prop · GD03123 · 1989-12-31 00:00:00 — Somhar framgått av det föregäende kommer fömtsättningarna för den samlade svenskafiskenäringen att förändras i väsentliga avseenden . Det beslut om frihandel med fisk och produkter som EFTA: s rädfattade och som statsrådet har redovisat innebär enökad konkurrens för den svenska näringen från stora fiskenationer som ochIsland. Av beslutet följer bl. a. också att möjligheten till generelltstatsstöd begränsas avsevärt. Beslutet rymmer också nya möjligheter, t. ex. attfömtsättningar kommer att skapas för svenska fiskare att direktlanda fisk iandra EFTA-länder. Förden svenska fiskberedningsindustrin öppnar frihandelsöverenskommelsen inomEFTA nya möjligheter till handel och en breddad råvamför-sörjning. Deförestående förhandlingarna meUan EFTA och EG bör som jag ser det kunna öppnaytterligare nya marknader för beredningsindustrin. Men frihandel skärper ocksåkonkurrensen med ökade krav på fortlöpande stmkturanpassningar ochrationaliseringar som följd. Överenskommelsenställer sålunda nya krav på näringen men öppnar också nya möjligheter. Det är enhgtmin uppfattning inte rimligt att låta det svenska fisket leva i skydd avstatliga regleringar och subventioner. Insikten om detta har vi sedan länge.Den kommer till viss mån till uttryck i den skillnad som har råttmellan regleringarna på jordbmkets och fiskets områden. Jordbmket har ettstarkt gränsskydd medan fiskets är väsentligt svagare. Ävenom de svenska fiskevattnen är begränsade kan vi i dem finna ett gott underlagför en stark svensk fiskenäring. Genom den insikt vi har om behovet av enansvarsfull hushållning med fiskbestånden har vi skapat goda fömtsättningar förframtiden. Till detta medverkar också det arbete både nationellt ochinternationellt som vi bedriver på havsmiljöns område. Jag tänker bl. a. påden aktionsplan mot havsföroreningar som regeringen beslutade om ochden handlingsplan mot förorening av havet som är beslutad inom ramen för detnordiska samarbetet. De svenska fiskarena är dessutom en skicklig yrkeskår medförmågan att anpassa sig till ändrade fömtsättningar. Ettframtida rationellt svenskt fiske måste alltså bygga på en ansvarsfull hushållningmed fiskbestånden. Men det kommer att krävas ytterligare insatser från desvenska fiskarena. Jag tänker då främst på behovet av någon form av integreringtill efterföljande led. Utan ett bra samarbete med beredningsindustrin ochdistributionsleden och utan ett gott förhållande tiU de slutliga konsumentemakommer svenskt fiske inte att kunna möta konkurrensen från omvärlden. I dessadelar har det inletts ett värdefullt samarbete men ytteriigare stora insatserbehöver göras av näringens Jag avser då hela näringen, dvs. fisket, förstahandsmotta- Prop.1989/90:123 garna, beredningsindustrin, grossisterna och detaljhandeln. Församhällets del blir uppgiften i fortsättningen att väma om de mer övergripandeintressena av en rationell hushållning med fiskbestånden och att därvid svaraför bl. a. internationella förhandlingar, administrativa regleringar,långsiktig forskning, rådgivning och information. Jagfinner det mot bakgmnd härav inte meningsfullt att närmare precisera ett antaldelmål för fiskepolitiken. I stället bör det övergripande mål som redovisadesför fortfarande gälla (prop. 1984/85: 143, s. 8). Det innebäratt det gmndläggande i den svenska fiskepolitiken skall vara att vi skallutnyttja våra vatten- och fisktillgångar på ett sådant sätt att de långsiktigtkan medverka tiU vår livsmedelsförsörjning och till vårt välstånd i övrigt. Engod hushållning genom en väl avvägd vård och beskattning av fiskbestånden ochgenom omsorg om vattnen är sålunda väsentlig. Härigenom skapas fömtsättningarför produktion av viktiga fömödenheter, för medverkan i landets ekonomiska utvecklingoch för meningsfull sysselsättning och försörjning i vissa bygder. En god vårdav våra vatten förbättrar också fömtsättningama för odling av fisk. En välavvägd hushåUning främjar sportfisket som är en viktig form för friluftsliv ochrekreation. Destatliga insatsema på fiskepolitikens område görs i huvudsak med stöd avlagstiftningen om rätt till fiske samt i form av reglering av prisema på fiskoch ekonomiskt stöd till fisket, fiskevården och forskningen. Hit kan vidareräknas de insatser som görs av de statliga myndighetema i fråga om internationellaförhandlingar, fiskeriundersökningar, rådgivning och information. Somhar framgått av det föregående innebär EFTA-beslutet om frihandel med fisk ochmarina produkter att möjlighetema att utnyttja de nuvarande fiskepolitiskamedlen förändras. Så t. ex. begränsas möjlighetema att ge statligt ekonomisktstöd efter . Efter denna tidpunkt är det i princip inte tiUåtetatt ge generella statliga ekonomiska stöd till fisket. Denna begränsning gällerstora delar av både prisregleringen och de direkta bidragen. Ävende pågående överläggningarna mellan EFTA och EG har som nämnts betydelse isammanhanget. I de samtal som hittiUs har förts med har EFTA-ländemavisat intresse för frihandel med fisk och fiskprodukter. Kommissionen har försin del förklarat att för EG är denna fråga kopplad till andra element av EG: sgemensamma fiskeripolitik. Härmed torde bl. a. avses frågan om tillgång tillfiskevatten. Flera EFTA-länder har haft invändningar mot detta. Frågan harlämnats öppen för att behandlas vidare vid förhandlingama. I detta sammanhangkan det vara värt att notera att EG: s nuvarande fiskeripolitik lades fast år1982 och att en revision av denna förväntas . Motbakgmnd av de omständigheter som jag här har redovisat är jag inte nu beredd att lämna detaljerade förslag till hur de fiskepolitiska medlen 12 skall utformas förframtiden. Vissa riktlinjer bör dock kunna anges redan nu för prisregleringenoch det statliga stödet i övrigt. Den nuvarande prisregleringen på fisk böranpassas i jämn takt fram till . En anpassning kan påbörjasredan fr. o. m. nästa budgetår om godtar mitt förslag i det följandetill prisreglering för . Vad gäller det statliga stödet i övrigt är fömtsättningarnaför utformningen att det är förenligt med EFTA-konventionensartiklar och de överenskomna tolkningarna av dessa. Dessa frågor liksom fråganom yrkesfiskelicenser tar jag upp i det följande. Först vill jag emellertid förriksdagens information nämna att det inom jordbmksdepartementet pågår enöversyn av lagstiftningen på fiskets område. Den inriktar sig bl. a. på en moderniseringav fiskeriförordningen. Min avsikt är att återkomma till regeringen i denna frägaså snart översynen är klar. I fråga om forskningen påfiskets område vill jag erinra om det samlade program som sedan den 1 juli 1989administreras gemensamt av skogs-och jordbmkets forskningsråd och fiskeristyrelsen.Erfarenheterna av detta samarbete är goda. Av betydelse i detsammanhanget är också de omfattande insatserna för marin forskning och denkraftsamling som görs vid de tre centra som har skapats inom högskolan.Vidare vill jag nämna de forskningsinsatser som görs inom ramen för ett heltnytt nordiskt samarbetsprogram på fiskets område. Sammantagna innebär dessaforskningsinsatser att underlaget förstärks för en vidareutveckling av densvenska fiskenäringen. Detta är nödvändigt med hänsyn till de förändringar somnäringen står inför. 1989/90:123 Bilaga 2 Min bedömning:Innehav av yrkesfiskelicens skall vara en fömtsättning för att få tillståndatt fiska i annat lands fiskezon. Den bör därför behållas. Som skalllicens ges endast till yrkesfiskare eller annan för vars försörjning fisket ärav väsentlig betydelse. Utredningens förslag:Utredningen föreslår att yrkesfiskelicensen avskaffas och att fiskeristyrelsenges ansvaret för att beskattningen av fiskbestånden sker inom sådana gränseratt reproduktionen inte äventyras. Remissinstanserna: Deallra flesta av de remissinstanser som har behandlat frågan avstyrkerförslaget om att avskaffa yrkesfiskelicensen. föreslår attlicensen kopplas till rätten att använda vissa fiskeredskap. Skälen för min bedömning:Yrkesfiskelicens infördes efter beslut (prop. 1977/78: 112, JoU23, rskr. Syftet med licensen är att bestämma vilka fiskare som bör kunnakomma i fråga för statligt ekonomiskt stöd. Det angavs att stödet givetvis börkomma endast yrkesfiskare till godo och inte med dem konkurrerande fiskare sompå fritid fiskar i förvärvssyfte och är sysselsatta inom annat yrke.Licens kan sålunda ges endast till fiskeföretag som innehas eller drivs av yrkesfis- käreeller av någon annan för vars försörjning fisket är av väsentlig bety- Prop.1989/90:123 delse. Den som inte har någon licens är sålunda inte förbjuden attfiska. Bilaga 2 Vid beslut i licensfrågor skall särskilt beaktas tillgångenpå fisk, förutsättningarna för rationellt fiske och tillräckligainkomstmöjligheter samt möjligheterna att avsätta fångsterna. Utredningenhar inte haft i uppdrag att närmare utreda licensen för yrkesfiske men har somen följd av sina förslag om förändringar av de fiskepolitiska medlen ansett attdet i fortsättningen inte finns något behov av en licens för yrkesfiske.Utredningen konstaterar att syftet med licensen är att bestämma vilka fiskaresom skall få tillgång till dels det stöd som lämnas genom prisregleringen påfisk, dels det stöd som ges enligt förordningen (1985: 439) om statligt stödtill yrkesfisket m. m. Som framgår av det följande föreslår utredningen attprisregleringen på fisk i stort avvecklas och att det stöd som gesenligt förordningen om statligt stöd till yrkesfisket m. m. i fortsättningenskall kunna ges även till fiskare som inte är yrkesfiskare. Därför är enligtutredningen licensen inte längre motiverad. I stället föreslås fiskeristyrelsenpröva vem som skall vara berättigad till stöd. Prövningen skall enligtförslaget göras bl. a. mot bakgmnd av en stmkturplan för fisket som fiskeristyrelsenoch statens jordbmksnämnd upprättar. Fiskeristyrelsenhar i sitt remissyttrande föreslagit att det skall krävas licens för att fåanvända vissa fiskeredskap såsom trål, snurrevad, vad större än 90 m,laxdrivlinor och laxdrivnät. Föregen del vill jag anföra följande. Yrkesfiskelicensen är ett väl fungerandeunderlag vid tilldelning av fiskelicenser i utländska fiskezoner. Sedanlicenssystemet nu är etablerat och allmänt accepterat utgör det ett värdefullthjälpmedel både för myndigheterna och andra. Även i fortsättningen bör licensges endast till fiskeföretag som innehas av yrkesfiskare eller av annan förvars försörjning fisket är av väsentlig betydelse. Vadgäller förslag att koppla licensen till rätten att användavissa fiskeredskap är jag inte beredd att föreslå någon förändring. I ställetbör regleringen av fisket även i fortsättningen bedrivas på det sätt som redovisadesför (prop. 1984/85: 143, s. 10). Det innebär att fiske påallmänt vatten och frifiskevatten skall i samma utsträckning som varafritt för var och en om tillgången på fisk så medger. Om en begränsning avfisket är nödvändig med hänsyn till hushållningen med fiskbeståndet skalldenna i första hand vara generell. I det fall visst utrymme ändå finns förfiske med fångstintensiva redskap och det är fråga om allmänt vatten skallsådant fiske i första hand medges den för vars försörjning fisket är avväsentlig betydelse. Fiske med trål får bedrivas endast av den för vars försörjningfisket är av väsentlig betydelse. Detstatliga stödet till fisket Minbedömning: Resultaten a v de pågående handelsöverläggningarna mellan EFTA ochEG kan inte fömtses. Därför går det inte att lägga fast enfullständig fiskepolitik . Det behövs ytterligare underiag för beslutavseende denna inför tiden fr. o. m. . Den nuvarandeprisregleringsavgiften bör behållas intill detta datum. Vilka anpassningar somskall göras den 1 juli 1991den bör utredasnärmare. Prop.1989/90:123 Bilaga 2 Utredningens förslag:Utredningen föreslår att normprissystemet avvecklas tidigast från den t juli1990 alternativt fram till . Om ensuccessiv avveckling väljs bör enligt utredningen stödet till öststatsexportoch foderfisk avvecklas från och pristilläggen successivtminskas från samma datum. Utredningen föreslårvidare att marknaden för fisk i fortsättningen regleras genom ett system som istort överensstämmer med den nuvarande överskottshanteringen men endastomfattar sill/strömming. Vid stora fångster skall dessa undandras frånmarknaden för att förhindra alltför stora prisfall. Fångsterna köps upp av enregleringsförening och fiskarena kompenseras härför. Hanteringen av överskottenskaU enligt förslaget skötas av en eller flera fiskarstyrdaproducentorganisationer som skaU ansvara också för fiskarenas trygghetsförsäkringoch för fiskutsättning och marknadsåtgärder för fisk. Utredningen föreslår attöverskottshanteringen finansieras antingen över statsbudgeten eller genom enskatt på inhemsk och importerad fisk. I fråga om det statligaekonomiska stödet i övrigt föreslår utredningen att det införs ett stmkturstöd tillfiskenäringen i form av dels ett investeringsstöd, dels ett omstäUningsstöd.Investeringsstödet bör orienteras tiU mindre fartyg/båtar i regionalpolitisktmotiverade områden. Ramen för skrotningspremier föreslås höjd. En stmkturplanför fiskenäringen föreslås upprättad. Remissinstanserna:Flertalet av de remissinstanser som har yttrat sig i frågan betonar attavvecklingen av prisregleringen måste anpassas till nedtrappningen avstatsstödet till fisket i de övriga EFTA-länderna. bedömeratt sillfisket i , , , , Gävleborgsoch inte klarar sig utan prisstöd. Förslaget omöverskottshantering har fått ett blandat mottagande. Statens jordbmksnämndanser att förslaget är värt att tillämpa men tillägger att fler fiskslag böringå och att regionala avvägningar bör göras inom ramen för systemet.Näringsfrihetsombudsmannen avvisar förslaget med motiveringen att den obalanssom präglar marknaden riskerar att permanentas genom ett lägstaprissystem.Enligt statens pris- och konkurrensverk finns det en risk att systemet med lägstapriserblir stelt och att lägsta tillåtna avräkningspris inte kommer att anpassa sigtillräckligt snabbt till ändrade fömtsättningar. Så gott som samtliga av deremissinstanser som har yttrat sig i fråga om Prop. 1989/90:123administrationen av överskottshanteringen är tveksamma till eller avvisarBilaga 2 förslaget. anser att medlemskap i en privaträttsligorganisation inte skall vara styrande för om ett företag skall få del avallmänna medel. Konsumentdelegationen anför att systemet innebär risker förmonopolbildning. pekar på risker förområdesuppdelningar, utjämningssystem, prissamverkan m. m. anser att regleringsföreningen fisk och jordbruksnämndenskall ansvara för systemet. Utredningensförslag till finansiering har fått ett blandat mottagande av remissinstansema. Jordbmksnämndenoch anser att en avgift som tas ut både på importoch på svenskproducerad vara är förenlig med om den intesnedvrider konkur-rensförhåUandena. De anser att det inte bör finnas någothinder att behålla prisregleringsavgiften och låta denna finansiera ettöverskottssystem. Sågott som samtliga av de remissinstanser som har kommenterat förslaget om ett stmkturstödär positiva till detta. anser mot bakgmnd av detrationaliseringsbehov som finns inom den svenska fiskeflottan att beloppetunder en övergångsperiod bör vara högre än vad utredningen har föreslagit.Sveriges fiskares riksförbund avvisar förslaget om ett omstäUningsstöd medmotiveringen att det anses vara aUtför defensivt. Samtliga de remissinstansersom har behandlat frågan om en stmkturplan är positiva till en sådan. Skälenför min bedömning: Den svenska prisregleringen på fisk fungerar i principenligt följande. Med utgångspunkt i en bedömning av fisktillgången ochavsättningsmöjligheterna bestäms s. k. normkvantiteter och normpriser föraktuella fiskslag. Om fisket utfaller minst enligt denna bedömning får fisketen skälig inkomst. Om det verkliga priset på ett fiskslag som genomsnittunderskrider normpriset betalas ett prisstöd ut. Det utgör en viss andel avskillnaden mellan normpris och jämförelsepris. Om priset till fiskarenöverskrider normpriset skall en kompensation ges till konsumenten. Prisstöd gestill högst den kvantitet som svarar mot normkvantiteten. Till vissa bestämdafiskslag kan ett prisstöd ges i form av ett fast pristillägg. Försäljningen av normprissattafiskslag får inte ske till hur låga priser som helst. Därför skall lägstapriserfaststäUas sä att de främjar ett jämförelsepris i överensstämmelse mednormpriset. Fisk som inte kan säljas till minst lägstapriset skall övertas avregleringsföreningen fisk till ett s. k. överskottspris som är bestämt iförväg. Försäljningen av överskotten får inte ske så att den konkurrerar mednormal handel. Enligtförordningen (1986: 428) om prisreglering på fiskets område får prisstöd lämnasendast till fiskare som levererar till förstahandsmottagare som deltar i en sådanorganiserad samordning på fiskförsäljningens område som har godkänts av jordbmksnämnden. Prisregleringenfinansieras med en prisregleringsavgift samt med in- och utförselavgifter somtas ut på viss fisk och vissa fiskprodukter med stöd av lagen (1974: 226) omprisreglering på fiskets område. EFTA-beslutetom en liberalisering av handeln med fisk innebär för svenskt vidkommande att prisregleringens generella prisstöd inte är tillåtet 16 Utredningen föreslår därför en avveckling av Prop.1989/90:123 det. Enligt utredningens bedömning finns det dock flera skäl somtalar mot Bilaga 2 en total avreglering. Alla fiskenationer inom det gäller medlemmar i såväl EG som inom EFTA tillämpar någon form av stöd tillnäringen. Speciella omständigheter, framför allt variationer i de biologiskatillgångarna, talar enligt utredningen också för att yrkesfisket inte kanbedrivas utan vissa garantier. Utredningen föreslår därför att man från dagensfiskprisreglering behåller en överskottshantering med fastställda lägstapriseroch inlösen av överskott för sill/strömming. Förslagetbygger på att en myndighet fastställer dels ett orienteringspris som baseras påde senaste årens avräkningspriser, dels ett återtagspris som skall avse lägstatillåtna avräkningspris. Återtagspriset bör utgöra meUan 75 och avorienteringspriset och bör liksom orienteringspriset fastställas för enperiod, . För överskottskvantiteter, dvs. kvantiteter sominte har kunnat säljas till lägst återtagspris, erhåller fiskaren i princip återtagspriset.Kompensationen varierar dock med storleken på överskotten så att störreöverskott ger mindre kompensation. Fiskenäringeni vårt land, liksom i flertalet övriga EFTA-länder, erhåller ettrelativt stort statligt stöd. Eftersom detta präglar den enskilde företagarensframtidsplanering och investeringsbeslut gäller vissa övergångsordningar iverkställandet av EFTA-beslutet. Det är alltså fömtsatt att det behövs en vissanpassningstid. Jag anser att hela bör utnyttjas. är detviktigt att tiden används pä ett sådant sätt att övergången till de nya fömtsättningarnablir så smidig som möjligt. Det är också betydelsefullt att fortsätta denövervakning av nedtrappningen av statsstödet som inleddes i samband med attliberaliseringsarbetet påbörjades. Det är en viktig fömtsättning för atthandeln skall kunna ske på lika konkurrensvillkor. Detutredningsmaterial som föreligger är emellertid inte tillräckligt somunderlag för preciseringar av anpassningen. Ytterligare utredning behövs. Jaghar för avsikt att återkomma till regeringen med förslag om ett särskiltuppdrag till jordbmksnämnden och . Inom ramen för uppdraget börnämnden pröva hur de fortsatta årliga överläggningarna mellan nämnden, fisketsförhandlingsdelegation och nämndens konsumentdelegation skaU bedrivas underanpassningsperioden. Av de förslag som utredningen har lämnat bör följandeprövas särskilt. Enligtde överenskomna tolkningama av artikel 13 i är det tillåtetatt stödja fisket dels i form av lägsta tillåtna priser och köp av överskott,dels med regionalpolitiskt motiverade åtgärder. Marknadsreglering i form avlägsta tillåtna priser tillämpas inom ramen för EG: s gemensamma fiskeripolitikgenom olika former av producentorganisationer. Motdenna bakgmnd bör enligt min mening jordbmksnämnden närmare utreda dels fråganom att behålla en överskottshantering med lägstapriser för sill/strömming,dels frågan under vilka omständigheter ett regionalpolitiskt stöd kan varaförenligt med EFTA-överenskommelsen. Utredningensförslag till hur överskottshanteringen m. m. skall admini streras har inte accepterats av remissinstanserna. 2 1989/90. t saml Nr 123 bundär inte berett att administrera verksamheten utan föreslår att regle- Prop.1989/90:123 ringsföreningen fisk och statens jordbmksnämnd skall göradetta Bilaga 2 såsom . Ibetänkandet (Ds 1989: 63) En ny livsmedelspolitik har föreslagits att verksamhetenhos regleringsföreningarna på jordbmkets område tas över av jordbmksnämnden.Regleringarna inom jordbmket och fisket är inte jämförbara. Jordbmket har sedanen lång följd av år ett starkt gränsskydd men också en reglering avhemmamarknaden. Enligt den livsmedelspolitiska arbetsgmppens förslag behållsett gränsskydd för jordbmksprodukter medan hemmamarknaden avregleras. Fisket åsin sida har aldrig haft något nämnvärt gränsskydd medan däremot den inremarknaden är reglerad. En i vissa delar bibehållen reglering av hemmamarknadenkan motivera en annan lösning än på jordbrukets område. Den närmare utformningenav hur överskottshanteringen skall administreras bör behandlas i denkompletterande utredningen av jordbmksnämnden. Denadministrativa bindning som finns mellan godkända förstahandsmottagare ochutbetalning av prisstöd fyller ingen större funktion varför den inte börgälla i fortsättningen. EFTA-beslutetmedger varken införsel- och utförselavgifter eller import-och exportlicenstvångpå fisk och fiskprodukter. Det innebär att införselavgiften mot EFTA, som förnärvarande tas ut med . per för färska och kylda filéer av torsk,kolja, gråsej och vitling, måste avskaffas. Även utförselavgiften mot EFTAmåste avskaffas. Båda avgiftema är av begränsad omfattning. EFTA-beslutetinnebär vidare att import- och ex-portlicenstvånget mot EFTA måste avskaffas. Idenna del gäller dock för vissa övergångsbestämmelser för sill/strömmingoch torsk. Jag avser att återkomma med förslag tiU regeringen i denna frågainför den Ijuli 1990. artikel 6 sägs att fiskala avgifter dvs. fiskala tullaroch interna skatter eller andra interna avgifter får tas ut på importeradevaror fömtsatt att det inte diskriminerar importvaror i förhåUande tiUinhemska varor av samma slag. Frågan om prisregleringsavgiften är förenlig meddenna artikel har diskuterats. Avgiften har kritiserats med motiveringen attden missgynnar importen och att avgiften används för att stödja den svenskafiskenäringen. Frågan om det är möjligt att använda avgiften för att finansieraenligt tillåtna stöd bör därför granskas närmare av jordbmksnämndeninom ramen för det uppdrag jag har aviserat. Avgiften bör behållas fram tillden . Detstatliga ekonomiska stödet i övrigt till fiskeföretag kan lämnas i form av lån,garanti för lån och som bidrag. Ramen för dessa ändamål är för budgetåret1990/91 föreslagen till resp. 40 milj. kr., 75 milj. kr. och 9,4 milj. kr. Lånegarantioch lån kan lämnas för förvärv av fiskefartyg och för inve steringar i redskap eller åtgärder som innebär en rationalisering av fisket. Lånebeloppen är maximerade till 1,5 milj. kr. inkl. eventuella bidrag. Bidrag kan lämnas till förvärv av nytt fiskefartyg med högst av godkänd kostnad och tiU åtgärder för omläggning till ny fiskeinriktning 18 Bidragen är maximerade till . Tillsäkerhetsutrustning kan bidrag lämnas med högst av godkänd kostnad ellerhögst . Vid skrotning av fiskefartyg kan en premie lämnas som uppgår tillhögst . Som jag har redovisat idet föregående medger EFTA-överenskommelsen i princip inte generella statligastöd. Utredningens förslag tar fasta på bl. a. detta. Underlaget är dockotillräckligt för ett beslut om åtgärder förenliga med överenskommelsensprincipiella innehåll. Även dessa frågor bör därför behandlas inom ramen fördet uppdrag som jag har aviserat.