prop · GD03129 · 1989-12-31 00:00:00 — Som har framhållits i den allmännamotiveringen (avsnitt 2.2) tar bestämmelsen sikte också på vuxenformer av sädanundervisning. I den män ett skolområde skulle anses som allmän plats, t. ex.genom att det pä andra tider än dä undervisning bedrivs används somparkeringsplats, gäller förbudet givetvis ocksä direkt enligt huvudregeln. Häranges vissa undantag frän förbudet i första stycket. Undantagen anknyter, medde skillnader som föranleds av att knivförbudet har utsträckts dll att gällaallmän plats och skolområden, ganska nära till motsvarande undantag som nufinns för knivar och gatusöidsvapen. Som har anförts i den allmännamotiveringen (avsnitt 2.2) har utformningen av undantagen gjorts någotannorlunda än i lagrådsremissen. Undantagetbeträffande sädana föremål som enligt särskilda föreskrifter ingär i utrastningför viss tjänst eller visst uppdrag har i sak oförändrat förts över frän nuvarande 2 §som gäller gatusöidsvapen. Bestämmelsen tar sikte Prop. 1989/90:129 päexempelvis en batong som bärs med stöd av en reglementsenlig befogenhet, t.ex. av poliser, väktare eller ordningsvakter (jfr prop. 1987/88:98 s. 17). Detandra undantaget gäller innehav som annars med hänsyn till föremålets art,innehavarens behov och övriga omständigheter är att anse som befogat. Behovetär i dessa fall avsett att hänföra sig till i första hand arbete ellerfriluftsliv. Det saknar här betydelse om ett arbete utförs yrkesmässigt ellerprivat. Innehav av knivar och liknande föremål mäste ocksä i stor utsttäckninganses befogat i samband med t. ex. jakt, fiske, sport, idrott och camping. Detbör vara tillräckligt att det framstär som namrligt att personen bär med sigföremålet med hänsyn till något arbete eller friluftsliv som han är, har variteller kommer att bli engagerad i. Som exempel kan nämnas en hantverkare somunder en hel arbetsdag bär med sig knivar och andra arbetsredskap som han vetkommer att behövas i arbetet. Det mäste dock krävas att kniven eller redskapettill sin typ behövs för det arbete eller det friluftsliv som är aktuellt i detsärskilda fallet. Som ytterligare exempel kan här nämnas att en kniv somanvänds inom ett skolområde, t. ex. vid slöjdundervisning, ocksä är avsedd attvara undantagen från förbudet. Föremål som inte har något praktisktanvändningsområde i sammanhanget skall naturligtvis inte undantas. Vadsom uttalades då lagen infördes (prop. 1987/88:98 s. 16) som exempel päsituationer där föremålets art och övriga omständigheter gör undantagsregelntillämplig har naturligtvis principiell gildghet även för det utvidgadeknivförbudet. Undantagettar generellt sikte på sådana innehav av knivar som framstår som legitima ochnaturliga utifrån en mera allmän samhällelig bedömningsgrand, t. ex. de somomfattas av nuvarande andra stycket punkt 1. Vid den bedömningen ärnaturligtvis allmänt sett föremälets art av stor betydelse liksom detsammanhang i vilket föremålet innehas. I de flesta fall mäste exempelvisinnehav av en mindre fickkniv, typ pennkniv, godtas. Endast om det finnsspeciella omständigheter som gör att det fmns en mera påtaglig risk för attkniven kommer att användas som vapen är innehav av sådana knivar avsedda attomfattas av förbudet. Ocksä en mindre slidkniv, t. ex. en s. k. morakniv, börkunna godtas i mänga sammanhang. Detta gäller dock inte vid exempelvisnöjestillställningar, idrottsevenemang, färd med allmänna kommunikationsmedel ellerandra sammanhang där mänga människor träffas eller uppehåller sig. Beträffandespringstiletter, springknivar och gatustridsvapen är läget naturligtvis etthelt annat. Innehav av sädana föremål pä allmän plats bör knappast någonsinkunna godtas. I praktiken gäller således ett totalförbud riiot att innehaföremål av detta slag pä allmän plats och inom skolområden. Pä gmnd avbestämmelsen i tredje stycket gäller dessutom att varje innehav av springstilettereller springknivar är förbjudet för personer . Närdet gäller tillämpningen generellt av undantagen enligt andra stycket kanhänvisas till vad som uttalades dä lagen infördes (prop. 1987/88:98 s. Tillämpningen skallsålunda ske med förnuft och generositet sä att för- Prop. 1989/90:129 budetinte med fog kan uppfattas som ett otUlbörligt ingrepp i den personligafriheten. Ytterst är ju syftet med förbudsbestämmelsen mte nägot annat än att minskarisken för våldshandlingar där vapen kommer tUl användning. Bestämmelsenär ny i paragrafen. Den innebär ett totalförbud för personer under 21 är attinneha springstiletter och springknivar. Föreskriften motsvarar detinnehavsförbud som finns i stilettförordningen. Definitionen av vad somskall anses som springstilett och springkniv har justerats i syfte att klargöraatt även s. k. butterflyknivar omfattas av förbudet. Knogjärn,kaststjämor eller andra sädana föremål som är särskilt ägnade att användas somvapen vid brott mot liv eller hälsa samt springstiletter eller springknivar färinte överlåtas tUl personer under 21 är eller saluhållas. Bestämmelsenhar behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 2. Paragrafen i sinnuvarande utformning innehåller förbud mot innehav av gatustridsvapen pä aUmänplats. Dessa bestämmelser motsvaras av 1 § i dess nya lydelse. I ställetinnehåller nu förevarande paragraf regler om förbud mot att saluhälla springstiletter,springknivar och gatustridsvapen samt mot att överlåta sädana föremål tillpersoner under 21 är. Förbudet mot att saluhälla springstiletter och springknivarär en nyhet i förhållande till stilettförordningen. Paragrafens lydelse har ijämförelse med lagrädsremissen justerats i enhghet med lagrådets förslag. Medsaluhällande avses att bjuda ut varan tUl försäljning, t. ex. genom annonseringeller exponering i skyltfönster. Knivareller andra föremål som innehafts i strid mot 1 § eller som överlåtits eller saluhällitsi strid mot 2 § skall förklaras förverkade, om det inte är uppenbart oskäligt. Förverkanderegelni denna paragraf kompletteras av de allmänna reglema i 36 kap. BrB omförverkande. Förverkandefömtsätter normalt att nägon har gjort sig skyldig till brott enligt denna lagmen som framgår av bestämmelsen är det tilhäckligt att nägot av förbudenfaktiskt har överträtts. Att föremål av det aktuella slaget innehafts av nägonsom är och som därför enligt 1 kap. 6 § BrB inte kan dömas tillpåföljd utesluter uite heller att ett förverkande kan ske med beaktande av 36kap. 13 § BrB. Förverkande kan i vissa fall ocksä ske med tillämpning av densärskilda bestämmelsen i 36 kap. 3 § 2 BrB. Det torde kunna bli aktuellt när nägoninnehar ett farligt föremål pä ett område eller i en lokal som inte utgörallmän plats och där risk kan anses föreligga för att föremålet skall komma tiUanvändning vid brott mot Uv eller hälsa. Som framhölls då lageninfördes (prop. 1987/88:98 s. 19) torde ett för- Prop. 1989/90:129 verkandei allmänhet vara att anse som uppenbart oskäHgt när det är fråga om ringa fall enUgt4 §, således dä nägot sttaffansvar inte blir aktuellt. Ifräga om användningen av tvångsmedel hänvisas rill vad som uttalades dä lageninfördes (a. prop. s. 19). 4.2 Förslaget till lag om upphävande av förordningen (1959:312)om förbud mot innehav av vissa stiletter m. m. Lageninnebär att stilettförordningen upphävs. Flertalet bestämmelser har förts övertill knivlagen. Här kan hänvisas till den allmänna motiveringen (avsnitten 2.2och 2.3) och rill specialmoriveringen till ändringama i knivlagen. Stilettförordningeninnehåller regler som enligt regeringsformen (se 8 kap. 3 §) faller inomriksdagens föreskriftsomräde. Frägan om att upphäva förordningen bör därförunderställas . Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslår riksdagenatt anta förslagen tUl 1. lag om ändring i lagen(1988:254) om förbud mot att i vissa fall inneha knivar och andra farligaföremål, 2. lag om upphävande av förordningen(1959:312) om förbud mot innehav av vissa stiletter m. m. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå att anta de förslag som föredraganden har lagtfram. Sammanfattningav utredningens förslag (i nu aktu- Prop. 1989/90:129 ella delar) Bilaga i Ilagen (1988:254) om förbud mot att i vissa fall inneha knivar och andra -farligaföremål (knivlagen) finns regler om förbud mot att inneha knivar vid offentligatUlställningar och aUmänna sammankomster. Förbudet gäller också i fräga omandra stick- och skärvapen och andra föremål som är ägnade att användas somvapen vid brott mot liv eller hälsa. Lagen innehäller dessutom förbud mot attpä allmän plats inneha vissa mycket farliga vapen, s. k. gatustridsvapen. Knivlagenträdde i kraft . Lagen grandades pä förslag i va-penuöredningensdelbetänkande (SOU 1987:61) Knivförbud. Närknivlagen infördes övervägdes att låta knivförbudet tillämpas generellt päallmän plats. Det ansågs dock svårt att avgränsa det straffbara området sä attkraven pä rättssäkerhet och effektivitet tiUgodosägs. Det förekommer ju i stor utsttäckningatt folk pä allmän plats bär kniv för ändamål som framstår som naturliga ochlegitima och som det inte finns skäl att förbjuda, t. ex. för arbete eller friluftsakriviteter.Detta var anledningen dll att förbudet begränsades till offentiigatillställningar och allmänna sammankomster, där avgränsningsproblemen ansågslättare att bemästta. Somjag aviserade i betänkandet Knivförbud har jag nu gjort en utvärdering avknivlagen. Samdiga polismyndigheter har tillfrägats om sina erfarenheter avlagens tillämpning. Den allmänna uppfattningen synes vara att det nuvarande,begränsade knivförbudet inte vållat nägra problem i fräga om tillämpningen menatt dess effektivitet som redskap i kampen mot väldsbrottsligheten ärbegränsad. En majoritet av myndighetema har förordat att knivförbudet sträcksut till att omfatta allmän plats på samma sätt som redan gäller i fräga omförbudet mot gatustridsvapen. a. har det framhållits frän polisen att denmest överhängande risken för våld med knivanvändning inte föreligger pä platsenför en tillställning eller sammankomst utan snarare bland personer som samlatsutanför och som därför inte berörs av det nuvarande knivförbudet. Efteratt ha tagit del av de olika reaktionerna pä knivförbudet och studerat hur detfungerat i det praktiska poUsarbetet är jag nu beredd att föreslå ett mer omfattandeförbud mot att bära kniv. Jag tar dä ocksä hänsyn till vad som redovisats om väldsbrottslighetensutveckling i den kriminologiska forskningen (se en uppsats i detta ämne av docentenP O Wicksttöm, fogad som bilaga tiU betänkandeO. Jagföreslär att förbudet mot innehav av knivar m. m. , som är begränsat tilloffentUga tillställningar och allmänna sammankomster, utsfräcks till att gälla genereUtpå allmän plats. Jag avser här aUmän plats i den vidsträckta mening sombegreppet har i och som omfattar varje plats utom- eller inomhussom är upplåten eller annars frekventeras av allmänheten. Exempelvis gator,parker och för aUmänheten tillgängliga delar av restauranger, hotell, affärer,biografer, idrottsplatser, tåg eller bussar. Somallmän plats räknas inte enskilda områden och inte heller skog och Prop.1989/90:129 mark. Liksomi dag bör förbudet, föratom knivar, omfatta andra stick- och skärvapen ochandra föremål som är ägnade att användas som vapen vid brott mot Uv ellerhälsa. Frånförbudet bör undantag göras om föremålet vid tillfallet innehas för användningvid arbete eller friluftsaktivitet eller om innehavet med hänsyn rill föremåletsart och övriga omständigheter är att anse som befogat. Utanför förbudet bör ocksäfalla föremål som enligt särskilda föreskrifter ingår i utmstning för viss tjänstellet visst uppdrag, exempelvis en batong som en polisman bär i tjänsten. Meden sådan utformning av reglema om knivförbud pä allmän plats kommer förbudetatt i första hand träffa knivar som till sin typ inte har nägot acceptabeltanvändningsområde, t. ex. kastknivar och stiletter. Det kommer ocksä attomfatta knivar som förekommer i sammanhang där det inte finns nägot naturligtbehov av att bära kniv, exempelvis knivar som bärs för "självförsvar".Däremot hindrar regeln inte att t. ex. en hantverkare bär med sig kniv pä vägtill eller från ett arbete där kniven behövs. Att jägare, scouter eller annat friluftsfolkbär med sig en kniv som de behöver vid en friluftsaktivitet som de är pä väg tdleller frän skall givetvis ocksä vara sttaffritt. Regelnom knivförbud bör gälla även inom skolområde där grandskole-ellergymnasieundervisning bedrivs. Underden föreslagna regeln om knivförbud på allmän plats och inom skolområde faller ocksäs. k. gatustrids vapen, som är förbjudna pä allmän plats genom ensärskild regel i knivlagen. Med gatustridsvapen menas t. ex. karatepinnar,kaststjärnor och knogjärn. Jag föreslår en skärpning i fräga om dessa vapen.Det bör i fortsättningen vara förbjudet att dll riket införa, saluhälla och överlåtagatustridsvapen. Vi kommer då att slippa se sädana vapen exponeras ipostorderkataloger och skyltfönster. Förett visst slag av farliga vapen, stiletter, gäller liknande regler iförordningen (1959:312) om förbud mot innehav av vissa stiletter m. m. (stilettförordningen).Jag föreslär att stilettförordningen upphävs och att stiletter i fortsättningenregleras pä samma sätt som gatustridsvapen genom regler i knivlagen. Ifortsättningen kommer dä att gälla förbud mot att inneha stiletter pä allmänplats samt mot att importera, saluhälla och överlåta stiletter. Utredningenslagförslag (i nu aktuella delar) 1989/90:129 Bilaga 2 Lag om ändring i lagen (1988:254) om förbud mot att i vissafall inneha knivar och andra farliga föremål Härigenom föreskrivsi fråga om lagen (1988:254) om förbud mot att i vissa fall inneha knivar ochandra farliga föremål dels alt 1,2,4 och 5 §§ skall ha följande lydelse, delsatt det i lagen skall införas en ny paragraf, 2 a §, av följande lydelse. friluftsaktivitet eller 3. om innehavet annars med hänsyn till föremålets art och övriga omständigheter är att anse som befogat. Knivar, andra stick-och skärvapen och andra föremål som är ägnade att användas vid brott mot liveller hälsa får inte innehas vid offentliga tillställningar som avses i aUmännaordningsstadgan (1956:617) eller vid allmänna sammankomster som avses i lagen(1956:618) om allmänna sammankomster. Förbudet i första stycketgäller inte, 1. om innehavet står iöverensstämmelse med ändamålet med tillställningen eller sammankomsten, 2. om föremålet skall användas vidarbete på platsen eller Knivar,andra stick- och skärvapen och andra föremål som är ägnade att användas somvapen vid brott mot liv eller hälsa fär inte innehas pä allmän plats. Förbudeti första stycket gäller även inom skolområde där grandskole- ellergymnasieundervisning bedrivs. Förbudeti första och andra styckena gäller inte, 1.om föremålet enligtsärskilda föreskrifter ingår i utrustning för viss tjänst eller visst uppdrag, 2.om föremålet vid tillfätletinnehas för användning vid arbete etter Utöver vad som följer av 1§ gäller förbud mot att på allmän plats inneha knogjärn, batonger, kaststjärnoroch andra sädana föremål som är särskilt ägnade att användas som vapen vidbrott mot liv eller hälsa. Följande föremål färinte införas till riket, saluhållas eller överlåtas, nämligen 1.knogjärn, kaststjämoroch andra sådana föremål som är särskilt ägnade att användas som vapen vidbrott mot liv eller hälsa (gatustridsvapen), 2.springstilett eller springkniv, 3.föremål som har en sådanlikhet med ett brukbart skjutvapen att det lätt kan förväxlas med ett sådant (vapenattrapp). Förbudet i förstastycket gäller inte om föremålet enligt särskilda föreskrifter ingär iutrustning för viss tjänst eller visst uppdrag eller om innehavet annars medhänsyn till särskilda omständigheter måste anses uppenbart befogat. Med springstilett etterspringkniv avses i denna lag stickvapen med klinga som med fjädermekanism ellerliknande anordning eller på grund av sin tyngd snabbt kan fällas eller skjutasut ur sin skaft. Förbudet i förstastycket 1 gäller inte ifråga om batonger. 1989/90:129 Bilaga 2 Föremål som avses medförbudet i 2 §får inte förvaras pä tullager elleri frihamn eller tas om hand på sätt som avses i 8 § första stycket tullagen(1987:1065). I övrigt gäller lagen (1973:980) om transport, förvaring ochförstöring av införsel-reglerade varor m. m. Den som uppsädigen ellerav oaktsamhet bryter mot 1 eller 2 § skall dömas till böter eller fängelse ihögst . I ringa fall döms inte till ansvar. Den som uppsåtligen ellerav oaktsamhet bryter mot 1 § eller mot förbudet mot saluhållande och överlåtelsei 2 § skall dömas till böter eller fängelse . I ringa falldöms inte tiU ansvar. Om påföljd för olovliginförsel av föremål som avses i 2 § eller försök därtiU stadgas i lagen(1960:418) om straff för varusmuggling. Knivar eller andra föremålsom innehafts i strid mot 1 eller 2 § skall förklaras förverkade, om det inteär uppenbart oskäligt. Knivar eller andra föremålsom innehafts i strid mot 1 § eller som satuhållits etter överlåtits i stridmot 2 § skall förklaras förverkade, om det inte är uppenbart oskäligt. Denna lag träder i kraftden . 2 Förslag till Prop. Bilaga2 Lag om upphävandeav förordningen (1959:312) om förbudmot innehav av vissa stiletter m. m. Härigenomföreskrivs att förordnmgen (1959:312) om förbud mot innehav av vissa stiletter m.m. skall upphöra att gälla vid utgången av juni månad 1990. Dennalag träder i kraft den 1 juU 1990. Lag om ändring i lagen (1988:254) om förbud mot att i vissafall inneha knivar och andra farliga föremål 1989/90:129 Bilaga 3 Härigenomföreskrivs i fräga om lagen (1988:254) om förbud mot att i vissa fall innehaknivar och andra farliga föremål dels att rabriken skall ha följande lydelse,dels att 1,2 och 5 §§ skall ha följande lydelse. Lag(1988:254) om förbud mot Lag (1988:254) om förbud be- atti vissa fall inneha kiuvar och and- träffande knivar och andra farliga ra farliga föremal. Knivar,andra stick- och skärva- Knivar, andra stick- och skärva pen och andra föremal som är ägna- pen och andra föremål som är ägna de att användas som vapen vid brott de att användas som vapen vid brott mot liv eller hälsa får inte innehas mot liv eller hälsafår inte innehas på vid offentliga tillställningar som av- allmän plats ellerinom skolområde ses i allmänna ordningsstadgan där grundskole- etter gymnasieun- (1956:617) eller vid allmänna sam- dervisning bedrivs, mankomster som avses i lagen (1956:618) om allmänna samman komster. Förbudeti första stycket gäller Förbudet i första stycket gäller inte, inte, 1.om innehavet står iöverens- 1. om föremålet enligt särskilda stämmelse medändamålet med till- föreskrifter ingår i utrustning för ställningeneller sammankomsten, viss tjänst eller visst uppdrag, 2.om föremålet skallanvändas 2. om föremålet vid tillfället be-vid arbete påplatsen eller hövs vid arbete eller för friluftsliv 3. ominnehavet annars med hänsyn till föremälets art och övriga omstän digheter äratt anse som befogat. Stickvapen med klinga som med fjädermekanism eller liknande anordningeller annars är konstituerat så att det snabbt kan fällas eller skjutas ut ursitt skaft (springkniv eller springstilett) får inte innehas av den som är under21 år. Utövervad som följer av 1 § gäller förbud mot att på allmän plats inneha knogjärn,batonger, kaststjärnor och andra sädana föremål som är särskilt ägnade attanvändas som vapen vid brott mot liv eller hälsa. Förbudeti första stycket gäller inte om föremålet enligt särskilda föreskrifter ingår iutrustning för viss tjänst eller visst nqppdrag eller om innehavet annars medhänsyn till särskilda omständigheter måste anses uppenbart befogat. Knogjärn,kaststjämor eller andra sådana föremål som är särskih ägnade att användas somvapen vid brott mot liv eller hälsa (gatustridsvapen) samt springknivar eller springstiletterfår inte överlåtas till personer eller saluhällas. 1989/90:129 BUaga 3 Knivar eller andra föremalsom innehafts i strid mot 1 eller 2 § skall förklaras förverkade, om det inteär uppenbart oskäligt. Knivar eller andra föremålsom innehafts i strid mot 1 § eller som överlåtits eller saluhållits i stridmot 2 § skall förklaras förverkade, om det inte är uppenbart oskäligt. Denna lag öder i kraft den1 . Förslag till Prop. Lag om upphävande av förordningen (1959:312) om förbudmot innehav av vissa stiletter m. m. Härigenomföreskrivs att förordningen (1959:312) om förbud mot innehav av vissa stiletterm. m. skall upphöra att gälla vid utgången av . Dennalag öder i kraft . Utdragur protokoll vid sammanttäde , regeringsrådet , justitierådet . Enligtprotokoll vid regeringssammanträde den 15 febraari 1990 har regeringen pähemställan av statsrådet beslutat inhämta lagrädets ytttandeöver förslag tiU 1. lag om ändring i lagen(1988:254) om förbud mot att i vissa fall inneha knivar och andra farUgaföremål, 2. lag om upphävande avförordningen (1959:312) om förbud mot innehav av vissa stUetter m. m. Förslagenhar inför lagrådet föredragits av hovrättsassessorn . Förslagenföranleder följande ytöande av lagrådet: Förslagettid lag om ändring i lagen (1988:254) omförbud mot att i vissa fad innehaknivar och andra farliga föremål Etttota Iförbud mot innehav pä allmän plats av knivar och alla andra föremål somskulle kunna användas för att skada annan till liv och hälsa mäste oundvikligenkomma att ingripa i det dagliga livet pä ett sätt som inte kan accepteras fränvare sig enskild eller allmän synpunkt. Det är tillräckligt att hänvisa tillatt, såsom också påpekas i remissen, sådana verktyg som mejslar och stämjärnhör till de föremål som omfattas. Det uttalas i remissen (se specialmotiveringentiU 1 §) att tillämpningen av de undantagsbestämmelser som föresläs skall skemed förnuft och generositet sä att förbudet inte med fog kan uppfattas som ettotillbörligt ingrepp i den pesonUga friheten och att det yttersta syftet inteär något annat än att minska risken för våldshandlingar där vapen kommer tillanvändning. Ett sådant uttalande kan inte hindra att om lagföring sker i fallsom formellt innefattas i lagtexten det innehav som påtalas måste föranledastraffansvar. Medremissförslaget, som i den delen har en motsvarighet när det gäller förbudetenligt 1 § i nu gällande lydelse, kommer gränsdragningen för kriminaliseringytterst att bero av en subjektiv tolkning av begreppet "befogat" innehavi 1 § andra stycket 3 remissförslaget. Ölägenheterna med en så oklar gräns förstraffbarhet blir allvarligare när förbudet nu skall få en avsevärt mycketstörre omfattning . Särskilda åtgärder för att följa utvecklingenoch verka för enhetlighet i tillämpningen är enligt lagrådets mening påkallade. Iandra stycket 1 och 2 i förslaget till ny lydelse av 1 § har angetts tvä merakonkreta undantag som i och för sig får anses vara exempel på befogade Det första, somhar en motsvarighet i 2 § andra stycket i nuvarande Prop. 1989/90:129 lydelse,torde inte välla nägra tillämpningsproblem. Om undantaget under 2 - Bilaga 4 "omföremålet vid tUlfället behövs vid arbete eller för friluftsliv" - sägs iremissen bl.a. att det, för att undantaget skall gälla, bör vara tillräckligtatt personen bär med sig föremålet med häns)m dll nägot arbete ellerfriluftsliv "som han är, har varit eller kommer att bli engagerad i".Uttalandet synes alltför långtgående i förhällande till lagtexten. mästesimationer som täcks av motivuttalandet men inte av lagtexten mänga gångerkunna anses innefatta just ett befogat innehav. Det förefaller svårt att ilagtext ge uttryck för de situationer som tydligen avses med punkten 2 ochlagrådet ifrågasätter, om inte tillämpningen av lagen skulleunderlättas om dessa fall, pä samma sätt som alla övriga fränsett dem underpunkt 1, finge bedömas enbart utifrån synpunkten att befogade innehav skallvara straffria. Iparagrafen används för knogjärn, kaststjämor eller andra föremål, som ärsärskilt ägnade att användas som vapen vid brott mot liv eller hälsa, sam lingsbeteckningen"gatustridsvapen". Dä denna beteckning enligt lagrädets uppfattningleder tanken till helt andra typer av vapen och helt andra förhållanden än somhär avses föreslär lagrådet att den utgär ur lagtexten.