prop · GD03158 · 1989-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1989/90:158 om utvidgad rätt till målsägandebiträde, m.m. Regeringenföreslår att anta del förslag som har lagils upp i bifogade utdragur regeringsprotokoUet . Ipropositionen föreslås att möjlighetema all få målsägandebiträde utvidgas.Rätt till målsägandebiträde skall enligt förslaget i princip alllid finnas i målom sexualbrott. Vid övriga brott där målsägandebiträde nu kan komma i fråga, bl.a.misshaiidel och olaga hot, blir reglerna om målsägandebiträde mera generösa. Vidareföreslås vissa klariägganden vad gäller rällshjälpsla-gens tillämplighet på niålsägandebilräden.Lagändringarna fgreslås träda i kraft den . 1989/90. I sami Nr 158 Lag omändring i lagen (1988:609) om målsägandebiträde Härigenomföreskrivs att 1 och 5 §§ lagen (1988:609) om målsägandebiträde skall haföljande lydelse. Imål om brott enligt 6 kap. 1-6 § eller försök lill brott enligt 6 kap. 1-4 eller6§ skall, sedan förundersökning har inletts, ett särskilt biträdeför målsäganden (målsägandebiträde) förordnas, om det inte på grund avsärskilda omständigheter kan antas att målsäganden saknar behov av sådanibiträde. Omdet med hänsyn lill målsägan-dens peTsonligaförhållanden och övrigaomständigheter kan antas att målsäganden har ett särskilt starkt behov avbiträde, skall, sedan fömndersökning har inletts, målsägandebiträde förordnasäven i mål om 1.brott enligt 6 kap. 7-10§, försök till brott enligt 6 kap. 8 eller 9 § eller förberedelse eller stämplingtill brott enligt 6 kap. 1 § , 4 § andra stycket eller 9 § , 2.brott enligt 3 eller 4kap. , på vilket fängelse kan följa, eller försök till sådantbrott, 3. brott enligt 8 kap. 5 eller 6 § ellerförsök lill sådant brott. I mål om brott enligt 6kap. skall, sedan fömndersökning har inletts, ett särskiltbiträde för målsäganden (målsägandebiträde) förordnas, om del inte är uppenbartall målsäganden saknar behov av sådant biträde. Omdel med hänsyn lill målsägan-dens personliga relation till den misstänkte ellerandraomständighe-ter kan antas att målsäganden har behov av biträde, skall,sedan fömndersökning har inletts, målsägandebiträde förordnas även i mål om I. brott enligt 3 eller 4kap. , på vilkel fängelse kan följa. 2.brott enligt 8 kap. 5 eller 6 § eller försök, förberedelse och stämplinglill sådant brott. Målsägandebiträdet harrätt till ersättning i enlighet med vad som enligt 22 § rältshjälpslagen (1972:429)gäller för biträde vid allmän rättshjälp. Målsägandebiträdet harrätt till ersättning i enlighet med vad som enligt 22 § rältshjälpslagen (1972:429)gäller för biträde vid allmän rättshjälp. I fråga om ersättningen tillämpasäven 19, 23, 49, 49 a och 49 c §§ rättshjälpslagen. Dennalag träder i kraft . Har ett målsägandebiträde förordnalsföre ikraftträdandet tillämpas inte 49 c § rättshjälpslagen (1972:429). Har hovrätt föreikraftträdandet meddelat beslut angående ersättning lill målsägandebiträdetillämpas inte 49 § andra stycket rättshjälpslagen. Utdragur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , ,, , R. , , , G. , , ,, , , , , Proposition om utvidgad rätt till målsägandebiträde, m.m. Lagen(1988:609) om målsägandebiträde trädde i kraft . Lagen, sominnebaren principiell nyordning, ger målsäganden möjlighet att på statensbekostnad få ett eget juridiskt biträde ett målsägandebiträde vid fömndersökningoch rättegång rörande vissa typer av brott. Rätten lill biträde gäller i förstahand i mål om grova sexuella övergrepp men även, under vissa fömtsättningar, imål om en del andra typer av brott med inslag av våld eller annan inlegrilelskränkning.Dåvarande chefen för anförde i lagstiftningsärendet attdel även i mål om andra brott än de angivna kunde förekomma behov av slödoch hjälp ål målsäganden. Så snart tillräckliga erfarenheter vunnits skulleden nya lagen utvärderas för all ge underiag för att bedöma om rätten lill målsägandebiträdeborde utvidgas. Justitieutskottethar i sill betänkande (1989/90: JuU5) Våldsbrott och brottsoffer med anledningav etl antal motioner uttalat bl.a. följande (s. 22): "Med stöd av gjordaerfarenheter kan enligt utskottets mening redan nu konstaleras att möjligheternaatt få målsägandebiträde inte motsvarar aktuella behov. Rätlen till målsägandebiträdebör således utvidgas till att utan begränsningar gälla i mål om sexualbrottenligt 6 kap. BrB. Rätten lill målsägandebiträde bör också väsentligt utvidgasnär del gäller mål om misshandel." Juslitieutskoltel anförde vidare altregeringen borde få i uppdrag alt skyndsamt lägga fram förslag i de angivnaavseendena för , vilkel som sin mening borde ge regeringen lillkänna. biföll utskottets hemställan (rskr. 1989/90:65). hölls i regi en hearing medinbjudna företrädare för olika organisationer och myndigheter. En förteckningöver de organisationer och myndigheter som deltog i hearingen samt en sammanfattningav vad som anfördes vid hearingen bör fogas till protokollet som bilaga 1. Regeringen beslutade att inhämta lagrådets yttrandeöver lagförslaget. Del lill lagrådet remitterade lagförslaget bör fogas lillprotokollet i detla ärende som bilaga 2. ti /90. 1 sami Nr 158 Lagrådet har i alltväsentligt godtagit förslaget. Yttrandet bör fogas till protokollet som bilaga3. Jag återkommer till enskildhelema i lagrådels yttrande i det följande. 2.1 Utvidgad rätt till målsägandebiträde Mittförslag: Rätten lill målsägandebiträde skall i princip gälla utan begränsningari mål om sexualbrott. För de övriga i lagtexten angivna brotten blir reglema ommålsägandebiträde mera generösa. Skälenför mitt förslag: I 1 § lagen om målsägandebiträde anges vid vilka typer avbrott ell målsägandebiträde kan förordnas. Förstastycket behandlar mål om grövre sexualbrott. 1 dessa fall föreligger en stark presumtionför att målsägandebiträde skall förordnas. Presumtionen omfattar mål om brottenligt 6 kap. 1-6 §§ (BrB), således mål om våldtäkt, grovvåldtäkt, sexuellt tvång, sexuellt utnyttjande, sexuellt utnyttjande av underårig,grovt sexuellt utnyttjande av underårig, sexuellt umgänge med bam, försök lillsådana brott saml sexuellt umgänge med avkomling eller med syskon. Enligtandra stycket kan målsägandebiträde också förordnas i mål om vissa andra brott,om det med hänsyn lill målsägandens personliga förhållanden och övrigaomständigheter kan antas all målsäganden har ett särskilt starkt behov av biträde.De brottstyper som avses är sådana sexualbrott som inte omfattas av presumtionsregelni första stycket, t.ex. sexuellt ofredande och koppleri. Vidare avses de brott molliv och hälsa och mol frihet och frid enligt 3 och 4 kap. BrB som har fängelsei straffskalan, såsom misshandel och olaga hot, och försök lill sådani brottsamt rån eller grovt rån och försök lill sådant brott. Närdel gäller sexualbrotten föreslog rällshjälpskommiltén i sill belänkande (SOU1986:49) Målsägandebiträde - som låglill gmnd för lagstiftningen -att rätten lillmålsägandebiträde i ell första skede borde förbehållas målsägande i mål ombrott enligt 6 kap. 1-6, 8, 9 och 12 §§ BrB. Skälet för denna avgränsning varall de allvarliga sexualbrotten, enligt kommitténs uppfattning, i tvåavseenden skiljer sig från andra brott. För del första innebär sexuellt våld ensärskilt svår kränkning av offret med efterföljande svåra påfrestningar underdel rättsliga förfarandet. För del andra är frågan om målsägandens trovärdighetnästan alltid av avgörande betydelse i sexual-brollmål. Ipropositionen med förslag till lag om målsägandebiträde (prop. 1987/88:107)förordade föredragande statsrådet all målsägandebiträde regelmässigt skallkunna förordnas i vissa mål om grova sexualbrott. punkterförordades en något snävare avgränsning än vad kommittén hade Prop. 1989/90:158föreslagit. Mål om koppleri och grovt koppleri, försök till sådana brott saml målom förberedelse och stämpling lill sexualbrott skulle inte omfattas av en presumtionsregel;något generellt behov av biträde ansågs inte föreligga i dessa fall. Andrasexualbrott som inte kom all omfattas av presumtionsregeln var sexuellt ofredande(7 §) och förförelse av ungdom (10 §), som båda har böter i straffskalan. Desexualbrott som inle logs med i första styckels presumtionsregel omfattas istället av 1 § andra stycket. Riksdagenhar nu ullalat all rätten till målsägandebiträde skall utvidgas till all gällautan begränsningar i mål om sexualbrott enligt 6 kap. BrB. Vid den hearing somjag nämnde inledningsvis anförde flera av de närvarande att domstolama förordnar målsägandebiträde i alla typer av mål om sexualbrott, om målsägandenbegär del. En lagändring i enlighet med beslut skulle därför iprincip endast innebära en anpassning av lagtexten lill den praxis som harutvecklat sig. Alt, som riksdagsbeslutet närmast ger vid handen, övergå från enpresumtionsregel för vissa sexualbrott lill en regel som innefattar enobligatorisk rätt lill målsägandebiträde vid alla sexualbrott skulle dessutom enligt en vid hearingen framförd åsikt kunna bidra till all informationen omrätlen lill målsägandebiträde tränger ut bättre och att biträdena därmed kommerin i målen i ell tidigare skede. Regeln borde - enligt vad som allmäntuttalades vid hearingen -utformas så att domstolen i dessa fall skall förordnabiträde för alia som önskar del. Del borde däremot inle komma i fråga allförordna biträde mot målsägandens vilja. Redani dag åligger del undersökningsledaren all aktivt informera målsäganden om demöjligheter som finns att få hjälp av ell biträde saml all anmäla till rättenom del finns anledning alt förordna sådani biträde, se 13 a§ fömndersökningskungördsen(1947:948) och 23 kap. 5§ (RB). De problem som har angettsmed bristande information till målsägandena kan förväntas försvinna i takt medalt bilrädesförordnanden blir vanligare. Men del kan finnas skäl för deansvariga myndighetema i första hand riksåklagaren och all i samband med den av mig förordade lagändringen uppmärksammainformationsfrågan. Skäletlill all presumtionsregeln inle kom all omfatta alla sexualbrott var, somjagredan nämnt, att något generellt behov av målsägandebiträde inte ansågsföreligga vid de mindre grova sexualbrotten och inte heller vid koppleri. Delär naturligtvis så alt behovet av etl målsägandebiträde i allmänhet är störreju grövre inlegrilelskränkning elt offer har blivit utsatt för. Det utesluteremellertid inle alt behovet av biträde i det enskilda fallet kan vara likastort vid andra typer av sexualbrott som vid dem som omfattas av presumtionsregeln. Ennackdel med en uppdelning av sexualbrotten i två olika gmpper med olika fömtsättningar för all biträde skall få förordnas är all mbriceringen av gämingen kan spela en avgörande roll för frågan om målsägandebiträde. Detta problem blir särskilt tydligt när ett brott enligt 6 kap. BrB, som t.ex. sexuellt ofredande, är subsidiärt lill något annal brott enligt samma kapitel. Om undersökningsledaren väljer all mbricera brottet på del ena eller del andra sättet kan det påverka målsägandens praktiska möjligheter alt få etl 5 Dennaolägenhet skulle undanröjas, om alla sexualbrott Prop. 1989/90:158 behandladeslika vad gäller rätten till biträde. Med hänsyn lill vad som upplysts om denpraxis som redan nu har utvecklats skulle en sådan förändring inle heller inågon större utsträckning påverka del allmännas kostnader för målsägandebiträde. Fortfarandebör del givelvis vara så, vilkel också framfördes vid hearingen, att del inlebör komma i fråga all någon mol sin vilja får ett målsägandebiträde. Vidarebör domstolen, om målsäganden har allmän rättshjälp med bilrädesförordnande imålet, kunna underlåta att vid sidan av del biträdet förordna ell målsägandebiträde(jfr lagrådels yttrande i prop. 1987/88:107 s. 60). Domstolen bör dock varaoförhindrad att entlediga rätlshjälpsbilrädet och i stället förordna målsägandebiträde,om målsäganden begär det. En annan situation som bör uppmärksammas är den alt målsägandensjälv i samma rättegång är åtalad för en gäming, t.ex. misshandel, begången isamband med del brott lill vilkel han eller hon själv intar ställning sommålsägande. Om offentlig försvarare i denna situation förordnas för målsäganden,bör del självfallet vara tillräckligt; målsägandebiträde bör alltså inteförordnas i dessa fall. Någon annan begränsning än jag nu angett i fråga omrätten till biträde i mål om sexualbrott bör i princip inle göras. Det skallalltså i mål om sexualbrott enligt 6 kap. BrB i allmänhet inle ske någonprövning av målsägandens behov av biträde frånsett den situationen all ell annalbiträde redan är förordnal. Del bör emellertid rimligen fi n nas en mer allmäntutformad möj lighet för domstolen all avslå en begäran om målsägandebiträde, omdet är uppenbart alt behov av biträde saknas. All målsäganden redan har ellbiträde i målet är del mest tydliga exemplet på denna situation, mensjälvfallet kan det länkas fall där målet t.ex. rör en så obetydlig gäming att målsägandebiträdeframstår som helt obehövligt. Lagtexten föreslås utformad i enlighet meddetta. andra gmppen av mål i vilka biträde kan förordnas ingår brott mol 3 och 4kap. BrB med fängelse i straffskalan saml rån och grovt rån och försök lill sådanibrott. I dessa fall krävs del för att målsägandebiträde skall förordnas alldel med hänsyn till målsägandens personliga förhållanden och övrigaomständigheter kan antas all målsäganden har ell särskilt starkt behov avbiträde. I propositionen med förslag lill lag om målsägandebiträde anfördeföredragande statsrådet (s. 38) all förordnande i dessa fall skall ske med storrestriktivitet. Del räcker inte all det gäller ett sådant brott som ingår iuppräkningen, ulan brottet skall i det enskilda fallet ha varit av kvalificeratslag och ha inneburit en svår kränkning av offret. Vidare bör bevisläget ochdel processuella lägel i övrigt vara sådani alt man måste räkna med all målsägandenkommer all utsättas för ingående eller pressande förhör. Som en ytterligare fömtsättningangavs att målsägandens fysiska och/eller psykiska tillstånd skall vara sådantall han eller hon kan antas ha väsentlig nytta av ell juridiskt biträde. Vid hearingenanfördes det beträffande denna målkategori att domsto lama under den första liden efler lagens ikraftträdande var relativt restrik- 6 liva med alt bevilja målsägandebiträdemen all praxis efler hand har blivit Prop. 1989/90:158 allt mera liberal. Delbetonades alt det ofta finns elt stort behov av biträde i de fall där partemahar eller har haft en nära relation med varandra eller där målsäganden av någotskäl befinner sig i underläge gentemot den misstänkte. De praktiskt mestförekommande fallen ansågs vara mål om kvinnomisshandel och mål om andra brottdär kvinnor eller bam är målsägande. Liksom vid sexualbrotten är del i dessafall påpekades det vid hearingen ofta så all den enda bevisning som finnsall tillgå är målsägandens berättelse; målsägandens trovärdighet är därförockså härav avgörande betydelse för prövningen av åtalet. Riksdagenhar uttalat all rätten lill målsägandebiträde bör väsentligt utvidgas när delgäller mål om misshandel. Mol bakgmnd av vad som entydigt kommit fram vid hearingenbör uppmärksamheten därvid i allt väsentligt inriktas mol mål omkvinnomisshandel och andra övergrepp mot kvinnor och bam där den misstänkte ären nära anhörig eller bekant lill offret. Utmärkande för dessa typer av brottär all målsäganden på gmnd av sin relation lill den misstänkte kan varaobenägen all göra en polisanmälan och ha svårt alt orka med polisutredningenoch rättegången. Målsäganden kan också utsättas för olika påtryckningar frånden misstänkte och dennes anhöriga, t.ex. för all la tillbaka sina uppgifter.I dessa fall är del uppenbart all målsäganden ofta kan behöva slöd av elljuridiskt biträde. Defömtsättningar som ställs upp för att målsägandebiträde skall få förordnasi mål om kvinnomisshandel är visserligen förhållandevis stränga. Som anfördesredan i propositionen med förslag lill lag om målsägandebiträde (s. 21) äremellertid just mål av denna typ lämpade för en ordning med målsägandebiträde.Enligt vad som kom fram vid hearingen har del dock förekommit all domstol medhänvisning till de stränga fömtsättningar som ställts upp i lagtexten harvägrat målsägandebiträde i mål om kvinnomisshandel, trots all del i detaktuella fallet synes ha varit sakligt motiverat med sådan bilrädeshjälp. Delär därför i enlighet med vad uttalat påkallat att ändra fömtsättningamaför alt få biträde i de mål som omfattas av 1 § andra stycket. Ävenom en uppmjukning av rekvisiten för alt få biträde är mest angelägen för målsägandeni mål om misshandel kan del inte anses sakligt motiverat all begränsa enutvidgad rätt till målsägandebiträde lill just sådana mål. Del är minsl likaangelägel för målsäganden all få hjälp av elt målsägandebiträde när brottethar mbricerats som försök till mord eller försök till dråp samt vidförberedelse lill dessa brott, men jag tänker också på upprepade fall av t.ex.olaga hot och olaga frihetsberövande där den misstänkte är en närståendeperson till målsäganden. De som blir utsatta för rån, vare sig det sker ibanker, butiker eller i andra sammanhang, kan ofta hamna i en djup kris efterdel inträffade och då ha elt slarki behov av elt juridiskt biträde för all orkamed den efterföljande rättegången och konfrontationen med den tilltalade. Enutvidgad rätt till biträde bör således inle omfatta bara misshandel ulan även de andra i I § andra stycket uppräknade brotten. De i andra stycket angivna fömtsättningama bör därför mjukas upp generellt för all markera att bedömningen inle skall vara så restriktiv som lagtextens utformning 7 Samlidigt måste lagtexten fortfarande vara så utformad att den ger Prop.1989/90:158 utrymmeför en verklig prövning av målsägandens behov av biträde i det Del måste nämligen understrykas att det på intet sätt kan ansessakligt motiverat att mera regelmässigt förordna målsägandebiträde i t.ex.mål om misshandel eller olaga hot. Det skulle också föra för långt all tillmötesgåde önskemål som framfördes vid hearingen om alt rätten lill målsägandebiträdeskall utvidgas lill andra typer av brottmål, t.ex. mål om Jagvill emellertid framhålla alt den omständigheten all målsägandebiträde inteförordnas ingalunda innebär all målsäganden ställs ulan stöd. Fömtom del stödåklagaren regelmässigt skall ge och möjligheterna till allmän rättshjälp villjag påminna om den möjlighet som finns enligt 20 kap. 15 § RB för målsägandenatt vid rättegången åtföljas av en stödperson saml om åklagarens skyldigheterenligt 22 kap. 2 § RB att föra målsägandens talan i skadeståndsdelen. Medanledning av ett påpekande från lagrådet förordarjag alt en möjlighet alt få målsägandebiträdeöppnas också i mål som gäller förberedelse och stämpling till brott som avses i1 § andra stycket. Del kan självfallet finnas skäl all förordnabiträde i mål av denna typ, t.ex. mål om förberedelse till mord. Vidhearingen framhölls att del i praktiken ibland kan framstå som oklart om det äråklagaren eller målsägandebiträdet som bör utföra skadeståndstalan. Detuppgavs emellertid alt bestämmelsen har tillämpats så att målsägandebiträdethar utfört skadeståndstalan i samtliga fall där biträdesförordnande harmeddelats. Ilagrådsremissen framhöll jag i denna fråga följande. Det är självfalletangeläget att undvika dubbelarbete på del sättet all både åklagaren och målsägandebiträdetengagerar sig i skadeståndsanspråket. Åklagarens skyldighet enligt 22 kap. 2 §RB att förbereda och utföra skadeståndstalan är visserligen formellt sett inle avhängigav om ell målsägandebiträde är förordnat eller inte. Del är emellertid oftapraktiskt sett lämpligare all, om målsägandebiträde har förordnals, denneförbereder och utför skadeståndstalan. Jag fömtsätter all målsäganden ochbiträdel i samråd med åklagaren i del enskilda fallet gör upp om vilkenarbetsfördelning som bör gälla. Del bör dock understrykas alt någon förändringav åklagarens skyldighet att utreda gmnden för skadeståndsanspråket, nämligenden brottsliga gärningen, givelvis aldrig kan bli aktuell. Lagrådethar med anledning av mina nyssnämnda uttalanden framhållit all del enligt 3 §lagen om målsägandebiträde inle ingår i målsägandebilrä-dels uppgift all bistå målsägandenmed talan om enskilt anspråk i anledning av brottet, om detta görs avåklagaren, och att uttalandena om arbetsfördelningen mellan åklagare och målsägandebiträdebör ses mol bakgmnd av detta. Medanledning av vad lagrådet anfört vill jag säga följande. Åklagarens skyldighet att utföra målsägandens talan i skadeslåndsdelen regleras uleslu- 8 lande av 22 kap. 2 § RB.Fömtsättningarna enligt delta lagmm är alt målsäganden begärt bistånd avåklagaren, att uppgiften kan ulföras ulan väsentlig olägenhet och allanspråket inle är uppenbart obefogat. Regeln i 3 § lagen om målsägandebiträdesyftar enbart lill att förebygga alt såväl åklagaren som målsägandebiträdet förmålsägandens talan i skadeslåndsdelen. Biträdet skall ulföra uppgiften endastom åklagaren inle gör del. Om åklagaren och målsäganden i samråd kommer fram lillall det i ell enskilt fall är mest praktiskt alt biträdet utför talan i skadeslåndsdelen,kan detta lämpligen formellt sett manifesteras på så säll alt målsägandenavstår från att framställa någon begäran respektive återkallar sin begäran omalt åklagaren skall utföra talan; i så fall bortfaller ju åklagarensskyldigheter enligt 22 kap. 2 § RB. Mittfiirslag: Lagen om målsägandebiträde ändras i förtydligande syfte för att delskall slå klart vilka regler i rättshjälpslagen (1972:429) som är tillämpligapå målsägandebilräden. Skälenför mitt förslag: Av 5 § lagen om målsägandebiträde framgår att ell målsägandebiträdehar rätt lill ersättning i enlighet med vad som gäller enligt 22 § rältshjälpslagen.Andra regler i rältshjälpslagen som är tillämpliga även på målsägandebiträdeär 21 § om förordnande och byte av biträde samt 24 § om ersättning förbevisning och annan utredning. Övriga regler i rältshjälpslagen om ersättning lillbiträde har inle uttryckligen angetts vara tillämpliga på målsägandebiträde. Delhar kommit till min kännedom alt det vid den praktiska tillämpningen av lagenhar uppkommit tvekan huruvida även andra regler i rältshjälpslagen som harsamband med reglerna om ersättning lill biträde är tillämpliga på målsägandebilräden.Som exempel har nämnts 23 och 49 c §§. Del förstnämnda stadgandet innehåller eltförbud för biträdet att förbehålla sig eller mottaga ersättning av sin huvudmanutöver vad han eller hon har rätt till enligt 22 § rältshjälpslagen. Enligt 49c § krävs det särskilda skäl för att elt biträde skall få åberopa nyaomständigheter till slöd för ett överklagande av ett beslut om ersättning. Målsägandebilrädelsrätt till ersättning har knutils till rällshjälpslagens ersättningsregler.Självfallet bör även de regler i rältshjälpslagen som lar sikte på t.ex.förfarandet vid överprövning av ersättning vara lilllämpliga även i fråga om målsägandebilräden.För all undanröja varje tvekan om vad som gäller i detla hänseende bör lagenförtydligas på denna punkl. Ilagrådsremissen föreslogs all 5 § skulle kompletteras med en hänvisning lill desärskilda bestämmelser som finns i 23,49,49 a och 49 c §§ rättshjälps-lagen. Lagrådethar med anledning av förslaget anfört att fall kan tänkas där del kan finnasskäl att enligt riktlinjerna i 19 § rältshjälpslagen bevilja ett målsägandebiträdeersättning för arbete ulfört innan förordnandet meddelades eller begäran omförordnande framställdes. I de fall där det äraktuellt all förordna ett målsägandebiträde är del viktigt Prop. 1989/90:158 attbiträdet kopplas in på ett så tidigt stadium som möjligt under fömndersökningen.Del kan länkas att biträdel måste utföra visst arbete innan rätten har hunnitfalla beslut i bilrädesfrågan eller lill och med innan en framställning om bilrädesförordnandegjorts. Meddelas ell förordnande, bör ersättning naturiigtvis utgå även fördel arbete som har ulförts före förordnandet i samma utsträckning som är falletvid allmän rättshjälp.