prop · GD03110 · 1989-12-31 00:00:00 — har enligt sina direktiv (din 1988:6) i uppdrag att se över inkomst-och förmögenhetsbeskattningen av stiftelser och ideella föreningan Kommitténhar också möjlighet att ompröva skattereglerna för bidrag från kvalificeratallmännyttiga stiftelser och ideella föreningan Genom dlläggsdi-rektiv (din1989:45) har regeringen även gett kommittén i uppdrag att utreda beskattningenav stipendier och liknande bidrag också i fall där utgivaren inte ärkvalificerat allmännyttig organisation. Detta senare uppdrag bör enligtdirektiven redovisas . Avsikten är att en eventuelllagändring skall kunna träda i tillämpning med övrig lagstiftning iden andra etappen av skattereformen, dvs. Jag får såledessedan kommittén redovisat sina förslag återkomma till frågan. Jaghar tidigare (avsnitt 5.3.2.3) behandlat grunderna för beskattningen avkostnadsersättningar Mitt förslag innebär bl. a. att även kostnadsersättningartill anställda i offentlig tjänst i princip skall bli skattepliktiga och attavdrag skall få göras för däremot svarande kostnader på samma sätt som gällerför privatanställda. Jag avser att nu närmare behandla reglerna påtrakta-mentsbeskattningsområdet. SomRINK redogjort för är stadiga och kommunala trak- Prop.1989/90:110 taments- och resekostnadsersättningar undantagna från skatteplikt,bortsett från traktamentsersättning vid resa i tjänsten som inte varit förenadmed övernattning. I enskild tjänst gäller däremot att ersättningarna ärskaftepliktiga och att avdrag får göras härifrån i den mån de kostnader somsvarar mot ersättningarna är att anse som avdragsgilla enligt de grundläggandereglerna i 33 § KL med anvisningan Motdenna ordning har riktats åtskillig kritik. I det betänkande(SOU 1983:3, Skafteregler om traktamenten) somtraktamentsbe-skattningssakkunniga avgett och som närmast legat till grund förRINK:s ställningstagande i dessa frågor, föreslogs att den principiellaskattefriheten för statliga och kommunala traktamenten skulle avskaffas. RINKhar undersökt främst tre modeller för en reformering av de nuvarande reglerna.Av dessa utgår en från att arbetsgivaren normalt direkt betalar eventuellakostnader för den anställde vid tjänsteresor och att trakta-mentsersättningaro. d. i princip blir skattepliktiga utan avdragsrätt. Den andra innebär i stortaft ersättningarna görs skatteplikdga och att avdrag enligt grundregeln baramedges för styrkta merkostnaden En modifierad variant av denna modell är attmedge avdrag enligt vissa schabloner på sätt som sker för anställda i privattjänst som uppburit traktamenstersättning. Den tredje utgår ftån att ävenersättningar i enskild tjänst görs skattefria. RINKanser att den sistnämnda modellen inte är realistisk. Jag delar dennauppfattning. Omreformens inriktning mot en neutral beskattning skaU kunna uppfyllas även påtraktamentsområdet krävs det aft dessa ersättningar görs skaftepliktiga. Denförstnämnda modellen som delvis bygger på detta synsäft måste emellertidavvisas bl. a. mot bakgrund av de problem som kan uppstå om arbetsgivaren avolika skäl inte betalar den anställdes kostnadsökning. RINK:sförslag innebär att de nämnda ersättningarna blir skatteplikdga även föranställda i stat eller kommun och att avdrag medges med antingen styrktamerkostnader - varvid stränga krav ställs på utredning - eller enligtschablonmässiga grunder med skilda belopp för olika situationen Jag delar dennagrundsyn, mot vilken någon avgörande invändning inte heller riktats. I detföljande avser jag att närmare behandla de frågor som är förenade medtraktamentsbeskattningen. Jag kommer därvid att, i likhet med RINK, föreslååtgärder som syftar till att klarare än nu markera att det endast är demerkostnader som uppstår vid tjänsteresor som är avdragsgilla. 5.3.3.1Avdrag för ökade levnadskostnader vid tjänsteresa Mittförslag: Avdrag för ökade levnadskostnader vid tjänsteresa medges endast omtjänsteresan varit förenad med övernattning utom den vanliga verksamhetsorten. Avståndskravetnär det gäller att bestämma den vanliga verksamhetsorten utvidgas till 50 kmför både privat- och offentliganställda, räknat från den skattskyldigestjänsteställe eller bostad. Vidare avskaffas de nuvarande särbestämmelsernaför tätorten Avdragetskall i princip motsvara traktamentet om detta hålls inom vissa beloppsramanEndast en avdragsschablon för merkostnader för måltider och småutgifter skallgälla . Det maximala avdragsbeloppet under dennaperiod reduceras jämfört med de schablonbelopp som gällen Förskattskyldiga som inte erhåller traktamente medges avdrag för de merkostnadersom den skattskyldige visar eller med ett schablonbelopp. Ävenprivatanställda som uppburit traktamente skall få avdrag för faktiskaövernattningskostnader eller enligt schablon. Avdragetför merkostnader för måltider m. m. maximeras till 150 kn per dag för skattskyldiga som uppburit traktamente. Härefterreduceras det i de fall rätt till avdrag alltjämt föreligger dll 100 kn Förskattskyldig som inte uppburit traktamente medges schablonavdrag med 75 kn Nattschablonenuppgår till 75 kn En förutsättning är att traktamente uppburits. För yrkesfiskaresom bedrivit fiske utanför sin hemort medges avdrag endast om bortovaronmedfört övernattning. RINK:s förslag: RINK:sförslag innebär att avdraget vid endagsförrätt-ningar slopas. Denna del avförslaget har genomförts genom lagstiftning (prop.1989/90:50, SkUlO, rskn 96, SFS 1989:1017). I övrigt överensstämmer förslagetmed mitt utom såtillvida att RINK föreslagit en lägre schablon som maximibeloppför dag efter , nämligen 75 kn, och att den föreslagnanattschablonen, 50 kn, är lägre än den som jag föreslår. Remissinstanserna: Denföreslagna definitionen av den vanliga verksamhetsorten tillstyrks ellerlämnas utan erinran frånsett krav på vissa preciseringar och lagtekniskajusteringan Beträffande den föreslagna utformningen av schablonavdraget riktardock många remissinstanser kridk mot att beloppsgränserna anges direkt ilagtexten. I stället föreslås att de skall fastställas av RSV och räknas uppkontinuerligt med inflationen. Några remissinstanser tycker också attschablonbeloppen är för låga. Framför allt anses detta gälla schablonavdragetför övernattningskostnad där flera remissinstanser vill att beloppet höjs till75 - 200 kn Skälen för mitt förslag:Den nuvarande huvudregeln om avdrag vid tjänsteresa återfinns i punkt 3 förstaoch andra styckena av anvisningarna till KL. Som grundläggandeförutsättningar för avdrag gäller att tjänsteresan skall ha medförtövernattning utom hemmet och att merkostnaderna har uppkommit i samband med entjänsteresa utanför den vanliga verksamhetsorten. Denvanliga verksamhetsorten Prop. Denvanliga verksamhetsorten bestäms enligt vad som gäller normalt enligtanvisningar som RSV utfärdat med utgångspunkt från den plats som är attbetrakta som den skattskyldiges tjänsteställe. För arbetstagare som saknartjänsteställe (bl. a. arbetstagare inom byggnads- och anläggningsbranschen)bestäms verksamhetsorten enligt en kompletterande anvisning med utgångspunktfrån bostaden. Även när en arbetstagare inte är bosatt på den ort därtjänstestället är beläget räknas ett område kring bostaden som vanligverksamhetsort. För anställda på kontor, i verkstäder, butiker och liknande ärtjänstestället den byggnad där den anställde i regel har sin arbetsplats. Vissaanställda, t. ex. chaufförer, montörer, serviceingenjörer m.fl. har som regelinte någon fast arbetsplats. För dessa blir den plats där den anställde hämtaroch lämnar arbetsmaterial, tar emot arbetsorder och lämnar redovisning förutfört arbete att betrakta som tjänsteställe. Geografisktanses den vanliga verksamhetsorten omfatta ett område vars yttre gräns liggerpå ett vägavstånd av från tjänstestället eller bostaden. Förstatsanställda gäller enligt kollektivavtal att den vanliga verksamhetsortenutgörs av ett område som begränsas av en cirkel med 5 kilometers radie medutgångspunkt från tjänstestället, vilket anses vara den arbetsplats därtjänstemannen skall fullgöra huvuddelen av den tjänstgöring som ingår i hanstjänst. Förtätort gäller en särskild regel. Med tätort menas i detta sammanhang varjesamlad bebyggelse av viss omfattning oberoende av om denna ligger inom en ellerflera kommuner eller delar därav. I en av upprättadförteckning anges vilka områden som härvid räknas som tätorten Den vanligaverksamhetsorten omfattar hela tätorten och således även områden inom denna somligger mer än från tjänstestället eller bostaden. Begreppetden vanliga verksamhetsorten används för att ange en gräns som avgör när enavdragsgill fördyring uppkommit under en tjänsteresa. Det är knappast möjligtatt bestämma denna gräns så att ett i alla lägen skähgt resultat uppnås. Jaganser emellertid liksom RINK att de nuvarande gränserna bör ändras. Den gränssom RINK föreslagit, , ter sig realistisk med hänsyn till förbättringen avde allmänna kommunikadonerna och till den utveckling som ägt rum på bilismensområde. Gränsen bör avse närmaste färdväg. Liksomför närvarande bör även ett område kring bostaden räknas som vanligverksamhetsort. Härigenom beaktas bl. a. den särskilda situation som gäller förarbetstagare som saknar egentligt tjänsteställe och där bostadsorten utgör dennaturliga utgångspunkten för att bedöma avdragsrätten. Avförenklingsskäl och för att skapa en enhetUg, lättillämpad avståndsregel böräven de nuvarande tätortsreglerna slopas. Jagföreslår även att definitionen av den vanliga verksamhetsorten lagfästs.Bestämmelsen bör tas in i punkt 3 av anvisningarna till 33 § KL. Omtraktamente utgått under tjänsteresa får avdraget enligt nuvarande reg- 353 23Riksdagen 1989/90. Nr 110 Del 1 ler motsvara detta underförutsättning att traktamentet inte överstigit Prop. 1989/90:110 vissabelopp. För privatanställda fastställs dessa av RSV medan storleken på deskattefria traktamentena för offentliganställda regleras i kollektivavtal. Förstatligt anställda gäller härvid reglerna i det allmänna reseavtalet, . Dennorm som styr RSV:s bestämning av de avdragsgilla beloppen är att dessa skallmotsvara största normala ökning i levnadskostnaden . Inormalbeloppet ingår även kostnad för bostad. Även den delen av avdraget ärsåledes schablonmässigt begränsad. Här gäller en väsentlig skillnad i förhållandetill offentliganställda, som i regel har rätt till ersättning för faktisklogikostnad. I övrigt, dvs. i fråga om avdrag för resp. ersättning förmåltidsfördyring och småutgiften överensstämmer beloppen för hela dygn enligtRSV:s föreskrifter och . Detbör dock framhållas att en skattskyldig har möjlighet att yrka avdrag med högrebelopp än normalbeloppet. För att ha framgång med ett sådant yrkande krävsemellertid enligt uttryckligt stadgande i andra stycket sista meningen av punkt3 av anvisningarna till 33 S KL att han visar att den sammanlagdakostnadsökningen varit högre än schablonavdraget. Någon möjlighet attsärbehandla enbart logikostnaden i en sådan utredning finns inte. Såvitt gällerförrättningar av kortvarig natur skall vidare en samlad bedömning ske avsamtliga tjänsteresor under aret. Normalbeloppetreduceras vid tjänsteresor som pågått än . ÄvenARA:s dagtraktamente reduceras på liknande sätt. Reduktionen av det statliganattraktamente, som kompletterar rätten till ersättning för faktisk kostnad,inträder först . Normaltgäller i enskild tjänst en tidsgräns för rätt till avdrag enligt denämnda schablonreglerna. Genom en tidsbegränsad specialregel har tvåårsregelndock förlängts för arbetstagare inom byggnads- och anläggningsbranschen.Bestämmelsen, som infördes med verkan fn o. m. taxering (prop.1983/84:68, SkU16, rskn 106, SFS 1983:1051), gäller t. o. m.1991 års taxering. Enligthuvudregeln bedöms dock avdragsfrågan efter tvåårsperioden enligt de reglersom gäller vid tillfälliga anställningar utom bostadsorten och fall av s. k.dubbel bosättning. Engrundtanke i RINK:s förslag i denna del är att en och samma avdragsschablonbör gälla . Vidare anser RINK det befogat attreducera avdragsbeloppen i förhållande till de belopp som gäller såvälunder som efter tremånadersperiodens utgång. Ettav skälen till RINK:s förslag härvidlag är att de schablonavdrag som förnärvarande gäller av en övernattningsförrättning ochdå avses täcka merkostnader för kost och småutgifter är alltför generösa. Jaginstämmer i den bedömningen. Detta schablonavdrag överstiger enligt min meningvad som behövs för att kompensera för kostnadsökningar under frånvaro frånhemmet. Detta resonemang gäller även det avdrag som medges efter15-dygnsperioden . Till saken hör att avdraget vid endags-förrättningar,där ersättningen för merutgifter bl. a. avsåg lunchkostnad, slopats. Även om enviss fördyring för detta slag av kostnader kan uppkomma vid förrättningar medövernattning är det dock befogat att beakta bortfallet av detta avdrag närschablonen bestäms. Vidare ärdet som RINK konstaterar inte minst av förenklingsskäl angelä- Prop.1989/90:110 get att bedöma samtliga slag av tjänsteresor, som pågår en merabegränsad tid, enligt samma bestämmelse. För den som av en förrättning användersamma kosthållning och logiarrangemang som senare under förättningen tordemerkostnadssituationen inte förändras . Detta förhållandetalar närmast för att för dessa kategorier av skattskyldiga tillämpa ensärskild, lägre avdragsschablon redan från första förrättningsdagen. Att jagliksom RINK stannat för att föreslå samma schablon för tjänsteresor hänger sammanmed att det skulle motverka förenklingen i tillämpningen att bryta ut vissaspeciella grupper av arbetstagare och tillämpa en annan schablon för dem. Jag delar även RINK:s uppfattning att ett högreschablonavdrag endast bör medges . Rätten tillavdrag föreslås ju inte gå förlorad efter tremånadersperiodens utgång. Som jagsenare kommer att utveckla (avsnitt 5.3.3.3) föreslår jag att avdrag vid tjänsteresahärvid skall medges med 100 kn Mot bakgrund av att avdragsbestämmelserna vidmera långvariga bortavistelser bör samordnas är det motiverat att föra inbestämmelsen om beräkning av avdrag vid långvariga bortavistelser, därkostnadsersättningar utgår, i de regler som gäller vid s. k.tillfällig anställning och dubbel bosättning. I detta sammanhang bör gälla att en löpande förrättninganses bruten endast av uppehåll som beror på att arbetet förläggs till annanort . Om arbetstagaren t. ex. vid utgången av enförrättning som varat helt kort återkallas till sin tidigarearbetsplats och därefter återgår till samma verksamhet och arbetsplats som vidden nämnda förättningen, bör avdragsrätten bedömas enligt de regler somföreslås för förrättningar som översdger tre månaden Kortare uppehåll samtsemester- och sjukdomsperioder bör leda till att förlängs imotsvarande mån under förutsättning att traktamente inte betalas ut under uppehållet. När det gäller att bestämma avdragets storlek vill jagåterknyta till vad jag inledningsvis anfört om den överkompensation som jaganser sker enligt dagens finner det därvid naturligt att sökaledning i de belopp som gäller vid förrättningar som pågått under längre tidän . uppgår normalbeloppet för kost och diversesmåutgifter i dessa fall till . Vidare bör beaktas att normalbeloppetäven innefattar kostnad för lunch. Jag anser RINK:s förslag att bestämma schablonavdragetför måltider och småutgifter till , s. k. maximibelopp för dag rimligt.Beloppet bör anges i lagtexten. RINK föreslår även att avdrag får medges för faktisklogikostnad som en skattskyldig själv betalat och visat att han haft. Som kompletteringav denna regel föreslår RINK att schablonavdrag får medges i situationer därlogikostnad inte kan styrkas men den skattskyldige har uppburitnattraktamente. Jag anser förslaget välgrundat. När det gäller storlekenpå nattschablonen är det enligt min mening skäligt att bestämma den till 75 knLiksom RINK vill jag framhålla att avdrag för övernattningskostnadernaturligtvis förutsät- ter att övernattning verkligen ägt rum utanför hemmet.Vidare är det en för- Prop. 1989/90:110 utsättning att den skattskyldigeuppburit nattraktamente. Om den skattskyldige inte fått ersättning frånarbetsgivaren för att täcka kostnadsökning för måltider och småutgifter men görsannolikt att han haft sådana merkostnader medges avdrag i första hand förstyrkta merkostnaden Om den skattskyldige inte kan visa hur storkostnadsökningen varit bör avdrag medges enligt schablon. Jag anser att ettbelopp om 75 kn får anses skäligt i sådana fall. Beloppet bör anges ilagtexten. Beträffande avdragets beräkning vid avrese- ochhemkomstdagar föreslår RINK att avdrag medges med helt maximibelopp för dag,150 kn, om resan har påbörjats före avresedagen och avslutats efterkl. Om resan har påbörjats senare eller avslutatstidigare föreslås att avdrag medges med ett halvt maximibelopp. Jag anslutermig även till detta förslag. 1 detta sammanhang vill jag ta upp ytterligare tvä frågor. Den ena avser yrkesfiskare och har samband med att rättentill avdrag för ökade levnadskostnader vid förrättning som inte varit förenadmed övernattning slopats i inkomstslaget tjänst fn o. m. (prop. 1989/90:50, SkU 10, rskn 96, SFS 1989:1017). Enligt nuvarande punkt 19 av anvisningarna till 29 S KLhar yrkesfiskare rätt till avdrag för ökade levnadskostnader om de personligen bedrivit fiske och då vistats utanför sin vanligahemort. Med stöd av denna bestämmelse och rekommendationer från RSV medgesyrkesfiskare avdrag även vid endagsförättningar som överstigit10 timman För att anpassa denna regel till vad som gäller för anställda böräven för yrkesfiskare föreskrivas att rätt till avdrag för ökade levnadskostnaderförutsätter att övernattning skett utom den vanliga hemorten. Jag vill härframhålla att det för denna kategori, liksom för övriga skattskyldiga, endastär ökningen i levnadskostnaderna som avdraget skall avse. Den andra frågan avser vilken inverkan det kan ha påavdraget för ökade levnadskostnader om den skattskyldige erhållit kostförmånfrån arbetsgivaren som han uppburit traktamente. Som jag anförttidigare (avsnitt 5.3.2.1) bör kostförmån även i dessa fall tas upp tillbeskattning om den inte utgått endast vid enstaka tillfällen. Traktamentet syftar dll att täcka fördyrade levnadskostnaderunder tjänsteresa. Avdraget bör därför reduceras, då kostförmåntillhandahållits oavsett om förmånen erhållits vid enstaka dllfällen eller istörre omfattning. Reduceringen bör ske efter vad som kan anses skäligt. Detbör ankomma på regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att utfärdarekommendationer härom. Som vägledning kan dock gälla att avdraget bör reducerasmed om helt fri kost erhållits, varav bör avse dagens tvåhuvudmål. Givetvis påverkas inte avdraget för logikostnad eller nattschablonutom då arbetsgivaren tillhandahållit nattlogi. Förslaget föranleder ändringar i punkt 3 av anvisningarnatill 33 S och punkt 19 av anvisningarna till 23 S KL (yrkesfiskare). Vidaregörs ändringar i 10 S uppbördslagen, vilket jag återkommer till senare (avsnitt5.3.3.5). 5.3.3.2 Avdrag förökade levnadskostnader vid tjänsteresa utom riket Mittförslag: Nuvarande principer för avdragsberäkningen behålls i stortoförändrade. Detta innebär bl. a. att avdrag medges för faktisk logikostnad ochför merkostnader i övrigt med belopp motsvarande de traktamenten somarbetsgivaren lämnat under förutsättning att dessa inte överstiger belopp somfår anses motsvara största normala ökning för kost och småutgifter under ettdygn i respektive förrättningsland. De belopp som avses fastställs avregeringen eller, efter regeringens bemyndigande, av RSV. RINK:sförslag: Överensstämmer i allt väsentligt med mitt bortsett från lagtekniskajusteringan Remissinstanserna:Förslaget berörs enbart av , som anser att RSV liksomhittills bör få fastställa avdragsschablonerna. Skälen för mitt förslag:KL innehåller inte några särskilda regler om beräkning av avdrag för ökadelevnadskostnader vid tjänsteresa till utlandet. Enligt den ordning som kommitatt gälla för anställda i enskild tjänst medges avdrag för faktisk logikostnadoch ett schablonavdrag motsvarande uppburen kostnadsersättning i övrigt. Dettasistnämnda avdrag har dock begränsats till ett högsta s. k. normalbelopp för resp.förrättningsland. Normalbeloppen fastställs av RSV (senast RSFS 1990:2). För anställda i statligtjänst regleras frågan om storleken på utlandstraktamentena, högsta godtagbarahotellkostnader m. m. i utlandsresereglementet (1953:666). De normalbelopp somRSV fastställer överensstämmer med storleken på utlandstraktamentena för olikaländer enligt utlandsresereglementet. Jag anser att dessa principer alltjämtbör vara vägledande för beräkningen av avdragen. Kostnadsökningen börliksom uppskattas separat för varje enskild utlandstjänsteresa. 5.3.3.3Avdrag för ökade levnadskostnader vid s. k. tillfällig anställning och dubbelbosättning Mittförslag: De nuvarande bestämmelserna behålls i sina huvuddrag. Förrätt till avdrag införs ett krav på att avståndet mellan arbetsort ochbostadsort skall uppgå . Avdragsrättenutvidgas så att den bl. a. omfattar den situationen att arbetet på annan ort änbostadsorten visserligen inte kan betecknas som kortvarigt men ändå typisktsett är tidsbegränsat till sin natur eller är av sådan art att en fastanknytning till bostadsorten krävs. Avdragvid dubbel bosättning medges inte enbart för gifta par utan även för andrasamboende par Även ensamstående får rätt till avdrag i viss utsträckning viddubbel bosättning. Avdragetpå grund av dubbel bosättning omfattar även den situationen att den gemensammabostaden flyttas till ena makens/sambons nya arbetsort medan den andremaken/sambon stannar kvar på den tidigare gemensammabostadsorten. Avdragvid s. k. dllfällig anställning medges under högst och vid dubbelbosättning för gifta/samboende och för ensamstående.Tidsfristerna kan förlängas när anställningens natur eller andra särskilda skältalar för det. Avdragför kostnadsökning för måltider och småutgifter medges antingen med beloppmotsvarande den faktiska fördyringen eller enligt schablon. Avdrag förövernattningskostnad medges normalt med den faktiska bostadskostnaden påarbetsorten. RINK:sförslag: Överensstämmer i stort med mitt utom i fråga om avståndskravet somsaknas i kommittéförslaget. Remissinstanserna:Förslagen tillstyrks eller lämnas utan erinran i så gott som samtligaavseenden, frånsett vissa förslag till justeringar av främst lagteknisk natunNågra remissinstanser (RSV och kammarrätten i ) ifrågasätter om intesamma avståndskrav, , som gäller för rätt till avdrag vid tjänsteresorbör införas. Skälenför mitt förslag: Enligt huvudregeln är sådan ökning av levnadskostnaderna somuppkommer på grund av att en skattskyldig bor och arbetar på skilda orter inteavdragsgill. Undantag har dock gjorts för vissa situationen Speciellaarbetsförhållanden av i huvudsak kortvarig natur har ansetts motivera vissavdragsrätt. Avdrag kan medges även när en skattskyldig tagit stadigvarandearbete på en ny ort men familjen bor kvar på den gamlabostadsorten. Bestämmelsernaåterfinns i punkt 3 tredje och fjärde styckena av anvisningarna till 33 S KL. Avdragför ökade levnadskostnader på grund av tillfällig anställning medges iföljande fall, nämligen - om anställningen avser endast , - om anställningen skall bedrivas på flera olikaplatser eller - om det av annan anledning inte skäligenkan ifrågasättas att den skattskyldige skall avflytta till den ort där arbetetskall utföras. Benämningentillfällig anställning täcker inte alla de fall där avdrag kan medges enligt dennabestämmelse men används i det följande som samman- Prop. 1989/90:110fattande beteckning eftersom den omfattar de vanligaste situationerna. Föratt erhålla avdrag för ökade levnadskostnader på grund av dubbel bosättningkrävs delsatt den skattskyldige på grund av sitt arbete flyttat till ny arbets- och/-ellerbostadsort delsatt det inte skäligen kan ifrågasättas att familjen skall flytta med på grundav makes förvärvsverksamhet, svårighet att anskaffa familjebostad eller annandärmed jämförlig omständighet.