prop · GD03155 · 1989-12-31 00:00:00 — Inteheller den senaste polisreformen innebar någon genomgripande förändring avpolisens uppgifter. I samband med principbeslut om polisreformenframhöll departementschefen (prop. 1980/81:13) att förändringarna i samhälletpå ett djupgående sätt påverkat polisens konkreta arbetsuppgifter utan att på eltavgörande sätt ha förändrat den allmänna målsättningen för polisverksamheten.Det kunde enligt departementschefen inle råda någon tvekan om att del även ifortsättningen borde vara polisens huvuduppgift som i princip inte bordeankomma på något annat samhällsorgan att upprätthålla allmän ordning ochsäkerhet i landet. Att lagstiftningsvägen på etl uttömmande sätt reglerapolisens uppgifter var dock varken möjligt eller önskvärt. Del var därförenligt departementschefen lämpligare att, mot bakgrund av en allmän regel ompolisens roll, från fall lill fall avgöra om en viss samhällsuppgift borde handhasav polisen eller av något annat samhällsorgan. Isamband med polisreformen ersattes föreskrifterna i 2 § polisinstruklionen ompolisens uppgifter av regler i 2 § polislagen (1984:387). Enligt paragrafen,som fortfarande gäller i sin ursprungliga lydelse, hör lill polisens uppgifteralt 1. förebyggabrott och andra störningar av den allmänna ordningen eller säkerheten, 2. övervaka den allmänna ordningenoch säkerheten, hindra störningar därav samt ingripa när sådana har inträffat, 3. bedriva spaning och utredning ifråga om brott som hör under allmänt åtal, 4. lämna allmänheten skydd,upplysningar och annan hjälp, när sådant bistånd lämpligen kan ges av polisen, 5. fullgöra den verksamhet somankommer på polisen enligt särskilda bestämmelser. Reglernai 2 § polislagen ger en ram kring polisens arbetsfält, utan att någonfullständighet i fråga om uppräkning av arbetsuppgifter är avsedd. 1 paragrafenanvänds uttrycket allmän ordning och säkerhet som en benämning på all denegentliga polisverksamheten. De tre första punkterna i lagrummet motsvarar ihuvudsak brottsförebyggande verksamhet, övervakningsverksamhet ochkriminalpolisverksamhet enligt den inom polisen tillämpade aklivitelsindelningen.Punkt 4 avser den hjälpande och stödjande delen av polisens serviceverksamhet. Ocksåpunkl 5 i 2 § polislagen berör i vid mening serviceuppgifter för polisen.Regeln i denna punkt syftar på bestämmelser om åligganden för polisen i olikaförfattningar. Sådana bestämmelser finns bl. - lagen (1938:121) om hittegods - allmänna ordningsstadgan (1956:617) - lagen (1956:618) om allmännasammankomster - lagen (1966:293) om beredandeav sluten psykiatrisk vård i vissa fall - delgivningslagen (1970:428) 21 terrängtrafikkungördsen(1972:594) Prop. fordonskungörelsen(1972:595) bilregisterkungörelsen(1972:599) vägtrafikkungörelsen(1972:603) vapenlagen(1973:1176) lagen(1976:206) om felparkeringsavgift körkortsförordningen(1977:722) lagen(1982:198) om flyttning av fordon i vissa fall lagen(1982:821) om transport av farligt gods förordning(1988:1145) om brandfarliga och explosiva varor utlänningslagen(1989:529). Polisensuppgifter enligt dessa och andra författningar går i många fall ut på att prövaansökningar i s. k. polismyndighetsärenden om tillstånd för viss verksamheteller liknande. 1 andra fall svarar polisen exempelvis för tillsyn över vissverksamhet, utredning eller olika slag av handräckning ål andra myndighetereller provisoriska åtgärder i avvaktan på annan myndighets beslut. Undersenare år har i olika sammanhang och inle minsl mol bakgrund av den ansträngdaarbetssituationen inom polisen aktualiserats alt föra bort vissa slag av polismyndighelsärendenoch andra serviceuppgifter från polisen. Ensådan fråga är organisationen av ambulans- och räddningsflyget. Saken harbehandlats försvarsbeslut (prop. 1986/87:95 bil. 4, FÖU 11, rskr.310). Enligt beslutet bör ansvaret för civila sjuktransporter, med vissaundantag enligt räddningstjänsllagen (1986:1102), åvila sjukvårdshuvudmännen.En departemenlal arbetsgrupp har i rapporten (Ds 1988:9) Helikoptrar för sjuktransporterredovisat möjligheterna all förverkliga intentionerna i försvarsbeslutet idenna del. Med regeringens bemyndigande har tillsatts endelegation med uppgift bl. a. att träffa nödvändiga avtal i fråga om dennaverksamhet. Avsikten är att ansvar för akuta luftburna.sjuktransporter skall upphöra . Regeringenbeslutade om ändringar i den allmänna läkarinstmktioneninnebärande bl.a. att läkare i öppenvård har skyldighet att i ökadutsträckning la initiativ lill klinisk obduktion i de fall då dödsbevis inlekan utfärdas med stöd av tillgängliga kliniska dala och iakttagelser gjorda isamband med dödsfallet. Detta kommer att innebära besparingar för polisen genombortfall av kostnader för arvoden och för transporter (s. k. polililransporter).Vidare kommer det att medföra ar-betsmässiga fördelar då polisen inle i sammautsträckning som tidigare kommer all behöva rycka ut vid dödsfall. Fråganom att överföra ansvaret för asylutredningsverksamheten vid mottagningsslussarna från polisen lill statens invandrarverk har senast berörts av asylärendeutredningen (SOU 1988:2). Utredningen gjorde be dömningen att asylutredningarna i princip skulle kunna ligga under in vandrarverkets huvudmannaskap lika väl som under en polismyndighet samt att vissa administrativa vinster sannolikt skulle kunna göras om invandrarverket hade ett samlat ansvar. Regeringen gav genom etl beslut i 22 december1989 statskontoret i uppdrag all i samråd med Prop.1989/90:155 och invandrarverket lämna förslag lill hur en överföring av utredningsan-svareli asylärenden till invandrarverket skulle kunna ske. Uppdraget skall redovisastill regeringen . skrivelse lill regeringen har riksrevisionsverkel lämnatförslag till förändringar i fråga om den statliga fordonskonlrollen. Förslagetinnebär bl.a. en minskning av polisens befattning med s.k. flygandeinspektioner. Saken behandlas i avsnitt 14. Postverkethar i en skrivelse lill regeringen föreslagit att vissbefallning med passärenden skall överflyttas från polisen till posten. Generaltullslyrelsenhar i en skrivelse lill regeringen tagit upp bl. a. fråganom ell fördjupat samarbete mellan polis och tull när del gäller den inlernordiskapasskontrollen och om vidgade polisiära uppgifter för tullen i samband medlandgränsbevakningen. Dessa och andra samverkansfrågor mellan tull och polisövervägs såväl i som mellan berörda myndigheter (se prop.1989/90:100 bil. 9 s. 50). Isammanhanget kan också nämnas att en arbetsgmpp inom förnärvarande överväger frågan om kostnadsansvaret för flyg-plalskontrollen. Ellriktmärke för arbetet är att delta ansvar skall bäras av flygplalshållaren och inleav polisen. Del verksamhelsmässiga ansvaret för flygplatskonlrollen skall dockalltjämt ligga hos polisen. Delkan finnas flera skäl lill all polisen har tillagts uppgifter av servicekaraktärvid sidan av sin funktion att upprätthålla allmän ordning och säkerhet. 1 mångafall finns ell sakligt samband mellan den funktionen och de ärenden polisenhandlägger enligt särskilda bestämmelser. Del gäller t.ex. ärenden om vapen,allmänna sammankomster, offentliga tillställningar, körkort och andratrafikfrågor saml transport av fariigt gods. I andra fall, t. ex. när delgäller olika slag av handräckning åt andra myndigheter, torde det avgörande havarit polisens befogenhet alt som en yttersta utväg använda våld för alt utföraen uppgift. En omständighet som haft betydelse i fråga om vissa slag av uppgiftertorde också vara alt polisen finns tillgänglig på alla större ortev och ärverksam dygnet mnt. Enligtmin mening bör polisen också i fortsättningen i princip kunna svara för olikauppgifter av servicekaraklär. I samband med principbeslut ompolisreformen anfördes att man från fall till fall fick lov att avgöra om enviss samhällsuppgift borde handhas av polisen eller av. något annal organ.Detta uttalande äger enligt min mening i huvudsak fortfarande giltighet. Delgäller emellertid också att se lill alt polisen inle tilldelas så omfattandeserviceuppgifter all den centrala funktionen, all upprätthålla allmän ordningoch säkerhet, lider förfång. används närmare en tiondel av polisenspersonalresurser till verksamhet av servicekaraklär. Till detta kommer resurserför utbildning, administration m.m. som hänför sig till samma område. Det kanockså inträffa all ändrade förhållanden i polisens omvärid ställer allt störrekrav på resursinsatser från polisen när det gäller verksamhetsom ligger vid sidan av polisens huvuduppgift. Detta är vad som hänt exempelvisnär del gäller polisens uppgift att handlägga asylärenden. Till slöd för att polisentar befattning med allehanda serviceuppgifter anförs ibland att detla skapargoda relationer till allmänheten och därför har etl värde i sig för polisen.Jag kan lill en del instämma i detta. Ensamt räcker dock knappast deltaargument som gmnd för att ge polisen en viss uppgift. Del som bäst främjar engod relation mellan allmänheten och polisen är naturligtvis att polisen är brapå all lösa sin huvuduppgift att upprätthålla allmän ordning och säkerhet. Med hänvisning lill vadjag nu har anfört anser jag all statsmakterna i fortsättningen bör varaåterhållsamma med att tilldela polisen nya arbetsuppgifter. Utgångspunkten börvara att en viss samhällsuppgift bör lösas av polisen endast om den kan sägasutgöra ell naturligt led i polisens funktion att upprätthålla allmän ordningoch säkerhet. Också i andra fall bör en uppgift i undanlagsfall kunna tilldelaspolisen, om del föranleds av starka praktiska skäl, t. ex. alt en annan lösningskulle få konsekvenser från samhällsekonomisk synpunkt eller frånservicesynpunkt som inle kan anses godtagbara. Dessa principer bör varavägledande också vid prövningen av att föra bort uppgifter från polisen som,enligt vad jag tidigare anfört, är aktuell, eller som i enframlid kan komma all aktualiseras. De resursmässiga konsekvensernaav all uppgifter förs bort från polisen får prövas från fall lill fall. Enutgångspunkt bör därvid vara all kostnaderna inte övervältras på någon annanhuvudman eller alt del totalt sett inle uppslår någon ökad belastning påstatsbudgeten. 5 Yrkesroller inom polisen Min bedömning:Yrkesrollerna inom polisen bör renodlas för all säkerställa att verksamhetenbedrivs professionellt och effektivt. I den polisiära yrkesrollen bör betonasfunktionen som offentlig tjänsteman med särskild kompetens och särskildabefogenheter för att fullgöra polisens huvuduppgift att upprätthålla allmänordning och säkerhet. Arbetsuppgifter som inle kräver polisulbildning bör i regelskötas av annan personal vid polismyndigheterna. Specialister inom områden somekonomi, teknik m.m. bör rekryteras till polisen i ökad utsträckning. Enav de viktigaste faktorerna när del gäller all ulveckla polisen mot en störreeffektivitet är personalens kompelens. Broltsulvecklingen och den alltmerkomplicerade omvärld som polisen arbetar i ställer ökade krav på kunskaper ochyrkesskicklighet hos dem som arbetar inom polisen. Inom polisen finnspersonal med olika utbildning och skilda slag av Prop. 1989/90:155 arbetsuppgifter.Vid den lokala polisorganisationen finns omkring 24000 tjänster, varav omkring16600 är polistjänster. Den polisulbildade personalen arbetar i första handmed operativa uppgifter inom ordnings-, kriminal- och trafikpolisljänsten.Många poliser är också sysselsatta med skilda administrativa eller specialislbetonadeuppgifter. a. fullgörs många rent administrativa funktioner vid de störrepolismyndigheternas administrativa enheter av personal med polisiär bakgrund.I andra fall sköts administrativa och specialislbetonade uppgifter av personali kontorskarriären eller av annan personal ulan polisutbildning. Polisreformensyftade bl.a. lill en renodling av polisrollen. Utgångspunkten var attarbetsuppgifter som inte krävde polisutbildning så långt som möjligt bordeöverlåtas till annan personal inom polisväsendet än polismän. I förarbetena lillpolisreformen betonades att polisernas yrkesroll borde vara allsidig och allen polisman borde kunna växla mellan olika arbetsuppgifter vid myndigheten alltefler behovet av polisiära insatser. Gmndutbildningen för polismän utformadesför att tillgodose kravet på allsidiga kunskaper hos de färdigutbildadepoliserna. För all kunna använda personalen flexibelt infördes en ordning medgrundläggande organisation och fria resurser. De flesta poliser ingår i defria resurserna och kan delas in på olika enheter ordningsavddning, kriminalavdelningetc. utan hinder av organisatoriska förhållanden (se avsnitt 2.1). En avsiktmed dessa reformer var all göra del möjligt alt använda de samlade resurserna inompolisen effektivt med hänsyn lill skiftande förhållanden. Ansträngningarnaalt avlasta den polisulbildade personalen arbetsuppgifter som inte kräverpolisutbildning har fortgått under 1980-talel. Delta avspeglas bl.a. i allantalet administrativa tjänster inom polisen ökat relativt kraftigt. Särskildaresurser har under senare lid också ställts lill förfogande för att anställaannan personal vid polismyndigheterna. Vidare bör nämnas de vidgade delegationsmöjlighelersom införts genom en ändring i 2 kap. polisförordningen (SFS 1987:913).Fortfarande går emellertid yrkesrollerna inom polisen delvis i varandra.Polismän används inle sällan lill andra arbetsuppgifter än rent polisiära.Osäkerheten i fråga om den polisiära yrkesrollen har skapat motstridigaförväntningar i fråga om hur polisarbetet bör bedrivas och hur arbetet bör fördelasinom myndigheten. Detla leder lill alt resurserna inom polisen inle alllid kananvändas på det sätt som är mest rationellt. Delvis torde delta ha sin grund ialt medel tidigare inle kunnat tillföras för att anställa administrativpersonal i den utsträckning som skulle ha varit önskvärt. Men också slentrianoch revirtänkande hos olika gmpper kan ha spelat en roll. Jaganser för egen del alt arbetet med att renodla yrkesrollerna inom polisen måstefortsätta. Arbetsuppgifterna vid polismyndigheterna bör fördelas mellan olikapersonalkategorier på ell sätt som gynnar ell professionellt utförande och sombidrar lill alt polisverksamheten bedrivs på ett än mer effektivt sätt. följande skall jag först la upp frågan om yrkesrollen för polisperso nal. Därefter skall jag behandla arbetsuppgifterna för personal ulan polis utbildning. 1 det sammanhanget skall jag även beröra möjligheterna att till 25 polisen rekrytera personermed olika slag av specialistutbildning, t.ex. Prop. 1989/90: 155 ekonomeroch tekniker. Medpolisman avses kommissarie, inspektör, polisassistent och polisaspirant somhar godkänts vid grundkurs I vid . Till polispersonalen hörockså befattningshavare i polischefskarriären samt tjänstemän hosrikspolisstyrelsen som deltar i sådan polisverksamhet som leds avrikspolisstyrelsen (jfr 1 kap. 2 § polisförordningen 1984:730). Förall få en Ijänsl som polisman krävs polisulbildning enligt föreskrifterna iförordningen (1985:751) om utbildning och forskning inom polisväsendet.Grundutbildningen för en polis är 33 månader och omfattar grundkurs 1(10månader), praklikljänstgöring (18 månader) och grundkurs 2 (5 månader).Polischefsutbildningen omfattar och innefattar såväl teoretiskutbildning -.id som praktisk tjänstgöring vid polismyndighet,domstol m.m. För tillträde till polischefsutbildningen krävs juridisk examen. Utbildningssystemetinom polisen omfattar också reguljär vidareutbildning och funklionsinrikladutbildning. Den reguljära vidareutbildningen syftar bl.a. lill all ge kompetensför befattningar som inspektör eller kommissarie i den grundläggandeorganisationen. Med funklionsinriklad utbildning avses sådan fortbildning avpolisväsendets personal som syftar lill att öka personalens förmåga alt ulföra arbelsuppgifteisom normalt fordrar särskilda kunskaper eller särskild kompelens utöver dengrundläggande utbildningen eller den reguljära vidareutbildningen. Medställning som polisman följer befogenhet att företa vissa slag av tvångsåtgärderoch andra ingripanden enligt föreskrifter i , polislagen(1984:387) och andra, författningar. Vid genomförande av en tjänsteätgärd fåren polisman använda våld under förutsättningar som regleras utförligt ipolislagen. För vissa slag av våldsanvändning, såsom användning av skjulvapen,finns dessutom detaljföreskrifter av lägre för-fattningsmässig valör. Enpolisman har i sin tjänsteutövning ett förhöjt straffrättsligt skydd genombestämmelserna i om straff för våld eller hot mot tjänsteman m. m. Polisutbildningenoch polismännens rättsliga status gör all en polisman intar en särskildställning med hänsyn till kompelens och befogenheter. Den polisiära kompetensenavser bl.a. de lagar som polisen skall upprätthålla, de arbetsmetoder somtillämpas i polisarbetet och de tvångsmedel som polisen disponerar. Rollen sompolis innefattar att i samhället upprätthålla en social kontroll i formellmening. I etl vidare perspektiv kan polisen tillsammans med vissa andraoffentliga organ sägas ha fåll ta över en del av den sociala kontroll, som i etläldre samhälle med tätare sociala nätverk utövades informellt av släktingar,grannar, portvakter, bygemenskap osv. polisiära yrkesrollen bör enligt min mening betonas funktionen som offentlig tjänsteman med särskild kompelens och särskilda befogenhe ter för att fullgöra de uppgifter som följer av polisens funktion att upprätt- 26 hållaallmän ordning och säkerhet. Del innebär all en polisman i första Prop.1989/90:155 hand bör användas för sådana arbetsuppgifter som kräver polisulbildning.Dit hör bl.a. att patrullera på allmän plats, att ingripa vid lagbrott och ordningsstörningar,all ulföra yttre spaning och alt svara för kvalificerade brottsutredningar.Såväl rätlssäkerhetsinlressel som rena effektivitetsskäl motiverar att sådanaarbetsuppgifter även i fortsättningen utförs av poliser. Manbör vidare inle bara hålla fast vid ulan också vidareutveckla vad som ladesfast i samband med polisreformen om den polisiära yrkesrollens allsidighet. Enpolisman bör alltså i första hand vara polis inle ordningspolis,kriminalpolis etc. Detta kan också uttryckas så all de flesta polismän bör varageneralister inom polisområdel, inle specialister inom avgränsade delar därav.Att en polisman med tiden skaffar sig en särskild kompelens inom ell visstområde, exempelvis i fråga om utredningar av vissa brottstyper, bör i regel inlehindra all han eller hon sätts in på också andra uppgifter, om del behövs föralt använda myndighetens samlade resurser effektivt. 1betänkandet (SOU 1985:62) Inriktningen av polisverksamheten ger 1981 årspolisberedning flera exempel på hur tanken på en allsidig polisiär kompetenskan omsättas i praktiken. Etl av exemplen är hämtade från polismyndigheten iLuleå, där en civilgrupp inrättades med poliser från både ordningsavdelningenoch kriminalavdelningen. Gmppen arbetade i civila kläder i dubbelpatmller ochskötte såväl övervakningstjänst och spaning som utredning av akuta ärenden. Gmppenlog bl.a. över del arbete som ankom på kriminalavdelningensberedskapsorganisation, som därmed kunde upphöra. Vid behovkundépersonal från civilgmppenta på uniformen och rycka in som förstärkning vid ordningSr ellertrafikpolisen. Inrättandet av civilgruppeni förde med sig alt ordningslägel icentrala förbättrades och att ärendebalanserna för våldsbrott ochtillgrepps-brott minskade i betydande omfattning. Från åklagarmyndigheten framfördespositiva omdömen om gmppens verksamhet. Enannan arbetsmetod som förordades av polisberedningen är alt en del enklareutredningsuppgifter förs över från kriminalpolisen till ordningspolisen. Detkan t.ex. innebära att en radiobilpalmll som kommer till en brottsplats tar uppbroltsanmälan, håller förhör med målsägande, misstänkt och vittnen samt gör enenklare teknisk undersökning. I de fall ytterligare utredning är obehövlig kanrapporten direkt ligga lill gmnd för beslut exempelvis om redovisning tillåklagare. Arbetet vid kriminalavdelningen kan då koncentreras lill merakvalificerade utredningar, vilket enligt polisberedningen bör kunna leda lillall resurser vid kriminalavdelningarna frigörs. EttIredje från polisberedningen hämtat exempel på all arbetsuppgifter av olikaslag utförs inom samma organisatoriska enhet är all utredningar i trafikmål iviss utsträckning sköts av regionala trafikavdelningar jämte den sedvanliga Irafikövervakningen. Delfinns flera aktuella exehipel på all polisverksamheten utvecklas enligt de riktlinjer som polisberedningen förordat. Exempelvis har vid polismyndigheten i genomförts en omorganisation var- 27 igenom polisuppgifter somtidigare hanterats centralt inom myndigheten . 1989/90: 155 delegerats tillsju geografiskt bestämda polisområden, vart och ett under en polisområdeschefInom polisområdena finns enheter för bl.a. övervakningstjänst, spaning ochbrottsutredning. Enheterna arbetar i nära samverkan och man strävar efterarbetsmetoder som bygger på en general islbeto-nad polisroll. Exempelvis utförsenklare brottsutredningar ofta av uniformerad personal direkt påbrottsplatsen. Riksrevisionsverkelhar i sin rapport (RRV:s dnr 1987:14) Ordningspolisen ochkapacitetsutnyttjande visat på ytteriigare exempel där polisverksamhetenutvecklats enligt de riktlinjer som polisberedningen förordade. Ilinje med vad jag sagt anserjag att den här utvecklingen måste fortskrida.Det jag tidigare förespråkat i fråga om inriktningen av polisens arbete gör deti än högre grad nödvändigt all utan all ge avkall på del behov avspecialisering som också finns ulveckla en mer generalistbeto-nad polisroll.För alt påskynda en utveckling i den riktningen kommer jag i del följande (seavsnitt 8) att föreslå en väsentligt ökad frihet för polismyndigheterna attsjälva besluta om myndighetens inre organisation. Attpolisrollen utvecklas i riktning mot ökad allsidighet innebär inte att polismänmed specialistkompetens kan avvaras. Tvärt om anser jag att det, som ettnödvändigt komplement lill de allsidigt verksamma polismännen, kommer attbehöva finnas etl antal polismän med specialistfunktioner inom olika områden.Jag tänker då bl. a. på kriminallekniker, utredare av vissa komplicerade ellersärskilt svårhanlerade brottstyper, vapen-och sprängmeddsexperter,kvalificerade förhörsledare saml specialister på ordningshållning ellertrafikfrågor. Polisyrketomfattar två olika karriärer, polismanskarriären och polischefskarriären, medolika utbildning. Polismanskarriären omfattar tjänster som polisassistent,inspektör och kommissarie. Polischefskarriärenleder i huvudsak till befattningar som polisintendent och polismästare. Iprincip erfordras, som redan sagts, juristutbildning för tillträde tillpolischefskarriären. I regel direktrekryteras polis-chefsaspiranter blandjurister utan föregående erfarenhet av polisarbete. Det förekommer emellertidockså att poliser i polismanskarriären vidareutbildar sig till jurister ochsöker in till polischefsulbildningen. En del chefstjänster, särskilt intendentljänslermed operativa uppgifter vid de största polismyndigheterna, har också tillsallsmed poliser utan polischefsutbildning. Rekryteringenav polischefer och innehållet i polischefsulbildningen har behandlats i olika sammanhang, bl.a. i samband med polisreformen (jfr t.ex. SOU 1979:6 s. 276, prop. 1980/81:13 s. 121, Ds Ju 1983:15 s. 238). Bl.a. har diskuterats rekryteringen till polischefsbefaltningar av personer med erfarenhet från tjänstgöring i polismanskarriären. 1 denna sak vill jag för egen del framhålla att erfarenhet från polisarbete på fältet måste vara värdefull för den som skall bekläda chefsbefattningar inom polisen (se prop. 1984/85:81 s. 45). är det klart att ledningen av polisverk samheten ställer krav på bl.a. juridisk kompetens. Det nya budgetsystem som kommer att införas vid polisen (se avsnitt 10) ställer också ökade krav 28 påkompetens i ekonomiska frågor. Enligt min uppfattning finns del skäl Prop.1989/90:155 för regeringen att fasta ökad vikt vid de förhållanden som jag nunämnt vid utnämningar på chefsbefallningar inom polisväsendet.