prop · GD0389 · 1989-12-31 00:00:00 — 1. om det inte överensstämmer meden uppgift om godsets egenskaper eller användning, som säljaren har lämnat vidköpet, och uppgiften kan antas ha inverkat på köpet, eller 2. om säljaren före köpel har underlåtitatl lämna upplysning om något förhållande rörande godsets egenskaper elleranvändning, som han kände till eller borde ha känttill och som köparen rimligen kunde räkna med Prop. 1989/90: 89 all bliupplyst om, samt underlåtenheten kan antas ha inverkat pä köpet. Vadsom sägs i första stycket 1 gäller även en uppgift som säljaren eller nägonannan, i tidigare säljled eller för säljarens räkning, har lämnat vidmarknadsföringen av godset före köpel, om inte uppgiften har rättats påett tydligt sätt. Godsetär också felaktigt, om nägon annan än säljaren, i tidigare säljled eller försäljarens räkning, vid marknadsföringen av godset har underlåtit all lämnainformation om godsets egenskaper eller användning, som han enligt 3 § marknadsföringslagen(1975:1418) har ålagts att lämna, och denna underlåtenhet kan antas ha inverkatpå köpet. Hargodset sålts i befintligt skick eller med ell liknande allmänt förbehåll, ansesdel trots detta felaktigt, om det är i väsentligt sämre skick än köparen medhänsyn till dess pris och övriga omständigheter har haft anledning allförutsätta. När begagnat gods säljs på auktion skall det anses såll ibefintligt skick. Godsetskall vara felfritt när det avlämnas. Säljaren svarar för fel som har funnitsvid denna tidpunkt, även om felet visar sig först . Omköparen underlåter att i rätt tid hämta eller ta emot gods som hällstillgängligt för hans räkning, svarar säljaren dock inte för försämring, sominträder därefter och som beror enbart på godsets egen beskaffenhet. Uppkommeren försämring av godset efter avlämnandet, skall fel anses föreligga, omförsämringen är en följd av säljarens avtalsbrott. Harsäljaren eller någon annan för hans räkning genom en garanti eller liknandeutfästelse åtagit sig att svara för godset eller en del däraveller för en egenskap hos godset, skall fel anses föreligga, om godset underden angivna tiden försämras i det avseende som utfästelsen omfattar. Dettagäller dock inte, om det görs sannolikt att försämringen beror på enolyckshändelse eller på felaktig behandling eller något liknande förhållande påköparens sida. Påföljder av dröjsmål med avlämnandet Avlämnasinte godset eller avlämnas det för sent och beror delta inte pä köparen ellerpå etl förhållande på hans sida, får köparen enligt vad som sägs i 16-18 §§kräva att godset avlämnas eker häva köpet. Dessutom har han rätt tillskadestånd enligt 26 och 28 §§. Han får hålla inne betalningen enligt 29 §. 16 § Prop. 1989/90:89 Har godset inte avlämnats, får köparen kräva att det avlämnas. ärdock inte skyldig all avlämna godset så länge det föreligger etl hinder som haninte kan övervinna eller avlämnandet skulle förutsätta uppoffringar som ärorimliga med hänsyn till köparens intresse av att säljaren avlämnar godset. Köparenfår häva köpet, om säljarens dröjsmål är av väsentlig betydelse för honom.Detsamma gäller, om köparen har krävt avlämnande enligt 16 § men godset inteavlämnas inom en av köparen utsatt skälig tilläggstid eller, om nägon sådan tidinte har satts ut, inom skälig tid efter det all kravet framställdes. Hargodset tillverkats efler köparens anvisningar eller önskemål eller anskaffatssärskilt för hans räkning, så all säljaren inte har möjlighet atl pä rimligavillkor avyttra godset till någon annan, får köparen häva köpel endast om hanssyfte med köpet är väsentligen förfelat genom dröjsmålet. Harsäljaren avlämnat godset men har detta skett , får köparen häva köpeteller kräva skadestånd på grund av dröjsmålet endast om han inom skälig lidefter det han fick kännedom om avlämnandet meddelar säljaren att han villåberopa dröjsmålet. Påföljder av fel i godset Ärgodset felaktigt, får köparen enligt vad som sägs i 20-25 §§ kräva avhjälpandeav felet, omleverans, prisavdrag eller ersättning för att avhjälpa felet ellerhäva köpet. Dessutom har han rätt till skadestånd enligt 26-28 §§. Han fårhålla inne betalningen enligt 29 §. Villköparen åberopa att godset är felaktigt, skall han lämna säljaren meddelande omfelet (reklamera). Reklamerar köparen inte inom skälig tid efter del alt hanmärkt eller borde ha märkt felet, fär han inte åberopa felet. Harnågon annan än säljaren åtagit sig all för dennes räkning avhjälpa fel igodset, kan reklamationen i stället göras hos honom. Reklamerarköparen inte från del att han har mottagit godset, förlorar hanrätten att åberopa fel i godset, såvida inte annat följer av en garanti ellerliknande utfästelse. Ulanhinder av vad som sägs i 20 § fär köparen åberopa fel i godset, om säljaren harhandlat i strid mot tro och heder eller om felet är sådant som avses i 10 §. 22 § Prop. 1989/90:89 Köparen får kräva att säljaren avhjälper felet, om det kan ske utan Bilaga 2 oskäligkostnad eller olägenhet för säljaren. Är felet av väsentlig betydelse förköparen, får han i stället kräva omleverans. Avhjälpandeeller omleverans skall ske inom skälig rid efter det att köparen framställdesitt krav och utan kostnad eller väsentlig olägenhet för denne. Ävenom köparen inte kräver det, får säljaren avhjälpa felet eller företaomleverans, om han när köparen reklamerar genast erbjuder sig att göra dettasamt åtgärden kan ske inom skälig tid efter reklamationen och utan kostnadeller väsentlig olägenhet för köparen. Omvarken felet avhjälps eller omleverans sker enligt 22 eller 23 §, får köparenkräva prisavdrag som svarar mot felet eller enligt vad som sägs i 25 § hävaköpet. Istället för prisavdrag fär köparen kräva ersättning för vad det kostar attavhjälpa felet, i den mån denna kostnad inte är oskäligt hög. Köparenfär häva köpet, om felet är av väsentlig betydelse för honom. Har godsettillverkats efter köparens anvisningar eller önskemål eller anskaffats särskiltför hans räkning, så atl säljaren inte har möjlighet att på rimliga villkoravyttra godset till någon annan, får köparen häva köpet endast om felet medföratt hans syfte med köpet är väsentligen förfelat. Liderköparen skada genom säljarens dröjsmål med avlämnandet eller genom atl godsetär felaktigt, har han rätt till skadestånd av säljaren. Sädan rätt föreliggerdock inte i den mån dröjsmålet eller underlåtenheten att avlämna felfritt godsberor pä ett hinder utanför säljarens kontroll, som denne inte skäligen kundeförväntas ha räknat med vid köpet och vars följder han inte heller skäligenkunde ha undvikit eller övervunnit. Beror dröjsmålet eller underlätenheten attavlämna felfritt gods pä nägon som säljaren har anlitat för att helt ellerdelvis fullgöra köpet eller på säljarens leverantör eller nägon annan itidigare säljled, är säljaren fri från skadeståndsskyldighet endast om ocksäden andre skulle vara fri enligt andra stycket. Säljarensskadeståndsskyldighel enligt 26 § på grund av fel i godset omfattar även skada,som lill följd av felet uppkommer på annan egendom, vilken tillhörköparen eller någon medlem av dennes hushåll Prop. 1989/90:89 och är avsedd huvudsakligen för enskilt ändamål Bilaga 2 Lagenär inte tillämplig pä personskada. Skadeståndpä grund av säljarens dröjsmål eller fel i godset omfattar ersättning för 1. utgifter och inkomstförlust somberor på dröjsmålet eller felet, 2. sådan prisskillnad som avses iandra stycket samt, 3. i fall som avses i 27 § förstastycket, egendomens värde eller reparationskostnad och värdeminskning. Harköpet hävts och köparen gjort ett täckningsköp till högre pris, omfattarskadeståndet ersättning för prisskillnaden mellan de båda köpen. Har någotläckningsköp inte gjorts och överstiger gängse pris för sådant gods som köpetavser vid tiden för hävningen priset enligt köpet, omfattar skadeståndet dennaprisskillnad. Ominte annal har avtalats, omfattar skadeståndet även annan förlust till följd avdröjsmålet eller felet än sådan som avses i första och andra styckena. Rätt att hålla inne betalningen Harköparen krav på grund av säljarens dröjsmål eller pä grund av att godset ärfelaktigt och skall priset helt eller delvis betalas vid eller efter tiden föravlämnandet, fär köparen hålla inne så mycket av betalningen som fordras föratt ge honom säkerhet för kravet. Ombestämt pris inte får anses avtalat, skall köparen betala vad som är skäligtmed hänsyn till godsets art och beskaffenhet, gängse pris vid tiden för köpetsaml omständigheterna i övrigt. Ominte annat får anses avtalat, skall priset betalas vid anfordran, dock inteförrän godset häll köparen till hända. Intilldess godset avlämnas eller eljest hälls tillgängligt för köparen har denne rättatt avbeställa köpet. Omköparen avbesläller köpet enligt 31 §, har säljaren rätt till ersättning för desärskilda kostnader han har haft för alt ingå och fullgöra avlalel, i den månhan inte kan tillgodogöra sig dessa på annat sätt, samt för sina särskildakostnader till följd av avbeställningen. Säljaren har vidare rätttill ersättning för sin förlust i övrigt pä grund Prop. 1989/90: 89 avavbeställningen med ett belopp som är skäligt med hänsyn till priset Bilaga 2för godset, lidpunkten för avbeställningen, omfattningen av nedlagt arbete ochomständigheterna i övrigt. Säljarenfår förbehålla sig en på förhand bestämd ersättning vid avbeställning(avbeställningsavgifl), om den är skälig med hänsyn lill vad som vidavbeställning normalt kan antas tillkomma en säljaren som ersättning enligt 32§. Påföljder av dröjsmål med betalningen Betalarinte köparen priset i rätt tid och beror detta inte på säljaren eller på ettförhållande på hans sida, får säljaren kräva betalning eller enligt vad somsägs i 35-37 §§ häva köpet och kräva skadestånd. Han får hålla inne godsetenligt 6 §, Säljarenfär häva köpet, om köparens dröjsmål är väsentligt. Detsamma gäller, omsäljaren har krävt betalning men köparen inte betalar inom en av säljarenutsatt skälig tilläggstid. Hargodset kommit i köparens besittning, får säljaren häva köpet endast om han harförbehållit sig rätt till detta eller köparen awisar godset. Är priset i sinhelhet betalt, får säljaren inte häva köpet. Häversäljaren köpet och lider han skada genom köparens dröjsmål med betalningen, harhan rätt till skadestånd av köparen. Sådan rätt föreligger dock inte i den måndröjsmålet beror på lag, avbrott i den allmänna samfärdseln eller något annatliknande hinder, som köparen inte skäligen kunde förväntas ha räknat med vidköpet och vars följder han inte heller skäligen kunde ha undvikit ellerövervunnit. Haravtal träffats om avbeställningsavgift enligt 33 §, får säljaren i stället förskadestånd kräva att köparen betalar denna avgift. Skadeståndpå grund av köparens dröjsmäl med betalningen omfattar ersättning för säljarensutgifter, förlorad vinst och annan förlust med anledning av dröjsmålet. Omköparen vid tiden för hävningen hade kunnat avbeställa köpet, fär skadeståndetdock inte överstiga den ersättning som säljaren skulle ha varit berättigad tillvid en avbeställning. Skadestånd kan jämkas i den män det är oskäligt högt medhänsyn till den förlust som vanligen uppkommer i liknande fall och köparensmöjligheter att förutse och hindra förlustens uppkomst samt till omständigheternai övrigt. 2 1989/90. Gemensammabestämmelser om hävning och omleverans Prop.1989/90:89 38 § Bilaga 2 Hävs köpet, bortfaller säljarens skyldighet alt avlämna godset och köparens skyldighet att betala priset. mån köpet har fullgjorts får vardera parlen kräva att motparten lämnartillbaka väd han har tagit emot. Var och en får därvid hålla inne vad han har tagitemot rill den andre ger ifrån sig vad han skall lämna tillbaka samt betalareller ställer säkerhet för skadestånd och ränta som han kan vara skyldig atterlägga. Kräverköparen omleverans, får han hälla inne vad han har tagit emot tills omleveranssker. Omköpet hävs eller omleverans sker, skall köparen lämna ifrån sig den avkastninghan hjir fått och betala skälig ersättning för annan nytta som han har haft avgodset. Köparenförlorar rätten all häva köpel eller kräva omleverans, om han inte kan lämnatillbaka godset väsentligen oförändrat och oförminskat. Första stycket gällerinte, 1. om godset hjir förstörts,kommit bort, försämrats eller minskat av våda, endast genom sin egenbeskaffenhet eller till följd av något annat förhållande som inte beror påköparen, eller 2. om godset har förstörts, kommitbort, försämrats eller minskat till följd av en åtgärd, som har varit nödvändigför all undersöka godset, eller till följd av alt det har använts av köparenför avsett bruk innan han insåg eller borde ha insett att det förelåg ett fel,som ger honom räll att häva köpet eller kräva omleverans. Hargodset försämrats eller minskat av annan anledning än som sägs i andra stycket,förlorar köparen inte rätten att häva köpel eller kräva omleverans, om kan ersättersäljaren för minskningen i godsets värde. Anspråk mot näringsidkare i tidigare säljled Omsäljaren är pä obestånd, har upphört med sin näringsverksamhet eller inte kananträffas, har köparen rätt att rikta anspråk på grund av fel i godset mot ennäringsidkare i tidigare säljled. Vadsom sägs i första stycket gäker endast i den mån motsvarande anspräk på grundav felet hade kunna göras gällande mot näringsidkaren i tidigare säljled av densom har förvärvat godset från honom. Avtal som inskränker rätteii att göraanspråk gällande får dock åberopas mot köparen endast om en sådan inskränkningmed bindande verkan hade kunnat avtalas mellan denne och säljaren. Bristandereklamation i tidigare led är utan betydelse för köparens rätt. Vill köparen rikta anspråkenligt denna paragraf mot en näringsidkare Prop. 1989/90:89 i tidigaresäljled, kan reklamation enligt 20 § göras hos denne eller hos Bilaga 2säljaren. Har reklamation inte gjorts hos näringsidkaren i tidigare säljled,förlorar köparen sin rätt mot denne, om han inte underrättar honom om sillanspråk inom skälig lid efter del att han insett eller borde ha insett att hanhade anledning att framställa anspråket. Dennalag träder i kraft den Genomlagen upphävs konsumenlköplagen (1973:877). I fråga om köp som har ingåtts föreikraftträdandet gäller dock äldre bestämmelser. Sammanställningav remissyttrandena över konsu- Prop-1989/90:89 mentköpsutredningens betänkande (1984:25) Ny ''s konsumentköplag Efterremiss har yttranden över betänkandet avgetts av hovrätten för ,, kommerskollegium, ,näringsfrihetsombudsrnannen, , ,juridiska fakultetsslyrelsen vid , 1983 ärssmåhusköpsutredning(Jul983:03),produktåterkallelsekommittén (Fi 1982:6),i (LO), (),, domareför-bund, ,, hantverks- och industriorganisation (SHIO)-Familjeföretagen, . Svenskahandelskammareför-bundel, , Näringslivets delegationför marknads-rätt, . ,, , ,. LOhar till sitt remissvar fogat ett yttrande frän . och har avgivit ett gemensamt yttrande. , , ochNäringslivels delegation för marknadsrätt har lämnat ett gemensamt yttrande,vilket i det följande redovisas under rubriken vissaorganisationer inomnäringslivet. Yttrandenhar också kommit in från pälshandlares riksförening och . (Fi 1983:03), Centralorganisationen /SR, Finansbolagens förening.Motorförarnas helnykterhetsförbund. och Samhälle samt har beretts tillfälle att avge yttranden men har avstått frånatt yttra sig. följande återges yttrandena i oavkortat skick under olika avsnitt. Delegationenrepresenterar med sitt yttrande även annonsörföreningen. , Dagligvaruleverantörers förbund.Direktförsäljningsföretagens förening, SHIO-Familjeföretagen, . Svenska postordertöreningen,,, , , , föreningsbankers förbund, samt . Flera av dessa organisationer har dessutom avgivit särskilda yttranden. 1 Allmänna synpunkter Prop. Delinnebär betydande svärigheter att på ett meningsfullt sätt besvara dennaremiss. Förslaget lill civilrättslig köplag har ännu inte presenterats i sinslutliga utformning. Det utkast till lagtext, daterat , som fogatstill betänkandet och till vars systematik kommitténs lagförslag anpassats ochvars formuleringar i viss utsträckning följts, är uppenbarligen inte dendefinitiva utgåvan. Det bör vidare beaktas att köplagsförslagels lösningarblir att anse som av lagstiftaren övervägda normallösningar, som parterna ärfria att förändra i den riktning de överenskommer; m a o dispositiva reglersom samhället tillhandahåller som en service åt medborgarna i den män dessainte har begagnat sin avtalsfrihet Uk att själva utforma sina inbördesrättsförhållanden. Den hittillsvarande konsumenlköplagen innehåller tvinganderättsregler som avser att vara minimilösningar för alt skydda den som svagareansedde konsumenten; sådana minimilösningar har erfarenhetsmässigt en tendensatt innebära maximilösningar. Den föreslagna konsumenlköplagen avseralt ibland öka nivån för konsumentens skydd i jämförelse med den nya köplagensnormallösningar. Det är uppenbart all dessa tvingande lösningar och köplagensdispositiva lösningar måste slå i rimligt förhållande lill varandra. Att utantillgång lill det slutliga köplagsförslagel tvingas la ställning till denlämpliga utformningen av tvingande skyddsregler känns som alt spänna kärranföre hästen. Denbegagnade legala tekniken att göra en fristående konsumentköplag i stället föratt inarbeta de tvingande lösningarna som delar av en enda köplag förefallerinte övertygande. Betänkandet erbjuder en ingående diskussion om detta problem(s. 89 ff). Därvid nämns bl a, att förslaget jämställer normalregler medminimiregler liksom man i och "arbetar efter förutsättningenatt köplagens normalregler pä viktiga punkter också kan tjäna som minimireglervid konsumentköp" (s. 94). Denna viktiga synpunkt saknades vid det redantidigare gjorda svenska ställningstagandet till valet av legal teknik (s. Den i och följda linjen att konsumentköp skall reglerasuttömmande i en enda köplag har här fåll ell tungt argument. Engemensam lag skulle också betydligt underlätta en jämförelse mellankonsumentköp och övriga köp. Man slipper då att s. a. s. lägga tvålagstiftningar ovanpå varandra för att registrera likheter och skillnader.Detta är viktigt inte minst därför all nyanseringen är sä långt driven. Etlexempel härpå är, all köplagsförslagel antas begränsa säljarens informationsskyldighetlill sådana förhållanden som han måste ha känt till, medan förslager tillkonsumentköplag (11 §) anser sig böra anknyta lill vad säljaren känt till ellerbort ha känt till (s. 127). Bortsett från frågan om skillnaden i delta fall ärsakligt motiverad, kan lämpligheten av en långtgående strävan eflermillimeierräiivisa i och för sig ifrågasättas. Dethänder atl det svenska förslaget i förhållande lill del norska avstår Prop.1989/90: 89 från en komplicerande nyansering just för atl tillgodose den nuantydda Bilaga 3 synpunkten, men råkar göra så just på en punkt därnyanseringen verkligen behövs. Exempel härpå är följande. Även vid distansköpskall konsumentgods anses avlämnat först då det överlämnas till köparen påbestämmelseorten. Det norska förslaget gör undantag för det fall atl köparenefter transporten är skyldig alt hämta godset på bestämmelseorten, dåavlämnandet anses ske senast när denna skyldighet inträder. Den svenskakommittén har ansett att ingen särskild regel är påkallad för "dennaganska speciella situation" (s. 106). Med systemtransporternas ochcontaineriseringens genomslag är transporter från terminal lill terminal isjälva verket den vanligastesituationen. Utan det norska tillägget omöjliggörman den vanliga ensidiga awecklingen av transportavtalet i fall där mottagareninte medverkar och hamnar därmed på tvärs med inarbetade kommersiella mönster. Medstöd av dessa och andra iakttagelser vid läsningen kan man ställa frågan om enstörre nordisk enighet möjligen vore alt vinna genom att på ett flertalpunkter närmade sig de norska lösningarna. Del är alltför tidigt all ha enbestämd mening om detta. Men när de slutliga texterna till förslagen föreliggerborde det vara möjligt att pä varje avvikande punkt ställa frågan om skälen förden svenska avvikande lösningen väger så mycket tyngre att avvikelsen är värdsitt pris. Vid fortsatta departementsöverläggningar på grundval av de slutligaförslagen borde finnas möjligheter atl nå ett större mått av enhetligalösningar. Den nordiska rätten om köp och försäljning av lös egendom ärenhetligare i den hittillsvarande gemensamma nordiska lagstiftningen, enenhetlighet som inte bör överges utan övertygande skäl. Nägongång förekommer även att beskrivningen av den underliggande civilrätten inte ärhell korrekt. Uttalandena om annonser, anbud och accept pä s. 122 stämmer intemed härskande åsikter. En annons saknar den konkreta inriktning på en person,som är nödvändig för etl anbud. Köparens beställning blir i själva verketanbudet, och om prisei awiker från det annonserade blir säljarens accept oren.Exemplet visar hur lätt tankegångar om konsumentskydd kan föra vilse vidanvändning av de grundläggande civilrättsliga reglerna. Sammanfattningsvisger betänkandet intryck av ett värdefullt och omsorgsfullt arbete. Men denslutliga utvärderingen måste anstå till dess den definitiva nya köplagtextenföreligger. Densvenska köprätten är nu föremål för ett genomgripande lagstiftningsarbete. allmän köplag, avsedd alt ersätta lag, utarbetas inom ramen förnordiskt lagsliflningssamarbele. Till detta centrala område fogar sig som ettkomplement den rättsliga regleringen av köp mellan näringsidkare och konsument,avsedd att stärka konsumentens ställning. Vidare kan nämnasutredningar angående konsumenttjänster, småhus och Prop. 1989/90:89 produktansvar. Meddetta omfattande lagstiftningsprogram - fördelat på ett flertal utredningar somslutför sina uppdrag - föreligger givetvis risk förbristande överblick. En samordning av de olika delarna av reformarbetet ärdärför enligt tingsrättens mening nödvändig. Denomständigheten att de olika förslagen inte erhållit slutlig utformning gör detsvårt att ta ställning till förslaget till konsumentköplag. Till detta bidraratt motiven till köplagsförslagel inte varit tillgängliga förremissinstanserna. Utredningensförslag ansluter i väsentliga delar till förslaget till allmän köplag såsom detförelåg . Det skulle vara en väsentlig fördel om den allmännaköplagen erhöll sin slutliga form, innan en ny konsumentköplag antas, eftersomden senare är en särreglering. Enligt tingsrättens mening föreligger inteheller etl så trängande behov av ny konsumentköplag att den måste träda i kraftföre en ny köplag. Bestämmelsernai utredningens förslag är i princip av tvingande natur med möjlighet tillavtalsfrihet på vissa angivna punkter. Lagförslaget är avsett all på ett ihuvudsak uttömmande sätt reglera förhållandet mellan näringsidkare ochkonsument vid köp av varor, något som fått till följd att lagstiftningen blivittämligen omfattande. Dock framhåller utredningen att vis.sa problem av mindrepraktisk betydelse inte reglerats i lagförslaget utan att dessa får lösas medanalog tillämpning av den allmänna köplagen. Detsist anförda kan enligt tingsrätten ses som ytterligare ett argument för alt debåda lagarna bör samordnas tidsmässigt. Tingsrätten delar ej utredningensuppfattning atl en ny konsumentköplag kan införas ulan att slutresultatet avarbetet med den allmänna köplagen awaktas. Utredningenhar vall att samla de flesta bestämmelserna i en särskild konsumentköplag. Meddenna teknik blir visserligen lagstiftningen omfångsrik, men mer överskådligoch lättillgänglig än nu gällande konsumentköplag. Tingsrätten anserutredningens tillvägagångssätt i detta hänseende lämpligt. a. av att bestämmelserna i allt väsentligt är av tvingande naturbör de, såsom också utredningen föreslär, intas i en särskild lag. Att låtalagstiftningsområdet ingå såsom en del i den allmänna köplagen - vilkettydliglvis avses skola ske i och - bör enligt tingsrättens meningej övervägas för vidkommande. Lagförslagetbör språkligt och redaktionellt överensstämma med kommande köplag och omarbetasutifrån del fortsatta arbetet med köplagen. Följande exempel kan ges. I utkasttill köplag, daterat , har man valt att ändra terminologinsåvitt avser "gods" till "vara" och såvitt avser"fara" till "risk".