prop · GD0334 · 1989-12-31 00:00:00 — Detta har lett till attförsäkringsbolagen vid försäljning av värdepapper levererar en s. k.leveransförbindelse i stället för den försålda värdehandlingen. Pantsättningsreglernaär inte heller förenliga med den planerade uppläggningen av handeln inom PmC. Genomett regelsystem som tillåter försäkringsbolagen att använda sitt fastighetsbeståndtill att täcka de försäkringstekniska skulderna, utan att behöva ta ut pantbrevi fastigheterna, skulle man också kunna tillmötesgå ett framförtönskemål från bolagens sida. Nuvarandeordning bör därför inte behållas. Jag delar emellertid kommitténs bedömningatt det finns skäl att behålla en förmånsrätt för de försäkringstagare som förnärvarande har en särskild förmånsrätt grundad på handpant. Dennuvarande pantsättningsskyldigheten gäller även återförsäkrings-verksamhet. 12 § försäkringsrörelselagen stadgas att panträtten till devärdehandlingar som en återförsäkringsgivare pantsatt skall tillkomma försäkringstagamai det bolag som tagit återförsäkringen. Dessa försäkringstagare tordeemellertid inte kunna göra gällande en fordran i återför-säkringsgivarenskonkurs. Försäkringstagarna kan således i konkursen åberopa en panträtt meningen fordran och det är därför tveksamt vilken Prop. 1989/90:34 praktisktillämpning den nämnda bestämmelsen kan ha. Det kan ifrågasättas om intedirektförsäkringsbolaget bör komma i åtnjutande av en förmånsrätt i detillgångar som återförsäkringsgivaren avsatt till täckande av de försäkringstekniskaskulderna avseende livförsäkring och lång skadeförsäkring. I händelse av en återförsäkringsgivareskonkurs kan det vara av vitalt intresse för försäkringstagarna i det bolag somtagit återförsäkring, att detta bolag har säkerhet för sin fordran hos återförsäkringsgivaren. Jagföreslår därför att bestämmelsen i 7 kap. 12 § försäkringsrörelselagen upphävsoch att återförsäkringstagare kommer i åtnjutande av förmånsrätt föråterförsäkring avseende livförsäkring och lång skadeförsäkring. Med hänsyn tillatt det försäkringsbolag som tagit återförsäkring får antas också ha andramöjligheter att fullgöra sina skyldigheter mot sina direktförsäkringstagarebör emellertid återförsäkringstagares förmånsrätt kunna göras gällande förstefter det att övriga försäkringstagares anspråk blivit tillgodosedda. Jagövergår nu till frågan hur den nya förmånsrätten bör utformas. Förmånsrättslagen(1970:979) reglerar i vilken ordning olika slags fordringar skall betalas vidutmätning och konkurs. Lagen skiljer mellan särskilda och allmännaförmånsrätter. Särskilda förmånsrätter gäller både vid utmätning och konkursoch belastar endast viss bestämd egendom. Allmänna förmånsrätter gäller baravid konkurs och avser all egendom som ingår i gäldenärens konkursbo. Särskildförmånsrätt har företräde framför allmän förmånsrätt och enligt huvudregelngäller förmånsrättema inbördes efter paragrafemas följd i lagen. Dennuvarande panträtten torde inte kunna ersättas med en allmän förmånsrätt utanatt det görs en översyn av bestämmelserna i förmånsrättslagen, i vart fall vadgäller de allmänna förmånsrätterna. En särskild förmånsrätt, som lättare kaninfogas i det gällande systemet, är att föredra. Visserligen avser allmänförmånsrätt all egendom som ingår i gäldenärens konkursbo. Omförsäkringstagarna får en särskild förmånsrätt i den egendom som avsatts tillatt täcka de försäkringstekniska skulderna, skulle förmånsrätten emellertidomfatta egendom som fullt ut motsvarar bolagets åtaganden enligt försäkringsavtalen.Därtill kommer att en sådan förmånsrätt har företräde framför allmänförmånsrätt. Det visar sig också, vilket jag återkommer till längre fram, atten särskild förmånsrätt har fördelar vad gäller regleringen i lagen omutländska försäkringsföretag. EG-kommissionenhar i ett förslag till direktiv om samordning av regler rörandetvångslikvidation av försäkringsbolag, som redovisats i avsnitt 3.1.3,föreslagit att försäkringsbolagen skall föra ett register över de tillgångarsom motsvarar de försäkringstekniska skulderna. Vid likvidation på gmnd avinsolvens skall dessa tillgångar användas för att täcka vissa i direktivförslagetangivna borgenärers krav. Medhänsyn till vad jag sålunda anfört, föreslår jag att försäkringstagar nas nuvarande panträtt gmndad på en handpant ersätts med en annan särskild förmånsrätt som skall upptas i en ny paragraf införd efter 4 § i förmånsrättslagen. Den paragrafen ger förmånsrätt för bl.a. handpanträtt, retentionsrätt och panträtt på gmnd av inteckning i skepp 74 Eftersom sådana rättigheter inte torde bli aktuella i ett Prop.1989/90:34 försäkringsbolags konkurs, innebär den nu föreslagna förmånsrättensåledes ingen försämring för försäkringstagama såvitt gäller den plats i förmånsrättsordningensom kommer att gälla. Förmånsrättenbör omfatta de tillgångar som försäkringsbolaget avsatt till täckande av delsde försäkringstekniska skulderna för livförsäkring, dels premiereserven förlång skadeförsäkring. Detta innebär ingen ändring av gällande regler, eftersomdet är nyssnämnda tillgångar som försäkringsbolagen skall hålla i särskiltförvar och i vilka försäkringstagarna därmed har handpanträtt. Detillgångar som omnämnts i föregående stycke bör försäkringsbolaget varaskyldigt föra in i ett särskilt register. Det bör således vara innehållet i registretsom utvisar vilka tillgångar som omfattas av den nu föreslagna förmånsrätten,och avgörande för när förmånsrätten uppkommer blir då införandet i registret.Om en tillgång i något avseende upplåtits till viss del, t. ex. belastats mednågon slags panträtt, bör bolaget naturiigtvis inte få utnyttja tillgången tilldenna del till täckande av de försäkringstekniska skuldema respektive premiereserven.Härav följer att försäkringstagarnas förmånsrätt normalt sett inte kommer attkonkurrera med annan borgenärs förmånsrätt i samma tillgång. Vid handel medandelsrättigheter i det föreslagna PmC-systemet är det emellertid tänkbart attkonkurrens kan uppkomma mellan försäkringstagarnas och PmC:s förmånsrätter. Somjagnämnt i avsnitt 3.1.5 får denna fråga behandlas i ett annat sammanhang. Denuvarande bestämmelserna om särskilt förvar av pantsatta tillgångar får ansesvara ett mycket säkert system, och det skulle kunna invändas att införandet avett registersystem medför att försäkringstagarnas trygghet i viss månförsämras. De risker som kan uppkomma får emellertid inte överskattas.Försäkringstagarna får ett mycket gott skydd genom bl. a. den offentligatillsynen och de straffrättsliga regler som finns. Inte heller med detnuvarande systemet kan brottsliga förfaranden helt uteslutas. En viktig del ikontrollen av att ett bolag fullgör sina åligganden enligt de föreslagna reglernautgörs av bolagets skyldighet att lämna uppgifter, t. ex. kopior av registret, tillförsäkringsinspektionen. får meddela föreskrifter förverkställigheten av de föreslagna reglerna med stöd av 49 § andra stycketförsäkringsrörelseförordningen (1982:790). Jag vill också erinra om denstraffbestämmelse i 21 kap. 1 § försäkringsrörelselagen som tar sikte på detfallet att oriktiga eller vilseledande uppgifter lämnas till inspektionen. Ävendet nu föreslagna regelsystemet ger alltså ett skydd för försäkringstagarna somsaknar motstycke vid en jämförelse med andra likartade kategorier avborgenärer. Jag anser alltså inte att säkerhetssynpunkter ger anledning tillnågon egentlig invändning mot den nya ordningen. SverigesAdvokatsamfund har i sitt yttrande över departementsförslaget ifrågasatt om inte termen panträtt bör användas för den föreslagna för månsrätten. Jag kan visserligen hålla med om att denna i mycket liknar traditionell panträtt, men jag vill peka på att denna förmånsrätt inte är som den typiska panträtten fast knuten till någon viss, bestämd egendom utan omfattar de tillgångar som finns införda i 75 Såtillvidafinns en likhet med den rätt som grundas på företagsin- Prop. 1989/90:34teckning. Vid införandet av lagen (1984:649) om företagshypotek ansågs praktiskaskäl tala mot att en panträttslig terminologi kom till användning där (se prop. 1983/84:128 s. 34 f). Jag anser att termen panträtt bör undvikas även när detgäller försäkringstagarnas förmånsrätt. Medhänsyn till de problem som annars kan uppkomma genom reglerna på det intemationelltkonkursrättsliga området bör de tillgångar som förtecknas i det särskildaregistret finnas här i landet. Bestämmelserna i lagen (1981:6) om konkurs somomfattar egendom i annat nordiskt land skulle möjligen tala för atttillgångarna skulle kunna finnas även i övriga nordiska länder. I 6 § nämndalag sägs emellertid att "om egendom som vid tiden för konkursbeslutetfanns i annat nordiskt land är pantsatt eller om den enligt det landets lag fårkvarhållas till säkerhet för fordran, skall det landets lag tillämpas i frågaom rätten att ta ut fordringen ur egendomen". Bestämmelsen kan innebäraatt egendomen inte kan komma försäkringstagama tillgodo. Principen att tillgångamai registret skall finnas här i landet bör därför upprätthållas även gentemotövriga nordiska länder. Som PmC har påpekat innebär detta att ettförsäkringsbolag inte kan införa i sitt register ett förvärv i sådana utländskakontobaserade system där det fysiska värdepapperet ersatts med enregistrering. Denkontrollfunktion som ligger i de nuvarande reglerna om särskilt förordnat ombudoch särskilt förvar kommer att försvinna genom den föreslagna regleringen. Föratt kunna övervaka att försäkringsbolagen i registret har infört tillgångar tillett värde som ger livförsäkringstagarna säkerhet för bolagens åtaganden, skallbolagen till försäkringsinspektionen vid ett antal tillfallen sändain uppgifter om storleken på de försäkringstekniska skuldema respektivepremiereserven jämte en avskrift av registret. Med hänsyn till den snabbautveckling som äger mm beträffande de tekniska hjälpmedlen och den skiftandegrad av datorisering som finns hos olika bolag, förändras fömtsättningama förhur en ändamålsenlig rapportering skall kunna ske. Det får därför bli enuppgift för försäkringsinspektionen att utfärda föreskrifter som närmare angerhur bolagen skall utforma och föra sina register samt hur ofta och på vilketsätt rapportering skall ske. Inspektionen måste också utforma ett system för kontrollav att ett bolag verkligen innehar de tillgångar som finns införda i registret. Ilagen om rätt för utländskaförsäkringsföretag att driva försäkringsröref se iSverige finns bestämmelser om pantsättning och särskilt förvar av tillgångarmed i huvudsak sammma innehåll som motsvarande bestämmelser iförsäkringsrörelselagen. Den nu föreslagna förmånsrätten för försäkringstagamautgör liksom handpanträtten en särskild förmånsrätt. Från intemationelltkonkursrättslig synpunkt torde därför en likadan reglering för de utländskaförsäkringsföretagens del inte innebära någon skillnad i förhållande tillgällande rätt. Detbör påpekas att enligt lagen (1981:7) om verkan av konkurs som inträffat i annat nordiskt land skall enligt huvudregeln konkursen omfatta även gäldenärens egendom här i landet. I 7 § stadgas emellertid att svensk lag skall tillämpas i fråga om rätten att ta ut en fordran ur sådan egendom 76 som vid tiden förkonkursbeslutet finns här i landet och som är pantsatt eller som enligt svensklag kan kvarhållas för fordringen. Den nu föreslagna förmånsrätten förförsäkringstagarna får anses innebära att den egendom som upptas i registretär pantsatt i den mening som avses i den nämnda bestämmelsen. Det kan således inte ansesföreligga något hinder mot att i lagen om utländska försäkringsföretag införabestämmelser som i huvudsak överensstämmer med den föreslagna regleringen iförsäkringsrörelselagen. 3.2.2Plaeeringsbestämmelsen i 7 kap. 9 § försäkringsrörelselagen m. m. Mitt förslag: Tilltäckande av försäkringstekniska skulder skall försäkringsbolagen även kunnaanvända fastigheter och tomträtter inom av marknadsvärdet eller ifråga om industrifastigheter inom , i den utsträckning dessatillgångar inte utnyttjats för pantsättning. Vidare skall bolagen för sammaändamål kunna utnyttja aktier i fastighetsbolag och tillgodohavanden på konto ibank. Försäkringsverksamhetskommitténsförslag: Överensstämmer i allt väsentligt med mitt förslag såvitt gällerfastigheter och tomträtter. Kommittén har inte lagt fram något förslagbeträffande fastighetsbolag och banktillgodohavanden. , och hartillstyrkt kommitténs förslag. Inspektionen och riksförbundet har emellertidpåpekat, att bestämmelsen bör utformas på ett sådant sätt att bolagens ägarhypotekinte undantas. Skälen för mitt förslag:De värdehandlingar som ett försäkringsbolag får använda för att täckaförsäkringstekniska skulder för livförsäkringar finns uppräknade i 7 kap. 9 §försäkringsrörelselagen. Till denna bestämmelse finns en hänvisning i 10 §såvitt gäller lång skadeförsäkring. Till de i lagen angivna värdehandlingarnahör obligationer och andra skuldförbindelser som utfärdats eller garanterats avstaten eller svensk kommun. Vidare ingår bl.a. obligationer utfärdade av hypoteksinstitut,kreditaktiebolag, bankinstitut och svenskt näringsföretag. Skuldförbindelserför vilka bolaget äger säkerhet genom panträtt i fast egendom godtas, ompanträtten ligger inom viss del av egendomens uppskattade värde. I fråga om jord-bmks-,bostads-, kontors- eller affärsfastighet skall panträtten ligga inom 70 procentav fastighetens uppskattade värde och i fråga om fastighet, som helt ellerdelvis är inrättad för industriell verksamhet, inom . Motsvaranderegler gäller för tomträtt. Med det uppskattade värdet avses det värde somförsäkringsbolaget bestämt på gmndval av en särskild värdering. Vad beträffar statsbdånadefastigheter gäller som en alternativ regel att panträtten kan ligga inom 75procent av det pantvärde som skall fastställas enligt gällandelånebestämmelser. Försäkringsbolagetkan också ha egna fastigheter och redovisa panträtt i dessasom säkerhet för försäkringstekniska skulder. Enligt försäkringsins- Prop.1989/90:34 pektionens föreskrifter angående pantsättningsförfarandet (BFFS 1986:10) skall bolaget i dessa fall upprätta en pantförskrivningshandlingför varje sådan fastighet och överlämna denna till det av inspektionenförordnade ombudet. Ilagen nämns vidare sådana svenska eller utländska värdehandlingar, som till sinart och säkerhet kan anses jämförliga med de tidigare nämnda. I dessa fallskall inspektionen godkänna handlingarna för pantsättning. För redovisningenfår slutligen efter vad som närmare anges i paragrafen utnyttjas lån motsäkerhet i bolagets försäkringsbrev och värdet av återförsäkringsgivaresansvarighet. Ettviktigt undantag från den angivna redovisningsskyldigheten är att högst 20procent av de försäkringstekniska skulderna för egen räkning får redovisas iandra värdehandlingar, dock inte i aktier. Vid beräkningen av denna s. k. friasektor skall de försäkringstekniska skulderna således minskas med värdet av återförsäkringsgivaresansvarighet. Minaförslag till ändring i placeringsbestämmelserna gäller såväl försäkringsrörelselagensom lagen om de utländska försäkringsföretagen. Denföreslagna förmånsrätten för försäkringstagama innebär att de registerfördatillgångarna inte behöver hållas i särskilt förvar avskilda från övrigatillgångar. Det skall i stället kunna utläsas ur registret,vilka tillgångar som bolaget avsatt för att täcka sina åtaganden gentemotförsäkringstagarna. Detta gör det möjligt att låta bolagens egna fastigheteroch tomträtter ingå bland de tillgångar som finns uppräknade i 7 kap. 9 §försäkringsrörelselagen. finns som nämnts möjlighet för bolagen attanvända sitt fastighetsbestånd för nu avsett ändamål, men då måste pantbrev uttasmed inte oväsentliga kostnader som följd. Jag föreslår alltså att ävenfastigheter och tomträtter skall kunna föras in i registret. Denfasta egendomen bör kunna redovisas i registret även till den del som motsvarasav uttagna pantbrev under förutsättning att dessa inte utnyttjats förpantsättning utan utgör ett s. k. ägarhypotek hos bolaget. Detsamma bör gällaför tomträtter. och har anfört att fastigheter ochtomträtter bör kunna redovisas i registret även till den del som motsvaras av s.k. överhypotek. Ettöverhypotek föreligger när ett pantbrev som utnyttjats för pantsätt ning inte är fullbelånat. Fastighetsägaren kan då utnyttja pantbrevet som säkerhet för ytterligare lån. Detta sker genom en andrahandspantsättning, om det nya lånet upptas hos en annan kreditgivare. Denne får då säkerhet i pantbrevet efter förstahandspanthavaren. Även efter en andrahandspant sättning utgör således överhypoteket en säkerhet för förstahandspanthava ren såvitt gäller kredittagarens tilläggsförpliktelser, t. ex. i form avräntor. Detta gör att det inte alltid är självklart vilket värde överhypoteket har för andrahandspanthavaren. Det är emellertid väsentligt att försäkringsin- 78 spektionenpå ett ändamålsenligt och effektivt sätt kan utöva tillsyn över Prop.1989/90:34 försäkringsbolagens register. Jag anser därför att överhypotek intebör få tas med i registret. Beträffandevärderingen av fastigheterna och tomträtterna uppkommer frågan om dessa i dettasammanhang kan upptas till det verkliga värdet eller viss del därav i ställetför till det bokförda värdet, såsom nu är fallet. Syftet med de nuifrågavarande bestämmelserna är att skapa en säkerhet för försäkringstagarna.Med denna utgångspunkt är det bokförda värdet inte någon lämplig utgångspunkt. Gmndvalenför balansvärderingsbe-stämmelserna är nämligen att årsbalansen främst skallvara en resultatut-redningsbalans och inte att den skall utgöra ett mått påbolagets förmögenhetsställning. En tillräcklig grad av trygghet förförsäkringstagarna kan uppnås genom att föreskriva att en fastighet eller entomträtt får redovisas i registret upp till en viss del av fastighetens ellertomträttens uppskattade värde. Jag vill som en lämplig avvägning för hur stordel av värdet som får utnyttjas förorda de procenttal för olika slag avfastigheter som anges i 7 kap. 9 § första stycket 6 försäkringsrörelselagen,dvs. som huvudregel till och för industrifastigheter till (se ovan). För statsbe-lånade fastigheter bör den alternativregel som omnämns iparagrafen kunna användas. Ävenfastigheter och tomträtter som ägs indirekt genom ett fastighetsbolag börenligt min mening kunna utnyttjas som säkerhet för ett bolags åtagandengentemot försäkringstagarna. Detta förutsätter emellertid att värdet på deandelar i fastighetsbolaget som kommer att föras in i registret kan beräknasmed beaktande endast av fastighetsbolagets fastigheter och tomträtter. Det ärenligt min bedömning inte möjligt att få fram ett korrekt sådant värde, ombolaget bedriver även annan verksamhet än att äga fastigheter och tomträtter.Jag föreslår därför att endast sådana fastighetsbolag som enbart har tilländamål att äga fastigheter och tomträtter samt att förvalta denna egendom fårutnyttjas till att täcka försäkringstekniska skulder. Jaghar tidigare nämnt att tillgångarna i registret skall motsvarade försäkringstekniska skulderna. Detta medför att om fastighetsbolagetavyttrar någon del av den fasta egendomen, kan försäkringsbolaget få justeravärdet på de andelar i fastighetsbolaget som finns införda i registret. Om ettförsäkringsbolag endast är minoritetsägare i fastighetsbolaget eller endast ären av flera bolagsmän i ett handelsbolag, kan den fasta egendomen avyttras utanatt försäkringsbolaget får kännedom om detta. 1 ett aktiebolag därförsäkringsbolaget endast är minoritetsägare är det inte ens säkert att bolagetkan påverka beslutet om försäljning av den fasta egendomen. En ytterligareförutsättning för att värdet på andelarna skall få användas för att täcka deförsäkringstekniska skulderna bör därför vara att det är fråga om ettaktiebolag som är dotterbolag till försäkringsbolaget. Aktiernabör få redovisas i registret till det lägsta av det uppskattade värdet av aktierna och det värde som skulle ha fastställts för fastighetsbo- 79 lagets fastigheter, omvärderingsreglerna för direktägda fastigheter hade Prop. 1989/90:34 tillämpats.Om försäkringsbolaget inte äger samtliga aktier i fastighetsbolaget, skall vidvärderingen beaktas endast så stor del av fastigheternas värde som svarar motaktieinnehavet. Om ett fastighetsbolag äger fastigheter och tomträtter såväl iSverige som i utlandet, skall med hänsyn till principen att registerfördatillgångar skall finnas här i landet värderingen ske med utgångspunkt endast ide fastigheter och tomträtter som finns i . Omförsäkringsbolagen fullt ut utnyttjar möjligheten att använda sinafastighetsbestånd till täckande av försäkringstekniska skulder innebär det attbolagen får möjlighet att avyttra obligationer till ett värde av 20-25 miljarderkronor, som ligger som säkerhet för bolagens åtaganden enligt försäkringsavtalen.Jag räknar emellertid inte med att detta kommer att påverka kapitalmarknaden inågon nämnvärd utsträckning. Som en jämförelse kan nämnas att den totalastocken på obligationsmarknaden vid utgången av uppgick till 859miljarder kronor, varav försäkringsbolagen innehade . Mankan också utgå från att försäkringsbolagen i eget intresse inte kommer attavyttra sina obligationer i sådan takt att kursen påverkas mera märkbart.Eventuella störningar på aktiemarknaden av en utförsäljning av obligationer förköp av aktier kan också antas bli begränsade, eftersom försäkringsbolagen eftervalutaavregleringen har möjlighet till placeringar i utlandet. Under det andrakvartalet 1989 gjordes av aktieinvesteringarna i utländskaaktier. Folksamhar framhållit att ett försäkringsbolag under vissa perioder kan ha relativtstora belopp innestående på bankkonto och att det inte torde finnas någothinder för att även sådana tillgodohavanden skall kunna avsättas till attmotsvara de försäkringstekniska skulderna. Jag delar den uppfattningen ochföreslår därför ett tillägg av den innebörden i 7 kap. 9 § försäkringsrörelselagen. och har framhållit att en allmän översyn av placeringsbestämmelsen är nödvändig bl.a. därför att försäkringsbolagens placeringsverksamhet fått en helt annan internationell karaktär än tidigare genom valutaregleringens avskaffande. Det har fram förts önskemål om att bl.a. bankgaranti skall kunna redovisas bland de tillgångar som skall motsvara försäkringstekniska skulder. En annan fråga som aktualiserats är om ett bolag skall kunna uppfylla redovisningsskyldig heten genom att i registret redovisa pantsättning av annans egendom; något som inte är möjligt med den utformning reglerna har . Jag har förståelse för från försäkringsbolagens sida vill få till stånd en mer genomgripande översynav placeringsbestämmelserna. De förslag som läggs fram innebär emellertid enavsevärd förbättring av försäkringsbolagens möjlighet att på ett effektivt sättkunna förvalta sina tillgångar enligt de krav som utvecklingen påpenningmarknaden ställer. Frågan om en allmän översyn avplaceringsbestämmelserna får tas upp i annat sammanhang. Värderingsregelni 11 kap. 7 § andra stycket försäkringsrördsdagen Bestämmelseninnebär ett undantag från huvudregeln att omsättningstillgångar skall värderasefter lägsta värdets princip enligt bestämmelserna i 14 § bokföringslagen.Undantagsregeln innebär att värdehandlingar som svarar mot försäkringstekniskaskulder får tas upp till ett högre värde än vad som följer av bestämmelserna ibokföringslagen, dock högst till samma värde som i närmast föregåendebalansräkning. har ifrågasatt om värderingsregelnskall behållas. Regelninfördes försäkringsrörelselag i samband med att bestämmelserna omårsredovisningen omarbetades. Den motiverades med att försäkringsbolagenskapitalplaceringar för säkerställande av för-säkringsutfästelsema som regelsker på lång sikt och att det uteslutande är fråga om värdehandlingar somnormalt infrias till det nominella beloppet. Närpantsättningsreglerna nu ändras och bestämmelserna om särskilt förvar upphävs,vilket motiveras bl. a. av att även de värdehandlingar som svarar motförsäkringstekniska skulder är föremål för en allt större omsättning, kanförsäkringsinspektionens ifrågasättande av att behålla regeln tyckasvälmotiverat.