prop · GD03110 · 1989-12-31 00:00:00 — De särskilda reglerna skall endast tillämpas om denskattskyldige eller någon närstående har varit verksam inom företaget i sådanomfattning att hans arbetsinsats har haft en påtaglig betydelse förvinstgenereringen. Det räcker inte att ta hänsyn till ägar- ochverksamhetsförhållanden m.m. i anslutning till utdelnings- ellerförsäljningstillfället. De särskilda reglerna skall gälla även förfluten tidsåväl i fråga om företagets karaktär av fämansföretag som i fråga omnärståendekretsens verksamhet i företaget. Någon form av tidsbegränsning äremellertid lämplig. Jag föreslår därför att förhållandena skall beaktas. Tidsfristen bör dock förlängas om denskattskyldige eller närstående fortsätter med likartad verksamhet i ett annatfåmansföretag. Om den skattskyldige eller honom närstående inte var delägare ibolaget då det upphörde att vara fåmansföretag skall desärskilda reglerna naturligtvis inte tillämpas. Om utomstående äger av aktierna i ettfåmansföretag blir risken för omvandling av arbetsinkomster mindre eftersomutdelning och reavinst tillfaller också dessa ägare. Majoritetsägarnas andelav utdelning och reavinst från företaget blir då vanligtvis mindre än derasnettobehållning av ett motsvarande löneuttag. Risken för kringgående av de särskilda reglerna motiveraratt den skattskyldige alltid måste visa att utomståendes andel i företaget ochomständigheterna i övrigt varit sådana att uttag i form av utdelning ellerreavinst inte medför en större nettobehållning än ett löneuttag. Detta innebäratt den skattskyldige måste redovisa omständigheter som på något sätt skullekunna leda till obehöriga skatteförmåner trots att ägarförhållandena talar motatt sådana förmåner skulle uppkomma. Successiv utförsäljning av aktier ellerförekomsten av aktier som ger olika utdelning, konvertibla skuldebrev samtoptions- och terminsavtal avseende bolagets aktier är exempel på sådant som kanmedföra att de särskilda reglerna skall tillämpas också när utomståendesaktieinnehav uppgår till eller mera. När den vinst som uppkommer vid försäljning av ett företagbestår av vanliga kapitalinkomster, även utöver det sparade utrymmet förkapitalbeskattad inkomst, behövs en möjlighet att beakta detta vidbeskattningen. Jag föreslår därför att den skattskyldige, oberoende avägarförhållanden, får möj- lighet att visa att enreavinst uppenbarligen inte kan hänföras till avkastning Prop. 1989/90:110 avhans eller någon närståendes arbetsinsats. Behovet av ett sä strängt beviskravhar övervägts noga. Jag har därvid funnit att någon annan godtagbar lösninginte finns. Avsikten är inte att en reavinst utöver sparat utrymme förkapitalbeskattad inkomst helt och hållet mäste hänföras antingen till avkastningav arbetsinsatser eller till vanlig kapitalinkomst utan även mellanting kanförekomma. Regelnsutformning ställer stora krav också pä skattemyndigheterna. Beviskravet pä denskattskyldige berättigar inte till passivitet frän myndigheternas sida. Denskattskyldige måste få anvisningar om vilken utredning som behövs i detenskilda fallet. När tillräckligt beslutsunderlag har samlats in är detskattemyndigheten som skall göra en samlad bedömning. Detligger i sakens natur att förutsättningar för att slippa extra beskattning intekan anses föreligga i fråga om företag som just bygger på en arbetsinsats, somt.ex. konsult- eller andra s.k. kunskapsföretag. I andra fall måste ensammanvägning göras av samtliga omständigheter Enbart stora löneuttag bör intemedföra något automatiskt undantag frän extrabeskattningen. Å andra sidan kannaturligtvis små löneuttag inte utan vidare tas som bevis för att arbetsinkomsterhar sparats i företaget. Säljare av företag som har drivits , medmånga anställda och med stor substans t.ex. i form av fastigheter, inventarieroch lager bör ha de största möjligheterna att undvika extrabeskattning av åtminstoneen del av en reavinst. Antalet anställda samt substansens storlek och karaktärmåste naturligtvis ställas i relation till företagets storlek. Den sombedrivit en mindre affärsrörelse i en av bolaget ägd fastighet skall såledesinte extrabeskattas för värdestegring på fastigheten även om rörelsen aldrigmedgivit några stora löneuttag under förutsättning att uttaget avkapitalbeskattad utdelning varit lågt. Omvinstmedel används för inköp av t.ex. fasdgheter och aktier som renkapitalplacering fär man vara mera restriktiv. Mycket talar då för extrabeskattningav såväl anskaffningskostnaden som eventuell värdestegring. Även i dessa fallmåste man emellertid hålla syftet med den extra beskattningen i minnet. Det ärenbart avkastningen av ägarens och hans närståendes arbetsinsatser som skallträffas av de särskilda reglerna. Företagets kapitalplaceringar kan ju ocksåfinansieras med pengar som är avkastning av tillgångar med annat ursprungvilket kan indikeras av låga utdelningar Lagrådetanser att de föreslagna avgränsningarna kan bli svåra att dllämpa och att deger utrymme för skönsmässiga bedömningar Det kan också, enligt lagrådetsmening, ifrågasättas om möjligheten att undanta reavinst från extra beskattningkommer att få någon betydelse i den praktiska tillämpningen med hänsyn tillden bevisbörda som läggs på den enskilde. Jagär väl medveten om de svårigheter som lagrådet nämner men anser bestämmelsernamotiverade för att motverka skatteplanering. beskattningenav reavinster är det min avsikt att den föreslagna regeln skall vara mycket restriktiv isin utformning. Jag delar inte bedömningen att den intekommer att få någon betydelse i den prakdska tillämpningen i de fall där det verkligen är uppenbartatt ett avsteg bör göras från principen att beskatta halvareavinsten som inkomst av riänst. Verksamheteller aktieinnehav i ett annat bolag i en koncern där fåmansföretaget ingårbör jämställas med verksamhet resp. innehav i det sistnämnda. De särskildareglerna kan då inte kringgås genom att verksamheten resp. ägandet knyts tillolika bolag inom koncernen. För att motverkakringgående av reglerna måste dessa kunna tillämpas också på konvertiblaskuldebrev, optioner m.fl. finansiella instrument. De definitioner avfåmansföretag och närstående som föreslås i punkt 14 nionde stycket avanvisningarna till 32 S KL bör tillämpas. Därutöver behöver de nu föreslagnareglerna gälla när företag drivs gemensamt av mänga ägare som arbetar iföretaget. Delägarei handelsbolag omfattas inte av förslaget. Jag delar inte den avnågra remissinstanser framförda uppfattningen att vinster intjänade undertidigare år bör behandlas annorlunda. När det gäller reavinstbeskattningen kande nya reglerna naturligtvis motivera ddigare-läggning av en eller annanföretagsförsäljning. Jag ser dock inget värde i regler som ytterligareförlänger den tidsperiod under vilken nuvarande skattenivå gällen De särskilda reglerna förbeskattning av utdelning och reavinster frän fåmansföretag finns i förslagetdll 3 § 12 mom. Mittförslag: Utdelning som överstiger normal kapitalavkastning på akder ellerandelar samt lämnade ovillkorliga kapitaltillskott skall beskattas som inkomstav tjänst. Utrymmetför normalbeskattad utdelning får sparas för att öka utrymmet förnormalbeskattad utdelning eller reavinst senare än Det sparade utrymmet räknasårligen upp med statslåneräntan plus fem procentenheten Om denskattskyldiges make eller - såvitt gäller skattskyldig under - förälder äreller under någon del av senaste doårsperioden varit verksam i företaget ibetydande omfattning skall skatt på överskjutande utdelning beräknas som ombeskattning skett hos den av dessa personer som har den högsta beskattningsbarainkomsten och som är eller har varit verksam i företaget. RINKisförslag: Överensstämmer med mitt utom såvitt gäUer beskattning inom den trängrefamiljekretsen och rätten att beakta ovillkorliga kapitaltillskott vidberäkning av normalt beskattad utdelning. Remissinstanserna: Lämnarsynpunkter på underlaget för beräkning av normalt beskattad utdelning och pårisktilläggets storlek. De påpekar också att aktieägartillskott bör ökautrymmet för utdelning. Skälenför mitt förslag: Även när de särskilda reglerna är tillämpliga (avsnitt6.8.1) bör normal avkastning på det av ägarna satsade kapitalet i ettfåmansföretag beskattas på samma sätt som annan utdelning, dvs. Utdelning som överstiger normal avkastning på det satsadekapitalet bör däremot beskattas som arbetsinkomst. Det företag som lämnarutdelningen skall däremot behandla densamma som utdelning oberoende av hur denbeskattas hos mottagaren. Denna enkla lösning kan väljas utan risk förskatteanpassning eftersom bolagsskatten på utdelning överstigerarbetsgivaravgifterna vid löneuttag. Jagdelar den av ett par remissinstanser framförda uppfattningen att ocksåakdeägartillskott bör berättiga till kapitalbeskattad utdelning. Även kapitaltillskottdll en ekonomisk förening bör beaktas. Jag anser emellertid att denna förmånbör inskränka sig dll sådana fall där dllskottet kan jämställas med en renkapitalinsats, s.k. ovillkorliga kapitaltillskott. För aktier och andelar somhar förvärvats genom ett benefikt fång föreslår jag att det genomsnittligaanskaffningsvärdet för överlåtelsen skall gälla somanskaffningsvärde (avsnitt 6.5.13). Ilikhet med RINK anser jag att statslåneräntan plus är enlämplig gräns för normal kapitalavkastning som skall beskattas somkapitalinkomst. Outnyttjatutrymme för normalt beskattad utdelning bör kunna sparas och användas vidsenare ärs utdelning eller i samband med reavinstbeskattning när aktiernasäljs. Sparad utdelning bör räknas upp med statslåneräntan plus femprocentenheten Fleraremissinstanser anser att utrymmet för normalt beskattad utdelning är alltförlitet. De lösningar som föreslås är emellertid inte godtagbara eftersom de kanleda till att avkastningen av mottagarens eller hans närståendes arbetsinsatserblir för lågt beskattad. trängre familjekrets bestående av makar och barn bör allöverskjutande utdelning beskattas som om den tagits ut av den person som varitverksam i företaget i betydande omfattning och har den högsta beskattningsbarainkomsten. Det skulle annars bli alltför lönsamt att styra utdelningen tillt.ex. barn som saknar andra inkomsten Efter förslag av lagrådet har jag gåttifrån min tidigare ståndpunkt att beskattningen i dessa fall bör ske hos denperson som har den högsta inkomsten och aft ett syskon under skallbeskattas för utdelning eller reavinst som dllfaller ett annat syskon. Attöverskjutande utdelning skall beskattas som arbetsinkomst bör inte medföra attsådan utdelning helt och hållet behandlas som andra arbetsinkomsten Jagföreslår att såväl överskjutande utdelning som reavinst (avsnitt 6.8.3) skallredovisas som en särskild intäktspost. Inkomsten bör inte medföra uttag avsocialavgifter och löneskatt eller rätt till schablonavdrag och grundavdrag. Mittförslag: Halva reavinsten vid avyttring av akder m.fl. finansiella instrumentutgivna av ett fåmansföretag skall i vissa fall beskattas som inkomst avtjänst. RINK:sförslag: Överensstämmer med mitt. Remissinstanserna:Flertalet remissinstanser är starkt kritiska mot svårigheten att avgöra näroch i vilken utsträckning de särskilda reglerna skall till-lämpas. Skälen för mitt förslag:Den uppdelning av reavinsten som jag föreslår vid beskattning av sådanaförsäljningar där de särskilda reglerna är tillämpliga innebär attskatteuttaget bli något lägre än skatteuttaget pä en motsvarande arbetsinkomsthos den som betalar såväl kommunalskatt som statlig skatt. Denna skillnadmotiveras bl.a. av att man vid en försäljning inte kan räkna med att få ut enhundraprocentig ersättning ens för beskattade vinstmedel i företaget och att enförsäljning medför kostnaden Samma regler somredovisats beträffande utdelning bör gälla för beskattning inom den trängrefamiljekretsen, uttag av socialavgifter etc. En särskild bestämmelsesom ger den skattskyldige möjlighet att helt eller delvis fä reavinstenbeskattad som en vanlig aktieförsäljning har redan behandlats (avsnitt 6.8.1). Mittförslag: Innehavare av aktier i fåmansföretag fån utöver det allmännaavdragsutrymmet på 100 000 kn för ränteutgifter, fullt avdrag med högst såstort belopp som motsvarar statslåneräntan plus avanskaffningskostnaden för aktierna eller andelarna, erlagd arvs- ellergåvoskatt för dessa samt lämnade ovillkorliga kapitaltillskott. RINK:sförslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt. Skälen för mitt förslag:Jag har föreslagit att ränteutgifter som efter full kvittning mot ränteintäkteröverstiger 100 000 kn endast skall få dras av till (avsnitt 6.3.2). Närdet gäller förvärv av akder och vissa andra utgifter för ägare av fämansföretagfinner jag emellertid ett ökat avdragsutrymme motiverat bl.a. för attkapitalförsörjningen i sådana företag inte skall försvåras. Mittförslag: Nuvarande stopplagstiftning mot vinstbolagstransaktio-ner och internaaktieöverlätelser avskaffas. RINK:sförslag: Överensstämmer med mitt. Skälen för mitt förslag:Med ovan föreslagna regler för beskattning av delägare i fåmansföretag blirdet inte längre möjligt att få obehöriga skatteförmåner av det slag som denifrågavarande stopplagstiftningen avser att förhindra. Jag föreslår därför attden avskaffas. 6.9Reavinstbeskattning av övrig lös egendom 6.9.1 Allmänt Mitt förslag:Nuvarande skattefrihet för reavinster vid försäljning av lösöre o.d. sominnehafts slopas. Avtrappningen av skatteplikten tas bort. RINK:sförslag: Överensstämmer med mitt. Remissinstanserna:Förslaget har i huvudsak fått ett positivt mottagande. Flera remissinstanser ärdock negativa till förslaget och pekar på bl.a. kontrollproblemen. Skälenför mitt förslag: Reavinstbeskattningen av övrig lös egendom, dvs. annanegendom än sådan som omfattas av 35 § 2-3 a mom. KL, regleras i 35 S 4 mom. KL.Bestämmelserna i 4 mom. tar i huvudsak sikte på lösöre. Till gruppen övrig lösegendom hör emellertid även de typer av värdepapper som inte beskattas enligtaktievinstreglerna i 35 S 3 mom; t.ex. obligationer och andra skuldebrev.Detsamma gäller nyttjanderätter och rätdgheter som inte ingår inäringsverksamhet och som inte beskattas enligt reavinstreglerna för fastegendom, t.ex. gruvrätter, copyrights och royaldes. Enförutsättning för att en försäljning av lös egendom av sådant slag skallreavinstbeskattas är att egendomen har förvärvats genom köp, byte eller därmedjämförligt fång. Reavinstbeskattning kan också aktualiseras om egendomenerhållits genom gåva frän make eller släkting eller genom bodelning mellanmakar resp. sambon Reavinstpå grund av avyttring av lösöre m.m. beskattas endast om egendomen innehafts imindre än fem ån Om den innehafts i mindre än tvä år beskattas hela vinsten.Vid innehav i två men mindre än beskattas av vinsten. avvinsten beskattas när egendomen innehafts mellan tre och fyra ån När deninnehafts men mindre än beskattas av vinsten. Vidtvängsavyttring och avyttring till fämansföretag gäller särskilda Enligtpunkterna 3 och 4 av anvisningarna till 36 § KL får avdrag för reaförluster iprincip göras endast från i-eavinster och endast i den omfattning som en vinstskulle ha varit skattepliktig. Enligtde generella reglerna i 20 S andra stycket KL fär avdrag inte göras för denskattskyldiges personliga levnadskostnaden 1 praxis har avdrag inte medgettsför reaförlust som uppkommit i samband med avyttring av egendom som minskat ivärde pä grund av förslitning vid personligt bruk. Realisationsvinstkommitténbehandlade i sitt slutbetänkande Beskattning av realisationsvinster (SOU1975:53) frågan om en förändrad beskattning av vinst vid avyttring av övrig lösegendom. Kommittén föreslog att i princip all lös egendom skulle göras dllföremål för en tidsobegränsad reavinstbeskattning. Betänkandetremissbehandlades men ledde inte till någon lagstiftning i fråga om lösöre m.m. Det har tidigare funnitsstarka invändningar mot att införa en utvidgad reavinstbeskattning av lösöre.Invändningarna har främst gällt möjlighe- tematiU en effekdv kontroll av sådana bestämmelsen Dessa problem påtalas Prop.1989/90; 110 alltjämt. Enligtmin mening har kridken mot en ddsobegränsad reavinstbeskattning inte längresamma bärkraft. Skattereformen i stort medför en breddning av skattebasen.Skattefria områden som lockar till skatteflykt godtas inte. Reformen innebärockså en allmän skärpning av kapitalbeskattningen. Samddigt kan detkonstateras att konst och andra värdeföremål i allt högre grad utnyttjas förkapitalplaceringar Jag anser det därför väl motiverat att ta bort nuvarandetidsgränser för beskattning och således införa "evig" reavinstbeskattningav lösöre m.m. Beskattningen bör inte, som , ske enligt enfallande skala bestämd av innehavets längd. 1 stället bör hela vinsten varaskattepliktig oavsett innehavstid. Mitt förslag:Lösöre som används för personligt bruk reavinstbeskattas endast i den mån desammanlagda vinsterna överstiger 50 000 kn 1 sädana fall får avförsäljningspriset räknas som anskaffningskostnad. Övrigt lösöre m.m.beskattas fuUt ut. RINK:s förslag:Överensstämmer i huvudsak med mitt. Dock föreslås att egendom med en förväntadkortare livslängd än inte skall reavinstbeskattas. Vidare föresläs attdet årliga skattefria vinstbeloppet skall vara 20 000 kn Remissinstanserna: Fleraremissinstanser anser att det schablonmässigt bestämda anskaffningsvärdet ochdet skattefria beloppet för personligt lösöre bör vara högre. Någraremissinstanser pekar på tillämpningsproblem vid avgränsningar mellan oUka slagav egendom. Skälen för mitt förslag: Ilikhet med RINK anser jag att reavinstbeskattningen av lösöre o.d. börinriktas på vinster som enhgt allmän rättsuppfattning är naturliga attbeskatta. Mindre vinster vid försäljning av vanligt bohag i ett hem bör intebeskattas. Huvuddelen av de avyttringar som sker när dödsbon avvecklas börsåledes vara skattefria. Smärre vinster vid försäljning av normala bilar, båtaroch smycken bör inte heller beskattas. Först mer betydande vinster skallföranleda beskattning. Sådana vinster torde oftast vara hänförliga dllförsäljningar av konst, andkviteter och liknande värdeföremål. Vinster på renainvesteringsobjekt bör beskattas fullt ut. En gräns bör därför drasmellan rena kapitalplaceringar i lösöre och föremål som använts för personligtbruk. Till den förra gruppen bör därvid även hänföras vissa nyttjanderätter sominte beskattas på annat sätt (gruvrätter) och immateriella rättigheter somcopyrights m.m. Till samma grupp hör även optioner resp. terminer avseenderåvaror (avsnitt 6.5.8). Med personligt lösöreavses egendom som till övervägande del används av den skattskyldige eller hansfamilj för nyttobruk eller som prydnadsföremål. Även samlarföremäl och liknandeföremål räknas ibland som personligt lösöre. Det är den faktiska användningensom är avgörande för gränsdragningen. Lösöre kan användas för personligt brukäven om det finns ett inslag Om detta inslag dominerar skall egendomen emellertid Prop.1989/90:110 inte anses som personligt lösöre. Det bör understrykas att enbartdet förhållandet att viss egendom är värdefull inte medför att den skall ansessom investeringsobjekt. Renainvesteringsobjekt som ädelmetaller och diamanter som inte innefattats ismycken kan inte sägas användas för personligt bruk. Andelar i konstkonsortiero.d. hör till denna grupp. Gränsen mellan personligt lösöre och övrigt lösöreär svårare att dra när det t.ex. gäller samlarföremäl. Här fär avgränsningengöras från fall till faU. Även subjektiva omständigheter får vägas in vid dennagränsdragning. RINKdelar in personUgt lösöre i tvä undergrupper, dels personligt lösöre med enförutsebar livslängd pä högst , dels personligt lösöre med längrelivslängd än (värdebeständigt lösöre). Personligt lösöre som inte ärvär-debeständigt undantas enligt RINK helt frän reavinstbeskattning. Denföreslagna uppdelningen av personligt lösöre i två kategorier kan antas geupphov till inte obetydliga tillämpningsproblem. Avgränsningen blir särskiltsvär när ett dödsbo avvecklas i ett sammanhang för en klumpsumma. Jaganser därför att personligt lösöre bör behandlas som en grupp utan avgränsningmed hänsyn till föremålens förväntade livslängd. Det innebär bl.a. attskatteplikten omfattar större vinster som i en del fall kan uppkomma vidförsäljning av bilar, båtar och skepp. I gengäld anser jag att det av utredningenföreslagna fribeloppet, 20 000 kn, bör höjas. Förpersonligt lösöre föreslär jag tvä lättnadsregien Vidlängre innehav av personligt lösöre saknas ofta uppgift om anskaffningskostnaden.Det är därför, inte minst övergångsvis, angeläget att det finns enschablonregel för att bestämma anskaffningskostnaden. En sådan schablonmässigtbestämd anskaffningskostnad bör i enlighet med RINK:s förslag uppgå till 25 %av försäljningssumman efter avdrag för försäljningskostnaderna. Det stårsjälvfallet den skattskyldige fritt att i stället för schablonregeln utnyttjadet verkhga ingängsvärdet. Enviss total ärlig vinst bör undgå reavinstbeskattning. Beloppet bör knytas tillvinstens storlek och inte dll storleken pä försäljningssumman. Beskattningenblir härigenom mer rättvis och det uppkommer inga påtagliga tröskeleffektenGenom att fribeloppet knyter an till den sammanlagda ärliga vinsten och intetill vinsten per föremål blir det inte identifikadonsproblem då flera föremålsäljs . Somnyss angetts anser jag att fribeloppet bör vara högre än 20 000 kn Jag föresläratt det skattefria årliga yinstbeloppet bestäms till 50 000 kn Det innebär attpersonligt lösöre för drygt 65 000 kn kan säljas utan några beskattningskonsekvenserom ingängsvärdet beräknas enligt schablonregeln. Beloppsgränsen medför att deflesta dödsbon kan avyttras utan inkomstskatt. Endast undantagsvis närsärskilt värdefull egendom säljs kommer skattepliktig vinst att uppkomma ochdärmed också plikt att deklarera vinsten. Denhöga beloppsgränsen innebär också att skattemyndigheterna kan inrikta sinakontrollåtgärder på ett begränsat antal försäljningar som omfattar Jag delar RINK:s bedömning att det inte är motiverat attinföra särskilda Prop. 1989/90:110 lättnadsregler för försäljningar avföremål som inte används för personligt bruk. Det ligger i sakens natur att den skattskyldige ikapitalplaceringsfallen oftast håller reda på den verkligaanskaffningskostnaden. Det är därför mindre angeläget med en schablonregel föringångsvärdet i de fallen. En sådan regel skulle dessutom inte sällan varaalltför gynnsam för den skattskyldige vid försäljning av investeringsobjektsom är föremål för kraftig värdestegring. Detsamma gäller immateriellarättigheter o.d. Schablonregeln bör därför omfatta endast personligt lösöre. De nya bestämmelserna om försäljning av lösöre m.m. finnsi förslaget till 30 S SIL. Bestämmelserna tillämpas i de fall skattskyldighetinträder efter utgången av . För avyttringar med förstabetalning kommer alltså de nya bestämmelserna att gälla underförutsättning att vinsten var skattepliktig enligt de äldre reglerna. De särskilda reglerna för avyttringar till fåmansföretagfrån delägare m.fl. behandlas senare (avsnitt 8.12.1). Det står de skattskyldiga fritt att utan beskattninggenomföra försäljningar fram till utgången av av investeringsobjekt ochannan egendom som innehafts mer än fem än Med hänsyn härtill och dll denförmånliga behandlingen av personligt lösöre i det nya systemet behövs detinte någon särskild övergångsreglering för äldre innehav. En sådan regleringskulle medföra betydande tillämpningsproblem och stort utrymme förskatteanpassning och är även av dessa skäl olämplig. Mittförslag: Avdrag medges inte för reaförluster på egendom avsedd för personligtbruk. För övrig lös egendom som inte är avsedd för personligt bruk medges avdragför av reaförlusten. RINK:s förslag: Överensstämmer med mitt. Remissinstanserna:Hovrätten över och , kammarrätten i , SvenskaRevisorsamfundet SRS och förordar avdragsrätt förreaförluster på personligt lösöre. Skälen förmitt förslag: I praxis har avdrag inte medgetts för reaförluster vidförsäljning av egendom som minskat i värde pä grund av förslitning vidpersonligt bruk. Förslitningen har ansetts som en inte avdragsgiU personliglevnadskostnad. Av samma skäl bör avdrag inte medges för reaförluster vidförsäljning av personligt lösöre.