prop · GD03138 · 1989-12-31 00:00:00 — Utredningen har ansett att nuvarandeordning med en samlad avgiftsförfattning för så heterogena expeditioner innebäravsevärda olägenheter. I sitt tidigare avlämnade betänkande Avgifter vidtingsrätt m.m. (Ds B 1980:7) har utredningen bl.a. föreslagit att de avgifter iavgiftslistan som avser uteslutande tingsrätterna skall skiljas ut från ExpKoch tas in i en särskild förordning. Enbetydande del av avgiftslistan gäUer avgifter för expeditioner avseende tillstånd,godkännande, m.m., meddelade av statliga förvaltningsmyndigheter. Utredningensförslag i detta betänkande omfattar avgiftema för dessa ärenden. Frågan omavgiftsuttag för kopior, avskrifter, registeratdrag m.m. tas inte upp tillbehandling i detta sammanhang. Expeditionerom tiUstånd har det gemensamt att de avser myndighets beslut iansökningsärenden som innefattar en enligt författning föreskriven materiellprövning. Tyngdpunkten i ärendets handläggning ligger normalt på prövningen.Handläggningen av dessa ärenden är spridd på ett stort antal myndigheter somskiljer sig åt i fråga om organisatorisk och finansiell strak-tur. Kraven påtillstånd till viss åtgärd, utövande av viss verksamhet, innehav av visst slagm.m. är reglerade i närmare ett hundratal författningar. Utredningenkonstaterar att nuvarande system är inkonsekvent i flera avseenden. Som regel grandasavgifterna inte på mer ingående beräkningar av självkostnadema och avgiftemabygger på sinsemellan olika kalkylunderlag. Avgiftslistans uppbyggnad och sakområdetsomfattning bidrar tiU att göra regleringen otymplig att hcintera såväl fråntillämpnings- som uppföljningssynpunkt. Motdenna bakgrand föreslår utredningen att avgiftsregleringen bryts ut ur ExpK ochersätts med ett system där bestämmelser om avgifter förs in I de författningari vilka tillståndsplikten är föreskriven. Utredningen har i princip inte tagitställning till frågan om utvidgning eller inskränkning av sakområdet.Betänkandet behandlar enligt direktiven de ärenden som ExpK omfattar. Förgemensamma bestämmelser om förfarandet m.m. föreslås en särskild förordning. Utredningenanser att ärendena bör beläggas med avgifter för vilka i princip/«//kostnadstäckning sätts som ekonomiskt mål. TU grand för avgifterna föreslåsett enhetligt underlag som är en schablonmässigt beräknad kostnad förhandläggningen av ett ärende om tillstånd. Denna schablon bör enligtutredningens mening bilda underlag för en saktaxa. 1stället för att på traditionellt sätt ange avgiftens storiek för varje särskiltProp. 1989/90:138 ärende med ett i kronor bestämt belopp föreslår utredningenatt det i den Bilaga 1 materiella författningen, dvs. den författning i vilkentillståndsplikten är föreskriven, endast anges tillämplig avgiftsklass.Avgiftsklasserna representerar ett belopp som motsvarar den kostnadhandläggningstiden inom ett visst intervall medför enligt kostnadsschablonen.De belopp avgiftsklasserna motsvarar anges i den särskildaförfarandeförordningen. Detta underlättar generella ändringar av avgifterna.En justering av avgiftsklassernas belopp får automatiskt genomslag beträffandesamtliga berörda ärenden. Ändringar i den materiella författningen behöverendast göras om avgiftsuttaget för ett visst där angivet ärende behöverjusteras av annat skäl. Utredningenföreslår att avgifterna skall tas ut i form av ansökningsavgifter. Skälet fördetta är att handläggningskostnaderna bör täckas oavsett vilket resultat enansökan leder tiU. Vidare föreslår utredningen att nu gällande avgiftsfrihetför bl.a. staten kommunema och landstingskommunerna avskaffas. I fråga om redovisnlngsmtinernaföreslår utredningen en anpassning till vad som är gängse inom detstatliga avgiftsområdet vilket bl.a. innebär att systemet med stämpelmärkenslopas. Utredningenlämnar inte förslag I fråga om antal avgiftsklasser, avgiftsklassernas beloppeller tillämplig avgiftsklass för respektive ärende. Detta fordrar störreresurser och närmare sakkunskap än vad utredningen besitter. Härtill kommerpolitiska ställningstaganden av olika slag. Enligt utredningens mening bör enkonkretisering av systemet i dessa delar ske först när ställning tagits till deprincipiella riktlinjer som föreslås i betänkandet och då som ett led i detefterföljande författningsarbetet. Däremot lämnas i betänkandet förslag om hursystemet bör kunna genomföras. Det föreslås bl.a. att berörda myndigheter får iuppdrag att genomföra en beräkning av den genomsnittliga handläggningstiden förrespektive ärende. Utredningen har också upprättat modeller föravgiftsbestämmelser i de materiella författningar som berörs av ExpK:savgifter för tillstånd. Syftet härmed är att underlätta arbetet med överförandeav nuvarande avgiftsreglering till det föreslagna systemet. sammanfattning av be- pp- 1989/90:138 tänkandet (SOU 1988:33) Släpp kopiorna fria " Stämpelskatteutredningenskall göra en allmän översyn av bl.a. reglerna om expeditionsavgift. Översynenskall enligt direktiven i första hand syfta till ett förenklat och mer lättöverskådligtsystem. Avgifterna skall liksom bygga på självkostnadsprincipen. LItredningenskall vidare undersöka möjligheterna till en rationalisering av stämpelmedelsuppbörden. Utredningenhar i tidigare belänkanden (Ds B 1980:7 och DsFi 1986:10 och 11) föreslagit attbestämmelserna om de avgifter i den till expeditionskungörelsen (1964:618, ExpK)fogade avgiftslistan som avser dels tingsrätterna, dels expeditioner avseendetillstånd, godkännande, dispens m.m., meddelade av statliga förvaltningsmyndigheterskall brytas ut ur ExpK. Beträffande,tingsrättsavgifterna har utredningenföreslagit att dessa skall regleras i en särskild förordning, medan man förtillståndsärendena föreslagit ett system enligt vilket bestämmelser omavgifter förs in i de författningar i vilka tillståndsplikten är föreskriven.För gemensamma bestämmelser om förfaraijdet m.m. i fråga om tillståndsärendenhar utredningen föreslagit en särskild förordning. Mednu föreliggande betänkande avslutar utredningen sin översyn. Utredningensförslag innebär att såväl ExpK som stämpelförordningen (1964:619) skall upphöraatt gälla. Ibetänkandet behandlas i huvudsak: avgifterför kopior m.m., avgifterför registerutdrag m.m., uppbörd,redovisning och disposition av medlen m.m., avgiftsfrihetför vissa subjekt, förordningens materiella omfattning och val avbesvärsmyndighet, expeditionsform och tillhandahållande. Iåtskilligga författningar finns hänvisningar till ExpK. Utredningen har i bilaga3 förtecknat dessa författningar. Utredningenkonstaterar att nuvarande system med avgifter för enstaka kopior ellerutskrifter från datamedier är både kostsamt och omständligt. Mot denna bakgrundföreslår utredningen att avgift för kopior samt utskrifter från datamedierskall tas ut först om en beställning omfattar minst 10 sidor. Den nya ordningenskall inte tillämpas om myndigheten har egna avgiftsbestämmelser. Utredningenföreslår vidare att avgift liksom skall tas ut för avskrifter samt förkopior och utskrifter av ljudband. Enligttryckfrihetsförordningen skall en offentlig handling tillhandahållas den somönskar ta del av den utan avgift. Enligt utredningens tolkning innebärsjälvkostnadsprincipen att det endast är de kostnader som sammanhänger medtillhandahållandet och expedieringen av kopian etc. som skall täckas avavgiften. samt utskrifter och kopior av ljudband anser ut- 20 redningen att avgiften påsamma sätt bör motsvara arbetskostnaden för att Prop. 1989/90:138 göraavskriften eller utskriften resp. överföringen samt kostnaden för bandet Bilaga 2 i förekommande fall. Utredningenanser att hanteringen av registeratdrag är likartad hanteringen avtillståndsärenden. Full kostnadstäckning skall därför gälla. Avgifternas storiekföreslås grandade på en schablonmässig beräkning av kostnaden för utfärdandetoch expedieringen. Uppbörd,redovisning och disposition av medlen m. m. Utredningenföreslåratt systemet med stämpelmärken slopas. Uppbörd och redovisning avinflutna avgifter får anpassas till de ratiner som används i Övrig avgiftsbelagdverksamhet. Istället för att som är fallet låta de avgifter som inflyter tillfalla statenanser utredningen att dessa bör tillfalla myndigheterna. Ett av skälen härför äratt de aktuella intäkterna torde komma att bli förhåUandevis små. Utredningenföreslår inte några särskilda regler för bevakning och indrivning, utan anseratt samma regler bör gälla som beträffande statens fordringar i allmänhet. Utredningenföreslår att regleringen av avgifter för kopior m.m. vid såväl domstolar somstatliga myndigheter i övrigt skall ske i en och samma förordning. Vadgäller registerutdrag m.m. konstaterar utredningen att nuvarande system är bådeinkonsekvent och otympligt. Utredningen föreslår därför att bestämmelserna omavgifter förs in i de författningar i vilka resp. ärende regleras. I dessaförfattningar anges också tillämplig avgiftsklass. Avgiftsklassenrepresenterar ett belopp som motsvarar kostnaden för handläggningstiden inomett visst intervall. De belopp avgiftsklasserna motsvarar föreslås tillsammansmed gemensamma bestämmelserom förfarandet m.m. ingå i den nya förordningen omavgifter för kopior m.m. Utredningenlämnar förslag till modeller för avgiftsbestämmelser i de materiellaförfattningar som berörs men däremot inte förslag till antal avgiftsklasser,avgiftsklassernas belopp eUer tillämplig avgiftsklass för resp. registeratdrag.Enligt utredningens uppfattning bör detta ske först sedan man tagit ställning tillde föreslagna principerna. De därefter nödvändiga beräkningarna bör göras hosberörda myndigheter. Avgiftsfrihel, förordningens materiella omfattning och val av besvärsmyndighet Utredningenföreslåratt nu gällande avgiftsfrihet för bl.a. kommunerna och landstingskommunerna avskaffas. Däremot bör avgiftsfriheten för staten behållas. 3 1989/90. 1 satnl Nr 138 Förslagetär i princip tänkt att tillämpas endast i fråga om kopior på Prop.1989/90:138 papper och på papper. Utredningen anser vidare attavgiften Bilaga 2 för vissa handlingar som avgiftsbeläggsenligt avd. I i avgiftslistan skall slopas. Detsamma gäller en del registeratdragm. Istället för resp. föreslår utredningen att riksrevisionsverketskall vara den myndighet som skall pröva överklaganden enligt förordningen. Utredningenkonstaterar att bestämmelserna om expeditions form är föråldrade och att nya förvaltningsliagens(1986:223) föreskrifter och rekommendationer i dessa avseenden räcker.Utredningen föreslår beträffande tillhandahållandet att inte heller någrabestämmelser om tidsfrister skall flyttas över till den nya förordningen,eftersom den reglering som finns i den nya förvaltningslagen bedöms somtillräcklig. ExpK:s regler om tidsfrister för beslut m.m. föreslås överflyttadetill bl.a. förordningen (1980:900) om statliga myndigheters serviceskyldighet. Sammanställning av remissyttranden över stämpel- Prop-1989/90:138skatteutredningens betänkande (Ds Fi 1986:10) Av- " gifter för prövningav vissa ärenden hos statliga myndigheter Efterremiss har yttranden över betänkandet lämnats av , (), (), länsstyrelsernas organisationsnämnd (),kommerskollegium, , postverket, , transportrådet,generaltullstyrelsen, bankinspektionen, försäkringsinspektionen, lantbrakstyrelsen,, , , statensstrålskyddsinstitut, statens invandrarverk, statens energiverk, Sverigesgeologiska undersökning, statens provningsanstalt, kammarkollegiet.Landsorganisationen i (LO), , - Landsbygdens Jägare och . Kommerskollegiumhar bifogat yttranden av handelskamrarna i och . Stämpelskatteutredningensbetänkande presenteras i två delar. Del 1 (Ds Fi 1986:10) innehåller förslageti materiellt hänseende. Del 2 (Ds Fi 1986:11) innehållerbilagor med modeller för bestämmelser om avgift för de ärenden som berörs avförslaget. Remissammanställningen behandlarendast remissyttrandena överbetänkandets del 1. 2.1 Principerna för avgiftssättningen Förslagetom att full kostnadstäckning i princip skall gälla som ekonomiskt mål för den avgiftsbelagdaverksamheten och att avgifterna bör bestämmas med ledning av schabloner gmndadepå självkostnadsberäkningar får i sina huvuddrag ett positivt mottagande av remissinstansema. /?/?K konstaterar: Den valda modellen med schablonmässigt beräknade kostnaderinnebär ett avsteg från den i statlig avgiftsbelagd verksamhet tillämpadeprincipen att avgiften så långt det är möjligt skall baseras på en beräknadsjälvkostnad för prestationen I fråga. RRVdelar emellertid utredningens uppfattning att fördelarna med det föreslagnasystemet överväger nackdelarna. Kostnaderna för att införa, administrera ochfölja upp avgifterna är väsentligt lägre än motsvarande kostnader i ett traditioneUtavgiftssystem. Enavgiftssättning gmndad på de föreslagna schablonerna innebär dock att det ekonomiska målet med krav på full kostnadsträckning inte kommer att kunna uppnås inom varje ärendeslag. I fråga om sådana ärenden där handläggartiden varierar kraftigt är t.ex. möjligheterna till utjämning mel- 23 lanöver- och underattag små om avgiftema sätts med hänsyn till kostna- Prop.1989/90:138 derna för ett normalärende. AttRRV kan tillstyrka en modell som med stor sannolikhet inte kommer att leda tillatt full kostnadstäckning uppnås är framför allt beroende på följandeförhållanden. Verksamhetenär offentligrättslig och inkomsterna får inte disponeras av myndigheten. Vidareär ärendetillströmningen inte beroende av myndighetens agerande utan beror påfaktorer som myndigheten inte kan påverka. Ärendevolymen varierar år från åroch är I princip inte möjlig att fömtse. Föratt inte gapet mellan kostnader och intäkter skall bli för stort i sådana falldär handläggartiden varierar kraftigt för ett och samma ärendeslag börtidsåtgången för ett normalärende beräknas med hänsyn till detta. Avgifts-differentieringkan också övervägas. LONanför: Mest rationellt är att avgiftema beräknas efter en schablonmetod både ivad avser handläggartid och timkostnader. Härigenom blir systemet enkelt attadministrera. Vissa av de system med individuella avgifter som harerfarenhet av t. ex. prövnings- och tillsynsavgift enligt miljöskyddslagen harvisat sig kräva en inte ringa administration. Sannolikt torde självkostnadsmåletvara lättare att uppnå med en schablonmetod än med en individuell metod. LOanför: LO:s principiella syn på offentliga avgifter framgår bl.a. av ett tidigareavgivet yttrande över ett betänkande av stat-kommunberednlngen. Avgifter inomkommunal verksamhet (Ds C 1984:6). 1 detta yttrande framgår bl.a. att det är LO:suppfattning att klokt avvägda avgifter kan spela roll exempelvis när det gälleratt strama åt kostnadsutvecklingen inom kommunerna. Även om det i det svenskasamhället framstår som allmänt accepterat och naturligt att många välfardstjänstereller s. k. kollektiva varor skattefi-nansieras, kan avgifter i vissa fallbidra tiU att förhindra onödig kostnads-uppdrivande konsumtion. Sammaprincipiella syn gäller i tillämpliga delar givetvis också statliga avgifter. LOär därför positiv till de delar av stämpelskatteutredningens förslag som i enlighetmed direktiven syftar till att förenkla och göra systemet för avgifter meröverskådligt och konsekvent och framför allt mer rationellt. föreslår att fuUkostnadsprincipen ska tillämpas generellt kommeremellertid förslagen dessutom leda till att avgiftsnivån höjs och beroende påförslaget om ansökningsavgifter även däratöver ger staten ökade intäkter. Iprincip delar LO ståndpunkten att full kostnadstäckning bör tUlämpas för dentyp av statliga tjänster som omfattas av utredningsuppdraget. Oaktat dennaprincipiella syn anser LO att avgifter mer generellt inom den offentligasektorn måste vara föremål för mer sofistikerade bedömningar än att i allasituationer tillämpa fullkostnadsprincipen. Skulle denna princip alltid och ialla sammanhang tillämpas fullt ut finns det risk för en rad oönskade effekter. Mankan t.ex. fråga sig om benägenheten att utnyttja myndigheternas tjänsterminskar trots att det vore önskvärt med en hög nyttjandegrad; eller om enavgiftshöjning leder till prisökningar som är av betydelse för den allmännaprisnivån; eller om det i längden är möjligt att hos medborgama skapa acceptansför den nuvarande skattenivån med en rigid tilllämpning avfullkostnadsprincipen. Liknande överväganden måste därför enligt LO göras ävennär det gäller statliga avgifter mer specifikt. remissinstanser anser att principen om full kostnadstäckning I vissa fall bör kunna frångås. , och försäkringsinspektionen fram- 24 hållerattolikatyperavtillståndinomenochsammaverksamhetkan variera Prop. 1989/90:138 kraftigt vad avser effektiv handläggningstid. anför: Inom institutets verksamhetsområde kanhandläggningstiden för ett tillståndsärende variera mellan och upptill med inspektion av anläggningar som en del av handläggningenav ärendet. Underdessa förhållanden föreligger uppenbara svårigheter att beräkna handläggartidenpå ett rimligt sätt att kostnader för ett tillstånd skulle stå i rimligproportion till nedlagt arbete. Vid en tillämpning av flera avgiftsklasser förolika typerav tillstånd uppstår svårigheteratt i författningstexten klartdefiniera de olika slagen av tillstånd. Vid alltför höga tillståndsavgifter måsteockså risken för ökad underlåtenhet att begära tillstånd beaktas. Institutetär tveksamt till att principen för full kostnadstäckning alltid skall tillämpasoch anser att samhällets intresse av att övervaka viss verksamhet genom tillståndsgivningkan vara så starkt att principen om full kostnadstäckning i vissa fall börkunna frångås. jägare anser att kostnadsnivån för tillståndsärendenaldrig får tillåtas bli så hög att den utgör ett hinder mot att erhålla en fri-och rättighet. Socialstyrelsenbetonar vikten av att antalet avgiftsklasser inte sätts för lågt med tanke påvariationen I handläggartid inom en och samma verksamhet. anför: Verket har inget att erinra mot utredningens förslag omatt storleken på avgiften skall bestämmas med ledning av scha-blonergrandadepåsjälvkostnadsberäkningar.Undantagfrånsjälvkostnadsprincipen måste dock kunna ske i vissa fall. Närdet gäller t.ex. utfärdande av resedokument till personer som bedömts varaflyktingar enligt Genévekonvention om flyktingars rättsliga ställningkan möjlighetema till att använda de föreslagna beräkningsprinciperna begränsaseftersom deti tiUägget till konventionen finns en bestämmelse (3 §) sommaximerar avgiftsuttaget. Verketföratsätter vidare att medellösa personer även i fortsättningen skall kunnabefrias från avgiften. Kommerskollegiethar följande synpunkter på beräkningen av avgiftsun-deriaget: "Samkostnadstillägget"torde dock av olika skäl, exempelvis beroende på i vilkenutsträckning man använder sig av ADB, variera från myndighet till myndighet ochkollegiet ifrågasätter därför om man inte vid utformningen av schablonerna iviss mån borde beakta "myndighetsspecifika" kostnader. Enligtkollegiets mening bör man även överväga om inte den tid som åtgår förinformation och rådgivning skall inräknas i den avgiftsgmndandehandläggningstiden. är det ju personer, som senare återkommer med enansökan i ett enskilt ärende, som kontaktar en myndighet och ber om råd ochupplysningar. Det bör vidare påpekas att om samråd äger rum mellan myndigheterså medför detta kostnader inte bara hos den myndighet som handlägger ärendet utanäven hos den myndighet som besvarar remissen. Vid utformningen av schablonerna börman därför också ta hänsyn till remissinstansernas kostnader. Denföreslagna taxekonstraktionen tillstyrks eller lämnas utan erinran av remissinstanserna. 2.2 Ansökningsavgifter Prop. Förslagetatt ta ut avgifterna för tillstånd etc. i form av ansökningsavgifter har fåttett blandat mottagande. Flertalet remissinstaner tillstyrker dock förslageteller lämnar det utan erinran. RSVanför: Statsmakterna har klargjort att förvaltningsutövningen i en störreomfattning än bör präglas av service. Denna serviceinriktning måste fåtill följd att frågor som rör ansökningsavgift o.d. måste hanteras smidigt.Avgifterna med dessas särskilda karaktär torde, sedda i denna anda, kunnahanteras på ett sätt sorn mera än överensstämmer med de kravsom följer av en strävan efter ett gott kundförhållande. Härvid bör beaktas attmyndighetens vägledning (information) till den enskilde har stor betydelse förhumvida den enskilde har anledning att begära formell prövning eller inte. Meden övergång till ansökningsavgifter får myndighetens informationsverksamhetsåledes stor betydelse för den enskilde. I fall där den enskilde får sinansökan avslagen kan omständigheterna trotsatt myndigheten inte gjort något direkt fel sammantaget vara sådana att det framstår som naturligt, om man önskar ett gott kundförhål lande, att betala tillbaka ansökningisavgiften. En väsentlig orsak i samman hanget är att regelsystemet ofta är komplext och att myndigheterna därför har svårt att i alla situationer garantera sig att de företräds av denkompetens som enskilda förväntar sig. RSVanser därför att en återbetalningsregel av det slag som föreslås utgör ettmycket värdefullt komplement till den allmänna omprövningsregel som införsgenom den nya förvaltningslagen. RSV finner emellertid mot det som ovan anförtsför det första den föreslagna "dispensregeln" restriktiv. Det bordekunna ges en mer långtgående möjlighet för den enskilda myndigheten attåterbetala ansökningsavgiften (som längst "när skäl till återbetalningföreligger" eller litet försiktigare "när särskilda skälföreligger" i stället för "synnerliga skäl"). Dessutom synes detmed en sådan tankegång vara naturligt att återbetalningsfrågorna hanteras inomrespektive verksamhetsområde, det vill säga i första hand den beslutandemyndigheten med eventueUt närsådanfinns centralmyndigheten på respektiveområde som besvärs instans. En sådan ordni ng bör i så fall gälla för samtliga avgifter av nuaktuell typ, således även de återstående expeditioner som i avgiftslistan upptas under avdelning 1 och 111. Det bör i en sådan ordning ankomma på riksre visionsverket att, eftersom risken för en oenhetlig tillämpning är stor, nog grant följa upp tillämpningen. LO/Vanför: Eftersom avgiften bygger på kostnadstäckning saknar enligtutredningens mening utgången av ärendet betydelse om avgift skall tas uteller ej. Därför skall avgiften tas ut som en ansökningsavgift. Enligt kan det i vissa fall vara motiverat att frångå huvudprincipen när enansökan inte beviljas. Framför allt gäller detta i ärenden där en myndighetåsamkas efterarbete sedan ett tillstånd har beviljats. Detta kan vara i form avtillsynsarbete. Exempel från verksamhet är tillsyn avstiftelser, handel med alkoholhaltiga drycker och yrkesmässig trafik. I sådanafall borde myndigheten kunna betala tillbaks en viss del av avgiften näransökan inte beviljas. Även om undantag då görs från principen omkostnadstäckning för varje enskiilt ärende kan detta kompenseras genom att enviss höjning sker av avgiften i de fall ansökan beviljas. Full kostnadstäckningskulle ändå kunna nås inom ärendegruppen som sådan. anför: Verket vill peka på risken att personer som är osäkra på utgången i ett ärende kan komma att avstå från att söka på gmnd av att avgiften skall erläggas i förväg. Det kan också antas att antalet för- 26 frågningarom förutsättningarna för att få olika tillstånd ökar. Vidare kan Prop.1989/90:138 det behövas särskilda bestämmelser för uttagande av avgift förviseringar Bilaga 3 eftersom det därvid kan uppstå vissa praktiska problemsom närmare bör utredas. Någraremissinstanser anser att det i vissa ärenden måste vara möjligt att ta ut enavgift på annat sätt än som ansökningsavgift. Således anser generaltullstyrelsenatt det för vissa fall är nödvändigt att en tullmyndighet kan pröva ärendetäven om avgiften inte betalas i förskott. GeneraltuUstyrelsenanför: Enligt av tullstyrelsen utfärdad tullordning (TFS 1973:159) krävs ivissa fall trafiktillstånd för inkommande och utgående fartyg och luftfartyg.Tillstånden kan vara generella eller för ett enstaka besök. Ansökan av detsenare slaget sker ibland med kort varsel t. ex. på grund av ändraddestination.