prop · GD03107 · 1989-12-31 00:00:00 — Theoriginal of the present Convention, of which the Arabic, Chinese, English,French, Russian and Spanish texts are equally au-thentic, shall be depositedwith the Secretary-General of the United Nations. Prop.1989/90:107 Bilaga 1 konferens,skall generalsekreteraren sammankalla konferensen i Förenta nationemas regi.Ändringsförslag som antagits av en majoritet av de vid konferensen närvarandeoch röstande konventionsstateraa skall underställas generalförsamlingen för godkännande. En ändring som antagits enligt punkt 1 i dennaartikel träder i kraft när den har godkänts av och antagits av konventionsstateraa med två tredjedelsmajoritet. När en ändring träder i kraft skaU den varabindande för de konventionsstater som har antagit den, medan övriga konventionsstaterfortfarande är bundna av bestämmelsema i denna konvention och eventuella tidigareändringar, som de antagit. Förentanationemas generalsekreterare skall motta och till alla stater sända texten tiU reservationer som stateraa gjort vid ratifika tionen eller anslutningen. Enreservation som strider mot denna konventions ändamål och syfte skall inte till- Reservationerkan återtas som helst genom notifikation till Förenta nationemas generalsekreterare, som därefter skall underrätta alla stater. Notifika- tionen skall gälla från den dag då den mottogs av generalsekreteraren. Enkonventionsstat kan säga upp denna konvention genom skriftlig notifikation tillFörenta nationemas generalsekreterare. Uppsägningen träder i kraft efterden dag då notifikationen mottogs av generalsekreteraren. Förentanationeraas generalsekreterare utses till depositarie för denna konvention. Originalettill denna konvention, vars arabiska, engelska, franska, kinesiska, ryska ochspanska texter har lika giltighet, skall deponeras hos Förenta nationeraasgeneralsekreterare. Sammanställning av remissyttranden över FN:s Prop. konvention om barnets rättigheter ®'' Efterremiss har yttranden över FN:s konvention om barnets rättigheter avgetts avjustitiekanslern (), riksåklagaren (), , Sveahovrätt, kammarrätten i , brottsförebyggande rådet (BRÅ),överbefälhavaren (), , barnmiljörådet, statens nämnd förinternationella adoptionsfrågor (), , (), , statens biograföyrå, kabelnämnden, statensinvandrarverk (), , arbetar-skyddsstyrdsen,ombudsmannen mot etnisk diskriminering (DO), jämställdhetsombudsmannen (JämO),, allmänhetens pressombudsman, . , i (LO),akademikers centralorganisation () genom ,(), , ,(SvFR), I Samhället (),, , Svenska röda korset, samt . De fria kristna samfundens råd och frikyrkoråd iett gemensamt yttrande (m.fl.), KristnaUngdomsråd, , (),Förbundet () och (). Ärkebiskopenhar meddelat att han inte avger ett eget yttrande utöver det som sänds frånSvenska ekumeniska nämnden och som han har undertecknat. RÅhar överlämnat yttranden från åklagarmyndigheterna i , ochMalmö åklagardistrikt. Samtligaremissinstanser tillstyrker eller har ingen erinran mot att ratificerarkonventionen. Många uttrycker sin tillfredsställelse över att konventionen harkommit till stånd. Flera finner det angeläget att ratificerarden. En del remissinstanser anser dock att ändringar i svensk lagstiftning ärpåkallade. Några instanser anser att vid ratificeringen bör reserverasig i vissa avseenden. Sveahovrätt påpekar att ett tillträde till konventionen inte enbart innebär attlagstiftningen skall överensstämma med konventionen utan också garantier föratt den tillämpas i enlighet med åtagandena i konventionen. Även ochSvenska framför liknande synpunkter. Artikel 1 Prop. Artikel 1 innehåller en definition av vad som avses med bam enligt "383 2.konventionen. Med barn avses varje människa under , om inte myndighetuppnås tidigare enligt den lag som gäller för baraet. Statensbiograföyrå anser att åldersgränsen överensstämmer med vad biograföyrån längehävdat borde vara den riktiga åldersgränsen för att särskilja barn/ungdomarfrån vuxna. Omman hårddrar resonemanget en aning kan man säga att den svenska lagstiftningenom åldersgränser på bio skapar ett glapp i detta skydd för barn mellan 15 och18 år i och med att varje femtonåring har rätt att ta del av sådant som måsteanses tillåtet enbart för vuxna. Det gäller i vart fall en del av de filmer somnu godkänns som "barnförbjudna". Biograföyrånmenar att den "bokstavliga överensstämmelsen" skulle "bli ännubättre om det infördes en kompletterande åldersgräns för tillträdetill vissa filmer". DOanser att konventionens allmänna definition av barn måste få effekt på svenskutlänningslagstiftning och praxis, eftersom man i dessasammanhang som barn betraktar den som är . DO pekar på att "detsvenska kärnfamiljbegreppet innefattat man, hustm och ogifta barn under 16 år.Här måste en anpassning ske". DO återkommer under artikel 37 till dengräns som finns i reglerna om förvarstagande. Även och harifrågasatt den nu gällande åldersgränsen för förvarstagande. Svenskaröda korset anser att det är viktigt att även den undre åldersgränsen förkonventionens tillämpning är definierad. Detmåste klargöras för svensk del ifrån vilken tidpunkt barnet har rätt till derättigheter konventionen stadgar om. Det är någorlunda klart att paragraf 9 ipreambeln ej skall inverka på tolkningen av artikel 1 (se s. 11 iFN-dokumentetE/CN.4/1989/48 + annexet). Artikel2 innehåller bestämmelser om att barn skall skyddas mot diskriminering. DOvill utifrån sin erfarenhet kraftigt betona vikten av att öka all förskole-ochskolpersonals medvetenhet, beredskap och förmåga att hantera frågor om rasism,diskriminering m. m. Dethandlar inte minst om att öka förmågan att ge adekvat stöd åt de barn, somtrots samhällets ansträngningar, utsätts för trakasserier på grund av sittetniska ursprung. ACframför också liknande synpunkter. AC ifrågasätter vidare om inte flyktingbarnoch fosterbarn i vissa situationer är diskriminerade. slårockså att man utreder huruvida fosterföräldrar bör kunna adoptera Prop.1989/90:107 fosterbarn med särskild anknytning till fosterföräldrarna. Artikel3 innehåller bestämmelser om att barnets bästa skall komma i första mmmet. Närett barn i någon egenskap förekommer i den svenska brottmålsprocessen ärbarnets bästa en av de viktigaste omständigheter som skall beaktas. I 7 § lagen(1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare stadgas t. ex. attden som är ej må häktas med mindre synnerliga skäl äro därtill.Bestämmelsen är tillämplig även beträffande anhållande och får betydelse ävenför reglerna om gripande. I 30 kap. 5 § stadgas att rätten inte fårdöma till fängelse för brott som någon begått innan han fyllt 18'år om det inteföreligger synnerliga skäl. Vidare kan nämnas de regler som gäller till skyddför barn som målsägande (se exempelvis lagen 1988:609 om målsägandebiträde) ochsom vittne (1519 §§ fömndersökningskungördsen). Omsynnerliga skäl föreligger kan dock andra omständigheter än hänsynen tillbarnets bästa komma i främsta mmmet. Det är således möjligt att frihetsberövaen person som är om t. ex. det brottsutredande intresset kräverdet. Om en samlad bedömning av ett brotts straffvärde medför att ettfängelsestraff framstår som den enda möjliga påföljden är det också möjligt attdöma en person till fängelse. Enligtden engelska konventionstexten på denna punkt skall barnets bästa "be aprimary consideration". Om detta uttryck översätts med exempelvis attbarnets bästa alltid skall vara en av de viktigaste omständigheterna attbeakta, kan den svenska lagstiftningen inte anses stå i strid med konventionen. 1ett hit under hand överlämnat förslag till översättning av konventionenöversätts det aktuella textavsnittet med att ett bams bästa "vid allaåtgärder" på nu aktuella områden skall "komma i främsta mmmet".Om konventionens innehåll skall tolkas i denna kategoriska form kan den svenskalagstiftningen inte sägas vara förenlig med konventionen. Tillatt böria med föreskrivs i Artikel 3 att myndigheter och andra i ärenden som rör barn i första hand skall styras av hänsynen till barnets bästa. Detta är för svensk del en direkt uttalad princip när det gäller sociala myndigheters agerande. Vad gäller samhäUets reaktioner mot unga lagöverträdare anses det vara i de ungas eget intresse att samhället mar kerar att brottslighet inte tolereras. Även om principen om barnets bästa inte är allenarådande i dessa sammanhang så gäller att unga lagöverträda re, framför allt de som är , särbehandlas både i straffrättsligt och straffprocessuellt hänseende. Det är en godtagen princip att unga lagöverträdare så långt möjligt inte skall ställas inför domstol och bli föremål för åtgärder inom kriminalvården. Det är i stället i första hand de sociala myndigheterna som skall vidta åtgärder beträffande ungdomar 119 som begår brott (lagen(1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare, lagen (1980:621)med särskilda bestämmelser om vård av unga). Straffskall, i första hand, enligt29 kap. 1 § bestämmas efter brottets straffvärde. Enligt 29 kap. 7§ skall dock om någon begått brott innan han fyllt hansungdom beaktas vid straffmätningen. I paragrafens andra stycke föreskrivs attingen får dömas till livstids fängelse för brott som han begått . Enligt 30 kap. 5 § får rätten döma till fängelse för brottsom någon begått innan han fyUt endast om synnerliga skäl föreligger.Trots dessa särregleringar kan ifrågasättas om kravet på bamets bästa i 3artikeln är tillgodosedd så länge det kvarstår en möjlighet att döma bam tillfängelse. Barnmiljörådetpåpekar att bamaspektema ofta glöms bort t. ex. i kommunala beslut omutbyggnad av befintliga eller nya bostadsområden, nya trafiklösningar och andraplanfrågor. RådetviU därför allmänt betona innebörden av artikel 3 i konventionen där det angesatt vid alla åtgärder som rör bam skall baraets bästa komma i främsta mmmetvare sig det rör offentliga eller privata välfärdsinstitutioner, domstolar,administrativa myndigheter eller lagstiftande organ. Där anges också att detskall säkerställas att av behöriga myndigheter fastställda normer uppfylls vadgäUer säkerhet, hälsa, personalens antal och lämplighet samt behörig tillsyn.Detta är enligt rådets uppfattning en angelägen målsättning. EnligtBRIS kommer bamets bästa redan till uttryck i den svenska lagstiftningen. Vadman kan hoppas genom bamkonventionen är en möjlighet till förstärkning så attäven den praktiska tillämpningen faktiskt sätter bamens intresse före devuxnas. möter alltför ofta motsatsen i sina kontakter med barn och ungdom;vuxnas intresse vinner över bamens. Det visar inte minst många beslut ivårdnads- och umgängesfrågor. Mycket sällan tar myndigheter här hänsyn tillbams tankar och känslor när det gäller sådana beslut som har stor betydelse förderas framtid. Motsvarandesynpunkter framförs även av . anser att det finnsbehov av en familjedomstol, där man skulle "kunna samla alla sådana målsom rör bara och som varit uppsplittrade på olika domstolar". Svenska OMEP-kommitténpåpekar att texten i artikel 3 punkt 3 "vad gäller barnomsorg mera sertill föräldraraas baratillsynsbehov än baras rätt till en bra omsorg". KristnaUngdomsråd anser att artikel 3 är en oerhört viktig artikel och att den måstegälla i alla lägen, även då baraets intresse står i konflikt med föräldraraas,skolans eller myndigheteraas. 1989/90:107Bilaga 2 1 vårt land går alla barni skolan. Detta är en rättighet som också uttrycks i konventionen. Läroplanenför den svenska gmndskolan uttrycker en positiv syn på människan, enmänniskosyn som till stor del sammanfaller med den gmndsyn som konventionen harpå bamet. Denna människosyn måste få konsekvenser för hur barnet behandlas iskolan. Elever ska alltid bli bemöttasom aktiva, skapande och ansvarsfulla personer. Detta är inte Prop.1989/90:107 bara en skyldighet för skolan. Bam har rätt att få utvecklas tillansvarsfulla Bilaga 2 och självständiga människor. För att se om elevemasrättigheter tas tiUva-ra på rätt sätt, tror vi att bamets situation i dagenssvenska skola behöver undersökas och utvärderas utifrån konventionen. Ialltför många av dagens svenska skolor är den inre fysiska miljön så dålig attelevemas hälsa hotas. Eftersom alla bara har skolplikt måste de gå till skolan,även om de blir sjuka av att vistas där. Skolpersonalen har utsedda skyddsombudsom bevakar deras intressen, men denna möjlighet saknar eleveraa. Dettaöverensstämmer inte med konventionens artikel 3:3 eller med artikel 24 ombaraets rätt till hälsa. De kommunala skolsty-relsema måste snabbt åtgärdaskollokalema och regler måste utarbetas som utgår från elevemas fysiska ochpsykiska behov. m.fl framför motsvarande synpunkter i fråga om skolans inrearbetsmiljö och anser att detta förhållande stämmer mycket dåligt medkonventionens artikel 3 punkt 3. Nämnden har också synpunkter i fråga ombarnomsorgen. Ikommunal baraomsorg har en stor del av personalen viddaghem och förskolor lämnat sitt arbete. Anledningen har enligt forskningsrapporterfrån baraomsorg varit låg lön, stora barn-gmpper, högpersonalomsättning och bristande motivation. Ett av skälen var att"baraomsorgen drabbas av negativa politiska beslut". Inriktningen påkvalitet och resurser i verksamheten synes vara de insatser som borde kunna fåpersonal att stanna kvar och att därigenom ge baraen den stimulans ochomvårdnad artikel 3:3 talar om. Vi bedömer att en utvärdering avbamomsorgsverksamheten bör ske utifrån baraens behov och inte i första hand utifrånföräldraraas bampassningsbehov. Artikel4 behandlar genomförandet av baraets rättigheter. Statensungdomsråd anger att konventionens skrivning på många punkter lämnar"utrymme för viss nationell 'handlingsfrihet' och möjligheter att med vissaargument (t.ex. ekonomiska, moraliska, statssäkerhetsmässi-ga) i praktisktillämpning helt eller delvis avvika från intentionerna bakom artiklama".Detta föranleder ungdomsrådet att framhålla innehållet i artikel 4 och att den"också måste inskärpas som en gmndsten i det statliga, regionala ochlokala arbetet med bam och ungdomsfrågor". Ungdomsrådetser således konventionen som uppfordrande på myndigheter och politiskainsatser och att brister i aktivitet och ett i detta sammanhang negativtbehandlande av frågor som t. ex. rörande §§ 2,1 (diskriminering), 3,3 och 18,3(tillgänglighet till, och kvalitet på, bam och ungdomsinstitutioner), 15 och30 (förenings- och församlingsfrihet, d:o för minoritetsgmpper), 27,1 (jämliklevnadsstandard), 28,1 (c) (tillgänglighet till högre utbildning) och 31 (stödinom fritidsområdet) skulle innebära allvarliga avsteg från konventionensintentioner. Svenskaröda korset utgår från "att den här kommer att tillämpa en generös tolkning av lämpliga lagstiftnings-, administrativa och andra åtgärder". Artikel 6 Prop. Artikel6 innehåller bestämmelser om baraets rätt till liv och överievnad. BilagaI Svenska röda korset behandlar artikel 6 punkt 2. Lagaraasom reglerar invandringen till ger , efter regeringens ändringarav praxis, enligt Svenska röda korset inte ett fullgott skydd för alla som är ibehov av skydd. Det är mening att, efter ratificering,svenska myndigheter helt måste avstå från att avvisa bam till områden där enkonfliktsituation pågår. Iartikel 7 behandlas barnets rätt till ett namn och nationalitet. Enligtkonventionstexten skall bamet från födelsen bl. a. ha rätt att få ennationalitet. Enligt punkten 2 skall konventionsstaten säkerställa genomförandetav bl.a. denna rättighet, särskilt i de fall då bamet annars skulle varastatslöst. Barafödda i av statslösa föräldrar bör i enlighet med detta konventionenskrav erhålla svenskt medborgarskap vid födelsen. - Lagen (1950:382) om svensktmedborgarskap bör kompletteras med en bestämmelse härom. Även5/K behandlar frågan om ett bams rätt att förvärva medborgarskap. Ettbam som föds i blir statslöst om det inte förvärvar någon avföräldramas medborgarskap. Detta gäller till exempel bam till chilenskamedborgare men även i en del faU där fadem är svensk medborgare och inte ärgift med baraets utländska moder. Enligt gällande praxis kan ett sådant barainte självständigt naturaliseras om inte någon av föräldraraa (vårdnadshavama)är svensk medborgare. Beträffande barn till svensk far och utländsk mor finnsmöjlighet till förvärv av svenskt medborgarskap genom anmälan enligt § 2a lagenom svenskt medborgarskap under fömtsättning att fadem har del i vårdnaden ombamet enligt beslut av svensk domstol. Föratt etablera överensstämmelse mellan konventionen och medborgarskapslagen börden senare ändras, antingen så att bam som föds i förvärvar svensktmedborgarskap om det vid födseln inte förvärvar medborgarskap i utländsk stat,eller så att bam som föds statslöst i och inte heller senare kan antasfå annat medborgarskap har rätt att förvärva svenskt medborgarskap efteranmälan av bamets rättsliga vårdnadshavare. Alteraativet att åstadkomma dennödvändiga anpassningen till konventionen genom en ändring av nyssnämndapraxis förefaller inte realiserbart, eftersom det förfarandet inte ger denovillkoriiga rätt till medborgarskap, som konventionen synes fömtsätta("the right to acquire"). DOframhåller att ett särskiU och enligt hans mening "i stort sett försum mat problem är hur det ska avgöras vem som skall registreras som statslös och inte". Det är att märka attSverige här är bundet dels av Prop. 1989/90:107 omstatslösas rättsliga ställning och dels av om Bilaga 2begränsning av statslöshet. I den första ges i art 1 en definition utsägandeatt med "statslös person" avses en person, som inte betraktas sommedborgare av någon stat enligt dess lag. Eftersom de båda konventionemaålägger de fördragsslutande stateraa åtskilliga förpliktelser gentemot statslösapersoner är det viktigt att dessa erkänns som sådana. Det kan vidare uppstååtskilliga komplikationer om statslösa felaktigt registreras som medborgare ien stat som inte alls viU kännas vid dem som sådana. Detkan inte tillkomma en svensk myndighet i dessa fall att besluta om främmandemedborgarskap utan endast att fastställa i vilka fall ett sådant inte kankonstateras enligt kriterieraa i ovannämnda traktatsdefinition. Även på dettaområde är det av stor vikt att registrering och statistik ger en riktig bild avverkliga förhåUanden. Det finns anledning anta att så inte varitfallet. Åtskilliga statslösa inte minst bam från torde såledesfelaktigt ha registrerats som medborgare i fastän de inte pågenerationer haft någon kontakt med detta land och någon utredning till stödför antagandet om sådant medborgarskap inte förebragts. DObetonar att asylsökande bam inte får registreras som medborgare i ett land utanatt en rimlig utredning föreligger som visar att bamet betraktas som medborgarei den staten. SvFRframför synpunkter liknande DO:s. Kristna Ungdomsråd anser att Sverigeborde "se över möjlighetema att tillförsäkra statslösa flyktingbara ennationalitet när de kommer till vårt land". SvFRhänvisar vidare till punkten 1 i artikeln och anger följande. Principenom bamets bästa genomsyrar konventionen. Det händer att flyktingbara som föttsi avlägsnas från trots att utredning om vem som är bamets farpågår. Det är angeläget att frågor som handlar om baraets betydelsefullarättigheter, såsom namn, identitet och medborgarskap, inte äventyras genom ettavlägsnande under exempelvis pågående faderskapsprocess. Bamets bästa bordekomma i första mmmet och inte statsintresset av att avlägsna personer som ejhar uppehållstillstånd. Detär viktigt att bams rätt till namn och vetskap om sina föräldrar följs upp ävenbland bara i . T. ex. vissa flyktingbam. Det har t. ex. förekommit attdet i handlingar som rör bamet har angivits 'Tader okänd" trots att fademvarit känd, men utvisad. Detfinns också bam i som lider svårt av att inte ha sin livshistoriatillgänglig eller levande, som inte känner sitt urspmng. Det gäller bam somflyttats mellan olika fosterhem och institutioner utan att information följtmed dem om för dem viktiga personer och händelser. Garantierför att det inte inträffar måste skapas både med bestämmelser och medinformation till berörda om de negativa effektema för bamen av detta. Iprincip föreligger två situationer där ett bam i kan leva utan medborgarskap och såledesvara statslös: 123 1. genomfödelsen, antingen av statslösa föräldrar eller av föräldrar vars Prop.1989/90:107 hemlands lagstiftning inte automatiskt ger bamet medborgarskap så länge Bilaga 2 barnetär utanför landets gränser. 2. genominvandring. Förbåda kategorierna finns det olika tidsgränser för när det blirmöjligt att söka svenskt medborgarskap. För personer med flyktingstatus är hemvist i och för övriga . Konventionenstadgar att barnet från födelsen skall ha rätt till medborgarskap. Dettabetyder att det behövs en översyn av svensk lagstiftning, för att konventionenskrav skall uppfyllas. Artikel9 behandlar baraets åtskiljande från sina föräldrar. Underpunkten 2 anges att "alla berörda parter" skall beredas möjlighet att deUai förfarandet och lägga fram sina synpunkter. Avskäl som utvecklas i det följande ifrågasätter hovrätten om regleringen i 6kap. och i lagen (1980:621) med särskilda bestämmelser om vårdav unga (LVU) på ett tillfredsställande sätt tillvaratar möjligheten för denförälder som inte är vårdnadshavare att delta i en process där barn skiljs frånföräldrar. Enligt6 kap. 7 och 8 §§ kan rätten flytta över vårdnaden av barn särskilt förordnad förmyndare på talan av socialnämnden. I dessa fall är detoklart om den förälder som inte är vårdnadshavare är part i målet. Enligt 18 §får barn höras medan det saknas en uttrycklig bestämmelse om att den föräldersom inte är vårdnadshavare skall höras. Barnkan även skiljas från föräldrarna genom att domstol beslutar om vård enligtLVU. I dessa mål är vårdnadshavaren och barn parter medan barn sominte fyllt företräds av offentligt biträde. Någon bestämmelse om attdomstolen skall bereda den förälder som inte har vårdnaden om bamet tillfälleatt yttra sig finns inte. Vanligen framgår denne förälders inställning avsocialnämndens utredning. I undantagsfall kan det dock hända att föräldem ärhelt ovetande om att mål av ifrågavarande slag pågår. Hovrättenhar i detta sammanhang diskuterat bams talerätt i bl.a. vårdnadsprocesser men med hänsyn särskilt till vad som framgår av artikel 12 - funnit attkonventionstexten inte bör tolkas på annat sätt än att barnet skall ha rätt attyttra sig personligen eller genom ställföreträdare. Utöver att barn, som ovanangivits, får höras av rätten kommer baraets synpunkter regelmässigt tilluttryck i den vårdnadsutredning som ligger till gmnd för domstolens avgörande. Enligt hovrättens mening behöver således frågan om en eventuell utvidgning avbarnens talerätt inte övervägas för ratificering av konventionen. Kammarrätteni tar också upp en diskussion om barnens talerätt, men känner en visstveksamhet till om den svenska lagstiftningen helt överensstämmer medkonventionen. Såvittkammarrätten förstår har artikeln betydelse framför allt för den svenska lagstiftningen omomhändertagande av bara (LVU). emellertidockså sikte på lagstiftningen om vårdnad om bara. En upplös- Prop.1989/90:107 ning av föräldrarnas gemensamma vårdnadsansvar liksom enöverflytt- Bilaga 2 ning av vårdnaden till särskiU förordnad förmyndareinnebär ju att barnet skiljs från den ena eller båda föräldrarna. Enligtp 2 i artikel 9 skall i såväl LVU-mål som vårdnadsmål ("förfarandenenligt p I") "alla berörda parter" beredas "möjlighet attdelta i förfarandet". Kammarrätten kan inte tolka bestämmelsen på annatsätt än att begreppet "alla berörda parter" omfattar även barnet ochatt uttrycket "möjlighet att delta i förfarandet" innebär att barnethar talerätt i processen. När det gäller omhändertagandena enligt LVUuppfyller det svenska regelsystemet dessa krav, vilket framgår indirekt av 19 §(jfr också rättsfallet RÅ 83 2:19). Däremot är barnet inte part ivårdnadsprocessen enligt gällande svensk rätt. En förändring härvidlag harvisserligen föreslagits av utredningen om barnets rätt i betänkandet SOU1987:7, men förslaget har inte lett till lagstiftning ännu (se Ds Ju 1989:52 s.38). Enligt kammarrättens mening bör likväl kunna ansluta sig tillkonventionen.