prop · GD03134 · 1989-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1989/90:134 om auktorisation av handelskamrar Regeringenföreslår att anta det förslag som har tagits upp i bifogade utdrag urregeringsprotokollet . Ipropositionen föreslås en lag om auktorisation av handelskamrar. Lagen är avseddatt ersätta kungörelsen (1916:599) angående auktoriserade handelskamrar. Förslagetbygger i allt väsentligt på rådande ordning. Denföreslagna lagen upptar föreskrifter om auktorisation av handelskamrar. Enhandelskammare utses av en särskild handelskammarförening och har till syfteatt inom en viss del av landet främja näringslivet och företräda dess intresseni förhållande till det allmänna. Beslut om auktorisation och om upphävande av auktorisationmeddelas av regeringen. Denföreslagna lagen innehåller ett bemyndigande för regeringen eller den myndighetsom regeringen bestämmer att uppdra åt auktoriserade handelskamrar att utfärdavissa dokument för handelsändamål. I fråga om intygsgivning för handelsändamålutövas tillsyn av den myndighet som regeringen bestämmer. Lagenföreslås träda i kraft . 1 1989/90. 1 saml Nr 134 Propositionens lagförslag Prop. Förslag till lag om auktorisation av handelskamrar Härigenom föreskrivs följande Inledande bestämmelser 1 § En handelskammare kan få auktorisationgenom beslut av regeringen enligt denna lag. 2 § Handelskammaren utses av enhärför bildad förening av näringsidkare inom ett visst geografisktverksamhetsområde (handelskammarförening). Kammaren har till ändamål att inomområdet främja handeln, industrin och det övriga näringslivet samt företrädadess intressen i förhållande till det allmänna. 3 § Efter ansökan av handelskammarföreningenskall handelskammaren auktoriseras, om den är lämplig för sitt ändamål ochvillkoren i 4 7 §§ är uppfyllda. 4 § För handelskammarföreningenoch handelskammaren skall finnas ändamålsenliga stadgar. 5 § Handelskammaren skall beståav lägst sexton ledamöter. Dessa skall ha lika rösträtt. 6 § Handelskammarföreningenskall ha ett lämpligt geografiskt verksamhetsområde. Detta får inte till någondel sammanfalla med verksamhetsområdet för någon annan förening med enauktoriserad handelskam- . Vidauktorisation av en handelskammare kan regeringen besluta om ändring avverksamhetsområdet för någon annan handelskammarförening än den sökande. 7 §Varje näringsidkare inom handelskammarföreningens verksamhets område, som inte i sin näringsutövning har visat sig uppenbart olämplig, skall få vara medlem i handelskammarföreningen. 8 §Om en handelskammare auktoriseras, skall de stadgar som gäller för handelskammarföreningen och handelskammaren därigenom anses vara fastställda. Ändring av stadgarna kräver för sin giltighet fastställelse av regeringen eller av den myndighet som regeringen bestämmer. 9 §Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får upp dra åt auktoriserade handelskamrar att utfärda sådana certifikat och andra dokument för handelsändamål, som kan behövas på gmnd av internatio nella överenskommelser eller utländska föreskrifter om in-eller utförsel av 10 § Om en sådanhandling som anges i 9§ är avsedd att företes inför en Prop. 1989/90:134 svensk eller utländsk myndighet för att styrka förhållanden som uppgetts avsökanden, skall de uppgifter som behövs för handlingens utfärdande lämnasskriftligen på heder och samvete. 11 §I fråga om verksamhet som avses i 9§ och annan intygsgivning för handelsändamål står handelskammaren under tillsyn av den myndighet som regeringen bestämmer. 12 §Handelskammaren skall före utgången av maj lämna en berättelse över föregående års verksamhet till den myndighet som rege ringen bestämmer. 13§ Om en auktoriserad handelskammare inte längre uppfyller fömtsättningamaför auktorisation, får regeringen upphäva auktorisationen. Dennalag träder i kraft den . Handelskamrarsom meddelats auktorisation enligt äldre föreskrifter skall anses som auktoriserade enligt denna lag. Utdragur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande;statsministem , ordförande, och statsråden , ,, , , , , G.Andersson, Lönnqvist, ,, , , , , , Proposition om auktorisation av handelskamrar 1 Inledning Handelskammarefinns i flertalet länder. I vissa länder är handelskamrarna statliga organ. Iandra är de helt privata organisationer. Det finns olika mellanformer. ISverige är handelskamramas ställning ofTentligrättsligt reglerad genom kungörelsen(1916:599) angående auktoriserade handelskamrar (ändrad 1959:471). I detföljande kallas denna handelskammarkungörelsen. I kungörelsen beskrivs enhandelskammare som en sammanslutning mellan näringsidkare med ändamålet attfrämja samt inför statsmyndigheterna företräda handelns, industriens ochsjöfartens intressen. Isin övergripande uppgift att främja näringslivets intressen och inför detallmänna företräda dessa bedriver handelskamrama en frivillig verksamhet påmånga olika områden. Dämtöver har de uppgifter för det allmänna. Det åliggerdem att avge yttranden eller tillhandahålla upplysningar i näringsfrågor som statsmyndighetemahänskjuter till dem, liksom att fullgöra sådana funktioner som åläggs dem genomlag eller särskild föreskrift. Exempel på sådana funktioner är utfärdande av certifikatrörande urspmng, import eller reexport för vissa varor. Auktorisationav en handelskammare sker genom att regeringen fastställer dess stadgar.Smärre ändringar av stadgama kan sedan prövas och stadfästas avkommerskollegium, medan mer ingripande förändringar förutsätter regeringensprövning. De auktoriserade handelskamrarna skall till kollegiet insändaen till regeringen ställd berättelse över sin förvaltning och verksamhet. Enligt2§ förordningen (1988:570) med instmktion för kommerskollegium (ändrad senast1989:916) är kollegiet särskilt ålagt att handlägga frågor om handelskamrar ochandra sammanslutningar av näringsidkare inom kollegiets verksamhetsområde. Handelskammarkungörelsenframstår från främst författningsteknisk synpunkt som föråldrad. Det ärockså en brist att den för utrikeshan- delnviktiga verksamheten med skilda sorters certifikat saknar närmare Prop.1989/90:134 reglering. Mot denna bakgmnd har en promemoria, Auktorisation avhandelskamrar, sammanställts inom medbistånd från , ochkommerskollegiets näringsrättsliga byrå. Promemorian,som är daterad , innehåller ett förslag till lag om auktoriseradehandelskamrar, som i allt väsentligt bygger på rådande förhållanden.Promemorians lagförslag bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga I. En förteckning över remissinstanserna och ensammanställning över remissyttrandena bör fogas till protokollet i dettaärende som bilaga 2. Regeringenbeslöt den 15 febmari 1990 att inhämta lagrådets yttrande över ett inomutrikesdepartementet på gmndval av promemorian upprättat förslag till lag om auktorisationav handelskamrar, m. m. Förslaget bör fogas till protokollet som bilaga 3.Lagrådet har yttrat sig över förslaget. Yttrandet bör fogastill protokollet som bilaga 4. Jaghar godtagit lagrådets samtliga förslag till ändringar. Jag återkommer tilllagrådets synpunkter i samband med mina överväganden (avsnitt 3) och ispecialmotiveringen (avsnitt 5). 2.1.1Handelskammarväsendets utveckling fram till 1916års handelskammarkungörelse Frånolika håll inom näringlivet togs frågan om inrättande av handelskamrar iSverige upp i början av 1 880-talet. En framställning till Kungl. Maj;t ominrättande av industri-och handelskamrar hänsköts till en år 1 883 tillsattkommitté med uppgift att utreda kommerskollegiets verksamhet. framladekommittén ett betänkande angående inrättande av industri-och handelskamrar. Ibetänkandet föreslog kommittén inrättandet av en representation för handelnsoch industrins intressen genom lagstiftning. Denna representation föreslogs fåformen av en handelskammare i huvudsak för varje län. Kostnadema borde enligtkommittén bestridas av allmänna medel. Kollegietställde sig välvilligt till inrättandet av handelskamrar men ansåg att detborde ske under frivilliga former och att initiativet borde komma frånnäringslivet. Denna inställning ledde till att någon proposition inteförelades . Inte heller kom någon handelskammare till stånd på frivillighetensväg . Intressetför inrättandet av lokala organisationer för handeln och industrin fanns dockkvar. lade allmänna handelsförening fram ett förslag, sominnebar inrättande av handelskamrar genom lagstift- Inte heller dettaförslag ledde till någon åtgärd. Däremot togs på olika Prop. 1989/90:134 hålli landet initiativ till bildande av handelskamrar påfrivillighetens väg. Sverigesförsta handelskammare inrättades sålunda i . Därefter följdeBorås , , och , och Örebroår 1906, , , samt ochSundsvall . År1906 höll de då etablerade handelskamrama ett första gemensamt möte. Sådanamöten hölls därefter regelbundet och vid handelskammarmö-tet gjorde handelskamramaen gemensam framställning till Kungl. Maj:t om statlig auktorisation av handelskamrama. Framställningengick ut på att det statliga erkännande av handelskamrarna, som kommit tilluttryck bl.a. genom deras anlitande som remissinstanser, borde efterföljas aven direkt auktorisation, gmndad på prövning av varje handelskammares stadgar m.fl. förhållanden. Härvid hänvisades bl.a. till den ordning som förekom i andraländer, där handelskamrama utgjorde helt frivilliga institutioner men medofficiell auktorisation. En sådan auktorisation ansågs inte inkräkta på handelskamramassjälvbestämmanderätt. Däremot kunde en auktorisation vara till nytta för stärkandeav handelskamramas ställning. Somexempel på områden, där handelskamramas medverkan i samhällsarbetet kunde varaönskvärd, nämndes handelsundervisningens övervakande, beviljande av förmåneravseende tullrestitution, utseende av konkursförvaltare, upprättande av förslagtill handelskunniga ledamöter i domstolar samt medlemmar i handelsråd,industriråd, jämvägsråd och vissa kommissioner. Därjämte borde handelskamramakunna göra uttalanden om handelsbmk, lämna intyg om varors urspmng,auktorisera revisorer etc. Idet av handelskammarmöte framlagda förslaget till gmnd-linjer för handelskamramasverksamhet angavs: "Handelskammare är en på sammanslutning mellan näringsidkaregmndad institution, som har till ändamål att främja handelns, industrins ochsjöfartens allmänna intressen, särskilt genom framställningar och utlåtandentill myndighetema". Denav handelskammarmötet gjorda framställningen överlämnades till en tidigaretillsatt kommitté, vars uppgift var att utreda kommerskollegiets verksamhet.Kommittén avgav ett betänkande . Det utmynnade bl. a. i ett förslag tillkungörelse angående auktoriserade handelskamrar samt ett förslag om attstatsunderstöd skulle utgå till dessa. Som fömtsättning för auktorisationangavs i motiveringen, att handelskammaren ägde tillgång till kvalificeratsekretariat och hade betryggande ekonomi. Medöverlämnande av bl.a. kommittébetänkandet föreslog Kungl. Maj:t i statsverkspropositionentill riksdag (prop. 1916:1 under nr. 33) att såsom understödtill handelskamrama i riket på extra stat anvisa ett anslag om 60.000 kr.Riksdagen beslöt på gmndval av utförligt betänkande av statsutskottet och efterdebatt att anvisa ett förslagsanslag om högst 36.000kr, att utgå med 3.000krtill var och en av de dåvarande handelskamrama under de villkor som . Maj;ti överens- stämmelsemed av angivna gmnder kunde komma att fastställa Prop.1989/90:134 (rskr. Maj;t kungörelsen angående auktoriseradehandelskamrar. Auktorisation meddelades landets handelskamrar. Det årligastatsanslaget utgick . Även kommunala anslag förekom. Handelskammarorganisationenbyggdes som framgått ovan upp i snabb takt och täckteorganisationen hela landet. Under de följande decennierna förblev dennaorganisation oförändrad. Under1970-och 1980-talen har dock en del justeringar skett av handelskamrarnasverksamhetsområden. Handelskammareni slogs ihop med handelskammaren i . Året därpåöverfördes och från handelskammaren i tillhandelskammaren i . Den nya handelskammaren antog namnet VästsvenskaHandelskammaren. År1974 skildes från den tidigare med gemensammahandelskammaren med kansliort i . Som kansliort för den nya VästerbottensHandelskammare valdes . År1975 delades och Handelskammare med säte i upp påtre nya handelskamrar, en för , en för ochBlekinge län och en för län. Kansliorter för de nya handelskamrarna blevJönköping, resp. . År1988 slogs handelskamrarna i , och län ihop medSkånes Handelskammare, som då omfattade de båda samt södra delen avHallands län. Den nya handelskammaren antog namnet Sydsvenska Handelskammaren. Sammaår sammanfördes Handelskammare med Handelskammaren för Östergötlandsoch . Nytt namn för den sammanslagna handelskammaren blevÖstsvenska Handelskammaren. Kammaren, vars verksamhetsområde ärUppsala län, har som kansliort. Deauktoriserade handelskamrarna är sålunda tolv till antalet. En förteckningöver dem bör fogas till protokollet i detta ärende såsom bilaga 5. Parallelhmed de nämnda förändringarna av de geografiska områdena för handelskamrarna haren uppbyggnad successivt skett av handelskamrarnas kansliresurser. Vid1970-talets början värdet sammanlagda antalet anställda vid landets handelskamrarca 100. är antalet det dubbla. Dessutom har flertalet handelskamrar byggtupp sin organisation inom sina resp. områden med avdelningskontor på olikaplatser utanför kansliorten. Sålunda finns handelskamrama representeradepå 32 platser i landet. Utvecklingenav handelskammarorganisationens administrativa resurser är förenat med ettökat intresse för handelskamrarnas verksamhet inom näringslivet. Antaletmedlemsföretag har ökat från drygt 7000 till nära 10000. Som framgått organiseradesredan år 1906 gemensamma möten mellan Prop. 1989/90:134 landetshandelskamrar. Dessa fick allt fastare former. bildadesHandelskamrarnas nämnd med uppgift att mellan dessa möten handha gemensammaangelägenheter. Den ombildades till . Handelskammarförbundetsuppgift är att svara för handelskamrarnas gemensamma angelägenheter. Sålundayttrar sig förbundet i ett stort antal näringspolitiska och näringsrättsligafrågor som inte är specifika för en viss region eller del av landet. En viktiguppgift är också att svara för utbildning av handelskamramas personal och förde regelbundna möten som sker mellan representanter för landets handelskamrar.Genom förbundet organiseras också en stor del av de svenska handelskamrarnas intemationellakontakter. Förbundetskansli är lokaliserat till . Förbundet är i förstahand ett serviceorgan för landets handelskamrar. De ärenden som avgörs iförbundets namn bereds av handläggare vid ellernågon av de övriga handelskamrarna. Vidsidan av den handelskammarorganisation som här beskrivits finns i etttiotal utländska handelskammare, t. ex. Tysk-svenska handelskammaren iStockholm. Sådana handelskammare har i allmänhet till uppgift bl.a. att främjadet andra landets export hit. På motsvarande sätt finns det också ett drygtdussintal svenska handelskammare i utlandet. Dessa arbetar med frågor om såvälexport som import. De samarbetar genom . Den intemationellahandelskammaren ICC (se avsnitt 2.3.5) har en svensk s. k. nationalkommittémed lokaler hos . Slutligen skall nämnas att det ocksåförekommer något som kallas juniorhandelskammare, eller s.k. JC (Junior Chamberseller Jaycees). Här är det emellertid fråga om en föreningsverksamhet föryngre personer som vill utveckla sig i ledarskap. Ihandelskammarkungörelsen definieras handelskammare som en sammanslutningmellan näringsidkare, med ändamål att inom ett visst geografiskt område(handelskammarens distrikt) främja samt inför statsmyndighetema företrädahandelns, industriens och sjöfartens allmänna intressen. Fömtsättningar för auktorisationär att handelskammaren har bildats av en för ändamålet särskilt inrättadförening eller annan sammanslutning huvudsakligen bestående av näringsidkarebosatta inom handelskammarens distrikt, att denna förenings stadgar harstadfästs, att handelskammarens ledamöter utses av nämnda förening ellersammanslutning, att handelskammarens ledamöter äger lika rösträtt samt attantalet ledamöter inte understiger 16. Handelskamrarnas distrikt skall vidareha en lämplig omfattning. Handelskamrarna skall med hänsyn till ekonomiska ochövriga förhållanden kunna antas ha förutsättningar att fylla sitt ändamål (2 3§§).Auktorisationen sker genom att handelskammarens stadgar stadfästs (1§). Till ansökan om auktorisation skall fogas handlingar som styrker att Prop.1989/90:134 de formella kraven är uppfyllda. Ändringar av stadgar underställskommerskollegium för prövning och stadfästelse. Vid genomgripande förändringarav handelskammarens organisation eller verksamhet prövar dock regeringen frågan(3§). Handelskamrarnafastställer själva arbetsordningar samt utfärdar instmktioner för sinatjänstemän liksom andra för verksamheten erforderliga föreskrifter (4 §). Sedanauktorisation meddelats gäller att handelskamrama skall yttra sig i frågor frånstatsmyndigheterna och tillhandahålla upplysningar. Vidare skall de fullgörasådana funktioner som enligt lag eller annan föreskrift åläggs dem.Handelskamrarna får själva göra framställningar i näringsfrågor tillstatsmyndigheterna. Dessa bör i sin tur i förekommande fall bereda handelskamrarnatillfälle att inkomma med yttranden (5§). Auktoriseradhandelskammare skall till kommerskollegium insända en till regeringenställd berättelse över handelskammarens förvaltning och verksamhet under detnärmast föregående året (6§). Ändringenår 1959 innebär att 7 § angående statsbidrag har upphävts. Handläggningenav ärenden rörande auktoriserade handelskamrar Frågorrörande auktoriserade handelskamrar sorterade tidigare under handelsdepartementet.Vid departementsindelning, då upphörde, fördesde till , för att övergå till civildepartementetsansvarsområde. Fr. o. m. handläggs frågorna inom . Kungörelsenangående auktoriserade handelskamrar hör sålunda numera tillutrikesdepartementets ansvarsområde, liksom de ärenden som enligt kungörelsenskall hänskjutas till regeringen. Kamrarnas årsberättelser har sedan är 1983efter kommerskollegiets granskning överlämnats till handelsavdelningen inomutrikesdepartementet. Regeringsärendenrörande auktorisation förekommer, som framgått av redogörelsen under 2.1.2,mycket sällan. har behandlats några ärenden rörande meragenomgripande förändringar. har ett ärende rörande auktorisationav en nybildad handelskammare handlagts, varvid auktorisation meddelats. Årsberättelsernafrån de auktoriserade handelskamrarna kräver inte någon mera ingåendegranskning inom kommerskollegiet. Sedan de av kollegiet överlämnats tillutrikesdepartementet, delges de med berörda tjänstemän inom den avhandelsavdelningens enheter som bl. a. svarar för ärenden om exportfrämjandeåtgärder, tull-och urspmngsfrågor samt för kommerskollegiet. Därefter läggsberättelserna till handlingama. Verksamhetenhos kommerskollegiet rörande handelskamrama är även i övrigt begränsad. Sedanbörjan av sjuttiotalet har det förekommit ett drygt tjugotal ärenden. Flertaletav dessa har gällt smärre stadgeändringar. Några har gällt auktorisation. Isådana ärenden inhämtar regeringen kollegiets yttrande. 2.3 Handelskamramas nuvarande organisation och Prop. Handelskamramaär som framgått ovan en regionalt verksam bransch-övergripande sammanslutninginom näringslivet, som skapats för att tjäna som länk mellan näringslivet ochstaten. Ihandelskammarkungörelsen ställs vissa krav på handelskamramas uppbyggnad. Dessaframgår av det föregående avsnittet 2.2. Varjehandelskammare utses av en s. k. handelskammarförening, en förening avnäringsidkare, verksamma inom handelskammarens distrikt. Handelskammarenutgörs av ett antal personer ur eller med anknytning till näringslivet. Den kanbestå av ett hundratal personer. Minsta antalet är enligt handelskammarförordningen16. Handelskammarentorde från juridisk synpunkt närmast få betraktas som ett organ för handelskammarföreningen.Ofta, men inte alltid, är den styrelse för handelskammarföreningen. Stadgarnaför landets handelskammar-föreningar och handelskamrar är inte enhetligtutformade. Vanligen finns det gemensamma stadgar, men det förekommer också atthandelskammaren har särskilda stadgar med regler utöver dem som finns i stadgamaför handelskammarföreningen. Handelskammaren kan ibland i sin tur inom sig utseutskott med särskilda uppgifter. Flera handelskamrar har särskilda arbetsutskott(verkställande utskott), som sammanträder regelbundet under ledning avhandelskammarens ordförande. Sådana utskott liknar styrelser, som lederkansliets verksamhet. Tidigareförekom beträffande de minsta handelskamrama att uppgiften att sköta kanslifunktionemauppdrogs åt t. ex. advokatbyråer. har samtliga handelskamrar egnakanslier med fast anställd personal. Eftersomsyftet med handelskamrarnas verksamhet till stor del är att utgöra en länkmellan näringslivet och det allmänna, har chefstjänstemännen huvudsakligenrekryterats från offentlig verksamhet. De har till stor del juridisk ochekonomisk utbildning. En viktig gmpp tjänstemän är de som utbildats och verkatinom . Handelskamramabedriver en omfattande verksamhet som huvudsakligen angår näringslivet ellerrelationer mellan näringsidkare, och som inte primärt är någon uppgift förstaten. I viss utsträckning kan även domstolar och myndigheter utnyttja dennaverksamhet. a. för medling i tvister mellan näringsidkare. Denna verksamhet ärkoncentrerad till . Sedanår 1922 avger vidare handelskamrarna uttalanden angående han delsbmk, dvs. sedvänja inom näringslivet. Också denna verksamhet utförs vid , men den bedrivs i Svenska Handels kammarförbundets namn. För ändamålet finns en särskild nämnd, ka . Nämnden gör, efter ingå ende utredning, uttalanden i handelsbmksfrågor på uppmaning av dom- 10 stolar,advokater eller enskilda. har också Prop.1989/90:134 en varumärkesnämnd som avger utlåtanden om inarbetning av vammärkeneller näringskännetecken. I olika sammanhang begär svenska och utländskamyndigheter och företag att handelskamrarna skall yttra sig över näringsidkaresredbarhet. Handelskamrarnaförordnar på begäran av allmänheten eller företag besiktningsmän för varor.Därutöver utser eller nominerar de på uppmaning av myndigheter ochorganisationer representanter i ett flertal offentliga och enskilda organ.Många stiftelser och fonder har i sina stadgar angett att ledamöter och/ellerrevisorer skall utses genom handelskammare. Handelskamrarnaser som en viktig uppgift att i egenskap av opartiska näringslivsorgan värnaetiken inom näringslivet. Handelskamrarna har på åtskilliga områden svarat förgodkännande eller auktorisation av företag som betjänar näringslivet ellerallmänheten. Handelskamrarnatar egna initiativ i frågor som berör näringslivet. Detta sker i form avuppvaktningar eller genom särskilda skrivelser. De bedriver ocksåutrednings-och utbildningsverksamhet. Handelskamrarna informerar medlemsföretagenom nya lagar och andra bestämmelser. De har för detta ändamål egna tidningaroch cirkulär. Entillbakablick visar att en av handelskammarväsendets främsta uppgifter genomtiderna varit att utfärda olika intyg och certifikat som behövs i deninternationella handeln. Deintyg och certifikat som de auktoriserade handelskamrarna utfärdar är av skildaslag. Några utfärdas med stöd av författning eller särskilt beslut. Det handlari dessa fall om handlingar som utfärdas enligt internationellaöverenskommelser. Denna verksamhet är delvis av sådan art att den kan sägasutgöra myndighetsutövning. Därutöver utfärdar handelskamrarna skilda intyg ochcertifikat på frivillig basis, dvs. utan något annat särskilt stöd än de avregeringen fastställda stadgarna. Enligt dessa skall handelskamrarna utfärdaintyg angående varors urspmng och andra med näringslivet sammanhörandeförhållanden. Handelskamrarnakan vidare på begäran av företag certifiera kommersiella handlingar såsomhandelsfakturor, rederi-, försäkringsbolags-och växtskyddsintyg och konossement.Sådan certifiering begärs vanligen därför att ett köpeavtal föreskriver attimportlandets ambassad i skall handelsdokumenten. Innan sådan viseringkan äga mm fordras då ofta en certifiering av handelskammare.