prop · GD0389 · 1989-12-31 00:00:00 — Även beträffandeproduktansvaret bör pägäende lagstiftningsarbete awaktas. Hänsyn måste vidarelas till utvecklingen inom området för avtalsvillkor mellan näringsidkare, därden nya lagen från har skapat nya förutsättningar. Idetta slutbetänkande föreslår utredningen, atl de civilrättsliga reglerna omkonsumentköp av lös egendom i princip samlas i en fristående konsumentköplag.Förslaget tillgodoser härigenomett önskemål, som KF framfört i ett flertalremissyttranden alltsedan förslaget till den gällande konsumentköplagen ladesfram 1972. KF välkomnar därför naturligtvis förslaget. Härutöver vill KFtillägga att utredningen på ett berömvärt sätt tillgodosett, att förslaget är,samordnat med befintliga förslag till allmän köplag och konsumenlljänstlag. KFtillstyrker sålunda förslagets form. Detta gäller även huvuddelen av innehålleti de enskilda bestämmelserna i förslaget. Beträffande nägra av dessa finns detemellertid anledning att framföra vissa synpunkter. Avslutningsvisvill KF framhålla (i likhet med utredningens majorket), att den nya Konsumentköplagensgenomförande inte bör fördröjas av kvarstående arbete på den allmänna köplagen.Av allt att döma tycks visserligen resultatet av den nordiska köplagsgruppensarbete med allmänna köplagar vara i det närmaste fullbordat. Men erfarenheternahitintills av förseningarna härmed ger anledning att betona, att önskemål omrättsteknisk perfektion inte behöver tas till intäkt för ytterligarefördröjning av det nu föreliggande förslagets genomförande. Del är enligt KFsmening ifråga om de enskilda transaktionerna mellan näringsidkare-och konsumentsom det är mest angelägel med en rättslig balans, och delta bör särskiltbeaktas när andra konsumenlpoliliska aktiviteter avresursskäl hålls tillbaka. LRFtillstyrker i och för sig all lagreglerna om konsumentköp samlas i enfristående konsumentköplag och att den allmänna köplagen alltså inte skallgälla sådana köp. Dock anser LRF atl resultatet av det pågående nordiskagemensamma arbetet med en ny allmän köplag bör awaktas och en samordning skeinnan en ny konsumentköplag i antages. LRF anser all den allmännaköplagen och konsumenlköplagen bör antagas och träda i kraft samtidigt.LRF har även en del invändningar i skilda Prop. 1989/90:89 sakfrågor varom mera nedan. Denföreslagna konsumentköplagen synes ha endast begränsad tillämpning påfinansbolagens verksamhetsomräde Föreningen har, från de utgångspunkterföreningen har alt beakta, inget atl invända mol lagförslaget. Bilindustriföreningeninstämmer i det särskilda yttrande som lämnats av de sakkunniga ikonsumentköpsutredningen, och . Vi hänvisar ocksåtill de remissyttranden som lämnats av ochMotorbranschens (). Därutöver vill vi särskilt framhållaföljande. Innankonsumentpolitiska reformer genomförs, bör konsumenternas önskemål och behovnoggrant utredas. Analyser bör göras, hur en viss konsumentpolitisk åtgärdpåverkar priset på produkten. Kostnads-/nylto-analyser bör göras så långt sommöjligt. Vi saknar dessa moment i konsumentköpsutredningens betänkande. Dennya konsumentköplagen medför ökade priser/kostnader för flertalet konsumenter,eftersom de får vara med och betala de ökade kostnader som producenter ochsäljare kommer att drabbas av om förslaget genomförs. I dagens ekonomiska läge,där inflationsbekämpningen ges högsta prioritet, är det inte rimligt att införany fördyrande konsumentlagstiftning. Avslutningsvisvill M poänglera atl ju mer ansvar som ålägges näringsidkare som säljer i sinyrkesmässiga verksamhet desto mer ökar risken för s. k. oseriös handel. Mhävdar därför atl del är på sin plats att, i likhet med vad som gäller inomresebyråbranschen, ålägga näringsidkare inom bilbranschen skyldighet att genomförsäkring eller på annat sätt ställa garantier för att köparen i praktikenerhåller vad han enligt domstol eller ansetts berättigadtill. Efleratt ha fått möjlighet atl ta del av Näringslivets Delegation för Marknadsrättmed flera organisationers yttrande, finner vi att vi kan ansluta oss till de däranförda synpunkterna. Vivill, för båtbranschens räkning, särskilt framhålla viklen av att de i Prop.1989/90: 89 organisationernas yttrande framförda synpunkterna vad gällerförmedling. Bilaga 3 funktionsgaranti och avbestailningsrätt beaktas. ifrågasätta värdet av och brådskan med att lägga fram enutredning som i centrala delar vilar på en annan, ännu icke presenteradutredning - köplagsutredningen, särskilt som departementet informerat om altköplagsutredningen kan väntas . Det är svårt alluttala sig med någon bestämdhet innan "huvudförslaget" lagts fram.Som utredningen ocksä framhållit, är det väsentligt att del blir så storöverensstämmelse som möjligt mekan en allmän köplag och en konsumentköplag.Ingen av de nya särregler som föresläs för konsumentköp förefaller tillräckligtangelägen för att motivera denna brådska. Med denna grundinställning villriksförbundet kommentera några delar av förslaget särskilt. Utredningenföreslär alt alla lagregler som rör konsumentköp nu samlas i en nykonsumentköplag. Lagförslaget har enkgt vår mening fält en i allt väsentligtvälawägd utformning. Delär i och för sig lämpligt att den fortsatta beredningen av lagförslagetsamordnas med det kommande förslaget till ny allmän köplag, som för närvarandebereds i nordiskt samarbete, så att onödiga olikheter mellan lagförslagen kanundvikas. Eftersom konsumentköplagförslaget innefattar en rad betydelsefullaförstärkningar av konsumentens rättigheter är det ändå lämpligt all nylagstiftning genomförs . Det torde därför inte varanödvändigt alt awakta slutresultatet av arbetet med den allmänna köplagen omdetta skulle komma atl dra ut . Vifinner förslaget bra genom att lagreglerna om konsumenlköp samlas i enfristående konsumentköplag, och genom att den allmänna köplagen inte skallgälla sådana köp. Det kommer att underlätta för alla, som önskar, att sätta sigin i vilka regler som gäller konsumentköp och säkerställa en enhetligarebedömning i rädgivningsarbetet om konsumenters rättigheter och skyldigheter. Attreglerna, förutom på några få punkter, skall vara tvingande till konsumenternasförmån tror vi på litet kommer att verka i en förenklande riktningvid tillämpningen av lagen och påskynda tvistlösandet. Vid tvist börkonsumenten ges tolkningsföreträde. Någotsom talar emot möjligheterna att lösa tvister i större utsträckning än påett lokalt plan är de många oprecisa uttrycken i den nya lagen såsom: "är tillnackdel för konsumenten", "till konsumentens/öwi Prop. "tillhandahålla enväsentlig del av materialet", skälig tid", väsentlig betydebe Bilaga3 för köparen","en okunnig granskare", etc. För atl kunna tolka lagens många oklara begrepp börlagstiftaren i propositionen ge tydliga exempel för tillämpningen avlagen. Att hänvisa alla svävande begrepp till rättsutslagskulle medföra stora kostnader för konsumenten - såväl vad gällertid som pengar - samt också innebära etl omfattande, tidsödande arbete förkonsumentvägledarna och andra som har att arbeta med Det torde finnas etl så omfattande underlag efter Allmänna Reklamationsnämndensmångåriga verksamhet, att man medledning därav skulle kunna beskriva hur mänga oklara begrepp i Förslagettycks i stort innebära tillfredsställande förbättringar för konsumenten mennägra påpekanden och förslag lill ändringar vill vi göra. konsumentköplag kommer att i mänga fall gälla för trähusfabrikerna närdessa säljer s. k. monteringsfärdiga småhus till konsumenter. Eftersomförsäljning av monleringsfärdiga småhus skiljer sig markant från försäljning avannan lös egendom, synes det erforderligt all inledningsvis redovisaprinciperna för de olika tillvägagångssätt, som tillämpas av trähusföretagenvid försäljning av monleringsfärdiga trähus. Nären konsument bestämt sig för att köpa etl monteringsfärdigt trähus av ettträhusföretag tecknas ett leveransavtal mellan parterna. Avtalet registrerashos företaget och visst förberedelsearbete och viss planering startar. I avtaletfastslås objektet, priset och säljarens åtaganden i övrigt, medan däremotlidpunkten för leverans inte kan bestämmas. MöjUgen kan beräknad leveransmänadanges i avtalet. Delhuvudsakliga skälet till att leveranstidpunkten ej bestäms i avtalet är, altingen av parterna vid avlalsUkfällel vet - eller ens kan bestämma - närleverans kan ske. Efter det att avtal träffats måste köparen ansöka om -och få- bl. a. byggnadslov, byggnadskrediliv och statligt bostadslån. Regelmässigtupprättar trähusföretagels representant erforderliga ansökningshandlingar meddärtill hörande ritningar och beskrivningar åt köparen. Tidsålgången för endastbehandlingen av dessa ansökningar hos respektive myndighet varierar mycket - iolyckliga fall kan det ta . Först sedan köparen fältbeslut om byggnadslov oeh statliga lån samt Prop. 1989/90:89 ordnatfinansieringen kan han börja förbereda grundläggningen och Bilaga 3 övervägalämplig tidpunkt för leverans av det monleringsfärdiga trähuset. Eftersomköparens förberedande arbete ofta sker i samråd med trähusföretagetsrepresentant, kan företaget dock i stora drag planera in tillverkningen avhuset i fabriken. Bestämt beslut om tidpunkten för leverans fattas emellertidförst sedan köparen gjort s. k. avrop, dvs. meddelat företaget atlförberedelserna är klara och när leveransen kan tas emot. Objektetför avtalet varierar, dels med hänsyn lill förtillverkningsgrad, dels tillföljd av omfattningen av trähusföretagets åtagande. Förtillverkningsgradenkan i princip indelas i tre varianter, nämligen småblock, storblock ochvolymelement. Smäblock innebär att väggelementen är rumshöga och högst 1,2meter breda. Vid storblockstikverkning är väggelementen väsentligt bredare,ibland upp till husets längd. Vid s. k. volymhuslillverkning tillverkas husen ikuber, som är rumshöga och begränsade i längd och bredd av de regler, somgäller för vägtransporter. Förtillverkningsgraden av övriga komponenter tillhuset, exempelvis tak och takstolar, innerväggar och golv, varierar. Omfattningenav företagens leveranser vid små- och storblockstikverkning kan varieraavsevärt. kan således leverera enbart stommen till huset, medanett annat levererar all inredning och utrustning, som dessutom behövs (t. ex.snickerier, köks- och badrumsinredningar, mattor, tapeter, taktegel). Vidvolymhuslillverkning levereras kuberna regelmässigt fullt färdiga med såvälylterväggsbeklädnad som installationer, tapeter och golvbeklädnad pä plats. Förutomleverans av det monteringsfärdiga huset i dess olika utföranden kan företagen -även här i varierande omfattning - åtaga sig arbeten pä byggnadsplatsen. Vid t.ex. storblocksleveranser, som måste lossas frän lastbil med hjälp av kran,åtager sig företagen också ofta att i samband med lossningen montera väggarnapå av köparen i förväg färdigställd grund. Vissa andra företag kan åtaga sigatt göra s. k. slommontering, medan andra gör såväl grundsom allt annat arbetepå byggplatsen. Vid leverans av ett inflyttningsfärdigt hus kan åter vissafinisharbeten, som exempelvis målning och tapetsering, vara undantaget,eftersom köparen tror sig om att kunna utföra dessa arbeten själv. Flertaletföretag marknadsför sina produkter med hjälp av visningshus, huskataloger ellerannat material, som visar ett antal "standardhus" med bestämtmaterial samt färdiga konstruktioner och planlösningar. Det är dock merundantag än regel att köparna bestämmer just ett av dessa Flertaletköpare gör således andra materialval eller ändrar Prop. 1989/90:89 iplanlösningarna, vilket också medför omkonstruktioner i större eller Bilaga3 mindre omfattning. Ett husköp kan således inte jämföras med exempelvis ettIkea-köp av en hopsättbar bokhylla, som bara finns i vissa standard-utföranden. Köparnafinansierar sina husköp med dels en kontantinsats och dels ettbyggnadskrediliv. Kontantinsatsen används regelmässigt för sådana kostnader somuppkommer i början, exempelvis tomtkostnad, lagfarts- och inteckningskostnadersamt anslutningsavgifter. Kostnaderna för själva bygget - grundläggning,husleverans, montering etc - betalas frän byggnadskreditivet i olika poster ianslutning till byggets framåtskridande. Enklar svaghet i lagförslaget är de punkter som lämnar utrymme för avtal somawiker frän lagen, även om konsumenten därigenom får en mindre förmånligställning än lagen ger honom. Av nämndens mer än tioåriga verksamhet framgårklart atl konsumenten är den svagare parlen när det gäller all sluta avtal, sädenna möjlighet kommer med högsta sannolikhet atl innebära att konsumenten fären sämre rätt än vad lagen annars skulle ge honom/henne. ett generellt beslut om öppet köp, vilket skulle ha inneburitkonkurrens på lika villkor för företagen och en tryggare värld för konsumenten. konstaterar att man i stort ställer sig bakom detföreliggande förslaget i ny Konsumentköplag men hemställer även altJustitiedepartementet med beaktande av vad som ovan framförts genomförerforderliga ändringar i akt och mening att beakta dessa rimliga konsumentkrav. Riksföreningenutgör riksorganisationen för de egentliga fackhandlarna i pälsbranschen med ca100 medlemsföretag i hela . Många av medlemmarna är medlemmari (där medlemskapetär personligt). Våramedlemmar säljer dels konfektionspälsar, dels egentillverkade pälsplagg, detsistnämnda i stor omfattning. De berörs alltså i hög grad av utredningensförslag, särskilt i sin egenskap av tillverkare utav den föreslagna regeln omavbestailningsrätt. Vivill därför trots att vi inte är remissinstans framföra våra synpunkter påutredningsförslagen. Vihar inget att invända mot utredningens huvudsakliga tankegång atl Bilaga 3konsumenten ska ha ett bättre skydd på marknaden, tvärtom. Däremotkan vi inte utan vidare gå med på förslaget all likställa underlåtnaupplysningar med fel och vi avstyrker bestämt idén om en i princip obegränsadavbestailningsrätt. Vi har också invändningar mol förslagen såvitt avserkostnaderna för avhjälpande av fel, säljarens skadesländsskyldighet ochproduktansvaret. Vihar , tyvärr med ganska liten framgång, försökt förmå Konsumentverketatl mer aktivt ingripa mot det vilseledande av konsumenterna som utgör detdominerande inslaget i tidningsannonseringen av päls, särskilt i de storaStockholms-tidningarna. Som ett representativt uttryck för vår ståndpunkthänvisar vi lill ell inlägg i verkets tidskrift /1985, som bilägges. Omoch i den mån köparens skydd kan stärkas genom den nya lagen är det alltså avgodo. Tyvärr undergrävs dock detta ökade skydd genom andra åtgärder som fårmotsatt verkan: nedskärning av rättsskyddet, minskade anslag tillKonsumentverket (som dock enligt vår bestämda åsikt lätt kan balanseras genomen riktigare prioritering.) Denhitillsvarande konsumentköplagen har visat sig vara ganska sårbar för angreppgenom kringgående manövrer. Hitillsvarande erfarenheter i nämnda avseende hartillvaratagits i förslaget. Kringgåendemöjligheterna i förmedlingsfall harhindrats genom att förmedlare gjorts solidariskt ansvariga jämte säljarna (jfrsituationen i 123 § SjöL). För fall då parterna underlåtit att precisera vissleveranstid införs nu den nya regeln att leverans anses skola ske inom skäligtid; en dröjsmälsfrist kan därmed börja löpa. Garantiregleringen lar ett stortsteg framåt genom regler om funktionsgarantier. Utvidgningen avtillämpningsområdet till all lös egendom, däribland sålunda lillmonleringsfärdiga hus och bostadsrätter, synes vara motiverad. 1§ 1 st. Utredningen föreslår en utvidning av konsumentköplagenstillämpningsområde så att lagen skall gälla köp av lös egendom. Del är intekänt att det vid rättstilllämpningen framkommit behov av en sådan utvidgning.Några direkta fördelar med en utvidgning har inte heller anförts avutredningen. Förvärv av sådan egendom som faller utanför den nuvarande lagensområde - t.ex. köp av byggnad på annans grund, Prop. 1989/90: 89 bostadsrätt eller aktier -kan inte sägas utgöra typiska konsumenlköp. Vid sädana köp är ävensäljaren i regel en privatperson. förmedlas dessa köp oftaav en näringsidkare, men det kan ibland vara svårt att avgöra omförmedlaren företräder säljaren eller köparen. Behovet av särskildaregler till skydd för konsumenterna gör sig här inte med samma styrka gällande.Det torde också vara svårare att utforma en konsumentköplag som skallpassa all lös egendom. 1§ 2 st. Utredningen föreslår här en nyhet, nämligen att förmedlandenäringsidkare jämte säljaren ansvarar för säljarens förpliktelser på grund avköpet. Därvid anförs bl.a. alt en näringsidkare i de flesta fall torde habetydligt bättre möjligheter än en privat säljare alt avhjälpa fel. Dettastämmer enligt tingsrättens mening knappast vid försäljning av bostadsrätter,värdepapper och byggnader på annans grund. En sådan ändring kommer sannoliktatt medföra minskade möjligheter för en säljare att anlita förmedlare eller medföratt det blir dyrare, eftersom förmedlaren kan antas ta ul högre provision.Utredningen pekar även på andra nackdelar. Del kan ifrågasättas om nackdelarnakommer att uppvägas av den förbättrade trygghet köparen skulle uppnå om maninförde bestämmelsen. Tingsrätten ställer sig därför tveksam till förslaget. Marknadsdomstolenanser liksom utredningen att all lös egendom -frånsett tomträtt - skallomfattas av lagen. Som beteckning för köpeobjeklet används i lagen uttrycket"gods". Starka juridiska skäl talar otvivelaktigt för detta inomköprätten vedertagna språkbruk. För konsumenter i allmänhet har dock ordet"gods" säkerligen en annan innebörd. Lagen blir därför på dennaviktiga punkt betydligt mera svårförståelig för konsumenterna än den nuvarandekonsumentköplagen där köpeobjektet betecknas som "vara".Marknadsdomstolen förordar att den nuvarande lagens terminologi behälls.Utvidgningen av lagens räckvidd bör kunna komma till uttryck genom atl detanges att vad som sägs om varor gäller även annan lös egendom som lagenomfattar. Även den allmänna köplagen bör på samma sätt kunna anpassas tillallmänt språkbruk på denna punkt. Iparagrafen anges all lagen gäller "om köparen är konsument". Meduttrycket "konsument" åsyftas en enskild fysisk person (s. 256). Detbör dock uppmärksammas mera än som skett i betänkandet atl begreppet inte haren entydig innebörd och användning i konsumentlagstiftningen. Marknadsdomstolenvill understryka all ordet "konsument" i sig inte ulan vidare har denangivna innebörden. Sålunda avses med "konsument" i 2 §marknadsföringslagen även annan än privatperson (se prop. 1970:57 s. 88). 2.4 /KO Prop. 1989/90: 89 Lagenföreslås bli tillämplig vid köp av lös egendom som är avsedd Bilaga 3huvudsakligen för enskilt ändamål, när köparen är konsument och säljaren är ennäringsidkare som säljer godset i sin yrkesmässiga verksamhet (1 § 1 st).Avgränsningen av de parter som skall omfattas av lagstiftningen överensstämmermed vad som i allmänhet gäller i konsumentskyddande lagstiftning. Lagen kommerdock att omfatta ett större antal köpeobjekt än den nu gällandekonsumentköplagen. Från att nu gälla köp av varor föreslås lagen gälla köp avlös egendom. Motsvarande avgränsning av tillämpningsområdet görs i utkastettill ny allmän köplag. tillstyrker den föreslagna utvidgningenav lagens Iklämpnings-område. Avgränsningenav de köpeobjekt som lagen avses omfatta, görs i lagförslagets inledandemening. Redan där övergår man dock från atl beteckna köpeobjekten som lösegendom, till att använda beteckningen gods. Att dessa båda beteckningar äravsedda att vara synonyma framgär pä sid 96 f. Mångaav de objekt som innefattas i beteckningen lös egendom är dock inte av det slagsom i normalt språkbruk betecknas gods. Som exempel på delta kan nämnas fleraav de köpeobjekt som omtalas på s. 255 f i betänkandet, exempelvis byggnad påannans mark, nyttjanderätter, panträtter, fordringar och värdepapper. Motbakgrund av detta anser det vara värdefullt om det i lagenuttryckligen slås fast att begreppen lös egendom och gods har samma innebörd. Förslagets2§ 2st behandlar avgränsningen till konsumenttjänstlagens tillämpningsområde.Ett avtal enligt vilket den som skall leverera gods skall utföra arbete ellernågon annan tjänst skall inte anses som köp, om tjänsten utgör den övervägandedelen av hans förpliktelse. En motsatsvis tolkning av detta leder till atlavtalet skall betraktas som ett köp i de fall köpet utgör den övervägande delenav förpliktelsen. Konsumentverkethar ingen invändning mot denna avgränsning. Det borde dock komma till direktuttryck i lagen att avtalet skall betraktas som ett köp när köpel utgör denövervägande delen av förpliktelsen. Ett klargörande på denna punkt skulle varavärdefullt med tanke på alla de vanliga vardagssituationer där gränsdragningenkan bli aktuell, exempelvis vid installation av en hushållsmaskin ellermontering av etl kök. föreslår atl den bestämmelse ilagrådsremissen med förslag till konsumenlljänstlag som stadgar atl lagen inteomfattar installation, montering eller annat arbete som en näringsidkare utförför atl fullgöra ett avtal om köp av lös sak, tjänar som förebild. Lagförslagetinnebär en avsevärd förbättring av konsumentens ställning ide fall näringsidkare uppträder som förmedlare. 494 Riksdagen1989/90. bli solidariskt ansvarigmed säljaren för de skyldigheter som enligt lagen Prop. 1989/90: 89 åvilar säljaren (1 § 2 st). erfarenheter är problem med förmedling särskilt vanligt förekommande ifråga om bil- och båtköp. I dessa branscher bedriver förmedlaren oftaverksamheten i egna lokaler och köparen är inte alllid införstådd med attfömedlaren inte har ställningen av säljare. Även om det klargörs alt det ärfråga om förmedling är köparen ofta omedveten om att han inte kan görabefogenheter rörande fel i godset gällande gentemot förmedlaren. Delföreslagna förmedlaransvaret får störst betydelse vid försäljning av varor.Verket vill dock uttrycka sin Ullfredsställelse med alt regeln, genom densamtidiga utökningen av lagens tillämpningsområde, även kommer att omfatta bl aförmedling av nyttjanderätter. Om utredningens förslag genomförs kommer lagen tex att precisera mäklarens ansvar vid försäljning av bostadsrätter. I de, i ochför sig kanske sällsynta, fall köprättsliga påföljder aktualiseras vid sådanaöverlåtelser, kommer utredningens förslag att leda till en skärpning avmäklarens ansvar. Beträffandeparlsförhållandet (1 § 1 st) föreslås samma avgränsning som för närvarandegäller i konsumentköplagen. vill i detta sammanhang peka på detillämpningsproblem som kan uppstå om konsumenter i samverkan köper varor av ennäringsidkare. Det kan gälla en ideell förening, t ex en idrottsklubb, därvaror köps för de enskilda medlemmarnas bruk. Utredningen redogör för detdanska förslaget till köplag enligt vilket definitionen av konsumentköp ärnågot vidare och även täcker fall då köparen är en juridisk person som intehandlar i förvärvssyfte. En sådan utvidgning kunde kanske också vara en lämpligordning i . Eftersom övrig konsumenträttslig lagstiftning laborerar meddet snävare begreppet bör dock en eventuell sådan förändring inte genomförasbara i konsumenlköplagen utan även i de övriga författningarna. Närman nu tänker sig en i stort sett heltäckande reglering av konsumentköp finnerARN det naturligt att köpeobjektet utvidgas från vara till lös egendom och attlagen i tillämpliga delar även skall gälla byte (1 § 1 st och 3 st). Utredningentar på s. 258 upp frågan om konsumentköplagens tillämplighet på exekutivförsäljning. Utredningen synes medge att rättsläget inte är alldeleskristallklart men finner, med hänvisning till ett utlåtande från depardtementschefen i propositionen med förslag till utsökningsbalk, antagligt attkonsumentköplagen inte skall tillämpas pä sådana köp vare sig detkronofogdemyndigheten själv som ombesörjer försäljningen eller dennaomhänderhas av nägon annan för myndighetens räkning. Utredningen förordar inteatt denna fräga tas upp lill omprövning . ARNhar haft att pröva denna fråga och har därvid gett lagenett mera vidsträckt tillämpningsområde. bilagda beslut 1982-10-25och . Som framgår av motiveringen Prop. till ARN:s båda nyssberörda beslut anser nämnden atl det finns goda Bilaga 3 skäl att låta konsumentköplagenomfatta försäljning vid exekutiv auktion.