prop · GD03102 · 1989-12-31 00:00:00 — SÖ betonar dockatt kommunerna inte skall ha rätt att välja mer än en anordnare av den samlade sfi-utbildningen. SÖvisar i sin uppföljning att kommunerna, i de fall sfi-verksamheten flyttatsfrån studieförbund och AMU-center, tagit över i stort sett samtliga lärare tillden nya grund-sfin. Därmed har man tagit till vara den pedagogiska kompetensoch erfarenhet som fanns i det gamla systemet. Ambitionerna att ta tillvaratidigare erfarenhet och kompetens har sålunda i hög grad förverkligats. Detkonstateras i rapporten att endast nio kommuner skickar invandrare tillundervisning i annan kommun. Detta kan bero bl. a. på dåliga kommunikationer,höga resekostnader och ett visst motstånd bland invandrarna att studera påannan ort. Det borde vara möjligt för fler små kommuner att hänvisa invandrare tillgrannkommuner och därmed göra samordningsvinster både ekonomiskt ochpedagogiskt. SÖföreslår att länsskolnämnderna bör stimuleras att aktivt uppmuntra och stödjasmå kommuner till samordning av undervisningen. Trotsatt det nuvarande systemet möjliggör en flexibel organisation, som kan anpassastill individernas och gruppernas olika förutsättningar, behov och intressen,visar uppföljningen att kommunerna inte använder sig av denna möjlighet iönskvärd utsträckning. Förslagen om ett sammanhållet sfi-system skulle medverkatill att förbättra förutsättningarna att utnyttja systemets möjligheter. SÖföreslår att kommunerna bör stimuleras att, i högre grad än vad som ärfallet, se till att undervisningens uppläggning och omfattning anpassas tilldeltagarnas varierande behov. Insatsernaför syo är överlag otillräckliga. 1 många kommuner förekommer ingen syo alls.Inte heller fungerar samarbetet mellan arbetsförmedlingen och grund-sfitillfredsställande på alla håll. SÖföreslår att kommunerna bör stimuleras att intensifiera syo-insatser-na samtatt utveckla samarbetet mellan sfi-ansvariga, sfi-anordnare och länsarbetsnämnden/arbetsförmedlingen. Irapporten anges att det vid kommunbesök och samtal med invandrare och personalpå arbetsförmedlingar framgått att invandrarna ofta har otillräckligasvenskkunskaper när de avbryter grund- sfi för arbete. Den i uppföjningenredovisade avbrottsfrekvensen tyder på att allt fler invandrare ute iarbetslivet har bristfälliga kunskaper i svenska. Det finns härmed risk för attmålsättningen med tidigt arbetsmarknadsinträde kan komma i strid medinvandrarnas rätt till grundläggande kunskaper i svenska före inträdet påarbetsmarknaden. AMSbör därför anmodas att fästa platsförmedlarnas och arbetsvägle-darnasuppmärksamhet på invandrarnas rätt att få fullfölja grundläggande svenskstudieräven om de fått arbete eller plats i specialiserad utbildning innan de nått sfi-nivån. Enkombination av lärarledd undervisning och arbetslivsorientering på arbetsplatser borde underlätta språkinlärningen. Erfarenheter talar för att 31 deltagare som annars harsvårigheter att uppnå nivån gör detta i större Prop. 1989/90:102 utsträckningom den lärarledda undervisningen kombineras med aktiviteter i svensktalandemiljöer. SÖföreslår att sfi-organisatörer och lärare bör, tillsammans med annan personalinom kommunens organisation för mottagning av invandrare, stimuleras att ta ettstörre ansvar för att ge invandrarna utökad och konkret arbetslivsorientering.I läroplanen för sfi bör skrivas in att praktisk arbetslivsorientering skallingå som en del av utbildningen och förläggas parallellt med den lärarleddaundervisningen. Såvittgäller statsbidrag för undervisningen föreslår SÖ följande. Statsbidragetbör, även fortsättningsvis, vara schabloniserat, individba-serat och skilt frånövriga statsbidrag för invandrare/flyktingar. Statsbidraget bör beräknasutifrån en genomsnittlig utbildningstid . Utbetalningen, som nusker när invandraren deltagit , bör ske , delskvartalet efter det att invandraren påbörjat sfi-utbildningen, dels kvartaletefter det att invandraren varit närvarande t. ex. i undervisningen.Kommuner som har med färre än sex deltagare under ett budgetår, och som intekan samordna grund-sfi med annan kommun eller med grundvux skall, eftermedgivande från SÖ, kunna bilda undervisningsgrupp med färre deltagare än sexoch erhålla statsbidrag motsvarande hel grupp om tolv. Endeltagare i grund-sfi som fått uppehållstillstånd i får timersättningom . och den som förlorar inkomst får . Den lägre timersättningen skulle enligt förarbetena till sfi-reformenvara ett stimulansbidrag och stimulera till studier och närvaro i grund-sfi. Förde allra flesta deltagarna i grund-sfi innebär den lägre timersättningen ingetextra bidrag eftersom den räknas av från socialbidraget. Timersättningssystemetmedför således en stor administrativ belastning utan annan effekt än attkommunens kostnader för socialbidrag begränsas i någon mån. Denlägre timersättningen bör därför avskaffas och de medel som därmed frigörsutnyttjas för att täcka de kostnader som ett förverkligande av förslagen irapporten medför. SÖföreslår slutligen att de nuvarande bestämmelserna om deltidsundervisning inteförändras. Däremot är det viktigt att det skapas förutsättningar förinvandrarna att använda svenska språket parallellt med den lärarleddaundervisningen t. ex. i form av arbetsplatsorientering eller beredskapsarbetepå deltid.' Bilaga 2 Prop.1989/90:102 Svenska för invandrare, ett regeringsuppdrag Regeringenuppdrog åt () att närmare analysera omdet i det nuvarande systemet med svenskundervisning för invandrare fannssådana inbyggda hinder att invandrarnas möjligheter att snabbt komma in i detsvenska samhället försvårades och om så bedömdes vara fallet lämna förslag tillvilka åtgärder, som borde vidtas. RRV skulle härvid även bedöma om det statligabidrag som utgår i samband med svenskundervisning användes på ett effektivtsätt. RRVhar redovisat det givna uppdraget i en , ett regeringsuppdrag. Ensammanfattning av de grundläggande problem i samband med svenskundervisningen,som RRV funnit, samt de bedömningar och förslag till åtgärder som RRV gjort,redovisas enligt det följande. IRRV:s granskning har vissa grundläggande problem i samband med svenskundervisningenför invandrare framkommit. En del av dessa problem sammanhänger medorganiseringen av svenskundervisningen och brister i utbildningssystemet. Andraproblem sammanhänger med begränsade möjligheter till flexibilitet i regel- ochbidragssystemen. Ytterligare problem sammanhänger med den bristandesamordningen på lokal och central nivå. Problem uppkommer också på grund av attenskilda individer har bristande motivation och möjligheter att delta iundervisningen. RRVkonstaterar att det i många fall tar innan invandraren kommer i arbeteeller reguljära studier. Långa förläggningstider är en anledning. En annan ärlånga väntetider till olika undervisningsformer i kommunerna. Väntetiderna tillgmnd-sfi varierar mellan kommunerna men är i genomsnitt drygt två månader.Kommuner med större elevunderlag har generellt sett bättre möjligheter attmotverka väntetiderna genom att det finns underlag för fler kursstarter. Ettannat medel är s. k. rullande intagning, vilket dock SÖ motsätter sig frånpedagogiska utgångspunkter. Vissa kommuner har försökt lösa problemet genom attta emot flyktingar endast i samband med grund-sfi- start. AvRRV:s granskning framgår att även väntetiderna mellan gmnd- och påbyggnads-sfi varierar kraftigt och i vissa fall är betydande. Orsakerna härtill är flera. Påbyggnads-sfi anordnas inte i alla kommuner. I över 100 kommuner som har grund-sfi finns ingen påbyggnads-sfi inom studieför bunden. Resurstilldelningen till grund- och påbyggnads-sfi sker efter olika principer. Grund-sfi tilldelas resurser efter antalet deltagare medan resur serna till påbyggnads-sfi fördelas centralt efter det antal undervisningstim mar som anordnades föregående år. Detta medför bl. a. att utbudet av påbyggnads-sfi inte överensstämmer med det behov som uppstår efter grund- sfi. Det saknas utvecklat samarbete mellan studieförbunden. RRV har funnit att vissa studieförbund av brist på resurser inte kan anordna utbildning där behov finns, medan andra anordnare som har fått sig tilldelade resurser har svårt att fylla utbildningsplatserna. Invandraren bollas mellan olika utbildningsanordnare. Det är inte ovanligt att denne genomgår påbyggnads-sfi både inom studieförbund och inom AMU. Efter avslutad sfi uppstårväntetider av två skäl. Det första är att de Prop. 1989/90:102 kunskaper somges inom sfi inte svarar mot de krav som ställs för fortsatt utbildning. Detandra är att arbetsmarknadsåtgärder inte planeras eller inte sätts inparallellt med sfi. I regel tar ingen ansvar för planeringen under sfi- tidenav individens fortsatta utbildning eller arbete. Tidigast i slutfasen av ellerefter grund-sfi får invandraren arbetsmarknadsservice. Det dröjer i allmänhetett till efter det att invandraren kommit till landet innan han fårmöjlighet att planera sitt inträde på arbetsmarknaden eller reguljära studier.1 granskningen har framkommit att ingen tar ansvaret för individen från etthelhetsperspektiv. Äventiden inom utbildningen kan bli lång. 1 RRV:s granskning har framkommit attdeltagarna i många fall tycker att studietakten är för låg. Framför allt gällerdetta deltagare med tidigare studievana som ämnar läsa vidare på högskolaneller är färdiga akademiker. För flera av dessa passar deltidsundervisningdåligt och den riskerar att i hög grad minska deras motivation. RRVkonstaterar även att värvning av studier och arbete förbättrar deltagarnassvenskkunskaper men att detta sällan kommer till stånd. De möjligheter tillpraktik som finns t. ex. inom ramen för rekryteringsstödet och den vidgade arbetsprövningenutnyttjas i liten omfattning. Möjligheterna att få ett reguljärt deltidsarbeteär mycket begränsade innan deltagaren fått sitt intyg över genomförd grund-sfi.Att varva studierna med praktik är ett sätt att effektivisera och därmed ävenförkorta utbildningstiden. I granskningen har framkommit många exempel pådeltagare, som då de får möjlighet att varva studierna med praktik gjort mycketsnabba framsteg. RRVkonstaterar vissa brister i utbildningens innehåll och kvalitet. Statsmakternahar föreskrivit att svenskundervisningen skall vara anpassad till destuderandes behov och anknyta till deras situation och erfarenheter. Vidareskall samhällskunskap utgöra en betydande del av undervisningen. Studie- ochyrkesorientering skall ges stort utrymme. 1granskningen har framhållits att samhällskunskap förekommer i alltför litenutsträckning i undervisningen. RRV:s iakttagelser visar att invandraren eftergenomgången sfi ofta har mycket bristfälliga kunskaper om det svenska samhälletoch därmed får svårigheter att själv ta ansvar för sin situation. Arbets- ochyrkeslivsorienteringen förekommer oftast först i slutet av grund-sfigenom ettbesök på arbetsförmedlingen. Vidarehar framkommit att kommunerna i allmänhet inte beaktar att invandrarna utgör enmycket heterogen skara vad gäller skolunderbyggnad och svenskkunskaper närgruppindelning skall göras. Vissakommuners utbildningsplanering påverkas av förhållandet att statsbidraget till grund-sfiuttrycks i timmar. Det för med sig att en stor del av resurserna läggs ned påatt åstadkomma en timfördelning mellan individer i stället för att anpassaundervisningens innehåll till individuella behov. Det finns därför en risk föratt kommunernas ambitioner stannar vid att anordna en viss volym, snarare änatt åstadkomma en kvalitativ och behovsanpassad undervisning. Föratt begränsa de påpekade problemen krävs enligt RRV olika typer Prop.1989/90:102 av åtgärder. Problemen bör lösas genom åtgärder som syftar till att effektivisera utbildningensadministration och organisation, främja ett bättrekapacitetsutnyttjande inom utbildningssystemet, förkorta den samlade tiden iutbildning för invandrare, öka fömtsättningarna för enbättre och mer differentierad utbildningsverksamhet, främja en bättre samordningmellan olika aktörer såväl i som utanför utbildningssystemet, effektivisera den statligastyrningen och finansieringen. RRVföreslår följande åtgärder. Kommunalt huvudmannaskap förall sfi. Uppdelningen på grund- och påbyggnads-sfibör i samband härmed upphöra. Kommunen bör som fåanordna undervisningen själv eller köpa från andra anordnare. Den s. k. tvåårsregeln förkommunens skyldighet bör utgå och kommunernas åtaganden gälla för alla som harbehov av svenskundervisning. Krav på läroplan ochlärarkompetens bör införas för all svenskundervisning. Reglerna om deltidsstudier inomgmnd-sfi bör tas bort och kommunerna ges större möjligheter än attutforma sfi utifrån individuella behov och lokala fömtsättningar. Uppmärksamma i tillsynenförhållandet med otillräcklig samhällskunskap i sfi. Kunskapskraven mellan olikautbildningar bör samordnas. Inför ett mera schabloniseratstatsbidrag till kommunerna, som motsvarar den nuvarande flyktingschablonenoch ett generellt socialbidragsbelopp samt bidragen för sfi (generalschablon). Om en mer genomgripande schabloniseringinte bedöms som genomförbar bör det framtida sfi-anslaget få en utformning somi huvudsak ansluter till dagens gmnd-sfianslag. Det innebär ett enhetsbeloppper deltagare som bedriver sfi-studier. Ett sådant belopp bör uttryckas i kronoroch inte i timmar för att därigenom leda bort från kommunernas timtänkande. Detbör klart framgå att bidraget fritt kan disponeras och fördelas mellan olika sfi-deltagarei enlighet med deras behov. Den lägre timersättningen, 13kr. , bör avskaffas i sin nuvarande form. Bidraget medför endastadministrativt merarbete eftersom det i flertalet fall räknas av från utgåendesocialbidrag. En annan ersättningsform änsocialbidrag bör övervägas vid sfi-studier. Initiera olika samverkansformeri kommunerna t. ex. lokala arbetsgmp-per. Förbättra uppföljning ochsamverkan på central nivå. Bilaga 3 Prop.1989/90:102 En rapport från ombudsmannen mot etnisk diskriminering(DO), Svenskundervisningen för invandrare (sfi) Intryck och förslag Ombudsmannenmot etnisk diskriminering (DO) har överlämnat en rapportinnefattande DO:s intryck om svenskundervisning för invandrare (sfi). DOlämnar följande förslag till förändringar inom sfin. DO anser att den s. k. tvåårsregelnför kommunernas skyldighet att anordna gmnd-sfi bör tas bort. 1princip bör invandrarna ha fått uppehållstillstånd klara innan sfi-studiemapåbörjas. Först då kan motivationen för studier finnas och för att lära sig ettnytt språk. DOföreslår att gmnd- och påbyggnads-sfi slås samman till en enda utbildning.Detta skulle medföra att elev och lärare har kontakt med varandra , vilket skulle vara oerhört viktigt och entrygghetsfaktor för invandraren. Dessutom skulle det gå fortare eftersom detinte skulle bli några väntetider mellan kurserna. Sfin kan gärna få varauppdelad på två avdelningar med tester emellan. Det sammanlagda timantalet börhöjas per elev. Kommunen skall ha helaansvaret för sfi. Sfi-studiernabör varvas med språkträningspraktik. Praktikplatserna skulle finnas kvar sålänge som invandraren deltar i sfi och skulle inte medföra någotarbetsgivaransvar såsom anställning eller lön. Här borde man även involveranäringslivet mer att ha praktikplatser med statsbidrag. DO konstaterar att dettrots allt är på arbetsplatserna som den bästa miljön finns för att lära sigspråket. Det är därför av stor betydelse att personer som måste förkovra sig isvenska kommer ut i arbete. Kommunerna bör få statsbidrag för sfi även för demsom erhåller gmnd-sfi inom grundvux. Läromedlenoch läramtbildningen bör ses över. Utbudet av läroböcker är intetillfredsställande. DO anser att alla som undervisar i sfi skall ha behörighet.Lärarhögskolan borde ha en särskild utbildning för de som vill undervisainvandrare, som man kunde komplettera med efter genomgången vanlig läramtbildning. Detär enligt DO synnerligen viktigt att invandrarna genomgår svenskundervisninginnan de går ut i arbete. Man måste få arbetsgivarna att inse att det lönar sigi längden att invandrama lär sig svenska först. Det är likaså viktigt att svenskundervisningeninte avbryts därför att det är problem med barnpassningen. Kuratorn på skolan måste uppsöka dem som bara slutar, suga tag ieleverna så att onödiga avhopp stoppas . DOanser det vara orimligt att statsbidrag utgår till kommunerna först när eninvandrare deltagit i undervisningen . DO avslutar: "Om alla våra nyanlända lärde sig en bra svenska och hur Prop.1989/90; J 02 man bär sig åt för att bevaka sina rättigheter och skyldigheter iSverige, då skulle det knappast behövas någon ombudsman mot etnisk diskriminering". Tryckeri, 1990 37