prop · GD0354 · 1989-12-31 00:00:00 — Bestämmelsen innehåller meddel undantag som följer av 19 § en uttömmande uppräkning av de ändamål somfår läggas till gmnd för beslut om skyddsåtgärder enligt lagen. Avförsta stycket framgår att möjligheten att besluta om åtgärder till skydd motspioneri och sabotage, som utgjorde den huvudsakliga gmndvalen årsskyddslag, kvarstår. Beslut kan fallas även lill skydd mot annat röjande avhemliga uppgifter än spioneri. Skyddet har dock begränsats till att avseuppgifter som omfattas av försvarssekretess, dvs. 2 kap. 2 § sekretesslagen(1980:100). Endefinition av begreppet totalförsvar finns i förordningen (1986:294) om ledningoch samordning inom totalförsvarets civila del. Enligt 1 § i förordningen avsesmed totalförsvar alla de åtgärder som är nödvändiga för att förbereda landetinför yttre hot och för att ställa om samhället till krigsförhållanden. I krigomfattar totalförsvaret hela samhällets verksamhet. Somjag redogjort för i den allmänna motiveringen anser jag starka skäl tala föratt möjligheterna att besluta om tillträdesbegränsningar utvidgas på så sättatt risk för terrorism blir en självständig fömtsättning för beslut enligtlagen. Definitionen av begreppet terrorism har hämtats från den s. k. terroristlagen(1989:530). Detförtjänar att påpekas att även om annan brottslig verksamhet -exempelvis stöldeller skadegörelse kan innebära atl försvarsverksamhet eller andra samhällsviktigafunktioner äventyras så utgör fara i sådana hänseenden inte tillräckliganledning för att självständigt ligga till gmnd för ett beslut enligt lagen: Enannan sak är att t. ex. ett lillträdesbegränsande beslut givetvis medför etlskydd även mot sådan brottslighet. Ävenparagrafens andra stycke innebär utvidgade möjligheter att begränsa tillträdettill vissa anläggningar och områden. I fortsättningen skall allmänhetens tilUrädelill eller rätt att utnyttja ett område eller en anläggning kunna begränsasmed det uteslutande syftet att förhindra att skada uppkommer för allmänheten.Jag har i den allmänna motiveringen redogjort för mina skäl för att föreslå ensådan regel. Bestämmelsens räckvidd har begränsats till verksamhet inomförsvarsmakten. Jag har svårt att se något behov av avspärrningar på den häraktuella gmnden i civil verksamhet. Däremot är regeln generell så lill vida atlden gäller oavsett om den verksamhet som bedrivs är tillfällig eller merapermanent. Inte heller bör det innebära någon skillnad om verksamheten utgörövning eller är etl led i ett ingripande för atl avvärja en kränkning avterritoriet. Detskall i detta sammanhang särskih betonas att lagens bestämmelser är avsedda alt tillämpasrestriktivt och med urskillning. En noggrann Prop. 1989/90:54 prövning måstesåledes alltid ske av att de föreliggande riskema är så stora att de uppväger olägenhetemamed den tänkta skyddsåtgärden. Hänsyn måste härvid tas till såväl enskilda rältighetsinnehavaresbehov och önskemål som till t. ex. massmediemas krav på att få rapportera omett händelseförlopp. En bestämmelse med denna innebörd har lagils in i 2 §. Avskäl som jag har anfört i den allmänna motiveringen har jag avstått från attange obehörigas försvårande av försvarsverksamhet som en särskild gmnd förbeslut om tilllrädesbegränsning. Idetta lagmm som utformats i enlighet med lagrådets förslag - slås fast attbeslut om skyddsobjekt, om föreläggande att vidta särskilda skyddsåtgärder ochom militära skyddsområden alltid måste föregås av en intresse-avvägning. Motbehovet av tillträdesskydd skall stäUas samtliga faktorer som kan tänkas talamot att tillträde begränsas. Hit hör såväl allmänna intressen såsominformationsfriheten, samfärdseln, friluftslivet och hänsyn till olikanäringar som enskilda personers behov och intressen. Ettbeslut skall alltid utformas så att det inte medför några onödiga begränsningari rörelsefriheten. Detta gäller utsträckning i både tid och mm. Vidare skallbeaktas de möjligheter som finns enligt 7 § tredje stycket att ersätta etttillträdesförbud med olika former av "partiella förbud" riktade motnågon särskild verksamhet som inte är önskvärd inom det aktuella området. Beslutskall också utformas och tillämpas så att den som har ett berättigat intresseav att få tillträde till anläggningen eller området inte hindras från det. Detär här av särskild vikt att påpeka att rimlig hänsyn alltid bör tas tillmassmediemas informationsbehov så att nyhetsförmedlingen inte onödigtvisförsvåras. skall del framhållas alt sekretess för vikligaanläggningar och för känslig verksamhet inom försvaret givetvis också gällermot mediernas representanter. Närdet gäller den ytmässiga utsträckningen av ett tillträdesskyddat område villjagsärskilt anmärka att lagen inte innehåller någon motsvarighet lillutredningens förslag atl ett tilllrädesförbud skulle kunna omfatta även dennärmaste omgivningen kring ett skyddsföremål. En sådan regel skulle kunna leda tilltveksamhet om var gränsema för ett skyddsobjekt går och hur långtvaktpersonalens befogenheter sträcker sig. Om den beslutande myndigheten,efter prövning enligt förevarande paragraf, finner att tillträdesförbudet böromfatta även ett område utanför en anläggning skall detta område i stället ingåi skyddsobjeklel. Om området ägs av annan än staten fömtsätts därvid för ettpermanent tilllrädesförbud alt överenskommelse träffas med markägaren. Lagen innehåller inte hdlernågon sådan bestämmelse om förbudsområ den eller om militära kontrollområden som utredningen föreslagit. De i lagen intagna bestämmelserna är avsedda att täcka alla uppkommande behov av atl utfärda tilllrädesförbud. Vid förhöjd risk i något av de avseenden som anges i 1 §, exempelvis på gmnd av en befarad terrorist- 60 attackeller tecken på sabotageverksamhet i etl visst område, kan det Prop.1989/90: 54 finnas skäl att göra ett större område till skyddsobjekt ellermilitärt skyddsområde än vad som normalt är motiverat. Dennaparagraf anknyter till den inledande bestämmelsen på så sätt att det klargörsatt någon av de i den första paragrafen uppräknade riskfaktorerna måsteföreligga för att ett beslut om lilllrädesskydd etc. skall få meddelas. Vidareframgår av paragrafen att skydd enligt lagen kan ges för anläggningar ochområden samt fartyg och luftfartyg. Örlogsfartyg och militära flygplan är oftaskyddsföremål enligt de nu gällande reglema. Denna ordning bör behållas. Tillträdesskyddenligt 3 § kommer i det enskilda fallet till stånd genom ettförvaltningsbeslut, i vilket en anläggning, ett område, etl fartyg eller ettluftfartyg förklaras utgöra skyddsobjekl. Verkningama av ett sådant beslut framgårav 7 och 8 §§. Dennuvarande benämningen skyddsföremål har således ersatts med benämningenskyddsobjekt. Bakgmnden härtill är att den använda termen i alltförhög grad för tanken till lösa föremål. Det kan antas att lagen framför alltkommer att användas för att bereda skydd för anläggningar och områden. Kretsenav anläggningar och områden som kan utgöra skyddsobjekl är inte obegränsad.Utredningens lagförslag bestämmer tillämpningsområdet till dels egendom somförsvarsmakten äger, hyr eller arrenderar, dels annan egendom som avses förtotalförsvarsändamål och dels ytterligare anläggningar, inrättningar ellertransportmedel som tillgodoser särskilt viktiga samhällsintressen. Iförevarande paragraf har en annan metod valts för att närmare precisera vilkaanläggningar och områden som skall kunna vara skyddsobjekt i fredstid. Att göralagen tillämplig på all egendom som avses för totalförsvarsändamål skulleenligt min mening ge utrymme för en alltför vidlyftig tolkning. Å andra sidanfinns det åtskilliga objekt som har ett stort skyddsvärde utan att de kanpåstås i fredstid vara avsedda för tolal-försvarsändamål. Jag har därför vaU atlange vissa funktioner, som dels är av särskilt samhällsintresse och delstypiskt sett kan vara utsatta för risker i de avseenden som lagen tar sikte på. Statligaförvaltningsbyggnader (första punkten) är exempel på objekt som knappast kan anses generellt vara avsedda för lotalförsvarsändamål men som ändå bör kunna beredas ett effektivt tillträdesskydd. Uttrycket omfattar framför allt myndigheters lokaler för administrativa funktioner. Begreppet är avsett atttäcka även och bygg- Prop. 1989/90:54 nåder. Händelserpå senare tid har visat att det finns en påtaglig risk för att personer iframträdande ställning utsätts för angrepp av olika slag. Behovet avindividuellt personskydd skall emellertid i första hand tillgodoses genompolisiära ålgärder. Beträffande rikets båda högsta företrädare gäller att derasbostäder har officiell karaktär och därmed lätt kan bli föremål exempelvis förterroristattacker. Det finns därför anledning att inordna statschefens residensoch statsministerns bostad bland de anläggningar, som skall kunna varaskyddsobjekt. Det skall framhållas att det skydd som kan åstadkommas enligtdenna lag utgör ett tillträdesskydd, som avser anläggningar och områden osv.Därigenom åstadkoms indirekt också ett skydd för de människor som kan uppehållasig inom anläggningarna såsom kollektiv. Personskyddet avseende enskilda berörsinte av förevarande lagstiftning. Det skall alltså också vara enpolisiär uppgift. Vakttjänstenvid kungens residens dvs. och iStockholm räknas av tradition till försvarsmaktens uppgifter. En bestämmelsemed detta innehåll återfinns i förordningen (EFS 1983:31) medtjänsteföreskrifter för försvarsmaktens personal. Det har ansetts att detfortfarande finns behov av särskilt militärt skydd mot kuppåtgärder som kanriktas mot landets statschef Det ligger i linje med detta synsätt att denmilitära personal som anlitas för högvakten tillerkänns de befogenheter somtillkommer skyddsvakter. Detta blir möjligt om de kungliga residensen görs tillskyddsobjekt. Jag vill som jag har framhållit i den allmänna motiveringen understryka att befogenheter av det slag det här är fråga om givetvis ställersärskilda krav på utbildning och omdöme hos den personal som skall anlitas. Föratt bevakningen skall bli tillräckligt effektiv kan del ibland finnas anledningför skyddsvakter att samverka med polispersonal vid utförandel avbevakningsuppgiften. Liksomför närvarande bör lagen vara tillämplig på det militära försvarets kasemanläggningar,förråd, fasla övningsområden, mininstallalioner, sambandsanläggningar osv. Detär inom detta område som bestämmelserna även framgent huvudsakligen kommer attanvändas. Andra punkten har därför formulerats så att den skall omfatta allaanläggningar och områden samt militära fartyg och luftfartyg till vilka statenhar någon rättstitel och som används av försvarsmakten. I den mån såväl förstasom andra punkten är tillämpliga bör beslut i första hand kunna meddelasenligt andra punkten. Itredje punkten följer en uppräkning av de civila anläggningar och områden utöver statliga förvaltningsbyggnader samt statschefens och statsministerns bostäder som skall kunna förklaras vara skyddsobjekt en ligt lagen. Här har tagits upp sådan egendom som är av central betydelse när del gäller att bevara samhällets förmåga att fungera tillfredsställande. Hit hör kraftverk av olika slag, fjärrvärmeverk, dammbyggnader och vat tentäkter, reningsverk, broar, hamnar och flygplatser samt mndradiosta- lioner, övriga radio- och telestationer m. m. Sådana objekt kan antas bli utsatta för risker som gör atl de behöver ett effektivt skydd redan i fredslid. Fjärde och femte punkternatar upp sådana områden där militär verk- Prop. 1989/90: 54 samhet bedrivs mensom inte innehas av staten på någon civilrättslig grund. Fjärde punkten syftar tillatt reglera förhållandena vid exempelvis krigsförbandsövningar som bedrivs påannans mark med stöd av allemans-rällsliga regler. Avspärmingar kan behövagöras både för alt hindra obehörig insyn och för att skydda allmänheten motskador. Ordet tillfälligt bör tolkas restriktivt. I det allemansrällsligasynsättet ligger atl bestämmelsen inte är avsedd alt tillämpas under någralängre tidrymder. Femtepunkten omfattar såväl områden som utgör krigsskådeplats som sådana områden däringripanden görs med stöd av IKFN-förordningen (1982:756). Det är uppenbart attavspärmingar i sådana fall kan behövas oavsett vem som har rådigheten överområdet i fråga. Dennu gällande skyddslagen föreskriver att del vid krig eller krigsfara eller andrautomordentliga förhållanden som föranlelts av krig kan utfärdas tilllrädesförbudbeträffande objekt som är av betydelse för folkförsörjningen. Närextraordinära förhållanden råder får det intresse som annars finns att varaåterhållsam med begränsningar i allmänhetens rätt till tillträde i högre gradvika för t. ex försvarsmaktens behov. Under sådana förhållanden är det åvstörsta vikt att alla anläggningar och områden av betydelse för totalförsvaretkan beredas ell tillfredsställande tillträdesskydd. Genomregleringen i förevarande paragraf utvidgas lagens tillämpningsområde närlandet befinner sig i krig eller krigsfara. Det skall alltså vara möjligt attvid ett yttre hot kunna meddela beslut avseende exempelvis sådanatillverkningsindustrier och andra anläggningar som inte faller in underordalydelsen i 4 §. Som ett led i krigsplanläggningen bör som förberedandeåtgärder vidtas för en snabb verkställighet av lillträdesbegränsande beslut. Dennabestämmelse reglerar förhållandet till den som äger ett tilltänkt skyddsobjekteller som har nyttjanderätt till anläggningen eller området i fråga. Genom attmöjligheten att besluta om tiUträdesbegränsningar utvidgas till att omfattaanläggningar och områden som inte med nödvändighet ägs av staten kan konflikteruppkomma mellan å ena sidan skyddsbehovet och å andra sidan ägarens intresse avatl fritt disponera sin egendom. Tillundvikande av de problem som skulle kunna uppstå om tillträdet till en enskilds egendom begränsades mera permanent mot den enskildes vilja föreskrivs i denna paragraf att ett beslut enligt 2 §, som avser sådan egendom som nämns i 4 § 3 eller i 5 § fömtsätter medgivande av egendo mens ägare och andra rättighetsinnehavare. Som nämnts i den allmänna motiveringen torde denna bestämmelse knappast leda till alt skyddsintres set inte kan tillgodoses. Många av de anläggningar eller områden som kan komma i fråga enligt 4 § 3 ägs ju av staten och i de flesta fall när någon annan än staten är ägare kan det antas att ägarens intresse av tillträdes- 63 skyddandeåtgärder sammanfaller med myndigheternas. Jag vill också Prop. 1989/90:54 erinraom att det finns möjligheter att enligt 19 § förelägga den som driver skyddsvärdverksamhet att vidta skyddsåtgärder. Denna möjlighet gäller såväl skyddsobjektsom andra anläggningar. Förbudmot tillträde m. m. Idenna paragraf regleras verkningarna av ett beslut om att en anläggning ellerett område skall utgöra skyddsobjekl. Paragrafen har utformats i enlighet medlagrådets förslag. I första stycket föreskrivs som huvudregel att obehörigainte har tillträde lill ett skyddsobjekt. Tillträdesförbud är genomgående denform av huvudförbud som lagen erbjuder. Någon motsvarighet till utredningensförslag om närvaroförbud som en särskild förbudsform har inte tagits upp ilagen. Att ett tillträdesförbud redan kan gälla enligt särskilda bestämmelserhar jag redogjort för i avsnitt 3.1.3. Påförslag av lagrådet hänvisas redan i första stycket till att ett beslut om skyddsobjektkan ha mer inskränkt verkan än tillträdesförbud. Detfår ankomma på regeringen att närmare reglera prövningen av vilka som i detenskilda fallet skall vara behöriga alt vinna tillträde lill ett skyddsobjekt.Lösningar bör sökas som å ena sidan garanterar att ett betryggandesäkerhetsskydd kan upprätthållas men som å andra sidan inte försvårar en smidigtillämpning av reglerna i det enskilda fallet. Somjaganförde i den aUmänna motiveringen bör ell passertillståndsför-farande kunnaanordnas i huvudsaklig överensstämmelse med vad som gäller enligt passertillståndskungörelsen.För tillstånd att komma in i ett skyddsobjekt exempelvis områden på enflygplats som inte är upplåtna för allmänheten bör således kunna krävas attden som söker tillstånd kan visa sin pålitlighet genom att förete ett kriminalregislemtdrag.Närmare regler om detta bör meddelas i förordningsform. Enligtandra stycket kan fotograferingsförbud utfärdas som komplement till etttillträdesförbud. Ett sådant fotograferingsförbud gäller i första hand avbildningsom sker utanför skyddsobjektet men som avser detsamma. Sådana förbud kan oftavara påkallade om man vill åstadkomma ett effektivt sekretesskydd. Enligtdet lagförslag som remitterades till lagrådet fanns inte någon möjlighet att utfärda förbud mot fotografering eller liknande förfaranden inom det område, för vilket tilllrädesförbud gällde. Anledningen till att jag hade avstått från att föreslå en sådan bestämmelse var all det för mig framstod som onödigt att förbjuda något visst beteende för den som inte fick vistas inom skyddsobjektet. Lagrådet har anmärkt att den valda konstmktionen inte ger möjlighet att med stöd av reglerna i den föreslagna lagen beslagta och förverka fotografier och fotografiutmstning. Häremot kan visserligen sägas att det ofta, då någon som olovligen berett sig tillträ de lill ett skyddsobjekt fotograferar där, finns anledning att misstänka personen i fråga för brott mot 19 kap. . Beslag skulle då kunna genomföras med stöd av regler. Jag har emellertid för 64 egendel inte något att invända mot den reglering som lagrådet föreslår. En Prop.1989/90:54 anledning till att på detta sätt särskih förbjuda och straffbeläggajust fotografering inom ett tillträdesskyddat område kan vara att förhållandet mellanförevarande lags straffbestämmelser och tryckfrihetsförordningens regler om anskaffarfrihetdärmed kan sägas bli tydligare reglerat. Iparagrafens tredje stycke anges atl ett tillträdesförbud kan ersättas med förbudendast mot någon viss verksamhet inom anläggningen eller området i fråga, omett sådant partiellt förbud bedöms vara tillräckligt för att skydda objektet. Ienlighet med vad som framgår av 3 § skall ju ett beslut inte göras meraingripande än vad som faktiskt är påkallat. Tillskillnad mot lag räknas här upp samtliga de partiella förbudsformersom skall kunna tillgripas. Uppräkningen är uttömmande. Detta torde krävasenligt regeringsformen i den mån det rör sig om begränsningar iinformationsfriheten. Dessutom ligger det i rättssäkerhetens intresse ochfrämjas en enhetlig rättstillämpning om del på delta sätt preciseras hur ettförbud kan utformas. Förbudmot att fotografera eller göra andra avbildningar, beskrivningar ellermätningar regleras redan nu skyddslag. Av motiven till lagen framgåratt det ansågs naturligt att på detta sätt understryka att lagens syfte var attförhindra sabotage och spioneri. Självfallet kvarstår behovet av att kunnakomplettera ell tilllrädesförbud med ett förbud mot fotografering och liknandeförfaranden, om man vill åstadkomma ett effektivt skydd mot obehörig insyn.Någon ändring i sak i förhållande till den nu gällande bestämmelsen är intepåkallad. Det framgår därför av denna paragraf liksom av 1 § lag attförbudet också omfattar fotografering och motsvarande verksamhet som skerutanför skyddsobjektet men riktas mot detta. Denändringen har gjorts i förhållande till lag att möjligheten attförbjuda innehav av sprängämnen lagils bort. Anledningen härtill är alt rättenalt inneha explosiva varor regleras på annat håll och att det förefalleronödigt att i lag förbjuda den som är behörig att få tillträde till ettskyddsobjekt att inneha sprängämnen om innehavet är legalt i övrigt. Om reglerbehövs i detta ämne får de meddelas i form av t. ex interna säkerhetsföreskrifter. Deövriga förbudsformer som räknas upp i paragrafen har tidigare ansettsinnefattas i behörigheten att utfärda tillträdesförbud. Det är fråga omverksamheter som, i fall där tillträdel till ell område i och för sig anses kunnavara obegränsat, medför risker antingen från sekretessynpunkt eller på grund avfaran för skador. Det skall särskilt framhållas att med dykning givetvis inteavses simhopp i samband med bad utan sådan dykning som utförs med hjälp avsärskild utrustning. Dennaparagraf syftar till att reglera verkningarna av ett utfärdat förbud i vissa fall. Allmänt gäller att ett beslut om att en anläggning eller ell område utgör skyddsobjekt inte i sig ger upphov till någon dispositionsrätt till området i fråga. En avspärrning enligt lagen kan heller inte i sig inskränka 65 5 1989/90. 1 sami Nr 54 dispositionsrättenför den som har äganderätt eller nyttjanderätt lill egen- Prop. 1989/90:54 domen.Om en sådan effekt önskas måste överenskommelse därom träffas. I de fall enanläggning eller ett område som avses i 4 § 3 förklaras utgöra skyddsobjekttorde överenskommelse få träffas i denna fråga i samband med att deterforderliga medgivandet inhämtas. Ivissa fall kan det emellertid vara nödvändigt atl tvångsvis begränsa tillträdesrättentill ett område även för ägaren eller andra rättighetsinnehavare. När övningaroch motsvarande bedrivs på annans mark skulle det kunna medföra allvarligabrister i skyddet om inte också markägaren kunde avvisas från området. I förevarandeparagraf stadgas därför att i de fall som avses i 4 § 4 gäller etttillträdesförbud eller förbud mot viss verksamhet även mot ägare och nyttjanderättshavare.Det skall framhållas atl sådana beslut inte får ges permanent karaktär samt atten intresse-avvägning enligt 2 § skall ske på så sätt att ingen avstängsonödigtvis. Närdet gäller områden där krigshandlingar pågår eller där ingripanden annars görsför att avväija kränkningar av territoriet finns än större anledning alt låtaett lillträdesbegränsande beslut få verkan även gentemot områdets ägare. Detkan ju här vara fråga om vapeninsatser inom ramen för en verksamhet som kanskeär svåröverblickbar och som inte skall behöva hindras av hänsyn till civilapersoner som vistas inom området. Regleringen i denna paragraf omfattar därföräven skyddsobjekt som utgörs av områden som sägs i 4 § 5. 1940års skyddslag innehåller ingen uttrycklig reglering av vilka personer som kantjänstgöra som skyddsvakter. I lagens 10 § finns en bestämmelse om särskiltförordnade skyddsvakter. Dämtöver framgår av 11 §, som reglerarbevakningspersonalens befogenheter, att dessa befogenheter tillkommer fömtomskyddsvakter även personal inom försvarsmakten och polismän samt gränsövervakningsmänoch, vid civilförsvarsberedskap, all civil bevakningspersonal. Iförevarande paragraf har en något annorlunda systematik valts. All personal ulompolismän som har till uppgift att bevaka skyddsobjekt skall hädanefter benämnasskyddsvakter när de fullgör sin bevakningsuppgift oavsett vilkenpersonalkategori de tillhör. Det får ankomma på regeringen alt bestämma vilkakategorier som får anlitas och vad som skall gälla för förordnande av särskildaskyddsvakter. Dessabestämmelser reglerar skyddsvakternas befogenheter. De motsvarar i sak bestämmelserna i 11 13§§ skyddslagen. Vissa redaktionella änd ringar har gjorts i förhållande till de tidigare bestämmelserna. 10 § reglerar de skyldigheter som åvilar enskilda som uppehåller sig vid 66 Bestämmelsen gäller givetvis även den som uppehåller Prop.1989/90:54 sig inom skyddsobjektet. 1113§§ reglerar skyddsvaktemas befogenheter att använda tvångsmedlen kroppsvisilationoch sådan husrannsakan som avser egendom som någon för med sig saml all avvisa,avlägsna, tillfälligt omhänderta eller gripa personer. Inga ändringar i sak harinförts. 14 § innehåller en bestämmelse ombeslag. 15 § innehåller särskilda reglerom hur kroppsvisilation skall verkställas. Bestämmelsen moisvarar 12 § i den nugällande skyddslagen. 16 och 17 §§ innehållerytterligare regler om vad bevakningspersonalen har att iaktta vid användning avtvångsmedel. Den uttryckliga skyldigheten att dokumentera beslut är en nyhetsom har tillkommit i rättssäkerhetens intresse. I 17 § tredje stycket harockså tagils in en hänvisning till vissa regler i polislagen för attsäkerställa atl del berättigade i ett omhändertagande blir prövat av kompetentpolisbefäl. 18§ svarar mot 13 § skyddslag. Skyldighetatt vidta skyddsåtgärder 19-22 §§ Dessaparagrafer motsvarar 4 6§§ skyddslag.