prop · GD03110 · 1989-12-31 00:00:00 — Dessa uppgifter är ofta ofullständigaeller inte alls ifyllda och föranleder enligt kommittén inte sällan begäran omkomplettering i samband med granskningen. Kommittén föreslog attskattereduktionerna skulle slopas och att eventuell kompensation härför bordeges i form av stödåtgärder utanför inkomstskattesystemet. Skatteförenklingskommitténsförslag har dock inte genomförts. Skatteutskottethar behandlat frågan och har t. ex. anfört (SkU 1986/87:33) attdet är förenat med svårigheter att via beskattningen söka kompenserabarnfamiljer för deras speciella kostnader utan att komma i konflikt medsträvandena att uppnå enkelhet i deklarations- och taxeringsarbetet och att kostnaderför barn är av sådan natur att de i första hand bör beaktas på annat sätt ängenom avdrag vid beskattningen. RINKhar pekat på att skattereduktionen för hemmamake dessutom ger en splittrad bilddärigenom att den medges med samma belopp för hemmamake utan hemmavarande barnoch för hemmamake med ett eller flera barn oberoende av förhållandena i detenskilda fallet. Kommittén har också anfört att ett bibehållande av dennaskattereduktion får anses vila på ett delvis förlegat synsätt och att den sammanlagdaskattereduktionen för hemmamake minskat med . Jagvill för min del även hänvisa till vad jag under föregående avsnitt anfört omatt stödet till ensamföräldrarna skall tas upp i den fortsatta beredningen avunderhållsbidragskommitténs förslag. Övervägandeskäl talar därför enligt min mening för att skattereduktionen för hemmamake ochför ensamstående med barn nu slopas. Förslagetföranleder ändringar i 2 S 4 mom. UBL. 5.5.3 Arbetsgivares kostnader för organisationsverksamhetoch skattereduktion för fackföreningsavgift Mitt förslag: Skattereduktion för fackföreningsavgiftermedges av den del av avgiften som inte överstiger 2 500 kn om året.Inga ändringar föreslås beträffande arbetsgivarens avdragsrätt för kostnaderför organisationsverksamhet. Föratt skattereduktion skall erhållas utan särskilt yrkande från den skattskyldigemåste en arbetstagarorganisation ha lämnat uppgift om avgiftens storlek tillskattemyndigheterna eller, om ADB-medium används, den 30april under taxeringsåret. De nya tidpunkterna bör gälla redan fno.m. RINK:s förslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt. Remissinstanserna:Frågan har berörts av fyra remissinstanser. RSV anser att skattereduktionen förfackföreningsavgift bör slopas, eftersom den medför ett inte obetydligtmerarbete för skatteförvaltningen. Om den nuvarande ordningen skall behållasanser verket att yrkande om skattereduktion endast skall kunna framställas avarbetstagarorganisation. Yrkande från enskild bör enligt verket behandlas somett yrkande om rättelse av debiteringen. LO anser att riktmärket förskattereduktionen bör vara den nya genomsnittliga marginalskatten () ochatt underlaget för avdraget bör anpassas dll kostnadsutvecklingen i samhället.Svenska Revisorsamfundet förordar att frågan om arbetsgivares avdrag förorganisationskostnader blir föremål för fortsatt övervägande i syfte attavdragsrätten begränsas. Vidare anför samfundet att den fortsattahandläggningen bör syfta till att avskaffa skattereduktionen förfackföreningsavgifter. TCO kan godta förslaget att sänka procentsatsen till 20.Däremot ser TCO ingen anledning att sätta ett tak för avgiftsunderlaget. Omtaket skall vara kvar bör det enligt TCO:s mening återställas till sittursprungliga värde och inflationsskyddas genom att kopplas till basbeloppet. Skälen förmitt förslag: Enligt punkt 1 första stycket av anvisningarna till 20 S KL äravgifter till föreningar och andra sammanslutningar i vilka den skattskyldigeär medlem i princip inte avdragsgilla. Från regeln om att avdrag inte får skeför medlemsavgifter har i praxis undantagits avgifter till arbetsgivarorganisationer.Sådana avgifter har ansetts ha karaktär av försäkringspremie. Skattereduktionför fackföreningsavgifter infördes genom en lag som trädde i kraft den 1januari 1983 och som tillämpades första gången vid taxering (prop.1982/83:50, SkUlS, SFS 1982:1193). Det huvudsakliga skälet för att medgereduktion för fackföreningsavgifter var enligt propositionen att skapaskattemässig jämställdhet mellan arbetsgivares och löntagares kostnader förresp. Skattereduktion för fackföreningsavgift medges fysiskperson som har varit bosatt eller vistats i under någon del avinkomståret. Underlaget för beräkning av skattereduktion är den medlemsavgiftsom den skattskyldige under inkomståret har betalat tillarbetstagarorganisationen, dock högst 1 200 kn Skattereduktionen uppgår till av underlaget. En skattskyldig som vill ha skattereduktion skallframställa särskilt yr- Prop. 1989/90:110 kände om det. Yrkandet skallinnehålla uppgift om personnummer och erlagd avgift. Yrkandet kan framställastill genom den skattskyldiges arbetstagarorganisation senastden taxeringsåret. Om organisationen vidarebefordrar yrkandet påADB-medium är tidsgränsen taxeringsåret. Den skattskyldige kanäven själv taxeringsåret framställa yrkande hos lokalaskattemyndigheten. Även efter nämnda tidpunkt kan den skattskyldige framställasådant yrkande såsom en begäran om rättelse enligt 84 § UBL. Frågan om avdragsrätt för fackföreningsavgifter har iallmänhet kopplats till frågan om arbetsgivares avdragsrätt för medlemsavgiftertill arbetsgivarföreningar Enligt den ordning som gällde tidigare medgavs inteavdrag för fackföreningsavgifter men däremot för arbetsgivares avgifter förorganisationsverksamhet. Konfliktunderstöd från fackföreningar var å andrasidan skattefria medan konfliktbidrag från arbetsgivarföreningar var skattepliktiga.Den kritik som framför allt riktades mot detta system var aft kombinationen avavdragsrätt för avgifter och skatteplikt för konfliktbidrag var förmånligareän förbud mot avdrag för avgifter kombinerat med skattefrihet förkonfliktersättningan Som skäl för kritiken anfördes att endast en del av deinflytande avgifterna används för konfliktändamål och att således en arbetsgivarorganisationhelt eller delvis finansierar även den del av verksamheten som avser annat änersättningar eller fonderingar för konfliktändamål med obeskattade medel. har frågan varit föremål för utredningarvid flera tillfällen. a. kan nämnas skattelagssakkunniga som år 1958redovisade sina överväganden i en promemoria samt skatteutredning somingående behandlat denna fråga i betänkandet (SOU 1977:91) Översyn av skattesystemet.Utredningens slutsats var att avdrag för fackföreningsavgift borde medges menbegränsas till ett visst maximibelopp. Ett alternadv som föreslogs idepartementspromemorian Ds B 1980:3 är att varken medge avdrag förföreningsavgifter till arbetstagar- eller arbetsgivarorganisationer samt attäven göra arbetsgivarorganisationernas konfliktersättning skattefri. Dettaförslag kritiserades dock mycket skarpt av i stort sett samtliga remissinstanserav såväl principiella som praktiska skäl. Även förslag att på olika sättbegränsa avdraget för föreningsavgifter för arbetsgivare till den del som avserkonfliktändamål har övervägts men visat sig innebära avsevärda tekniskaproblem. Det föreligger bl. a. svårigheter att skilja ut vilken del av avgiftensom skall vara avdragsgill. Ett avskaffande av skattereduktionen för fackföreningsavgiftkräver enligt min mening att även arbetsgivarnas avdragsrätt förföreningsavgifter begränsas. Som framgårav det ovan sagda skulle annars enskattemässig olikformighet uppstå i behandlingen av arbetstagar- ocharbetsgivarorganisationen Det finns emellertid starka skäl för att intebegränsa eller helt slopa arbetsgivarnas avdragsrätt för föreningsavgiften Jaganser därför att en sådan begränsning inte bör införas. Med hänsyn härtill börinte heller skattereduktionen för fackföreningsavgifter avskaffas. Reglerna om skattereduktionen bör dock justeras i vissahänseenden. 24 1989/90. Nr 110 Del 1 skattereduktionen infördesbedömdes att av avgiften användes för allmänfacklig verksamhet ochsåledes borde ligga till grund för reduktionen. Mot bakgrund härav och av dågällande skattesatser bestämdes skattereduktionen till av avgiften tillden del avgiften inte översteg 1 200 kn RINK har föreslagit ett avdragstak på 2000 kn Jag anser för min del att taket bör bestämmas något högre eller till 2500 kn I enlighet med RINK:s förslag bör procentsatsen justeras ned på grund avde sänkta skattesatserna. Om skattesatsen beräknas som och avfackföreningsavgiften anses belöpa på allmänfacklig verksamhet kan skattereduktionenberäknas till (0,30 X 0,70 =) 0,21 och avrundas till av avgiften. Vad gäller tidpunkternaför yrkanden om skattereduktion har RINK i sitt betänkande föreslagit entidigareläggning av yrkande som framställs genom den skattskyldiges arbetstagarorganisation. RSV har i en skrivelsetill regeringen föreslagit en tidigareläggning från den 15juni till och, om ADB-medium används, från till den30 april. Skrivelsen har remissbehandlats och yttranden har avgivits avjustitiekanslern, statskontoret, centralorganisationen /SR,, . Remissinstanserna har i huvudsak ingenerinran emot förslaget. Statskontoret anser dock att lagen bör ändras på såsätt att ett schablonavdrag införs. För att kunna beaktaskattereduktionen i taxeringsmeddelandena är det tillräckligt att yrkandena omskattereduktion framställs inom den tid som RSV har föreslagit. Jag anslutermig därför till verkets förslag. De nya tidpunkterna bör gälla fno.m. Förslagetföranleder ändringar i 2-5 SS lagen (1982:1193) om skattereduktion förfackföreningsavgiften Mittförslag: Alla förvärvsinkomster skall beläggas med socialavgift ellermotsvarande skatt. Fulla avgifter i form av arbetsgivaravgifter ochegenavgifter skall i princip tas ut då inkomsten är förmånsgrundande. I andrafall beläggs förvärvsinkomster med en särskild löneskatt motsvarandeskattedelen av socialavgifterna. RINK:sförslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt förslag, frånsett vissa ändringarav främst lagteknisk karaktär Remissinstanserna:Flertalet av de remissinstanser som yttrat sig i frågan godtar de principer föruttag av socialavgifter som utredningen föreslagit. Den kritik som riktas motförslaget rör främst socialavgifter på vissa tillfälliga inkomsten Vidarekritiseras den lagtekniska lösningen av flera remissinstansen Skälenför mitt förslag: För finansiering av den allmänna försäkringen och Prop.1989/90:110 vissa andra sociala ändamål tas socialavgifter ut enligt lagen(1981:691) om socialavgifter, socialavgiftslagen (). Dessa är av två slag,arbetsgivaravgifter och egenavgifter, och betalas huvudsakligen avarbetsgivare och egenföretagare. Arbetsgivaravgifter,som en arbetsgivare och i vissa fall även en uppdragsgivare skall betala,beräknas på den lön och de skattepliktiga naturaförmåner som utges tillanställda. Egenavgifterbetalas främst av dem som har inkomst av rörelse eller inkomst avjordbruksfastighet. Till grund för beräkningen av avgiftsunderlaget läggstaxeringen till statlig inkomstskatt. Utanfördet avgiftspliktiga området faller arrendeinkomster och inkomster frånupplåtelser av avverkningsrätter och andra s.k. passiva rörelse- ochjordbruksinkomsten Utanför faller även inkomster från fastighetsförvaltningliksom pensionsförmåner och försäkringsersättningar Förnärvarande tas följande avgifter ut. Därtill uttas allmänlöneavgift samt, för ersättning som utges september1989 - , arbetsmiljöavgift . beräknassocialavgifterna uppgå till ca 195,5 miljarder kn, varav ca 188 miljarder kn iarbetsgivaravgifter och ca 7,5 miljarder kn i egen-avgiften Skattereformen syftar likformig beskattning av olika inkomsten Det är därvid nödvändigt att ocksåbeakta socialavgifterna eftersom dessa i stor utsträckning ekonomiskt settutgör en skatt. Målet, ett neutralt skattesystem, kan alltså uppnås enbart omreformen också får omfatta uttaget av socialavgiften Det finns, som några remissinstanserframhållit, i och för sig ett starkt samband mellan socialavgifter ochsocialförsäkringsförmåner även om detta inte kan relateras till en vissindivid. De olika delavgifterna avser att finansiera vissa bestämda ändamåloch för huvuddelen av avgifterna finns en direkt finansiell koppling. Urekonomisk synvinkel är det emellertid av stor betydelse att förmånerna baradelvis är individrelaterade. Förmånerna är således för individen endast ibegränsad utsträckning beroende av avgifternas storlek och faktiskinbetalning. Vissa grundförmåner utgår inom och utanför Prop. socialförsäkringssystemetför personer med låga eller inga avgiftsgrundande Förvissa avgiften som t.ex. folkpensionsavgift, finns inget direkt samband mellanavgift och förmån, vilket innebär att dessa avgifter helt kan ses som skatt iekonomisk mening. För andra avgifter, som t.ex ATP- och sjukförsäkringsavgifter,finns däremot ett samband genom att en högre avgiftsgrundande inkomst gerhögre förmånen Sambandet mellan avgift och förmåner begränsas dock även fördessa avgifter bl.a. genom att avgifter tas ut även för ej förmånsgrundandeinkomster, dvs. inkomster över 7,5 basbelopp, samt genom att pensionstillskottutgår även för personer som inte har någon avgiftsgrundande inkomst. Vidaregäller att ATP liksom sjuk- och föräldrapenning baseras på inkomster underbegränsade tidsperioden Såvittgäller arbetsgivaravgifterna krävs inte heller att dessa faktiskt har betalatsför att förmånerna skall utgå. För vissa arbetsgivaravgifter gäller vidare attde inte har något direkt samband med de förmåner som kan utgå. När det gälleregenavgifter finns dock i två fall ett direkt samband mellan förmån och avgift.En försäkrad för vilken sjukförsäkringen gäller med karenstid betalarexempelvis sjukförsäkringsavgift efter en lägre procentsats. En egenföretagaresom inte betalat sin tilläggspensionsavgift tillgodoräknas inte pensionspoängför . Jagvill också framhålla att sambandet mellan socialförsäkringsavgifter ochförmåner med tiden har tunnats ut. gällde exempelvis att vidberäkningen av arbetsgivaravgifter hänsyn inte skulle tas till den del avarbetstagarens lön som efter ett basbeloppsavdrag översteg 7,5 basbelopp. Dennabegränsning av avgiftsuttaget togs emellertid bort av främst administrativaskäl. Sammantagetframgår av det tidigare sagda att en väsentlig del av socialavgifterna utgören skatt i ekonomisk mening. Så torde även vara fallet inom en överskådligframtid om än vissa förändringar kan komma att göras i socialförsäkringssystemet, Urneutralitetssynvinkel är det således angeläget att basen för inkomstskatten påförvärvsinkomster så långt möjligt är densamma som för socialavgifterSkillnader häremellan leder till ekonomiska snedvridningar bl.a. genom att detuppstår en strävan från såväl arbetsgivare som anställda att övergå tilllöneförmåner som är avgiftsfria. Arbetsgivaren och den anställde kan"dela" på det belopp som motsvarar socialavgifterna så att arbetsgivarenslönekostnad minskar och den anställde får en anställningsförmån vars värdeöverstiger det som blivit kvar efter skatt av en avgiftspliktig löneförmån. Dessutommedför det väsentliga administrativa förenklingar om basen för socialavgifternaöverensstämmer med den för inkomstskatten. ömmålet om likformig beskattning skall kunna uppnås krävs därför att uttaget avsocialavgifter sker på ett mer neutralt sätt. I likhet med RINK ärutgångspunkten för mitt förslag i denna del att alla förvärvsinkomster, dvs. allarbetsersättning och all inkomst av näringsverksamhet, skall bli föremål förnågon typ av socialavgifter eller motsvarande skatt. Det är vidare angelä- getatt reglerna i detta avseende utformas så att de kan fungera på ett tillfredsställandesätt vid ett ändrat samband mellan förmåner och avgifter isocialförsäkringssystemet. Föratt uppnå likformighet och undvika ekonomiskt snedvridande effekter bör enutgångspunkt vara att endast de inkomster som grundar rätt till socialförsäkringsförmånerskall bli belagda med fulla socialavgifter i form av ar-betsgivar- elleregenavgifter. Av främst administrativa skäl bör emellertid också ifortsättningen sådana inkomster utgöra underiag för fulla avgifter även om deinte är förmänsgrundande till den del de överstiger en viss nivå. Förövriga förvärvsinkomster har RINK föreslagit uttag av vad kommittén kallatgrundavgift, motsvarande skattedelen av socialavgifterna. Det samladeskatteuttaget i form av inkomstskatt och skattedelen av socialavgifter bhrdärmed likvärdigt för denna typ av förvärvsinkomster och för kontantlön. Benämningengrundavgift har kritiserats av flera remissinstansen Riksförsäkringsverketanför att grundavgiften är en allmän skatt och bör vara klart avskild frånsocialförsäkringsavgifterna. Hovrättenöver och anför att eftersom grundavgiften såväl konstitutionelltsom nationalekonomiskt är att anse som skatt och inte avgift bör den ocksåbenämnas skatt. Liknande synpunkter framförs av kammarrätten i , Företagareförbundetoch Konstnärliga och . Lämplig benämningär enligt hovrätten socialskatt eller särskild förvärvsinkomstskatt. Jagdelar uppfattningen att vad RINK kallat grundavgift i själva verket är att ansesom en skatt. En lämplig benämning bör kunna vara särskild löneskaft. Ävenden av RINK föreslagna lagtekniska lösningen enligt vilken bestämmelserna omgrundavgift har tagits in i har kridserats av bl.a. hovrätten. Hovrättenanser att dessa bestämmelser borde tas in i en särskild lag som också börreglera skattedelen av socialavgifterna. Jaganser för egen del att det är lämpligt att reglera den särskilda löneskatten ien särskild lag. Jag är emellerdd inte beredd att i förevarande sammanhangäven ta upp frågan om en eventuell utbrytning av skattedelen av socialavgifternatill en särskild lag. Jag återkommer dll frågan om den lagtekniska lösningen ispecialmotiveringen. Jaghar i frågorna om socialavgiftsuttaget samrått med chefen för . 5.6.2 Breddning avbasen för socialavgifter på arbetsinkomster Mittförslag: 1 princip alla inkomster som skall tas upp till beskattning underinkomst av tjänst skall också bli föremål för uttag av socialavgiftenInkomsterna skall vara förmånsgrundande och fulla socialavgifter skall därförtas ut. Avgifterna skall normalt betalas i form av arbetsgivaravgiften I vissafall där ett arbetstagar- eller uppdragstagarförhål-lande inte kan ansesföreligga skall avgiften tas ut i form av egenavgifter RINK:sförslag: Överensstämmer i allt väsentligt med mift. Remissinstanserna:Flertalet remissinstanser har tillstyrkt RINK:s förslag eller lämnat det utanerinran. En del kritik riktas dock mot förslaget vad gäller vissa tillfälligainkomster som föreslås bli beskattade i inkomstslaget tjänst.Riksförsäkringsverket anser att det kan ifrågasättas om sådana dllfäl-ligainkomster, såsom tävlingsvinster m.m. som redovisas under inkomst av tjänst äratt anse som utfört arbete i socialavgiftslagens mening. Vidare ifrågasätterverket om det är ändamålsenligt ur kontrollsynpunkt att avgiftsbe-lägga dessainkomsten Om avgiftsbeläggning skall ske bör enligt riksförsäkringsverketendast grundavgift tas ut på dessa inkomsten Även RSV anför liknande synpukterpå avgiftsbeläggning av sistnämnda typ av inkomster. RSV anför också attkontrollsvårigheterna torde vara i det närmaste oöverstigliga i de flesta fallvad gäller exempelvis vinster i korsords- och fisketävlingar och liknande.Däremot kan RSV tänka sig att arbetsgivaravgifter skall betalas på direktakunskapstävlingar i radio och TV där det ingår ett visst arbetsmoment även omdetta är av underhållningskaraktän RSV anför också att det är ett stort problemhur man skall hantera ersättningar som helt klart är ett utflöde av tjänstenmen som kommer från annan än arbetsgivaren. kan sådana ersättningar inteavgiftsbeläggas på grund av de strikt upprätthållnaarbetsgivar/arbetstagarbegreppen. RSV anger vidare i sitt yttrande olika typerav ersättningar som enligt verket bör avgiftsbeläggas. Kammarrätten i Göteborgoch TCO anser att det kan finnas fall då vissa inkomster bör undantas frånavgiftsuttag. har i princip inte något att erinramot att tillfälliga förvärvsinkomster är avgiftsgrundande. För att en sådanutvidgning skall bh praktiskt och administrativt möjlig att hantera böremellerdd enligt samfundet beloppsgränsen på 1 000 kn för vilka ersättningarsom skall ingå i avgiftsunderlaget höjas väsentligt. anföratt RINK:s förslag om att avgiftsskyldighet skall inträda redan vid denallmänna gränsen på 1 000 kn samt de basbreddningar som föreslås kommer attmedföra stora ekonomiska påfrestningar för idrottsrörelsen. Föreningen anser att tillfälliga inkomster av typ tävhngsvinster m.m. barabör bli föremål för grundavgift eftersom de till stor del inte bhrförmånsgrundande. Man pekar också på kontrollproblemen. Rätttill tilläggspension grundas på inkomst av förvärvsarbete. Med detta förstås inkomst av anställning och inkomst av annat förvärvsarbete. I be greppet inkomst av anställning ryms främst löneinkomster och naturaförmå nen Begreppet är snävare än det skatterättsliga begreppet inkomst av tjänst. Om en inkomst är pensionsgrundande såsom inkomst av anställning åligger det arbetsgivaren att betala arbetsgivaravgiften Till inkomst av annat för värvsarbete räknas främst inkomst av här i riket bedriven rörelse och in komst av här belägen jordbruksfastighet som brukas av den försäkrade. På summan av vad en arbetsgivare utgivit som lön i pengar eller 274 skattepliktiganaturaförmåner skall han betala arbetsgivaravgifter Prop.1989/90:110 Förövriga ersättningan som alltså är att hänföra till inkomst av annat förvärvsarbete,skall socialavgifterna betalas i form av egenavgifter. Lagtekniskt har dettalösts så att i har tagits in bestämmelser om att grunden för beräkning avegenavgifterna är sådan inkomst som enligt AFL skall hänföras till inkomst avannat förvärvsarbete. Ettproblem vid tillämpningen av socialavgiftsbestämmelserna är att det i vissafall kan föreligga osäkerhet om en ersättning skall utgöra underlag förberäkning av skatteavdrag och/eller arbetsgivaravgiften Detta beror på attunderlagen är delvis olika inom skatte- och avgiftsområdet. Skillnaderna -somframstår tydligare än förr inom det nya systemet för samordnad uppbörd avkällskatt och arbetsgivaravgifter- medför, förutom snedvridande effekter påsamhällsekonomin, redovisningssvårigheter för arbetsgivarna och kontrollproblemför skattemyndigheterna. En arbetsgivare är skyldig att betalaarbetsgivaravgifter i ett stort antal fall där han inte skall göra skatteavdrag.Det gäller t.ex. då han inte är s.k. huvudarbetsgivare eller om ersättningenbetalas ut dll någon som har B-skattesedel men ersättningen inte är att hänföratill inkomst av rörelse eller jordbruksfasdghet. Detfinns också exempel på det motsatta förhållandet, alltså att arbetsgivaren ärskyldig att göra skatteavdrag men inte att betala arbetsgivaravgiften Detgäller t.ex. huvudarbetsgivare som enbart betalar ut pensioner eller arbetsgivaresom sysselsätter endast personer som fyllt 65 ån Tillföljd av att begreppet kontant lön också tolkas på delvis olika sätt inomskatte- och avgiftsområdet anses vissa ersättningar vara avgiftsfria trots attskatteavdrag skall göras från ersättningen. Detta gäller bl.a. i fråga om premierför tjänstepensionsförsäkringar eller grupplivförsäkring, felräkningspengaroch kostnadsersättningar såsom traktamentsersättning som överstigernormalbeloppet för fördyrade levnadskostnader enligt RSV:s föreskrifter (jfrrättsfallet RÅ 1986 ref 21). Påen punkt är rättsläget oklart. Det är här fråga om förmåner där tvekan kanföreligga om förmånen utgör lön eller naturaförmån eller varkendera. Somexempel har angivits en arbetstagares förvärv av egendom till underpris frånarbetsgivaren. Därnågot förvärvssyfte inte föreligger anses avgiftsplikt inte inträda. Likväluppstår skatteplikt för mottagaren. Det är här närmast fråga om ersättningarsom idrotts- och andra ideella föreningar gett ut dll sina funkdonären I någonmån gäller det även ersättningar till de aktiva idrottsmännen. Pådetta område finns ett flertal avgöranden från regeringsrätten. Vad re geringsrätten förefaller ha tagit fasta på är den grundläggande förutsätt ningen för avgiftsplikt. Fråga skall ha varit om inkomst av förvärvsarbete.