prop · GD03116 · 1989-12-31 00:00:00 — Risken ärdock som alltid i dylika sammanhang att oberättigade interna vinstöverföringarkan göras genom felaktig eller eljest onormal prissättning av varor ochtjänster. De praktiska problem som uppstår vid tillämpningen av den s k armlängdsprincipen till ett fast driftställe skall hänföras den inkomst som det kan antas attdriftstället skuUe ha förvärvat om det varit ett fristående företag ochsjälvständigt avslutat affärer med det företag till vilket driftstället hör har för övrigt enligt uppgift diskuterats internationelU. Kammarrätten ser intenågon anledning att här gå närmare in på ämnet. Itilläggsdirektiv till dåvarande banklagsutredningen (Dir 1981 ::46) ifrågasattesom det inte i händelse av att utländska banker fick inrätta filialer i Sverigemåste stiftas en särskild lag. fanns emellertid inte någon för bankffistitutengemensam bankrörelselag. Arbetsgmppen anser emellertid nu att utgångspunktenför en ny lagstiftning bör var bankrörelselagen. Gmppen har valt att byggavidare på kreditmarknadskommitténs förslag till lag om ändring ibankrörelselagen, eftersom gmppens förslag skall ses som ett komplement tillkommittéförslaget. Kammarrätten anser tillvägagångssättet vara invändningsfritt. Detframgår att många av de rekvisit som föreslås för tillstånd att etablera utländsk bankfilial i är avsedda att gälla tills vidare i avvaktan påen anpassning till blivande EG-regler. Som en särskild frågabehandlas om det skall tillåtas en utländsk bank att Prop. 1989/90:116 hasåväl dotterbank som filial i . Arbetsgmppen anser att något for- Bilaga 3 mellt hinder inte bör uppställas men att tillstånd till båda etableringsfor-memaendast bör ges när det framstår som motiverat av organisatoriska eller andraskäl. Kammarrätten, som saknar exemplifiering av sistnämnda situation, har försin del svårt att inse när det skulle föreligga sådant behov. Lagen(1968:555) om rätt för utlänning och utländskt företag att idka näring här iriket Ävenpå detta område skall ändringar i den svenska lagstiftningen på gmnd av EG:sbestämmelser anstå till dess vissa utredningar avslutats (prop 1987/88:66). Arbetsgmppenhar därför byggt på gäUande regler och kompletterat dessa i erforderligomfattning. Genomgången är enligt kammarrättens mening förtjänstfullt gjord. Fullmäktigei kan tillstyrka de förslag till utökad etableringsfrihet på detfinansiella området som filialgmppen lagt fram. Fullmäktige delar uppfattningenatt några avgörande hinder för ingående filialetableringar kananses föreligga. Tvärtom framstår det som önskvärt att nu förverkligaföreliggande förslag. Finansdepartementetsarbetsgmpp har gjort bedömningen att filialfrågan bäst kan lösas genomanpassningar i befintliga regelsystem för banker och för övriga kreditinstitut.Så långt möjligt bör svenska och utländska institut arbeta under likformigabegränsningsregler och konkurrensfömtsättningar i övrigt. Fullmäktige delardetta synsätt och vill i sammanhanget, i tillämpliga delar, hänvisa tiU desynpunkter som avlämnats i remissyttrandet över kreditmarknadskommitténsslutbetänkande (KMK-remissen från 1989-03-23). Där behandlas flera centrala frågeställlningarsom rör bankernas och kreditinstitutens framtida verksamhetsfömtsättningar ochsom därmed också berör de utländska filialema vid deras förestående inträde påden svenska marknaden. Tillståndatt etablera utländsk bankfilial bör lämnas av regeringen. Själva auktorisationsprövningenbör härvid ges en rent kvalitativ inriktning mot bakgmnd av de kravbanklagstiftningen uppstäUer. Enligt fullmäktiges uppfattning bör nuföreliggande möjligheter till behovsprövning vid banketableringar utmönstrasur denna lagstiftning, vilket närmare har utvecklats i KMK-remissen. Vidarebör likartade krav ifråga om verksamhetens inriktning och inne håll stäUas på utländska filialer som på svenska banker. Rapporteringsskyl digheten gentemot bankinspektionen och bör likaså vara den samma. Utgångspunkten är att svensk rätt gäller för filialens aktiviteter i . Några formella krav på bredd och aUsidighet bör härvid inte komma ifråga. Banker och bankfilialer måste vara beredda att motta inlå ning på räkning från allmänheten men bör i övrigt kunna välja strategier under ett betydande mått av frihet och oberoende på marknaden. gällerbåde ifråga om altemativa verksamhetsfält och altemativa organisa- Prop.1989/90:116 tionslösningar. Detförefaller naturligt att betrakta den utländska bankens rörelse i somen enhet, på det sätt som arbetsgmppen föreslår. Tillstånd bör kunna lämnastill att parallellt driva såväl dotterbank som filial, fömtsatt att intriktningoch rollfördelning kan klargöras på ett tillfredställande sätt. Uppfattningenatt "endast när det framstår som motiverat av organisatoriska eller andraskäl" bör tillstånd ges för båda etableringsformema parallellt anserfullmäktige vara onödigt inskränkande. Det torde räcka att i förarbetena tillförslaget klart markeras att verksamhetema inte skall sammanfalla i eneventuell filial respektive dotterbank. Inågra avseenden kommer reglering och tillsyn att se annorlunda ut för utländskafilialer jämfört med svenska banker. Detta gäller exempelvis beträffandekapitaltäckningen där hemlandets regler och övervakning bildar gmnd för deutländska filialerna; Enligt gmppens förslag skall filialema i fråga inteheller behöva redovisa något avskiU kapital som bas för den svenskaverksamheten. Fullmäktige tillstyrker förslagen i dessa avseenden. Ettytterligare område där vissa olikheter vis-a-vis dotterbanker och övrigasvenska banker framträder gäller frågan om eventuella upplåningsmöjligheter iriksbanken (för tiUfalligt likviditetsbehov). Enligt riksbankslagen kan sådanalån bara lämnas till och någon utvidning av denna kretsföreslås inte. Fullmäktige delar också här gmppens synsätt och tillstyrkerförslaget. Detta ställningstagande kan för övrigt kopplas till frågan omkapitalbasens definition och avsaknaden av en avskild kapitalbas i denutländska filialen. Om etablering i stället sker i form av en dotterbank iSverige föreligger inte motsvarande hinder för direkt upplåning i . Arbetsgmppenbehandlar även vissa valutatekniska frågor som sammanhänger med de utländskabankfilialernas inträde på den svenska marknaden. Filialema skall bl a kunnafungera som valutabanker och då fylla en kontrollfunktion när det gällerbetalningstrafiken över gränsema. Av betydelse i detta sammanhang är att valutabanksrolleninnefattar en speciell och klart avgränsad form av myndighetsutövning. Valutabankemaprövar olika betalningar med ledning av kundemas uppgifter. Om godkännande intekan lämnas av valutabanken själv måste banken hänvisa kunden vidare tillriksbanken. Fullmäktige delar den slutsats som kommer till uttryck i arbetsgmppensrapport att denna kontrollfunktion kan överlåtas till utländska banker, medtillstånd att driva rörelse i . Filialer kan därmed enligt fullmäktigesuppfattning fungera i rollen som valutabank. FuUmäktigehar heller inget att erinra mot den del av förslaget som rör riksbankems rättatt sätta limiter för valutapositionernas storlek. Rekommendationen är attriksbanken tillämpar den modell som gällt för utlandsägda dotterbankeroch som bl a beaktar bankernas fömtsättningar att driva handel med valutor ochderas roll på valutamarknaden. Även här bör den utländska bankens rörelsebetraktas som en enhet, i de fall rörelsen drivs under skilda etableringsformer. Bilaga 3 Riksgäldskontorethar fn svenska banker och fondkommissionsbolag som återförsäljare av bl astatsskuldväxlar och riksobligationer. av värdepapper i storabelopp till återförsäljama är det av vikt att dessa har god kreditvärdighet ochgoda administrativa mtiner. Att så är fallet Avvecklingenav valutaregleringen kommer att leda till en intemationalisering av svenskkreditmarknad. kommer dock att även framöver enbart ha iSverige verksamma banker och fondkommissionsbolag som återförsäljare. I denmån utländska filialer etableras i får kontoret överväga humvida sådanaskall kunna antagas som återförsäljare av statsskuldväxlar ochriksobligationer. Kontorethar uppmärksammat att filialemas kapitaltäckningssregler skall vara de somgäller i hemlandet. Fullmäktige fömtsätter härvidlag att bankinspektionenstillsyn och regeringens tillstånd för att någon osund konkurrens i kapitaltäckningsreglerej uppstår. Fullmäktigetillstyrkerunder nu angivna fömtsättningar gmppensförslag. Redani sitt remissyttrande över en framställning från Svenska Bankföreningenom möjlighet för svenska banker att etablera filialer utomlands fömtskickadeNO att om en sådan möjlighet infördes borde övervägas om inte utländskabanker skulle ges motsvarande valfrihet beträffande etableringsform i Sverige.Med hänsyn till att utländska banker då hade fått möjlighet attetablera sig i , men enbart via dotterbanker, och att utvecklingendärför kunde behöva avvaktas godtog NO den olikhet i konkurrensfömtsättningar ietableringshänseende som kom att gälla mellan utgående och ingående filialetableringar. Utvecklingenhärefter gör det nu angeläget att denna olikhet tas bort. Som framgår avförslaget har de utlandsägda bankerna tagit små andelar av den svenska kreditmarknaden.En möjlighet till filialetablering med de kostnads- och verksamhetsbetingadefördelar som denna etableringsform innebär jämfört med dotterbank skulletroligen öka konkurrenstrycket från utländska banker på den svenska marknaden.Detta finner NO angeläget mot bakgmnd av den i pricip oligopolistiska konkurrensstituationsom råder på den svenska bankmarknaden. Utvecklingen inom EG och den uttryckligasträvan från svensk sida till närmare samarbete med EG innefattande harmoniseringtill lagstiftningen bl a på kreditmarknadsområdet, t ex ifråga om etableringsregler,gör det i hög grad motiverat och angeläget att tillåta även ingående filialetableringar. NOtillstyrker mot denna bakgmnd förslaget att utländska bankfilialer skalltillåtas etablera sig på den svenska kreditmarknaden. NOinstämmer också i att målsättningen bör vara att de utländska bank filialerna i princip skall ha samma rättigheter och skyldigheter som svenska banker för att kunna verka på lika villkor. NO anser att bankfilialgmppens förslag i olika delar i aUt väsentligt lever upp till målsättningen om konkur- 168 NO finnerdärför inte anledning att detaljerat kommentera Prop. 1989/90:116 förslagets alla olika delar. Iett avseende kommer emellertid en ny olikhet i konkurrensfömtsättningar attuppstå. Gmppen föreslår att de utländska filialema inte skall få någonupplåningsrätt i när behov föreligger att utjämna tillfälligaobalanser i likviditetsströmmama. Genomgången av intemationella förhållandenvisar enligt NOs uppfattning på att en sådan upplåningsmöjlighet ärvanligt förekommande. Endast i , med en från andra länder helt avvikandeorganisation, saknas sådan möjlighet enligt genomgången. Även om det i någraländer föreligger krav på de utländska filialema att ha ett avskilt egetkapital, vilket gmppen inte finner behov av för svensk del, anser NO att någrabärande skäl inte anförts för en diskriminering av utländska filialer ifrågaom upplåningsmöjlighet i . En sådan upplåningsrätt för filialema bördärför föreligga på jämförbara villkor som för svenska banker och utlandsägdadotterbanker. Vadgäller frågan om vilken verksamhet som filialema skall bedriva vill NO hänvisatill sitt avgivna remissyttrande över kreditmarknadskommitténsslutbetänkande. I yttrandet har NO bl a utvecklat varför krav inte bör ställaspå bankema att bedriva bred verksamhet. Inte heller bör krav ställas på attinlåning från allmänheten eller utlåning måste ingå i banks verksamhet. NOinstämmer dock i att samma krav ifråga om verksamhetens bredd m m bör ställaspå såväl utländska som de svenska bankema. NOfinner inte anledning att invända mot den lagtekniska lösningen innebärandeatt bankrörelselagen i vissa delar tillämpas på filialema och att i övrigt reglemai lagen om rätt för utlänning och utländskt företag att idka näring här i riketi vissa delar får ligga till gmnd för regleringen. NOmotsätter sig inte förslaget att även utländska filialetableringar skall kräva tiUstånd.Förslaget innebär att samma nyttorekvisit som vid oktrojprövning av bankerskall gälla, dock med den tilläggande förklaringen att för de ingående filialetableringamabör ingen behovsprövning göras. NO har i flera andra remissyttranden, senastöver KMKs slutbetänkande, utvecklat varför behovsprincipen vid oktrojprövningenbör slopas. NO finner inte skäl att upprepa dessa synpunkter men konstateraratt förslaget att för ingående filialetableringar tillämpa ett nyttorekvisitutan behovsprövning visar på det orimliga i att över huvud taget behållabehovsprövningen vid banketablering. har frågan om utländska bankfilialetableringar i Sve rige fått en i stort sett tillfredsställande lösning i det förslag som arbetsgmp pen lägger fram. kan därför tillstyrka att detta genomförs i sina huvuddrag. Föreningen begränsar sig i det följande tiU att kommentera några av de frågor som arbetsgmppen behandlat och beträffande vilka för eningen föreslår vissa tiUägg eUer ändringar i den kommande lagstiftningen. Arbetsgmppenhar rekommenderat att filialemas valutalimiter sätts på un- *>"3gä 3 gefärligenden nivå som motsvarande utlandsägd svensk dotterbanks limit för närvarandeligger på. Av promemorian framgår att det skall vara möjligt för den utländskabanken att ha såväl en dotterbank som en filial i . Gmppen haremellertid inte behandlat frågan om hur valutalimiten skall bestämmas i detfall, att den utländska banken öppnar både dotterbank och filial i . Denenda ledning man här kan få av promemorian är uttalandet att verksamhetema ibanken och filialen inte får sammanfalla. Enligt föreningen bör tillstånd tillvalutahandel meddelas endast i endera av de två verksamhetema. Limiterna förfilialer bör bestämmas från fall till fall med beaktande av omfattningen avfilialens kundrelaterade valutarörelse; detta innebär att det kan bli anledningatt vid behov ändra limiten allteftersom filialens rörelse utvecklas. Arbetsgmppenföreslår att utländsk bankfilial inte skall ha möjlighet att låna i riksbankenpå sätt föreskrivs i 18 § riksbankslagen. kan godta en sådanordning. Begränsningen i filialemas upplåningsrätt bör emellertid inte träffade transaktioner som förekommer i samband med s k repor utan endast denupplåningsrätt som således följer av 18 § riksbankslagen. Detta bör klartframgå av den blivande lagstiftningen. Arbetsgmppenuttalar i promemorian att samma krav i fråga om verksamhetens bred bör ställaspå de utländska bankfilialema som på de svenska bankema. Om en utländsk bankfår tillstånd att ha både en dotterbank och en filial i bör enligt gmppenav verksamhetsplanen klart framgå vilken verksamhet som skall bedrivas idotterbanken respektive i filialen. I de fall en utländsk bank har båda dessaformer av bankverksamhet är det alltså inte möjligt att upprätthålla kravet påbredd i verksamheten i såväl filialen som dotterbanken. Att det s k breddkravetinte bör gälla i ett fall som detta bör likaledes framgå av den blivandelagstiftningen. Arbetsgmppenanser att 7 kap bankrörelselagen (BRL), som behandlar till synen, skall tillämpas på utländska filialer i den utsträckning det är möjligt. Gmppen föreslår också en särskild regel om ingripanden mot filialer som inte följer gällande svenska regler. Att inte blir gällande fullt ut sägs hänga samman med det s k Basel-konkordatet, enligt vilket det primära tillsynsansvaret för en utländsk filial i skallåvila hemlandets tillsynsorgan. Även EG arbetar med hemlandstillsyn som ut gångspunkt. Enligt bankföreningen framgår inte klart av motiven och de föreslagna lagändringama om samtliga de sanktionsmöjligheter som före- 170 skrivsi 7 kap BRL skall kunna tillämpas på en utländsk bankfilial eller om Prop.1989/90:116 den enda sanktion som inspektionen härvid skaU kunna tillgripa ärden som Bilaga 3 anges i den föreslagna 7 kap 9a § BRL. Enligt föreningenbör inspektionen ha ett större spelmm i fråga om sanktioner än att påfordraindragning av filialens tillstånd. Samtliga de sanktioner som finns i 7 kap BRLbör enligt föreningen kunna tillgripas gentemot filialen. Enligtarbetsgmppen bör en utländsk bank tillåtas att etablera både dotterbank ochfilial "endast när det framstår som motiverat av organisatoriska eller andraskäl". Enligt föreningen kan den angivna fömtsättningen för s k dubbelttillstånd medföra en alltför skönsmässig bedömning. Föreningen förordar istället att en utländsk bank aUtid skall ha rätt att etablera de bäggeverksamhetsformerna så snart de krav som enligt lagstiftningen ställs för varoch en av dem uppfylls. Ipromemorian sägs att en särskild verkstäUande direktör skall förestå en filial.Däremot berörs inte frågan hur man ska förfara i detta avseende om den utlänskabanken har flera avdelningskontor i . I promemorian sägs bara attverksamheten i sådant fall skall ses som en enhet. Som bankföreningen haruppfattat frågan blir det, när flera avdelningskontor inrättas, närmast fråganom filial tiU filial vilket i sig skulle innebära att endast ett avavdelningskontoren behöver förestås av en verkställande direktör. Denna frågabör klarläggas i den kommande lagstiftningen. Därvid bör också beröras fråganom hur bokföringsskyldigheten och inkomstbeskattningen skall fullgöras då fleraavdelningskontor finns. är det oklart vad som skall gälla beträffande kapitaltäckning ifilial. I promemorian finns motstridiga uttalanden: - På sid 82 sägs om särskiltfilialkapital att kaptialbasen bör utgöras av koncemens kapitalbas.Bankföreningen delar detta synsät. - På sid 20 och 99 sägs atthemlandets kapitaltäckningsregler skall gälla för de utländska filialema. Härmåste gmppen avse att filialen naturligtvis skall ingå när hemlandets kapitaltäckningsreglertillämpas av hemlandets tillsynsmyndighet för hela den utländska huvudbanken/koncemen. - På sid 83 sägs att tillsynsmyndighetemai och hemlandet "har att kontrollera att filialens affärer ärsådana att de inte kommer i konflikt med vare sig kapitaltäckningsregler eller enhandskreditbestämmelseri eller i hemlandet". vill påpeka att eftersom enfilial inte skall ha något eget kaptial, kan bankinspektionen inte kontrolleraatt "filialens affärer" inte kommer i konflikt med svenska regler omkapitaltäckning Menardå gmppen att bankinspektionen skall kontrol- 171 lera att den utländska huvudbankens/koncemenskaptialtäckning och en- Prop. 1989/90:116 handskrediter inte kommer ikonflikt med svenska regler - fömtom att Bilaga 3 tillsynsmyndigheten ihemlandet kontrollerar att huvudbankens/koncernens total verksamhet intestrider mot hemlandet regler? Detta förefaller inte lämpligt. Avovanstående framgår att ett klarläggande behövs. Vidaresägs på sid 99 att för bankfilialer från länder som inte tilllhör vare sig 10-gmppeneller EG krav bör ställas på att deras kapitaltäckning - beräknad på koncem skall uppfylla den minimistandard som regler innebär. Om dettavillkor inte uppfyUs bör enligt arbetsgmppen tillstånd till etablering intelämnas eller tillståndet dras in om etablering redan skett. vore det orimligt om högst tillfälliga stömingar i koncemenskapitaltäckning skulle medföra att ett filialtillstånd måste dras in. Det börvara tillfyllest att i motiven anges att möljlighet skall finnas att i ettsådant läge dra in tillståndet. Av skrivningen framgår inte heUer om filialenshemland skall ha en lagstiftning som uppfyller minimistandarden för Cooke-kommitténsregler eller om det är koncemens faktiska kapitaltäckning som åsyftas. Ettklargörande av vad som här avses är nödvändigt. Arbetsgmppenföreslår att bankinspektionen skall ha rätt att utfärda allmänna råd för denutländska bankfilialens tillämpning av rörelsereglema i bankrörelselagen. Ensådan rätt torde föreligga utan särskilda regler härom. Det förtjänar attpåpekas att ett frångående av sådant råd skulle - om det strider mot en sund utveckling a v bankverksamheten enligt kreditmarknadskommitténs förslag tilländringar i 7 kap BRL i princip kunna medföra en skriftlig erinran ochföreläggande om rättelse från bankinspektionens sida. När det gäller utländskafilialer har emellertid såvitt framgår av promemorian inte föreslagits attdessa sanktionsmöjligheter skall kunna tillämpas på de utländska bankfilialema.Ett allmänt råd, som inte på något sätt kan följas upp med någon sanktion,riskerar att bli verkningslöst. Detta talar ytteriigare för att de nyssangivna sanktionema skall kunna tillämpas också på filialema (jfr vad som sägsunder avsnittet tillsynsfrågor). 1kap 4 § bankrörelselagen Avbestämmelsema i 1 § lagen (1968:555) om rätt för utlänning och ut ländskt företag att idka näring här i riket framgår att utländskt företagutöver bestämmelsema i den lagen är underkastade de föreskrifter som enligt andra författningar gäller för näringsverksamhet här i riket. Arbetsgmppen har i förtydligande syfte gjort en hänvisning i I kap 4 § bankrörelselagen till bestämmelsema i BRL vilka sägs skola tillämpas på filial i tillämpliga delar. Enligt bankföreningeninnebär orden "i tillämpliga delar" en begränsning Prop. 1989/90:116av möjligheten att tillämpa BRL på filial, i vart fall i förhållande tillhuvud- Bilaga 3 stadgandet i 1 § lag. Med den valda regleringen börman i vart fall i motiven klargöra vilka bestämmelser i lagstiftningen omnäringsverksamhet som inte skall tillämpas på utländska bankfilialer. Vidarebör av lagen klart framgå t ex vilket lands kapitaltäckningsbestämmelser som skaUgälla för filialen. 19§ lagen om rätt för utlänning och utländskt företag att idka näring här i riket Arbetsgmppenhar föreslagit ett tillägg i 19 § mbricerade lag som innebär attbankinspektionen får beträffande filial till utländskt bankföretag . Det framgår emellertid inte avlagtexten från vilka bestämmelser undantag kan medges. Det föreslagna tilläggetbör utformas på ett mer klargörande sätt. Denlagtekniska lösning som förslaget har fått innebär att hänvisningar görs tillden av kreditmarknadskommittén föreslagna kaptialmarknadslagen. Enligt vadbankföreningen är bekant kommer en sådan lag inte att kunna införas förräntidigast . Om man således önskar en snabb lösning av filialfråganbör reformen istället genomföras genom ändringar i befintlig lagstiftning. Det är enligt föreningens mening ett nödvändigt led iden pågående internationaliseringen av kreditmarknaden att utländska bankerskall kunna ha möjlighet att bedriva verksamhet här i landet, inte endast idotterbolagsform utan även genom filialer. Särskilt med hänsyn till denpågående harmoniseringen inom EG och intresset hos attha möjlighet att verka i EG-området är det av vikt att den svenskakreditmarknaden öppnas för utländska filialetableringar. Sparbanksföreningenanser det var ytterst angeläget att den föreslagna lagstiftningen inte gessådan utformning att av reciprocitetsskäl fårsvårigheter att bedriva filialverksamhet utomlands. Såvitt Sparbanksföreningenkan finna genom tillgängligt material, bl a föreliggande förslag till ettandra banksamordningsdirektiv, saknas anledning räkna med att arbetsgmppensförslag skall ge upphov till några sådana problem. Sparbanksföreningeninstämmer således i arbetsgmppens bedömning att principen om likabehandling börligga till gmnd för regler om ingående filialetableringar i . Dettabetyder att de regler i banklagstiftningen som gäller för svenskakreditinstitut i princip även skall vara tillämpliga på utländska filialer. Detär enligt mening angeläget att svenska och utländska kreditinstitut får möjlighet att verka under så konkurrensneutrala 173 betingelser som möjligt. Arbetsgmppensbedömningar och förslag rörande Prop. 1989/90:116 tillämpligheten avenskilda regler i bankrörelselagen och annan lagstiftning Bilaga 3 påutländska filialetableringar ter sig väl förenliga med syftet att uppnå störstamöjliga konkurrensneutralitet. har således inget attinvända i dessa avseenden. Närdet gäller utgående filialverksamhet, dvs svenska kreditinstituts möjligheteratt öppna filial utomlands, kan tillbaka svenska bankaktiebolagfå tillstånd till sådan etablering.