prop · GD03146 · 1989-12-31 00:00:00 — Genomsnittsnivån för åren 1972/73 till 1974/75 var . Därefter ökadevärldslagren och låg i stort sett på ca 17 18%.Från mitten av 1980-talet ökade dock produktionen av spannmål i världen.Väridslagren ökade också och låg de mellan och27%. Orsaken var främst en ökad överskottsproduktion i i-länderna som tillföljd av mycket låga värids-marknadspriser lagrade spannmålen i stället för attsälja den. /89 och 1989/90 har dock lagren minskat bl.a. tillföljd av den svåra torka som våren och drabbade Nordamerika.Minskningen av världsproduktionen och därmed lagren var också eftersträvad avframför allt industriländerna. Kostnaderna för överskottsproduktionen hade somjag nämnt blivit betydande. Enligt bedömningar av FAO låg världslagren 1988/89på och enligt FAO: s prognoser på för /90. Det bör härpåpekas att miniminivån är totalsiffror som inte inkluderar produktioneni statshandelsländerna. Just denna minimigräns är också omstridd och ingalundasjälvklar. När det gäller världslagren av livsmedel kan sammanfattningsviskonstateras att de ligger på den av FAO rekommenderademiniminivån. Kostnaden för en överproduktion av spannmål måste vägas motbehovet av tillräckliga världslager av livsmedel. Det finns alltså inga skälatt hålla större väridslager än nödvändigt eftersom kostnaden för dessa ärmycket hög. Detfinns också anledning att använda den befintliga globala försörj ningsstatistiken med viss försiktighet. I vissa fall saknas systematiska globala undersökningar. Jag har i det föregående använt de beräkningar och uppskattningar som gjorts av bl.a. Slutsatsen är att, trots pro blemen med den globala livsmedelsförsörjningen, det mesta talar för att möjligheterna att försörja jordens befolkning kan förbättras. hangetvill jag avslutningsvis åter påpeka att en överproduktion inte på Prop.1989/90:146 något sätt gagnar livsmedelsförsörjningen i . 2.5.2Liberalisering av handeln med jordbruksprodukter Jordbruksfrågornahar ägnats ett betydande intresse inom Organization for EconomicCooperation and Development (). Den direkta orsaken var fallandejordbrukspriser, ökande överskottsproduktion, stigande subventionskostnaderoch allt fler handelskonflikter. Denna utveckling har resulterat i en ökadinsikt om att kostnaderna för den förda jordbrukspolitiken i många länder harblivit mycket hög för skattebetalare, konsumenter och samhällsekonomin i stort.Välfärdsförluster uppstår till följd av hög protektionism. Den ekonomiskautvecklingstakten försvagas. Dagens jordbmkspolitik är som jag tidigare nämntockså till men för den globala livsmedelsförsörjningen och möjligheterna förmånga utvecklingsländer att förbättra sin försörjningsförmåga. Denna insiktföranledde OECD-ministrarna att besiluta om en omfattande undersökningav eflFektema av enskilda länders politik och av en gemensam sänkning avjordbmkssubventionerna. Då undersökningen redovisades vid ett ministermöte år1987 antogs riktlinjer för en reformering av jordbmkspolitik.Det långsiktiga målet var en mer marknadsanpassad produktion, vilket skulleuppnås Främst genom en minskning av subventionsnivåerna. a. en preferens för direkt inkomststöd framför prisstöd och andrastödformer knutna till produktionen. Kvantitativa produktionsbegränsningarskulle, om de användes, utformas så att deras störande eflFekt på ekonominminimerades. OECD-arbetethar innefattat en omfattande kartläggning och mätning av stödvolymen påjordbruksområdet. En metod har utarbetats som medger någorlunda entydigajämförelser mellan olika länder och de komplicerade och sinsemellan mycketolika nationella stödsystemen. Med metoden är det också möjligt att följautvecklingen i enskilda länder över tiden. Svårigheten att göra sådanajämförelser har varit en viktig anledning till att efterkrigstidens försök attliberalisera handeln med jordbmksprodukter varit så mycket mindre framgångsrikaän för andra sektorer. Denanvända metoden innebär att man beräknar producentstödsekviva-lenten (PSE) somär värdet av det totala stödet till producentema. PSE definieras som den summasom teoretiskt krävs för att kompensera producenterna om stödet tas bort ochproducenterna skall hållas skadeslösa vid given produktion. Som stöd räknasalla typer av stöd till jordbmket: prisstöd i form av gränsskydd (tullar,importavgifter), tvåprissystem och produktionskvoter, indirekta stöd exempelvis räntestöd eller avgifter, transportstöd, handelsgödselavgifter(vilka räknas som negativt stöd), annat budgetärt stöd till rationalisering,förädling och marknadsföring samt forskning. PSE-beloppetär det totala nettovärdet, dvs. summan av positiva stöd minus avgifter, av dessa åtgärder under ett givet år. PSE-metoden är ettväletablerat, allmänt accepterat analysin- Prop. 1989/90:146 stmment.Beräkningstekniska förbättringar görs fortlöpande vilket föranlederrevideringar av resultaten. Då dessutom världsmarknadspriser och växelkurserpåverkar resultaten måste försiktighet iakttas vid användningen av PSE-tal.Men analysema pekar klart mot att haft ensubventionsnivå på , dvs. att mer än hälften avjordbmksinkomstema består av subventioner. var genomsnittetför OECD-området lägre. Vidare kan noteras att totala PSE för Sverigevar av storleksordningen 14 å . , vilket innebär ca160000170000kr. Detta belopp är mer än dubbelt så stortsom genomsnittet för OECD-området och ca motsvarande belopp för EG. Allmännatull- och handelsavtalet (General on Tariffs and Trade, ) tillkomår 1947 som ett led i arbetet med att reorganisera världshandeln efter detandra världskriget. Syftet med är att främja ekonomisk utveckling bl. a.genom att undanröja olika hinder för en internationell handel. Inom ramen förGATT genomfördes fram tiU slutet av sju förhandlingsmndor. Efterfyra decenniers förhandlingar hade då uppnåtts betydande tullsänkningar påflera viktiga vamområden, dock hade inga framgångar nåtts på jordbmksområdet. nu pågående förhandlingama i , den s.k. Umguaymndan, står jordbmket medsom en mycket viktig punkt på dagordningen. 1 Punta del Este-överenskommelsenfrån , som är utgångspunkten för de pågående förhandlingama, enades dedeltagande ländema bl.a. om att liberalisera handeln, förbättrakonkurrenssituationen genom ökad disciplin och förstärkning av regleroch att minimera negativa effekter av sanitära och fytosanitära föreskrifter. Iapril 1989 enades de deltagande ländema om att reformen skall ge "betydandesuccessiva minskningar" av stöd och skydd och om utgångspunktema för defortsatta förhandlingama på jordbmkets område. 1 överenskommelsen ingick ettkortsiktigt åtagande om att, till förhandlingamas avslutande ,inte överskrida vid överenskommelsen gällande stöd- och skyddsnivåer inomjordbmkssektom. Stödpriser skaU inte ökas. Vidare skall tullar ochicke-tariflföra handelshinder för jordbmksprodukter inte höjas eller utvidgastill nya produkter. 1 det kortsiktiga åtagandet ingår också enavsiktsförklaring om att minska stöd och skydd . Jordbmkssektom ärsåledes föremål för en stor uppmärksamhet vid GATT-förhandlingarna, ochdeltagarländema har förbundit sig att genomföra relativt långtgående åtgärder.Diskussionerna om neddragningar av stöd och skydd till jordbmket berör allaformer av jordbmksstöd. På dagordningen finns därför kvantitativa importbegränsningar,tullar och importavgifter, intema stödåtgärder som inkomst- och prisstöd såvälsom exportsubventioner. En omvandling av gränsskydd till tullar (s. k.tariffication) diskuteras också vid förhandlingarna. Även sanitära ochfytosanitära frågor diskuteras. Denpågående förhandlingsmndan skall avslutas före utgången av år 47 Vad resultatet avförhandlingama blir är ännu oklart men det finns Prop. 1989/90:146 starkaskäl som talar för att förhandlingama leder till en uppgörelse och ett avtalsom medför en omfattande färändring av jordbmkspolitiken främst iindustriländema. Sverigedeltar genom att gemensamt med de övriga nordiska länderna försöka påverkaförhandlingama i en för oss önskvärd riktning. Förhandlingarnamellan EFTA och EG 1de förestående förhandlingama mellan EFTA och EG om ett europeiskt ekonomisktsamarbetsområde (EES) kommer ett EFTA-deltagande i EG: s gemensammajordbmkspolitik (CAP) inte att aktualiseras. EG-sidan har däremot fömtskickatatt man kommer att presentera önskemål om ökat marknadstiUträde för vissajordbmksprodukter. Från svensk sida kommer vi i ett sådant läge givetvis attbegära motsvarande lättnader på EG-marknaden för intressanta svenska produkter. Detfinns en rad frågor med anknytning tiU livsmedel och produktion av livsmedelsom kommer att behandlas i förhandlingama, t.ex. handeln med bearbetadejordbmksprodukter. Vidare kommer förhandlingama att omfatta ett gemensamtregelverk för livsmedel. kommer att i förhandlingama så långt sommöjligt, utan att äventyra väsentliga skyddskrav, verka för ett harmoniserandeav EFTA:s och . Enökad frihandel inom ramen för EG/EFTA-samarbetet som också omfattar livsmedelkan komma att gynna . Vi har i vårt land ett klimat som innebär att viinte behöver lika mycket bekämpningsmedel som i södra . Vårt bmk avkonstgödsel är också mindre än de flesta . Det finns också ett ökandeintresse bland svenska lantbmkare för att utnyttja s. k. alteraativaodlingsmetoder. Tekniken, kunnandet och de naturliga fömtsättningama talar tillSveriges fördel när det gäller produktion av alternativt odlade livsmedel.Konsumentema i efterfrågar i ökad utsträckning sådana livsmedel. Detborde därför finnas en växande marknad i där svenska varor kan komma attspela en viktig roll. Konsekvensemaav den senaste tidens händelser i och övriga östländer är förnärvarande svåra att bedöma. Tänkbara effekter kan vara en utveckling mot mermarknadsmässiga konsument- och producentpriser och bättre tillgång tillinsatsvaror, vilket åtminstone kan medföra en högre produktion ochdärmed ett ökat utbud av livsmedel. Fortsätter den påbörjadeförändringsprocessen kan vissa av ländema i öst komma att blinettoexportiirer av livsmedel. 3 En nylivsmedelspolitik 3.1Generella överväganden 3.1.1Grunddragen i en ny livsmedelspolitik Mittförslag: En utgångspunkt för livsmedelspolitiken bör vara att produktionen iprincip skall vara underkastad samma villkor som andra näringar. Producentemaskall endast ersättas för efterfrågade varor och tjänster. I de fallefterfrågan gäller kollektiva varor och nyttigheter är offentliga ingripandenbefogade. Dessa varor och tjänster bör därför betalas med oflFentliga medel. Jagföreslår följande målformulering som gmnd för utformningen av den nya livsmeddspolitiken. Ett övergripande mål äratt livsmedelspolitiken skall stå i överensstämmelse med de allmännamålsättningama om en god hushållning med samhällets totala resurser.Livsmedlen skall uppfylla livsmedelslagstiftningens hygien- och redlighetskrav.Samtidigt bör den förda politiken bidra till en väl sammansatt kost och därmedtill en bättre folkhälsa. Prisutvecklingen på livsmedel skall vara rimlig iförhåUande till prisutvecklingen på övriga varor och tjänster. Konsumentemasval skall styra produktionen. Konsumentema skall ges goda möjligheter attvälja mdlan livsmedel av olika slag, där skillnadema kan avse exempelvis smak,urspmng, produktionssätt eller förädlingsgrad. Livsmedelsberedskapen skaUgmndas på de fredstida resursema inom livsmedelssektom och dess förmåga tillanpassning, kompletterad med särskilda beredskapsåtgärder. Målet är att tryggalandets livsmedelsförsörjning under kriser och i krig. Vid val av markanvändningoch bmkningsmetoder måste hänsyn tas till kraven på en god miljöoch långsiktighushållning med naturresursema. Miljömålet skall vara att slå vakt om ett riktoch varierat odlingslandskap och att minimera jordbmkets miljöbelastning. Attproducentema får en skälig ersättning för varor och tjänster är en fömtsättningför att övriga mål skall kunna förverkligas. Livsmedelspolitiken bör bidratill regional utjämning av sysselsättning och välfärd. Ett gränsskydd i form avrörliga införselavgifter bör behållas i avvaktan på resultatet avGATT-förhandlingama. Det skall inte ske någon ensidig neddragning avgränsskyddet, utan resultatet av GATT-förhandlingama blir avgörande föranpassningen av detta. Deintema marknadsregleringama skall avvecklas. Lagen (1967:340) om prisregleringpå jordbmkets område upphävs den Ijuli 1991 och ersätts med en lag om avgifterm.m. på vissa jordbmksprodukter. En tillfällig övergångslag införs . Målenavseende en tryggad försörjning med livsmedel, en god miljö och ett varieratodlingslandskap samt en regional fördelning av produktionen skall i huvudsaknås med riktade åtgärder. Övergångenfrån det nuvarande till ett mer marknadsinriktat system skall ske undersocialt acceptabla former. Samhället skall därför ta ett betydande ansvar förövergången. 4 1989/90. 1 saml Nr 146 LAG:s förslag:Överensstämmer i huvudsak med mitt förslag. 1989/90:146pen anser emellertid att det är väsentligt att påbörja anpassningen avstödnivån mot den genomsnittliga nivån i OECD-området. Vissa skillnader finnsockså mellan arbetsgmppiens och mitt förslag till mål för livsmedelspolitiken.Jag anser t. ex. att miljömålet bör betonas starkare. Remissinstanserna:Flertalet remissinstanser tillstyrker en genomgripande reform avlivsmedelspolitiken. Principema för den framtida livsmedelspolitiken tiUstyrksi huvudsak, liksom att de intema marknadsregleringama avvecklas och attgränsskyddet bibehålls. De invändningar som framförs avser i första handövergångsåtgärdema och konsekvensanalysen i arbetsgmppens rapport. () och avstyrker förslaget i dess helhetoch anser att rapporten är så bristfällig att den inte kan ligga till gmnd förett beslut om en ny livsmedelspolitik. LRF lämnar dessutom ett eget förslagtill ny livsmedelspolitik. Konsumentdelegationenoch Kl" m. fl. anser att främjandet av konsumentintresset bör vara detövergripande målet för livsmedelspolitiken. ochFolkhälsogmF'pen (till regeringens Hälso- och sjukvårdsberedning) föreslår attett folkhälsomål formuleras. Folkhälsogmppen föreslår dessutom att allaregleringar skall prövas mot detta hälsomål. LRF och anser att inkomstmålet bör formuleras direkt. Ett flertalremissinstanser, däribland , anser attmålformuleringen borde lägga större betoning på hushåUning med resurser. SPKanser att specifika miljö- och regionalpolitiska mål inte bör formuleras förjordbmkssektom utan inordnas i målsättningen för den genereUa regional- resp.miljöpolitiken. är positi\t till att arbetsgmppen i större utsträckning äntidigare behandlat miljöproblemen, men påpekar att det är svårt att överblickakonsekvensema av fi3rslaget. De föreslår därför ökade resurser till uppföljningav utvecklingen. SPKoch konsumentdelegationen anser att det är angeläget att gränsskyddet kanavskaffas eller sänkas. föredrar nuvarande gränsskyddssystemmed rörliga avgifter framför ett mera statiskt skydd som tullar. Vissaremissinstanser anser att kollektiv exportfinansiering bör vara möjlig även ifortsättningen. Handelns samarbetsorgan i jordbmksfrågor anser att det börgälla vissa varor. anser att det bör gällaövergångsvis och lantbmksstyrelsen tycker det bör vara möjligt i exceptioneUasituationer. KFoch lantbmksstyrelsen anser inte att arbetsgmppen gett hållbara motiveringartill varför stödnivån skall inriktas på ett genomsnitt inom . Skälenlör mitt förslag: Som jag har redogjort för har den nuvarandelivsmedelspolitiken visat en otillfredsställande låg måluppfyllelse. Dettagäller inte minst effektivitetsmålet i bemärkelsen samhällsekonomiskeffektivitet. Jordbmketskall vara underkastat samma villkor som andra näringar. Det övergripande eflFektivitetsmålet bör behållas, men få en något annor- 50 avser målet enskilda jordbruksföretag. Den viktigas- Prop.1989/90:146 te innebörden av målet bör i stället vara att harmoni mellanföretags- och samhällsekonomisk eflFektivitet skall råda. Dagens system innebärofta att lantbrukarna får signaler till en produktion som är effektiv från detenskilda företagets synpunkt, men inte efterfrågas och därmed inte är effektivfrån samhällets synpunkt. Jag kommer i det följande att utveckla min syn på deolika målen för varje område. Vad gäller inkomstmålet vill jag anföra följande.Konsumenterna och samhället efterfrågar varor och tjänster som jordbruket kanproducera. Jordbrukarna kommer att producera dessa varor bara så länge denersättning de erhåller är tillräcklig. En förutsättning för att övriga målskall uppnås är alltså att ersättningen till jordbrukarna är tillräcklig.Därmed kan inkomstmålet formuleras indirekt. Detta resonemang förutsätternaturligtvis att jordbrukarna har möjlighet att söka sig till andra sektorerom de inte är nöjda med den ersättning de erhåller. anser att detta inte stämmer eftersom många lantbrukare inte arbetarmed ett strikt företagsekonomiskt mål, utan att huvudsaken är att företagetger ett tillräckligt ekonomiskt resultat föratt trygga försörjningen ochföretagets fortbestånd. Jag är medveten om att många lantbrukare ser andravärden i sin verksamhet än att nå maximal avkastning på sitt kapital ocharbete, men detta hindrar inte att de har möjlighet att välja om de vill övergåtill en annan verksamhet eller fortsätta som jordbrukare. Dagens lantbrukare ärmycket efterfrågade genom sitt mångsidiga kunnande. Detta visas inte minst genomden s. k. "farmartjänsten" som enligt vad jag erfarit blivit en storframgång. Att jag inte föreslår ett direkt inkomstmål för jordbruket innebärnaturligtvis inte att jordbrukarna undantas från det sociala skyddsnät somgäller för alla medborgare i . Jag vill också poängtera attavregleringen skall ske under socialt acceptabla former. Dennuvarande jordbmksprisregleringen har till uppgift att upprätthålla deadministrativt fastställda priserna på jordbruksprodukter. För att detta skallvara möjligt krävs dels att pristryckande import förhindras, dels attpristryckande överskott på den svenska marknaden avlägsnas. Regleringen bestårdärför av två huvudkomponenter: ett gränsskydd och en marknadsreglering som ipraktiken får formen av en avsättningsgaranti. Marknadsregleringen, eller deninterna prisregleringen, är något olika utformad beroende på vilken produkt detgäller, men principerna är desamma. I korthet innebär marknadsregleringen attlantbmkarna, genom avgifter på all produktion, koUektivt finansierar huvuddelenav kostnaden för export av de jordbmksprodukter som inte efterfrågas inomlandet. Det administrativa arbetet med bl.a. produktionsavgifter ochexportbidrag handhas av jordbmksnämnden och de s. k. regleringsföreningarna. Depriser som skyddas fastställs av regeringen efter att beslutat omkompensationen till jordbmket. Förslag om kompensation och priser lämnas normaltav jordbmksnämnden efter överläggningar med representanter för producenter ochkonsumenter. Även viss förädlingsindustri skyddas och kompenseras inomnuvarande jordbmksprisreglering. Somjag tidigare anfört har den interna marknadsregleringen medfört en rad negativa konsekvenser i form av felaktig användning av resurser, höga 51 livsmedelspriser ochfelaktiga signaler till producenterna. TiU stor del Prop. 1989/90:146 berordessa problem på den kollektiva exportfinansieringen. Genom att den lyfter bortallt som inte efterfrågas på den svenska marknaden, minskar producenternas ochförädlingsföretagens incitament att förändra sin produktion så att den bättreöverensstämmer med vad som efterfrågas av konsumenterna. Svårigheten förmarknadens signaleratt nå fram förstärks genom att exporten finansieras medhjälp av en avgift som tas ut på all produktion oavsett om varan är av ensådan sort eller kvalitet att avsättningen redan är säkrad inom landet. Dettadrabbar t. ex. alternativt producerade livsmedel. Med kollektivexportfinansiering får man inte det krav på anpassning till efterfrågan som ärnödvändig. Med bibehållet gränsskydd ges möjlighet för svenskt jordbruk attförsörja den inhemska marknaden med jordbmksprodukter. Företag eller föreningarkan också enskilt eller genom särskilda säljbolag exportera tillfälligaöverskott, enligt de principer som konkurrenskommittén föreslår. Det direktsynliga problemet med exportsubventioneringen är de stora kostnader den förmed sig. Som jag tidigare nämnt kostar spannmålsexporten 1 1,5miljarder kr. Motsvarande siflFra för griskött är 800 milj. kr. och förmejerivaror ca 250milj. Som jämförelse kan nämnas att jordbmkets totalaersättning till arbete och kapital beräknats till ca 3,2miljarder kr. Ett borttagande av exportsubventionerna skulle aUtså kunnainnebära att jordbrukarnas ersättning kan höjas. Troligen kommer det attinnebära att en del av vinsten av minskade exportkostnader kommer konsumenternatill del genom lägre priser på livsmedel. Jaganser således att ett borttagande av den interna marknadsregleringen, ochdärmed exportsubventionerna, är en avgörande del av en livsme-delspolitiskreform för att eflFektema skall bli positiva, såväl för lantbmkare ochkonsumenter som för samhällsekonomin i stort. Mittförslag innebär i korthet följande. Gränsskyddetbibehålls även fortsättningsvis, vilket innebär att ett prisstöd bibehålls förden produktion som efterfrågas i landet. Deninterna marknadsregleringen avvecklas. Detta innebär i huvudsak att denkollektiva exportfinarsieringen upphör. Därigenom kommer inget prisstöd attkomma den produktion till godo som inte efterfrågas. Detta innebär att prisetsjunker om produktionen överstiger vad som efterfrågas till rådande priser. Dettaförslag är i linje med principen att producenterna endast skall ersättas förefterfrågade varor och tjänster och innebär att produktionen anpassastill en volym som högst motsvarar vad som kan avsättas på den inhemskamarknaden eller exporteras utan subventioner. Inom vissa produktområden kommerdet, på grund av speciella omständigheter, att krävas kompletteringar tillgränsskyddet. Jag återkommer till detta i det följande. Enutgångspunkt för LAG var ett tills vidare bibehållet gränsskydd. Mot bakgrund av de pågående GATT-förhandlingarna bedömer arbetsgruppen det som väsentligt att en anpassning av stödnivån i det svenska jordbruket till den som råder genomsnittligt i påbörjas. Detta har av flera remissinstanser uppfattats som ett sänkt gränsskydd, vilket LAG dock inte 52 Jag delargruppens grundläggande inställning att det är en fördel för det svenskajordbmket om anpassningen till förändrade internationella villkor påbörjas såsnart som möjligt. Jag anser emellertid, som jag tidigare påpekat, att fråganom förändringar av gränsskyddet, såväl tekniskt som nivåmässigt, bör göras iden takt som en kommande överenskommelse i anger. En nordisk utgångspunktär härvid att sänkningar skall göras i reala termer, varvid tidigare sänkningarfrån får tillgodoräknas. Jag avser att återkomma till regeringen idenna fråga när GATT-förhandlingarna är avslutade. Med gränsskyddet som endamedel förmår vi emellertid inte på ett eflFektivt sätt uppfylla de mål som harkaraktären av kollektiva nyttigheter. Jag föreslår därför att gränsskyddetkompletteras med riktade åtgärder för att uppnå regionalpolitiska mål,beredskapsmål och miljömål. Jagkommer att närmare utveckla dessa mål och åtgärder i det följande. Den reform som jagföreslår kräver en betydande anpassning inte bara av produktionen utan ocksåav jordbmkama i deras företagarroll. Det är bl.a. mot bakgrund av detta som jagkommer att föreslå en annan övergångslösning än arbetsgmppen för flertaletproduktionsgrenar liksom en rad åtgärder för att underlätta omställningen. Mot bakgmnd av svårighetenatt avgöra vilka åtgärder som behövs för att omställningen skall ske på ettacceptabelt sätt kommer jag också att föreslå ett antal uppföljningsåtgärder. Minbedömning: En avveckling av de interna marknadsregleringarna innebär attsignalema från konsumenterna till producentema blir mer direkta och tydligare.Reformen kommer härtiU att öka fömtsättningarna för en dämpad prisökningstakt.Produktionen anpassas till vad som kan avsättas på kommersiella villkor.Jordbmkets totala intäkter kommer att sjunka då produktionen minskar. Samtidigtminskar resurserna i näringen, i form av t.ex. arbetskraft. Lönsamhetenpåverkas positivt av att kostnadema för export minskar.