prop · GD0314 · 1989-12-31 00:00:00 — Medhänsyn till att denna konvention är av multilateral karaktär är ettkoordineringsorgan nödvändigt för att övervaka genomförandet. I bilateralasammanhang är det relativt lätt att följa tillämpningen och tolkningen av ettavtal om ömsesidig handräckning. En multilateral konvention, vilken kan omfattaett stort antal stater, kräver emellertid ett övervakande organ som kanbefordra information mellan de till konventionen anslutna statema och som kanbefrämja enhetlig tillämpning och tolkning av konventionens bestämmelser. Ettsådant koordineringsorgan bör vidare ha möjlighet att bistå konven tionsstaterna med sin uppfattning i frågor rörande tillämpningen eller tolkningen av konventionens bestämmelser. De frågor som underställs koordineringsorganet bör i princip vara av allmän karaktär och inte vara 96 hänförligatill specifika tvister som kan uppkomma mellan två stater, vilka Prop.1989/90:14 istället bör lösas genom ömsesidiga överenskommelser mellan de berörda statemaeller inom ramen för andra internationella instmment. kunnafungera effektivt är det nödvändigt för koordineringsorganet att inhämtainformation från såväl de anslutna staterna som från annat håll angåendevunna erfarenheter rörande tillämpningen och tolkningen av avtal om ömsesidighandräckning. Iartikel 24 punkt 1 fastställs på vilket sätt de till konventionen anslutnastaterna skall kommunicera med varandra i frågor som avser tillämpningen avdenna konvention. Genom denna punkt har också öppnats en möjlighet att delegerabemyndiganden och att ingå ömsesidiga överenskommelser om hur konventionenskall tillämpas. Dåkonventionens bestämmelser endast ger ramarna för den ömsesidiga handräckningenkommer ytterligare detaljbestämmelser att behöva utarbetas vad avser administrationoch de formaliteter som måste beaktas, bl.a. med hänsyn till krav som uppställsi respektive konventionsstats interna lagstiftning. Detta är något som fårankomma på de behöriga myndigheterna i de avtalsslutande staterna. De behörigamyndigheterna kan härvid även komma överens om bl.a. frågor som avserdeltagandet vid revisioner i annan stat, tillvägagångssätt vid direktkontakter,bestämmelser rörande spontant utbyte av upplysningar och beloppsgränser förbegäran om handräckning etc. Enannan viktig fråga som de behöriga myndigheterna måste lösa är det sätt påvilket indrivna skattefordringar skall göras tillgängliga för den ansökandestaten, t. ex. genom omedelbar överföring, periodiska överföringar, viakvittningsförfarande etc. Frågan hur överföring av indrivna medel skall skesammanhänger också med frågan hur kursfluktuationer på den inhemska valutanskall påverka förhållandet mellan de inblandade parterna, dvs. den ansökandestaten, den anmodade staten och den skattskyldige. Tanken är härvid att dengrundläggande principen skall vara att den ansökande staten har en fordran isin egen valuta. En andra grundregel kan tyckas vara att varken den anmodadeeller den ansökande staten har några längre gående krav på den skattskyldigestillgångar än vad som motsvaras av skattefordringen plus skäliga kostnader ochränta. Slutligen bör det fastslås att den skattskyldige blir befriad från sinskuld efter det att han erlagt ett belopp i den anmodade statens valuta som vidbetalningstillfället motsvarar skattefordran. Ettannat exempel på frågor som sammanhänger med införlivandet av konventionen och som kan komma att medföra att förhandlingar blir nödvändiga mellan berörda stater är då det föreligger betydande skillnader mellan tillbuds stående handräckningsåtgärder eller det arbete som skall utföras av den ena avtalsslutande staten sett i förhållande till den hand räckning som den andra avtalsslutande staten har att erbjuda och det arbete som detta medför för denna andra stat. De med dessa frågor förknippade problemen får avgöras inom ramen för ömsesidiga överens kommelser och då med beaktande av alla relevanta faktorer (de ekonomis ka relationernas och handelsmönstrens beskaffenhet, hur skattesystemet och administrationen i de ifrågavarande staterna fungerar etc). 7 1989/90. Artikel 24 punkt 2 skiljersig från artikel 21 i så måtto att bestämmelser- Prop. 1989/90:14 na i artikel21 tar sikte på fall där det finns risk för att en lagstadgad gmndprincip, enbestämmelse i den interna lagstiftningen eller i administrativ praxisöverträds medan bestämmelsen i artikel 24 punkt 2 tar sikte på de fall då någonsådan överträdelse inte är för handen men då konventionens tillämpning enligtden anmodade statens uppfattning kan ge upphov till allvarliga svårigheter, t.ex. på det ekonomiska eller sociala planet. I sådana situationer åläggerartikel 24 de inblandade staterna en skyldighet att överlägga med varandra. Omemellertid en kompromiss inte kan uppnås och oenigheten i frågan består är denanmodade staten inte befriad från sin skyldighet att tillämpa konventionen. Iartikel 24 punkt 3 ges bestämmelser rörande koordineringsorganetssammansättning och den verksamhet som det skall bedriva. Härvid gäller attdetta organ skall övervaka konventionens tillämpning och därvid sträva efteratt hjälpa partema att på ett effektivt sätt tillämpa konventionen samt vidbehov föreslå nya metoder och tillvägagångssätt som kan öka konventionenseffektivitet. Koordineringsorganetskall vidare, enligt artikel 24 punkt 4, på parts begäran avge yttranden ifrågor rörande tolkningen av konventionen. Koordineringsorganet har dock endasten rådgivande funktion varför det står parterna tVitt att följa eller förkastavad organet anfört. Artikel24 punkt 5 innehåller procedurregler för lösande av frågor rörandetillämpningen och tolkningen av konventionen. I enlighet med denna bestämmelseskall de behöriga myndigheterna i de berörda staterna söka lösa sådana frågor,t. ex. humvida en skatt som införts efter det att konventionen undertecknatsär av samma eller i huvudsak likartat slag som de i bilaga A förtecknade och omden i enlighet därmed omfattas av konventionen, genom ömsesidigöverenskommelse. Om de lyckas med att finna en lösning skall koordineringsorganetinformeras därom. För det fall enskilda skattskyldiga berörs kommer den tillkoordineringsorganet översända informationen att omfattas av de i artikel 22intagna sekretessbestämmelserna. Någon möjlighet för den skattskyldige attinitiera sådana överläggningar finns dock inte. 1artikel 24 punkt 6 föreskrivs att OECDs generalsekreterare skall underrätta detill konventionen anslutna staterna samt de stater som undertecknat men ännuinte ratificerat, godtagit eller godkänt konventionen om sådana utlåtanden somkoordineringsorganet avgivit enligt punkt 4 och om sådana ömsesidigaöverenskommelser som ingåtts enligt punkt 5. Det förhållandet attöverenskommelser som ingåtts enligt punkt 5 genom koordineringsorganetsförsorg skall göras tillgängliga för de konventionsstater som inte deltagit iöverenskommelsen innebär emellertid inte att sistnämnda stater blir skyldigaatt tillämpa eller tolka konventionen på det sätt som gjorts iöverenskommelsen. 3.5.2Artikel 25, Språk Avartikel 25 framgår att framställningar om handräckning och svar på dessaskall upprättas på engelska eller franska. En möjlighet finns också för 98 parternaatt bilateralt träffa överenskommelse om att sinsemellan använda Prop. 1989/90:14 annat språk. En härmed sammanhängande fråga är huruvida även dokument, avvilka en officiell kopia skall bifogas en framställning om handräckning, ocksåskall vara översatta till något av dessa språk. Denna fråga regleras emellertidinte i denna bestämmelse varför frågan får avgöras genom bilateralaöverenskommelser. När det gäller frågan om handlingar som skall delges enskattskyldig behöver åtföljas av en översättning behandlas denna i artikel 17punkt 5 (se avsnitt 3.3.3.1 ovan). 3.5.3Artikel 26, Kostnader 1artikel 26 behandlas frågan hur de kostnader som uppkommer med anledning av enframställning om handräckning skall fördelas mellan de berörda staterna. Den iartikeln intagna bestämmelsen innebär att om inte de behöriga myndigheterna ide berörda staterna bilateralt överenskommit om annat, skall den anmodadestaten svara för sedvanliga kostnader för utförande av handräckning och denansökande staten för sådana kostnader för utförande av handräckning som intekan anses vara sedvanliga. Medinte sedvanliga kostnader avses härvid bl.a. kostnader som uppkommit i sambandmed att ett särskilt tillvägagångssätt har använts på begäran av den ansökandestaten, kostnader som uppkommit hos en tredje part från vilken den anmodadestaten har erhållit information (t. ex. bankuppgifter) eller tilläggskostnaderavseende experter, tolkar eller översättare om dessa varit nödvändiga (t. ex.för att belysa fallet eller översätta bifogade handlingar). Även skadestånd somden anmodade staten tvingas erlägga till den skattskyldige på gmnd av åtgärdersom vidtagits på begäran av den ansökande staten är att betrakta som en ickesedvanlig kostnad. I de fall då det kan befaras att icke sedvanliga kostnaderkommer att uppstå bör de berörda staterna konsultera varandra. 3.6 Kapitel VI, Slutbestämmelser Ikonventionens slutbestämmelser behandlas det inbördes förhållandet mellan dennakonvention och andra internationella överenskommelser (artikel 27),konventionens undertecknande och ikraftträdande (artikel 28), konventionensterritoriella tillämpning (artikel 29), möjligheten att reservera sig mot visshandräckning (artikel 30), uppsägning av konventionen (artikel 31) samtslutligen depositarierna och deras uppgifter (artikel 32). 3.6.1Artikel 27, Andra internationella överenskommelser eller arrangemang Artikel27 behandlar förhållandet mellan denna konvention och andra internationella överenskommelser eller arrangemang. I syfte att på bästa sätt främja internationellt samarbete i skattefrågor har i artikelns punkt 1 stadgats att handräckningsmöjligheterna enligt denna konvention inte be gränsar eller begränsas av de möjligheter som finns enligt existerande eller 99 Handräckning i en viss Prop.1989/90:14 stat får dock i det särskilda fallet inte begäras med stödav denna konvention och annan överenskommelse. Iartikelns punkt 2 regleras förhållandet mellan denna konvention och degemensamma regler som är i kraft inom Europeiska gemenskapen. 3.6.2Artikel 28, Konventionens undertecknande och ikraftträdande Sominledningsvis nämnts är konventionen enligt artikel 28 punkt 1 öppen attundertecknas av medlemsstater och medlemsländer.Konventionen fömtsätter ratifikation, godtagande eller godkännande och att detaktuella instrumentet deponeras hos endera depositarien, dvs. hosgeneralsekreteraren i eller hos generalsekreteraren i . Ienlighet med artikelns punkt 2 skall konventionen träda i kraft den förstadagen i den månad som följer efter utgången av en tidrymd av efterden dag när fem stater har uttryckt samtycke till att vara bundna avkonventionen. Förstater som efter den i punkt 2 angivna tidpunkten samtycker till att varabundna av konventionen skall konventionen enligt punkt 3 träda i kraft den förstadagen i den månad som följer efter utgången av en tidrymd efterdagen för deponeringen av ratifikations-, godtagande- ellergodkännandeinstrumentet. Närkonventionen kan komma att träda i kraft är således oklart. 3.6.3Artikel 29, Konventionens territoriella tillämpning Ienlighet med de i artikel 29 intagna bestämmelserna kan varje stat viddeponeringen av ratifikations-, godtagande- eller godkännandeinstrumentet angedet område eller de områden på vilka konventionen skall tillämpas. Möjligheterfinns även att utvidga eller inskränka den territoriellatillämpningen. Denna möjlighet att ange konventionens territoriella tillämpningmedför för svenskt vidkommande att det kommer att vara nödvändigt att ständigtha tillgång till uppgifter om vilka territorier som omfattas. Denna uppgiftbör ombesörjas av RSV i sin egenskap av behörig myndighet. RSV har i sin turatt informera regeringen om eventuella inskränkningar eller utvidgningar avden territoriella tillämpningen. 3.6.4Artikel 30, Reservationer Föratt förhindra att vissa stater skall tvingas avstå från att ansluta sig till konventionen på grund av att de av praktiska, konstitutionella, politiska eller andra skäl inte kan bevilja handräckning i samtliga de fall som denna konvention omfattar har i artikel 30 tagits in en möjlighet att reservera sig mot viss handräckning. Genom den utformning som artikel 30 getts är det möjligt att reservera sig mot att bevilja handräckning beträffande skatter av visst slag och/eller de former av handräckning som man skall tillhanda- 100 hålla.Härigenom kan således en stats deltagande begränsas till att endast Prop.1989/90:14 avse vissa skatter eller vissa former av handräckning. Vissabegränsningar i rätten att reservera sig föreligger dock. Iartikel 30 punkt 1 a föreskrivs att en stat får förbehålla sig rätten att intebevilja någon form av handräckning såvitt avser andra staters skatter av etteller flera av de slag som anges i artikel 2 punkt 1 b. En förutsättning föratt en reservation av detta innehåll skall få göras är dock att den stat somgjort reservationen inte i bilaga A till konventionen tagit in egna skatter avdet slag som reservationen avser. Enligtpunkt 1 a blir det således möjligt för de till konventionen anslutna staternaatt reservera sig mot att lämna varje form av handräckning såvitt avser skatterpå inkomst, vinst, realisationsvinst eller förmögenhet som påförs för annan änstaten. 1 fråga om övriga nu icke uppräknade slag av skatter är det möjligt attreservera sig oavsett om skatten i fråga påförs av staten eller annanmyndighet. Ipunkt 1 b har intagits en möjlighet att reservera sig mot att beviljahandräckning för indrivning av skattefordringar eller administrativa pålagor ifråga om något slags skatt eller endast i fråga om ett eller flera av de slagsskatter som anges i artikel 2 punkt 1. Dennakonventionen är i princip tillämplig på alla indrivningsbara skatter inklusivesådana som förfallit till betalning innan denna konvention trätt i kraft. Medanledning härav har i artikel 30 punkt 1 c intagits en bestämmelse enligtvilken de anslutna staterna kan reservera sig mot att bevilja handräckning ifråga om sådana skattefordringar som existerade dåkonventionen trädde i kraft beträffande den aktuella staten. Motsvarandereservation kan också göras av en stat som återtar en tidigare reservationenligt punkt 1 a eller b. En skattefordran anses i detta sammanhang existera omden skatt som den avser, på sätt anges i artikel 3 punkt 1 c, är förfallen tillbetalning men ännu inte betald då konventionen trädde i kraft. Ipunkt 1 d behandlas möjligheten att reservera sig mot att bevilja handräckningför delgivning av handlingar i fråga om varje slags skatter eller endast ifråga om ett eller flera av de typer av skatter som anges i artikel 2 punkt 1. Artikel30 punkt 1 c syftar till att tillgodose vissa speciella krav från sådana statersom i och för sig kan bistå med handräckning avseende delgivning men som intekan godta att annan stat verkställer delgivningar i enlighet med vad somstadgas i artikel 17 punkt 3. I denna punkt har därför införts en möjlighet attreservera sig mot sådan postddgivning. 1artikel 30 punkt 2 har intagits en till punkt 1 kompletterande bestämmelse ivilken det klargörs att inga andra reservationer än de i punkt 1 angivna fårgöras. Iartikel 30 punkt 3 stadgas att reservationer får göras även efter det attkonventionen har trätt i kraft. Sådana reservationer träder i kraft den förstadagen i den månad som följer på utgången av en tidrymd efter dendag då endera depositarien mottagit reservationen. Somjag redan tidigare antytt kan en reservation återtas. häromåterfinns i punkt 4. Ett återtagande får verkan redan den dag då Prop.1989/90:14 ifrågavarande depositarie mottager en underrättelse därom. Dekonsekvenser som en reservation för med sig framgår av artikel 22 punkt 3 ochartikel 30 punkt 5.1 sistnämnda bestämmelse anges därvid att en stat som gjorten reservation med avseende på en bestämmelse i konventionen inte får kräva atten annan stat skall tillämpa bestämmelsen i fråga. Om reservationen är partiellkan dock den stat som gjort reservationen kräva att andra stater skalltillämpa bestämmelsen i samma utsträckning. De begränsningar som följer avartikel 22 punkt 3 har jag tidigare kommenterat (se avsnitt 3.4.5). Försvenskt vidkommande är det inte aktuellt med någon reservation.Det får ankomma på RSV att kontinuerligt sammanställa de reservationer somavgetts samt att hålla regeringen informerad i frågan. 3.6.5Artikel 31, Uppsägning 1artikel 31 återfinns bestämmelser rörande uppsägning av konventionen. Enligtartikel 31 punkt 2 får en uppsägning verkan i den månad somföljer på utgången av en tidrymd efter den dag depositarienmottagit underrättelsen därom. Avpunkt 3 följer vidare att en stat som säger upp konventionen skall förblibunden av de i artikel 22 intagna sekretessbestämmelserna så länge som dennastat förfogar över handlingar eller upplysningar som erhållits med stöd avkonventionen. 3.6.6Artikel 32, Depositarierna och deras uppgifter Iartikel 32 återfinns en uppräkning av de två depositariernas uppgifter, vilkauppgifter redan framgår av min tidigare lämnade redogörelse för konventionenoch dess innehåll. De handlingar och uppgifter som i enlighet med vad somtidigare anförts skall tillställas depositarie kan sändas till endera eftersomde två depositarierna skall hålla varandra underrättade om vad som sålundainkommit. 4 Förslaget till lag om ömsesidig handräckning i ärenderörande skatt eller allmän avgift m.m. Somredan inledningsvis anförts har under arbetet med Europaråds- och om ömsesidig handräckning i skatteärenden fram kommit att behov föreligger av att delvis ersätta de i lagen om uttagande av utländsk skatt, tull och annan allmän avgift samt i lagen om utredning i utländskt skatteärende intagna bestämmelserna med nya. Behovet av ny lagstiftning på området har också framhållits av vissa av remissinstanserna. Med anledning härav har ett förslag till lag om ömsesidig handräckning i 102 ärendenrörande skatt eller allmän avgift upprättats. Genom den föreslag- Prop.1989/90:14 na lagen upphävs lagen om utredning i utländskt skatteärende,kungörelsen angående särskilt förfarande för erhållande av handräckning iAmerikas Förenta Stater i vissa beskattningsärenden, kungörelsen angåendehandräckning på begäran av myndighet i Förenta Stater i vissa beskattningsärenden,kungörelsen angående förfarandet för erhållande av handräckning för indrivningi av svensk skatt, kungörelsen angående handräckning åt belgiskmyndighet i beskattningsärende, förordningen om handläggningen av vissahandräckningsärenden samt förordningen om tillämpning av avtal mellan ,, , och om handräckning i skatteärenden. Vidaremedför den föreslagna lagen ett behov av vissa ändringar i lagen om uttagandeav utländsk skatt, tull och annan allmän avgift (se nedan under avsnitt 5). Förslagettill lag om ömsesidig handräckning i ärende rörande skatt eller allmän avgift som i allt väsentligt torde uppfylla de av remissinstanserna uppställda kraven är indelat i tre huvudavdelningar av vilka den första (1 -9 §§) innehållerallmänna bestämmelser, den andra (10- 17 §§) bestämmelser rörande handräckningi åt utländsk myndighet och den tredje (18 21 §§) bestämmelserrörande handräckning utomlands i svenska skatteärenden. Isamband med förslaget till lag om ömsesidig handräckning i ärende rörande skatteller allmän avgift har jag även funnit det lämpligt att ta upp några av deförslag som skatteindrivningsutredningen lagt fram i betänkandet (Ds Fi1984:14) Indrivningsuppdrag till och från utlandet. Förslagen i denna del, sombl. a. medför vissa ändringar i uppbördslagen, återkommer jag till senare (seavsnitten 4.3.2.1 4.3.2.6). Deallmänna bestämmelserna omfattar lagens nio första paragrafer. 1 dessa paragrafer anges de fömtsättningar som skall vara för handen dels för att en framställning från främmande stat om bistånd med handräckning i skall beviljas här och dels då begär handräckning i utlan det. Bland de allmänna bestämmelserna återfinns också vissa definitioner. I förslagets 1 § första stycket anges lagens tillämpningsområde. Därvid stadgas att svensk myndighet är skyldig att biträda utländsk myndighet i handräckningsärende om och i den mån detta följer av ett av godkänt avtal med främmande stat. Jag vill härvid framhålla att skyldighet att biträda utländsk myndighet med handräckning kan följa också av bestämmelser i äldre avtal som inte godkänts av , men som enligt äldre regler eller särskilt bemyndigande införlivats med svensk rätt enligt beslut av regeringen. För att handräckning i ett utländskt skatteärende skall få ske i krävs vidare att den begärda handräckningen inte strider mot bestämmelsema i den föreslagna lagen samt att fråga är om handräckning avseende skatt eller allmän avgift. Att i detta sammanhang närmare ange vad som härvid innefattas i skatt eller allmän avgift låter sig dock inte göras med hänsyn till den mångfald av skatter och allmänna avgifter som kan förekomma i de länder med vilka har eller kan 103 komma att få avtal av nuifrågavarande slag. Det bör dock påpekas att Prop. 1989/90:14 även med skatteroch avgifter förknippade avgifter, räntor etc. innefattas bland de fordringarför vilka bistånd med handräckning kan lämnas. Då bistånd med handräckningbegärs med stöd av Europaråds- och framgår de skatter ochavgifter för vilka handräckning kan lämnas av den bilaga som kommer att fogastill konventionen. I övriga fall får frågan bedömas med utgångspunkt i detavtal som åberopas då bistånd med handräckning begärs. Andrastycket i förslagets 1 §, som innehåller bestämmelser angående de olika formerav handräckning som kan komma i fråga vid handräckning i i ärenderörande utländsk skatt eller avgift, överensstämmer i stort med vad som stadgasi lagen om uttagande av utländsk skatt, tull och annan allmän avgift respektivelagen om utredning i utländskt skatteärende. Iparagrafens tredje stycke klargörs att i fråga om handräckning i ärende rörandetull, andra skatter, avgifter eller pålagor som av tullmyndighet uppbärs videller i samband med import eller export av varor gäller vad därom är stadgat ilagen om utredning angående brott mot utländsk tullag samt i lagen om uttagandeav utländsk tull och allmän avgift. I de två sistnämnda lagarna har dockföreslagits att hänvisningar görs till en rad av de i den föreslagna lagen omömsesidig handräckning i ärende rörande skatt eller allmän avgift intagnabestämmelserna, se vidare under 5. Iförslagets 2 § fastslås att handräckning i ärende rörande utländsk skatt ellerallmän avgift skall ske i enlighet med vad som gäller för handräckning imotsvarande ärende angående närmast jämförliga svenska skatt eller avgift.Innebörden av denna bestämmelse är att all handräckning i i principskall genomföras på det sätt som svensk lagstiftning anvisar. Att detta ärfallet också beträffande möjligheterna att tillgripa tvångsmedel ochsäkringsåtgärder framgår av paragrafens andra stycke. Från den nu redovisadehuvudregeln görs dock två undantag, nämligen såvitt avser preskription (13 §)och förmånsrätt (16 §). Förslagets3 §, som innehåller bestämmelser till skydd för den enskilde, motsvarar i stortsett konventionens artikel 21 punkt 2 a) e). En skillnad i förhållande tillkonventionens bestämmelser är dock att det i den i 3 § punkt 4 intagnabestämmelsen (förbud att lämna upplysning som skulle röja affärshemlighet etc.)införts ett krav på att utlämnandet av en sådan uppgift skulle kunna leda tillallvarligt förfång för näringsidkaren i dennes näringsverksamhet. En annan ochavgörande skillnad mellan bestämmelserna i konventionen och de i förslaget äratt de i förslagets 3 § är tvingande vilket inte är fallet med motsvarandebestämmelser i konventionen. I övrigt kan här hänvisas till vad jag tidigaresagt beträffande artikel 21 punkt 2 a e i konventionen (se avsnitt 3.4.4). Iförslagets 4 § klargörs att svensk myndighet får, i den mån har godkänt avtal härom med främmande stat, begära handräckning hos utländsk myndighet i ärende rörande skatt eller allmän avgift.