslutning till konsumtionstillfället. Kontrollarbetet i dessaverksamheter är främst inriktat på att undvika matförgiftningar. Sammanfattningav kontrollbehovel för grupp 3 avsvalningvarmhållning redlighet I gmpp 4, vattenverk, är kontrollbehovet Inomhuvudgmppen industriell tillverkning och beredning av livsmedel föreslås tre undergmpper som baseras på den förutsedda kontrollinsatsen. Till den högsta gmppen, i vilken alltså en stor kontrollinsats förutses räknas bl.a. charkulerivamtillverkning, mejeri- och glassvarutillverkning 25 och tillverkning av färdiglagadmal. Till mdlangmppen räknas bl.a. saft- Skr. och sylttillverkning och bagerivamtillverkning.Till den lägsta klassen 1989/90:45 a.sockertillverkning och kafferostning. Motivettill denna indelning är att i den högsta gmppen behövs såväl kontroll avhållbarhet som sammansättning utifrån preciserade krav i olika vamkungördser. 1mellanklassen behövs framförallt sammansättningskontroll. I den lägsta klassenfinns oftast inte precisa krav på sammansättning i vamkungördser. Självfalletmåste dock kontroll av tillsatser och eventuell förvanskning med billigareråvaror ske här liksom i de andra grupperna. Inomhuvudgruppen parti- och detaljhandel föreslås likaledes en uppdelning i treundergrupper. Dessa gmpper är partihandel, detaljhandel med betjäning,styckning, paketering, bakning, grillning m. m. och detaljhandel som enbarthanterar förpackade varor. Motivenbakom denna indelning är de skilda kontrollbehoven. Partihandeln hanterarstora volymer och har en geografiskt stor spridning av varorna, bryterstorförpackningar samt förpackar och märker inhemskt producerade ochimporterade produkter. Detta innebär att kontroll av såväl åsattadatumuppgifter som annan märkning måste ske. Detaljhandelmed egen tillverkning och förpackning är ur konlrollsyn-punkt i storutsträckning att betrakta som en mindre industriell tillverkning och kräverkontroll av såväl rengöring som hållbarhet och märkning. Kontrolli detaljhandel som enbart säljer förpackade varor syftar först och främst tillatt klargöra huruvida förvaringen i butiken sker i överensstämmelse medangivna förvaringstemperaturer. Huvudgruppenstorhushåll delas enligt förslaget inte in i några undergrupper. Ur konlrollsynpunktbedöms verksamheten i produktionskök, centralkök, mottagningskök, serveringskökm.m. Det är således framförallt hanteringen sorr,i skallkontrolleras. delas inte in i några undergmpper. Utgångspunktenvid bedömningen av kontrollbehovet och därmed kontrollavgiften bör vara såvälföretagens komplexitet ur hygienisk- och redlighetssynpunkt som dengeografiska spridningen av livsmedelsföretagens produkter. Del förstnämnda tillgodosesgenom förslaget lill gruppindelning och det senare genom en närmareklassificering inom grupperna efter omsättning alternativt årsarbetskraft.Begreppet årsarbetskraft inrymmer all personal i de verksamheter som berörs.Som årsarbetskraft räknas således bl.a. kassapersonal, administrativ personaloch chaulförer. Allaanläggningar med < 4 årsarbetskrafter bör jämställas ur kontrollavgiftssynpunktoavsett vilken grupp de tillhör. En grundavgift bör tas ut av dessa.Grundavgiften bör uppgå till /år vilket motsvarar kostnaden för tvåfullständiga mikrobiologiska undersökningar. 1 de fall omsättningen för dessaanläggningar inomi industriell tillverkning och partihandel överstiger ./årbör kontrollavgiften i stället grundas på omsättningen. Föranläggningar som sysselsätter högst 1 årsarbetskraft bör myndighe- Skr. ten få besluta om kontrollavgift upp till beloppet . Ca90% av alla kontrollobjekt faller enligt beräkningarna i den lägsta avgiftsgruppen(/år). Industrielltillverkning och beredning medför ofta att livsmedlen får stor geografiskspridning. Distributionen sker med hjälp av grossist. Omsättningen peranställd är ofta hög till följd av högt driven automation. Detta leder tillslutsatsen att omsättningen i dessa verksamheter bör vara beräkningsgrundenför den kontrollavgift som skall tas ut. Dockfinns även industriell tillverkning med lokal distribution, företrädesvis småfamiljeföretag. Dessa företag bör avgiftsbdäggas med utgångspunkt frånårsarbetskraften. De har till sin karaktär många beröringspunkter med mindrebutiker med verksamhet och mindre storhushåll. Kontrollbehovetvid industriell tillverkning och nivån på kontrollavgiften kan bestämmas medsäkerhet först när kontrollprogram utarbetats. Dock kan man , medutgångspunkt från beloppen i nuvarande provtagningskungörelse som i grupp 1 ärSOOO-21000 kr./år och i gmpp 2 4 /år, göra överslagsberäkningar för attfå fram realistiska kontrollavgifter. Denya kontrollavgifterna bör höjas i förhållande till de nuvarande avgifternaeftersom de också skall ge utrymme för redlighetskontroll såsom bestämning av fetthalt,vattenhalt, bindemedel, tillsatser och näringsvärde. Avgiftsklassernai denna gmpp bör relateras till de omsättningssummor som skall styraansvarsfördelningen av livsmedelskontrollen. Det innebär att anläggningar somhar en omsättning större än ./år bildar en avgiftsklass, anläggningarmed omsättning ./år en andra avgiftsklass och anläggningarmed omsättning ./år en tredje. Den senare delas dock frånrättvisesynpunkt upp i klasserna 4 10 och . Avgiftenför de minsta verksamheterna bör sättas till /år oberoende av undergmpp.Dämtöver föreslås avgifter /år i högsta undergruppen,/år i mdlangmppen samt /åri lägsta undergmppen. Antaletlillsynsobjekt är enligt enkäten 4 900, varav 900 med fler än 4 årsarbetskrafter.Enligt förslaget blir den sammanlagda kontrollavgiften för industrielllivsmedelstillverkning . Partihandelnbör avgiftsbdäggas med utgångspunki i omsättningen på grund av en storgeografisk spridning av varorna. Från kontrollsynpunkt kan den mindrepartihandeln jämföras med stora centrala butiker och stormarknader med egentillverkning. Avgiftsuttaget bör därför vara lika i den mindre partihandeln,större butiker med tillverkning och stormarknader. Denlägsta avgiftsklassen bör omfatta förelagen med < 4 årskrafter. Övrigaklasser bör omfatta företag med en omsättning av resp. ., 26- .,101 -. lägsta klassen föreslås ett uttag av grundavgiften /år och i övriga avgiftsklasser 3000kr./år, /år, /år och / Skr. Antalettillsynsobjekt inom gmppen är enligt enkäten 610, varav 170 i den lägstaavgiftsklassen. Sammanlagd kontrollavgift beräknas till ./ år. /detaljhandeln och storhushållen sprids produkterna lokall. Arbetet är i huvudsakmanuellt. Det är i första hand de hygieniska förhållandena som skallkontrolleras. Kontrollavgifterii bör därför relateras till årsarbetskraften. Deföreslagna avgiftsklasserna i detaljhandel med tillverkning bygger på struktureni gmppen. Dels finns de mindre butikerna ute i bostadsområdena och inomlanthandeln, dels de centralt belägna butikerna och stormarknaderna en bitutanför centmm. En indelning i klasser som omfattar < 4, 410 och > 10årsarbetskrafter är realistisk mot bakgmnd av resultatet av enkäten. Konlrollbehoveti verksamheterna bestäms mer av hur stor personal som hanterar oförpackadcvaror än av frågan om tillverkningen består av t.ex. brödbakning, pastaframställningeller grillning. Någon ytterligare gruppindelning bör därför inte göras. Kontrollbehovetper år kan för de minsta verksamheterna exempelvis utgöras av en fetlhaltsundersökningpå köttfärs, en hållbarhetsundersökning på vara som butiksförpackas och enkontroll av rengöringen med s. k. tryckplatlor. Kostnaderna kan uppskattas lill1 . I de större verksamheterna ökar kontrollbehovet och därmed kostnadenproportionellt mot årsarbetskraften. Antaletkonlrollobjekt inom gmppen är enligt enkäten 1 800, varav uppskattningsvis 850skall hänföras till den lägsta avgiftsklassen. Sammanlagt beräknaskontrollavgiften till /år. /detaljhandel med enbartfärdigförpackade varor är det tillräckligt att ta ul gmndavgiften1 /år oberoende av antalet anställda. Denna avgift täcker t.ex. kostnadenför undersökningar som gäller förvaringen av de färdigförpackade livsmedlen. Antaletlillsynsobjekt inom gmppen är 1'45(X) enligt enkäten. Sammanlagt uppgårkontrollavgiften till /år. Tillgmppen storhushåd räknas alla verksamheter som serverar mat utanför hemmet,dvs. såväl gatukök som pizzerior, restauranger och stora institutionskök. 1denna gmpp ingår också matberedning ombord på båtar och tåg i kringloringsfordon. Kontrollbehovetär starkt knutet till hanteringen. Avgiftsklasserna bör därför relateras tillårsarbetskraften. Ennaturiig indelning i avgiftsklasser är de små enheterna såsom gatukök och pizzeriormed få sysselsatta, mdlangmppen restauranger med upp till 10 årsarbetskrafteroch institutionsköken med > IO årsarbetskrafter. Kontrollbehovetper år kan i de minsta verksamheterna exempelvis utgöras av en kontroll avrengöring med tryckplattor och en kontroll av avsvalning på mat som beretts försenare servering. Kostnaden kan uppskattas till . I de större verksamhetemaökar kontrollbehovel och därmed kostnaden proportionellt mot årsarbetskraften. Antaletkontrollobjekt inom gmppen uppgår enligt enkäten till 18 500, Skr. varav 1 700 i den lägsta avgiftsklassen. Sammanlagtberäknas kontrollavgiften till /år. Förvattenverken är det naturiigt att relatera kontrollavgiften till det antal personekvivalentersom är anslutna till vattenverket. Avgiftsklassernabygger på den struktur som finns inom vattenförsörjningen och som utgörs av deenkla pumpstationerna med < 500 personekvivalenter anslutna, mellangruppenmed 500100000 personekvivalenter och de stora verken med > 100000 personekvivalenter. 3.2.4Kostnadsfördelning mellan de olika grupperna Dengmppinddning och de avgifter som föreslås leder till följande sammanlagdaavgiftsuttag. Uttagetenligt dessa beräkningar är högre än den sammanlagda årliga kontrollavgiftensom redovisas i punkt 3.1. Skillnaden förklaras av den osäkerhet som finns iunderlaget och som bl.a. gäller storleksfördelningen av anläggningar idetaljhandel och storhushåll. Denförhållandevis låga andelen kontrollavgifter för den industriella livsmedelstillverkningensynes stämma illa överens med uppfattningen att den bästa kontrollen utförs i tillverkningsledel.Emellertid måste hänsyn tas till den obligatoriska egentillsyn som enligtstatsmakternas beslut om skärpt livsmedelskontroll skall ske inom ramen förfastställda kontrollprogram. Denna egentillsyn kommer att vara ett gmndläggandeinslag i kontrollen och blir betydligt mer omfattande i industrielltillverkning än i parti- och detaljhandeln och storhushållen. Omfattningen avden obligatoriska egentillsynen och dess förhållande till övrig tillsyn vidföretagen behandlas särskilt i följande avsnitt. Dentill synes höga andelen kontrollavgifter i detaljhandel och storhushåll harsin förklaring i att det finns ett mycket stort antal objekt i dessa grupperjämfört med industriell tillverkning och partihandel. Del skall dock noterasatt för av verksamheterna föreslås endast gmndavgiften 1 500kr/år. Tillsynsmyndigheterna föreslås dessutom kunna sänka avgiftenytterligare om högst en årsarbetskraft sysselsätts. 3.2.5Obligatorisk egentillsyn Skr. Tillgrund för den löpande tillsynen läggs i fortsättningen företagens egen- ' "09/90:45tillsyn. Denoffentliga livsmedelskontrollen förstärks väsentligt genom att företagens egentillsynutnyttjas. Denna skall utnyttjas i så stor utsträckning som möjligt och ifortsättningen utgöra grunden för den löpande tillsynen. Egentillsynen blirobligatorisk för i princip all livsmedelshantering. Den obligatoriska egentillsynenkommer i den utsträckning det är möjligt all anpassas till den kontroll som påföretagets eget initiativ finns för hanteringen. Egentillsynen skallgenomföras enligt ett för varje företag fastställt kontrollprogram som avserbåde hygien och förhållanden som har betydelse för redligheten. Programmet skaillupprättas i enlighet med livsmedelsverkets föreskrifter. Det ankommer påföretagen att med ledning av verkets föreskrifter och av verket utarbetadetypprogram upprätta förslag till kontrollprogram. Kontrollprogrammetskall ge tillsynsmyndigheten tillräcklig ledning för tillsynen. En enkelutformning kommer att eftersträvas. Den offentliga kontrollen i övrigt hosföretag med kontrollprogram bör kunna begränsas lill inspektion, granskningarav dokumentation och stickprov. Det är angeläget att programmen revideras i denutsträckning som behövs för att effektiviteten i kontrollen skallupprätthållas. Livsmedelsverketkommer atl administrera genomförandet av de förändringar som krävs för en ökadegentillsyn i den offentliga livsmedelskontrollen. Ifråga om den obligatoriska egentillsynens påverkan på övrigt kontrollbehov ochdärmed på avgiftsnivån för olika typer av företag gäller följande. Omfattningenav den obligatoriska egentillsynen bedöms bli störst inom den industriellatillverkningen. Hygien, sammansättning och tillsatsanvändning kommer attföljas upp i den obligatoriska egentillsynen. Resultaten skall dokumenterasoch finnas tillgängliga vid inspektion av tillsynsmyndighet. finnsutbyggd egentillsyn endast hos de större företagen. För dessa kommer inte denobligatoriska egentillsynen att medföra nämnvärt ökade kostnader. I regel ärdriftskontrollen hos sådana företag myckel mer omfattande än den som kommer attfordras i fråga om obligatorisk egentillsyn. Förmånga små och medelstora livsmedelsindustrier liksom för parti-och detaljhandeloch storhushåll innebär den obligatoriska egentillsynen en skärpning. Det ärsällsynt med egenkontroll hos dessa företag. Detaljhandelns och storhushållens kostnader för den obligatoriska egen-kontrollenkan uppskattningsvis beräknas komma att ligga på en nivå motsvarande en årlig kontrollavgiji.För viss livsmedelsindustri däremot kan kostnaden komma att uppgå till en nivåmotsvarande 510 årliga kontrollavgifter. Detär mot bakgrund av den obligatoriska egentillsynen som den åriigakontrollavgiften enligt förslaget inte differentierats mer mellan industrielltillverkning å ena sidan och parti- och detaljhandel och storhushåll å andra sidan. 4 Avgift när livsmedelslokal godkänns Skr. 1989/90:45 Avgiftenvid godkännande bör bestämmas med utgångspunkt i den gruppindelning och de avgiftersomföreslås för den årliga kontrollavgiften. Motivetför en fast godkännandeavgift är främst enkelheten. Ett annat motiv är detfaktum att om avgiften är fast faller def sig naturligt för den blivandelokalägaren att kommunicera frekvent med myndighetema redan från projekteringenav den nya livsmedelslokalen/ombyggnaden. En sådan förhandsgranskning frånmyndigheternas sida innebär att själva godkännandet mera blir en formsak.Företag och myndighet har då redan i de tidigare kontakterna kommit överens omlokalens utformning och användning. Entimtaxa skulle kunna innebära att den blivande lokalägaren för att spara pengarfärdigställer lokalen utan att bry sig om den frivilliga förhandsgranskningen.Konsekvensen kan då bli alt lokalen färdigställs på ett sätt som myndigheteninte kan acceptera. Kostnaden för alt rätta till bristerna kan ofta blibetydligt högre än den föreslagna fasta godkännandeavgiften. Somallmän regel bör gälla att ett belopp motsvarande en årlig kontrollavgift tasut vid godkännande av en ny livsmedelsanläggning. Vid godkännande av väsentligombyggnad bör en kvarts till en halv årsavgift tas ut. Dock bör en minstaavgift av gälla. Vidförhandsgranskning av livsmedelslokal inför godkännandeprövning bör halvaavgiften erläggas i förskoll oberoende av om lokalen blir godkänd eller inte. Räknatefter 2000-2 500 godkännanden av nya livsmedelslokaler och medutgångspunkt i det faktum att de flesta objekten ligger i lägsta avgiftsklass,erhålls en sammanlagd avgifissumma på . Om hälften av godkännandena istället gäller ombyggnad blir avgiftssumman . Äventillstånd för livsmedelshantering som utfärdas av miljö- och hälsoskyddsnämndernaenligt § 16 i livsmedelsförordningen (1981: 1372) kan betraktas som en form avgodkännande och bör därmed avgiftsbdäggas. Avgiften bör kunna bestämmas avnämnden med utgångspunkt i de administrativa kostnaderna för ärendet. Dettotala avgiftsuttaget kan uppskattas till /år. 5 Avgift när kontrollprogram fastställs Fastställandetav ett kontrollprogram är nära relaterat till tillsynsarbetet. Avgiften bördärför ses som en del av den åriiga kontrollavgiften. För att kostnaden isamband med fastställandet av kontrollprogram skall täckas bör den åriigakontrollavgiften schablonmässigt räknas upp . Detta innebär en ökning avavgiften med sammanlagt /år. Motivet för att föreslå enschablonmetod är dels enkelheten ur administ rativ synpunkt men också att kontrollprogrammen i detaljhandeln och 31 storhushållen, som utgördet stora antalet objekt är enkla i sin utformning Skr. och dessutom lika tillsitt innehåll för flertalet objekt. Iett ettårsperspektiv täcks inte myndighetens kostnader för de mindre företagen.Sett över ett flertal år uppnås dock kostnadstäckning. Detta beror på attprogrammen inte behöver ändras . Arbetetmed kontrollprogram för de större företagen är mer omfattande och kan i vissafall förväntas ta lika i anspråk som en godkännandeprövning. Dettainnebär att tillsynsmyndighetens kostnad också för dessa företag täcks först påsikt. Denna olägenhet torde dock vägas upp av enkelheten i avgiftssystemetsutformning. Kostnadenför kontrollprogram blir, om den i enlighet med förslaget tas ut med ett beloppom av åriig kontrollavgift, för ett stort företag i högsta avgiftsklassen /år. För de minsta företagen med < 4 årsarbetskrafter, som utgör detdominerande antalet företag, blir kostnaden /år. Kostnaden förkontrollprogrammen ingår som en del i de föreslagna årliga kontrollavgifterna iavsnitt 3.2. 6 Uppbörd av den årliga, kontrollavgiften och överföringav medel från kommunerna till livsmedelsverket 1februari uppdrog livsmedelsverket åt revisionsavdelning.Distrikt 01, alt på konsultbasis utarbeta en mtin för hur kommunernas uppbördav de åriiga kontrollavgifterna kan gå till. 1 uppdraget ingick också altutarbeta en rutin för överföringen av medel från kommunerna tilllivsmedelsverket. Uppdraget avrapporterades slutligt vid projektgruppens möteden . Den skriftliga redovisningen av uppdraget fogas till projektgmppensrapport som bilaga 5. Projektgruppenansluter sig till innehållet i redovisningen vad avser avsnitten 19, 11 och12. Vid genomgången av avsnitt 12 ang. kommunsynpunkter konstaterade projektgmppenföljande. Kostnader för sådana ytterligare prov som måste tas som uppföljningav ej godkända prov skall inte ingå i den årliga kontrollavgiften. Detta måsteklargöras och tydligt anges i kontrollkungörelsen. 7 Rutiner vid övergången till det nya avgiftssystemet Rutinernavid övergången till det nya avgiftssystemet behandlas i avsnitt 10 i konsultrapporten. Projektgruppen ansluter sig till det redovisade förslaget. Gruppen konstaterar att ett ikraftträdande av det nya avgiftssy stemet , med debitering av avgifter före maj månads utgång, förutsätter informationsinsatser fr.o.m. . För livsmedels verkets del innebär detta atl verket skall delta i framtagandet av trycksaker till denna tidpunkt. 8 Kostnadskonsekvenser Skr. 1989/90:45 Enligt2 § begränsningsförordningen (1987:1347) skall en myndighet innan den beslutaren regel, utreda regelns kostnadsmässiga och andra konsekvenser. Eftersom denu föreslagna bestämmelserna skall ges ut i en regeringsförordning gäller intebegränsningsförordningen. Projektgmppen bedömer emellertid att en redovisningav kostnaderna kan vara värdefull och vill därför lämna följande synpunkter påbestämmelsernas kostnadsmässiga konsekvenser. Densammanlagda årliga kontrollavgiften blir enligt förslaget 81 milj. kr. per år.I detta belopp ligger bl. a. kostnaden för fastställande av kontrollprogram.För närvarande betalar företagen ca 25 milj. kr. för provtagningsverksamheten.De nya åriiga kontrollavgifterna är beräknade efter delvis andra principer ände som tillämpats vid beräkningen av avgifter i livsmedelsverkets nuvarande konlrollkungördse.Detta innebär att kostnadsökningen blir olika stor för olika företagsgrupper.Motiven för den inbördes fördelningen av kostnaden mellan de olika gmpperna avförelag har redovisats i avsnitt 3. Beslutenom godkännande av livsmedelslokal, som är avgiftsfria, kommer enligtförslaget att kosta företagen 3 4 milj. kr. Livsmedelskontrollenkommer att bygga på en obligatorisk egentillsyn hos företagen som genomförsenligt kontrollprogrammen. Företagen har i viss mån byggt upp enegen tillsyn. Företagen kommer dock att i växlande omfattning behöva utveckladenna. Den ökade kostnad för företagen som egentillsynen innebär är svår attberäkna. En grov beräkning har dock gjorts i avsnitt 3.2.5.