prop · GD0374 · 1989-12-31 00:00:00 — Förslaget innebär generösare bestämmelser förarbetsgivama. I förhållande till lagförslagen i lagrådsremissen har denändringen gjorts att paragrafen tillförts en hänvisning också till 49 § 5 mom.UBL. Detta innebär att skattemyndigheten även vid anstånd enligt förevarandeparagraf kan, om det finns synnerliga skäl, befria en arbetsgivare frånanståndsränta. Itredje stycket har hänvisningen till GTL ersatts med en hänvisning tillmotsvarande bestämmelser i . Dessutom har en ändring gjorts som föranleds avden nya skatteorganisationen. Imomentet har gjorts dels en ändring som föranleds av den nya skatteor ganisationen, dels en ändring av redaktionell natur. Bestämmelsernai första stycket har justerats på motsvarande sätt som vitesbestämmelsema i NTL(se kommentaren till 3 kap. 5§ och 7 kap. 2§ NTL). Någon annan ändring i sak änatt den strikta minimigränsen har slopats är inte avsedd. Även redaktionellaändringar har gjorts. Iandra stycket har justeringar gjorts i enlighet med förslagen i 7 kap. 1 § NTL(se kommentaren till denna paragraf). Bestämmelseni nuvarande tredje stycket om att länsrätten förordnar om uttagande av viteefter anmälan av RSV, länsskattemyndigheten eller den lokala skallemyndighetenmotsvarar vad som sägs i 6§ lagen (1985:206) om viten. Bestämmelsen i UBL hardärför slopats. Itredje stycket, som motsvarar det tidigare fjärde stycket, har hänvisningentill GTL ersatts med en hänvisning till NTL och lagen om självdeklaration ochkontrolluppgifter. Bestämmelsemai nuvarande femte stycket har slopats. Angående motiven för detta sekommentaren till 3 kap. 5 § NTL. Fjärdestycket har utformats i enlighet med 7 kap. 2 § NTL. Ändringamaiförsta och andra styckena föranleds av den nya skatteorganisationen. Enligtett nytt tredje stycke gäller i fråga om omprövning av beslut om fastställandeav avgiftsunderlag för egenavgifter bestämmelserna i 8 a § lagen (1959:551) omberäkning av pensionsgmndande inkomst enligt lagen (1962:381) om allmänförsäkring. Detta innebär bl. a. att den enskilde kan begära omprövning av ettbeslut efter taxeringsårets utgång. Beslutom debitering till följd av taxeringsbeslut skall enligt det nya ftärde stycketomprövas på begäran av den skattskyldige. Begäran skall ha kommit in inom dentid som anges i 4 kap. 9§ NTL, dvs. i normalfallet efterlaxeringsårets utgång (se vidare avsnitt 12.9). Enligtnuvarande ordning överklagas den lokala skaltemyndighetens beslut tilllänsskattemyndighet eller länsrätt medan de beslut som länsskattemyndighetenmeddelat och som är överklagbara överklagas lill kammarrätt. Ändringamai första stycket föranleds dels av den nya skatteorganisationen, dels av denya reglerna om överklagande i 11 och 12§§ lagen (1959:551) om beräkning avpensionsgmndande inkomst enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. De nyabestämmelserna i första stycket innebär att överklagbara beslut avskaltemyndighet överklagas till länsrätt. I första stycket anges också vilkasom får överklaga skattemyndighetens beslut, nämligen skattskyldig,arbetsgivare och RSV. Iandra stycket regleras vilka skattemyndighetsbeslut som inte får över klagas. Undantagen överensstämmer, bortsett från anslåndsbesluten, med 438 dagensregler om vilka beslut av länsskattemyndighet som inte får över- Prop.1989/90:74 klagas ( 86§ 1 mom. första stycket UBL). Debeslut av lokal skattemyndighet, som enligt nuvarande bestämmelser i andrastycket kan överklagas lill länsskattemyndighet men inte längre, skallfortsättningsvis få överklagas till länsrätt. beslut i frågaom anstånd med inbetalning av skatt och mot beslut om preliminär taxering,sättet för uttagande av preliminär skatt, debitering eller jämkning av sådanskatt och verkställande av skatteavdrag får således överklagas lill länsrätt.Länsrättens beslut i dessa frågor är däremoi inte överklagbart (se 86 b§). Nuvarandebestämmelser i tredje stycket har slopats eftersom något allmänt ombud intelängre skall finnas. Här har i stället tagits in bestämmelser om deöverklagandetider som gäller för skattskyldig och arbetsgivare. I enlighet medvad lagrådet föreslagit i sitt yttrande har det uttryckligen föreskrivits attöverklagande skall vara skriftligt. För att få en bättre överensstämmelse medvad som gäller för skatteområdet i övrigt föreslås att överklagandetidernautsträcks (se avsnitt 12.9). För debiteringsbeslut till följdav taxeringsbeslut föreslås de överkfagandetider som anges i NTL gälla. Bestämmelsernai nuvarande fjärde stycket har flyttats till andra stycket. Fjärde stycket, somutformats i enlighet med lagrådets förslag, reglerar i stället deöverklagandetider som gäller för RSV. Tiden för överklagande har inte knutitstill delgivningen av beslutet utan till beslutsdagen. Någon begränsning iöverklaganderätten motsvarande den som finns för det allmännaombudet i fråga om lokala skattemyndighetens beslut, har inte ansettsmotiverad. Ietl nytt femte stycke har lagits in en bestämmelse om atl RSV får hoslänsrätten yrka att en arbetsgivare åläggs ansvarighet för arbetstagares skatt.Bestämmelsen ersätter en liknande bestämmelse som finns i 72 a § andrastycket. Bestämmelsersom motsvarar nuvarande regler i 86§ 1 mom. om att talan inte får föras motskattemyndighetens beslut enligt 55 § 1 mom. första stycket, 55 § 2 mom. andrastycket eller beslut rörande framställning om försättande i konkurs,ackordsförslag, avskrivning av skatt, revision enligt 78 § 1 mom. ellerföreläggande av vite har tagils in i 85 § 1 mom. andra stycket. I förevarandemoment har i stället tagits in en hänvisning till om handläggningav ärende när skattemyndighetens beslut överklagats av en skattskyldig eller enarbetsgivare. Vid överklagande av uppbördsärenden skall såledesskattemyndigheten ompröva det överklagade beslutet i enlighet med den ordningsom föreslås på taxeringsområdet. 1ett nytt första stycke har förts in hänvisningar lill vad som gäller enligt NTLbl. a. vad gäller företrädare för det allmänna och handläggning av mål idomstol. Iparagrafens nya andra stycke har gjorts en följdändring till de föreslagnaändringama i lagen (1959:551) om beräkning av pensionsgrundande inkomst enligtlagen (1962:381) om allmän försäkring. Dessutom har en redaktionell ändringgjorts. Dennanya paragraf reglerar vilka beslut som kan överklagas till länsrätt men intelängre. Dessa beslut motsvaras av de beslut meddelade av lokal skattemyndighetsom enligt nuvarande regler kan överklagas lill länsskaltemyndigheten men intelängre (85 § 1 mom. andra stycket, 86 § 1 mom. första stycket). I förhållandetill förslaget i lagrådsremissen har ett förtydligande gjorts. Del föreskrivsuttryckligen att bestämmelsen inte avser beslut med anledning av begäranenligt 44 § om besked angående skyldigheten att verkställa skatteavdrag.Sådana beslut kan således i likhet med vad som tidigare gällt överklagas utansärskilda begränsningar (jfr nuvarande 85 § 1 mom. andra stycket). Yttrandefrån kan inhämtas i etl anståndsärende utan särskildföreskrift i UBL. Något behov av en bestämmelse om yttrande frånlänsskattemyndighet finns på gmnd av den nya skatteorganisalionen inte längre.Nuvarande bestämmelser i detta hänseende i punkten 1 har därför slopats. Medhänsyn lill de nya anståndsreglerna i 49 §, som är tillämpliga även i fråga omskattemyndighetens beslut om skattetillägg och förseningsavgift, behövs ingasärskilda regler för dessa fall. De har därför slopats. Bestämmelseni 49§ 2 mom. är tillämplig även i det fall som anges i punkten 2 ianvisningarna. Den har därför slopats. Vadsom anges i punkten 3 framgår av författningskommentaren till 49 § 2 mom.Bestämmelserna är inte av sådan karaktär att de bör anges i lag. Med hänsynhärtill har punkten 3 slopats. 19.7 Lagen om mervärdeskatt Ändringenföranleds av den nya myndighelsorganisationen. Reglernaom anstånd med att lämna mervärdeskattedeklaration finns för närvarande i en särskildförordning, förordningen (1982:24) om anstånd 440 med atl lämna deklarationför mervärdeskatt. 1989/90:74 beslut kanöverklagas till men inte längre. På punktskatteområdei ärreglerna om anstånd med att lämna deklaration intagna i LPP. Beslut att vägraanstånd kan överklagas till domstol. Av förenklingsskäl bör bestämmelserna omdeklarationsinlämnande samlas och regleringen vara likartad på båda områdena.Paragrafen har utformats efter förebild från 2 kap. 9 § LPP. Ändringamaföranleds av att ordet "anmana" genomgående har bytts ut mot"förelägga". Ändringarnaberor bl.a. på den nya myndighetsorganisationen och den nya taxeringslagen. Detre första styckena har utformats efter mönster från 3 kap. 5 § NTL. Ävenbestämmelserna i överensstämmer med lagrådets förslag (se kommentaren under3 kap. 5 § NTL). 1 likhet med vad som föreslås på laxerings-området skall ävenett föreläggande att visa upp handling kunna förenas med vite (se avsnitt 6.3). 1ett nytt fjärde stycke hänvisas till reglerna i 3 kap. 6§ NTL i fråga ombefrielse från skyldighet att lämna upplysningar eller visa upp handling. Attlänsrättens beslut i en sådan fråga inte får överklagas framgår av hänvisningeni 57§ och 6 kap. 10§ 1 NTL. Paragrafernahar justerats bl.a. med hänsyn till den ändrade lydelsen av 26 § och till atlGTL ersätts med NTL. Beskallningsförfarandetför mervärdeskatt föreslås utformat i enlighet med taxeringsförfarandet. Ettbeskattningsbeslut skall fattas för varje redovisningsperiod. Nuvarande andrastycket har skrivits ihop med det första stycket. Det nya andra stycket ärtillämpligt även på efterbeskatt-ningsbeslut, eftersom efterbeskallningsbesluteni den nya ordningen är en typ av omprövningsbeslut. Ettbeslut skall anses vara fattat även i de fall där skatten anses fastställd utan attbeslut fattats (se avsnitt 11.2). Andra stycket harutformats efter mönster från 4 kap. 2§ andra stycket Prop. 1989/90: 74 LPP.Kommer en mervärdeskattedeklaration in för sent måste länsskattemyndighetenför närvarande i princip fatta ett särkilt beslut om fastställelse ochunderrätta den skattskyldige om detta. 1983/84:71 (s. 96) föreslogs attskatten vid en för sen punklskattedeklaration skall anses beslutad till nollkr. till dess deklarationen kommit in eller nytt beslut har meddelats. Inkommerdeklarationen med några dagars försening får skatten anses beslutad enligt deklarationenulan all något särskilt beslut behöver meddelas och utan att den skattskyldigebehöver underrättas. En motsvarande ordning är lämplig även i ML. Bestämmelsemai 33 40 a§§ har utformats efter mönster från reglerna om taxeringsbeslut i 4kap. Förevarande paragraf har sin motsvarighet i 4 kap. 7 och 8 §§. Förstastycket avser bl.a. all understryka att omprövningen avser en fråga i beslutetoch inte, såsom varit fallet, storleken av den fastställda skatten. Andrastycket ger skattemyndigheten rätt att underlåta att fatta ettomprövningsbeslut på eget initiativ om omprövningen skulle avse endast ettmindre belopp. Någon motsvarande möjlighet atl avstå från att falla ettomprövningsbeslul finns inte om den skattskyldige begär omprövning. Vadgäller det nya tredje stycket hänvisas till kommentaren under 4 kap. 8§NTL. Nuvarande34 § har med vissa ändringar flyttats till en ny paragraf 40 b §. Denföreslagna lydelsen motsvarar 4 kap. 9§ NTL. I likhet med bestämmelsema i NTL harförevarande paragraf ändrats med anledning av lagrådets yttrande (sekommentaren under 4 kap. 9§ NTL). Omprövningsfrislenär för den skallskyldige efter utgången av del kalenderår under vilketbeskattningsåret gått ut. Den skattskyldige kan framställa yrkanden som innebäratt mer skatt skall betalas in. Den skattskyldiges begäran om omprövning skallnormalt komma in inom sexårspe-rioden. Om den skattskyldige gör sannolikt atthan inte fått kännedom om beskatlningsbeslulel eller annan handling med uppgiftom skallens före sexårsperiodens utgång kan han begäraomprövning från det atl han fick sådan kännedom. Flera omprövningsbeslutkan fattas , även avseende samma fråga och redovisningsperiod. 34a och 34 b §§ Paragrafemahar utformats efter mönster från 4 kap. 10 och 12§§ NTL. I likhet med 4 kap. 12§ NTL har 34 b § utformats i enlighet med lagrådets förslag. Bestämmelsemamotsvarar 4 kap. 13 § NTL. Tar skattemyndigheten själv upp en fråga om ändringfår beslut till den skatlskyldige fördel meddelas senast under sjätte året. Ärdet fråga om en följdändring som föranleds av skattemyndighetsbeskattningsbeslut eller förvaltningsdomstols beslut i mål om skatt enligt MLavseende annan redovisningsperiod eller annan skattskyldig får beslut meddelasäven efter sexårsfristen. Någon särskild lidsgräns finns inte för sådana besluttill den skallskyldiges fördel. Skattemyndighetenkan på egel initiativ meddela ett omprövningsbeslut som är till denskattskyldiges nackdel efter utgången av det kalenderår undervilket beskattningsåret gått ut. Har den skattskyldige inte lämnat någondeklaration, gäller enligt andra stycket en speciell tidsfrist.Omprövningsbeslut till den skattskyldiges nackdel kan då fattas inom ett årfrån det deklarationen kom in till skattemyndigheten, men senast inom sex årefter utgången av det kalenderår under vilket beskattningsåret gått ut. Nuvarande37 § föreslås slopad (jfr 41 §). Omprövningsbesluttill den skattskyldiges nackdel efter tvåårsperiodens utgång ärefterbeskattningsbeslut. Efterbeskattningsbeslut är således inte såsom i dagensförfarande en tilläggsbeskattning. Efterbeskattningsinstitu-tet blir, såsomframgår av 38 §, något vidare i det framtida förfarandet än vad del är . Paragrafenreglerar under vilka fömtsättningar beslut om efterbeskattning får fattas. Enfömtsättning för efterbeskattning enligt första stycket är enligt dagens regleratt skatten fastställts till för lågt belopp eller återbetalats med för högtbelopp till följd av den oriktiga uppgiften. Atl efterbeskattningsbeslut ärtill den skattskyldiges nackdel framgår av 37 §. Regeln har därför formuleratsså att uppgiften skall ha föranlett all beslutet blivit felaktigt 0'fr 4 kap.16 § NTL). Detnya andra stycket 1 motsvarar 4 kap. 17§ första stycket 1 NTL. Bestämmelserna om besvär i särskild ordning föreslås utmönstrade (se avsnitt 11.2). Det innebär att även det allmännas möjligheter lill extraor dinära besvär till den skattskyldiges nackdel när beskattningen blivit orik tig på gmnd av uppenbart förbiseende (55 § fjärde stycket) slopas. I likhet med förslagen på taxeringsområdel skall sådana felaktigheter kunna rättas genom beslut om efterbeskattning. Efterbeskattningsmöjligheten avses även ersätta det allmännas nuvarande kvittningsrätt (se avsnitt 8.2). Som framgår av andra stycket 2 är följdändringar till den skattskyldiges nackdel efter tvåårsperioden efterbeskattningsbeslut. I tredje stycket har detnuvarande beloppskriteriet utformats på ett Prop. 1989/90:74 annorlunda sätt iförhållande till dagens regler. Del gäller inte vid efterbeskattning enligtandra andra stycket 2. Följdändring får således göras oavsett belopp. I andrafall får efterbeskattning ske endast om den avser belopp av någon betydelse.Den ändrade formuleringen är avsedd att markera att för efterbeskattning krävsett något högre belopp än . Efterbeskattning får inte ske om beslutetskulle framstå som uppenbart oskäligt. Däri inbegrips även den situationen somavses i 4 kap. 17 § andra stycket NTL. Efterbeskattning får inte heller ske omskattemyndigheten tidigare fattat beslut om efterbeskattning avseende sammafråga. Enligtden nuvarande regeln i 39 § får länsskattemyndigheten, ulan hinder avbestämmelsema om besvär i särskild ordning, från skatt som skall betalas enligtbeslut om efterbeskattning för viss redovisningsperiod, avräkna skatt som denskattskyldige kan återfå för annan redovisningsperiod under samma beskattningsår.Har slutligt beslut fattals för den redovisningsperioden kan ju ett nyttfastslällelsebeslut till den skattskyldiges fördel inte fattas. 1 och med attde slutliga besluten avskaffas kan bestämmelsen utgå. Ettbeslut om efterbeskattning får normalt meddelas senast under det sjätte åretefter utgången av del kalenderår under vilket beskattningsåret gått ut. Dettainnebär en skillnad mot dagens regler. är det tillräckligt atlskattemyndigheten "väcker" en fråga om beslut . 1 likhetmed vad som föreslås på taxeringsområdet skall beslut meddelas inom perioden.Föratt ett beslut skall anses meddelat måste det ha lämnats för expediering. 1denna paragraf regleras de fall där beslut om efterbeskattning kan meddelas eftersexårsperiodens utgång. Enligtdel nya första stycket får ett beslut om följdändring till den skattskyldigesnackdel meddelas även efter sexårsperioden, men i så fall senast sex månaderefter det beslut som föranleder ändringen (jfr 4 kap. 20§ första stycket NTL). Femte,sjunde och åttonde styckena har utformats i enlighet med vad lagrådetföreslagit i sitt yttrande (jfr 4 kap. 21 § andra och fjärde styckena saml 22 §NTL), Bestämmelsenhar kommenterats i avsnitt 15.2. Beslut om skatteberäk ning motsvarar beslut om taxeringsåtgärder enligt NTL (4 kap. 23 § NTL). 40 b§ Prop. Regelnmotsvarar 34§ första stycket och 38 § fjärde stycket enligt nu gällandelydelse. Eftersom efterbeskallningsbesluten i den nya ordningen är all anse somomprövningsbeslut, behövs endast en regel. Enligtnuvarande regler får en ändring av fastställd skatt som berör mer än enredovisningsperiod under beskattningsåret hänföras till den sistaredovisningsperioden under beskattningsåret om inte slutligt beslut harmeddelats för någon redovisningsperiod under beskattningsåret. I så fall skallskatten hänföras till de rätta periodema. Har slutligt beslut meddelats för enperiod kan inte ett nytt beslut om fastställelse fattas enligt nuvaranderegler. Ordningen med slutliga beslut föreslås avskaffad. Andra stycket kandärmed utgå. Någon begränsning av möjlighetema att hänföra rättelserna lillden sista perioden under beskattningsåret kan inte anses vara motiverad. Ändringenmedför att bestämmelsen är tillämplig på alla beskattningsbeslut. Dennuvarande regeln i 37 § föreslås därför slopad. Bestämmelsen innebär all fördet fall den skattskyldige har bytt registreringslän under omprövningsperiodenfår en annan skattemyndighet än den som fattat tidigare beslut fatta eventuellaomprövningsbeslul. Möjlighetematill anstånd med att betala skatt enligt ML överensstämmer med reglema i UBL. Justeringamaär av redaktionell natur. Bestämmelsenslopas till följd av att den allmänna ombudsfunktionen upphör. Förstastycket reglerar de beslut av skattemyndighet som får överklagas till länsrätt.Samtliga beskatlningsbeslui föreslås vara överklagbara. Även ett beslut attavvisa en begäran om omprövning och beslut rörande anstånd med att betala skatteller med att lämna deklaration får överklagas till länsrätt. Att vissa beslutav länsrätt inte kan överklagas vidare framgår av 57 § andra stycket. 1enlighet med lagrådets förslag anges uttryckligen att etl överklagande skall För denskattskyldige gäller en överklagandetid efter 445 utgångenav det kalenderår under vilket beskattningsåret gått ut. Är det fråga Prop.1989/90:74 omett beslut som fattats efter det sjätte året får överklagandet kommain även efter sexårsperioden men senast från den dagden skattskyldige fick del av beslutet. Motsvarande tider gäller för den skattskyldigeäven enligt NTL och LPP. För de beslut som överklagas till RSVgäller liksom FL:s tid för överklagande från det att denskattskyldige fått del av beslutet. Delgivningav beskattningsbeslut blir inte nödvändig i det nya förfarandet med undantagför de beslut som fattas i anslutning till sexårsperiodens utgång. Iförordningen (1968:431) om mervärdeskatt bör tas in en bestämmelse om attdelgivning skall ske i dessa fall. 1likhet med vad som gäller på taxeringsområdet föreslås den skattskyldige fåöverklaga ett beslut även om det inte gått honom emot. Den föreslagnaomprövningen av överklagade beslut innebär en spärr mot alt olvisliga ärendenkommer till länsrätt. Dessabestämmelser motsvarar 6 kap. 5 7§§ NTL och reglerar den omprövning som skallske när en skattskyldig överklagar skattemyndighetens beslut. (Se vidarekommentarerna under 6 kap. 5 7§§ NTL.) Denallmänna ombudsfunktionen föreslås avskaffad (se avsnitt 13.2). RSV fåröverklaga skattemyndighetens beslut. I enlighet med vad lagrådet har föreslagitanges uttryckligen att etl överklagande skall vara skriftligt. Tiderna föröverklagande överensstämmer i princip med de frister som gäller förskattemyndighetens beslut på eget initiativ. RSV är alltid garanterad en minstaöverklagandetid från det beslutet meddelades. RSV bör lämnaföreskrifter om vilka typer av beslut verket skall underrättas om (se avsnitt11.3). NTL:sbestämmelser om överklagande av länsrättens och kammarrättens beslut,företrädare för det allmänna m.m. och handläggningen vid domstol gäller förmål enligt ML. Institutetbindande förklaring föreslås avskaffat. (Se vidare avsnitt 11.4.) Ändringenföranleds av att 11 och 12§§ lagen om förhandsbesked i tax eringsfrågor föreslås upphävda (se kommentaren under denna lag). 64 § Prop. Någonmotsvarighet till 19§ GTL finns inte i NTL. Att inom förrättsärenden skall besluta om förhandsbesked framgår av instruktionen förskatteförvaltningen. Ändringarnaföranleds i första hand av att skattemyndigheten föreslås kunna påföraskattetillägg på grund av oriktig uppgift i mål om skatt (se avsnitt 10.6). Bestämmelsenersätts av en generell reglering i 74§. Ändringarnaföranleds av all ordet "anmaning" genomgående har bytts ut mot"föreläggande". Skattemyndighetenföreslås kunna påföra skattetillägg på grund av oriktig uppgift i mål om skatt.Liksom krävs att domstolens dom har vunnit laga kraft. Ändrasett beskattningsbeslut - genom omprövningsbeslut eller ett beslut omskatteberäkning skall enligt andra stycket skattemyndigheten vidta denändring av beslut om skattetillägg som det ändrade beskattningsbeslutetföranleder. Tredjestycket föreslås slopat. Motsvarande bestämmelse gäller dock ävenfortsättningsvisgenom hänvisningen i 57§förstastycket till NTL: s regler(6 kap.24 § NTL). Justeringarnaär endast redaktionella. Sekommentaren till 3 kap. 5§ och 7 kap. 1 och 2§§ NTL. 74 § Prop. Bestämmelsenmotsvarar 64 c §, men den har gjorts generellt tillämplig. Se motsvarande regel7 kap. 3§ andra stycket NTL. 19.8 Lagen om pui\ktskatter och prisregleringsavgifter Detnya andra stycket motsvarar nuvarande 7 kap. 3 §. Den bestämmelsen gällerendast vid tillämpning av reglerna om särskilda avgifter. 1 likhet medförslagen i NTL och ML (7 kap. 3§ NTL och 74 § ML) har regeln gjorts generelloch föreslås gälla för alla uppgifter som lämnas av juridiska personer. Bestämmelsenmotsvaras av 3 kap. 5 § NTL och 26 § ML. Av tredje stycket framgår att även ellföreläggande enligt andra stycket skall få förenas med vile. Förslaget harkommenterats i avsnitt 6.3. En möjlighet atl förena ett föreläggande att visaupp handling med vite fanns tidigare i lagen (1959:92) om förfarandet vid visskonsumtionsbeskattning, som upphörde att gälla när LPP trädde i kraft. Motivettill att möjligheten inte infördes i LPP var bl. a. att större enhetlighetskulle skapas mellan de olika skatterna (SOU 1981:83 s. 208). talar sammaskäl för att återinföra bestämmelserna i punktskatteförfarandet. Paragrafenhar, liksom motsvarande bestämmelser i och ML, utformats i enlighet medlagrådets förslag. Enligtfjärde stycket skall reglerna i NTL om befrielse från skyldighet att lämnaupplysningar eller visa upp handling gälla även för punktskatterna och prisregleringsavgifterna.Beslut i fråga om befrielse skall således fattas av länsrätten. Paragrafenhar justerats bl. a. med hänsyn lill att GTL ersätts med NTL. Punktskatteförfarandetföreslås utformat i enlighet med förslagen på taxe rings- och mervärdeskatteområdena. Skatten anses fast ställd i enlighet med deklarationen utan att något beslut meddelas. Denna ordning har tidigare kritiserats av lagrådet (se avsnitt 11.2). Det föreslås därför att beskattningsbeslut anses ha fattats i enlighet med deklarationen. Reglemaom omprövning föreslås utformade som på taxerings- och mervärdeskatteområdena(se avsnitt 11.1).