prop · GD03116 · 1989-12-31 00:00:00 — Även om det finns vissa skäl somtalar för regler av den föreslagna typen, finns det också skäl som direkt talarmot en sådan ordning; som många remissinstanser framhållit kan det ofta varaen fördel för en bank med starka ägare. Mångaav de bestämmelser som reglerat vår kreditmarknad har under senare tidavskaffats. Den ökade friheten att agera på marknaden syftar bl.a. till attskapa en ökad konkurrens meUan instituten. Under fömtsättning att dessa stårunder en effektiv och väl fungerande tillsyn torde den ökade konkurrensen ledatill bättre produkter och lägre priser för konsumentema. Mot denna bakgmnd terdet sig allmänt sett mer angeläget att avskaffa regler som verkarhindrande på marknadsutvecklingen än att införa nya sådana regler, allt underfömtsättning att säkerheten i systemet därmed inte eftersatts ellermöjlighetema att begå oegentligheter ökas. Jagvill här peka på att det i det regelsystem som byggts upp för bankema finnsbetydande hinder för en stor ägare att kunna utnyttja sin ställning på ettotillbörligt sätt. Vad jag främst åsyftar är bankinspektionens tillsyn samtreglema om enhandskrediter och kreditjäv. Som jag kommer att utvecklanärmare ingår det också i den löpande oktrojprövningen en bedömning av bl.a.ägamas lämplighet. Vidare har utvecklingen avkreditmarknaden med en växande och mer Prop. 1989/90:116 betydelsefullpenningmarknad allmänt sett gjort marknaden mer anonym. Därmed har skapatsmöjlighet för bankema att frigöra sig från starka ägare och agerasjälvständigt. Den ökande avregleringen och internationaliseringen talar ocksåför att starka ägare kan komma att behövas för stabilitet och expansion på bankområdet.Intemationellt sett är risken för bankfallis-semang en realitet. Vi har ivårt land inte behövt räkna med den risken, men det står helt klart attrisknivån allmänt sett höjts i bankverksamhet. Detta stärker motiven föruthålliga, starka ägare. Meddet ökande intresset från svensk sida att så långt möjligt delta i detvästeuropeiska samarbetet följer också i flera avseenden ett nytt synsätt påvåra inhemska förhållanden. Det är nödvändigt att i betydande utsträckning tahänsyn till det intemationella regelsystemet vid övervägande av vårt egetförhållningssätt till olika frågor. Nationell särbehandling av bl.a. ägarfråganmåste därför övervägas noga. Ioch för sig anser man även inom EG att en effektiv myndighetstillsyn överbankema omfattar kontroU av ägarförhållandena (se avsnitt 2.2.2).Tillsynskravet sägs bli starkare i takt med utvecklingen i riktning mot koncernbildningaroch intemationella etableringar. Myndighetskontrollen skall sträva efter attolämpliga personer inte blir stora aktieägare i banker och att bankledningenblir självständig och oavhängig sådana intressen som inte kan förenas med godbanksed. Det är här fråga om en individuell prövning av varie fall. Generellaägarbegränsningar i banker med hjälp av procentsatser eller andra motsvarandeavgränsningar i lagstiftningen har emellertid få motsvarigheter utomlands. Ettinförande av sådana regler skulle Qärma oss från vad som allmänt gäller inom EGoch övriga . Motbakgmnd av de förhållanden jag nu har redogjort för och med hänsyn till deövriga nackdelar med KMK:s förslag som många remissinstanser pekat på anser jagatt det vore olämpligt att införa regler om generell ägarbegränsning ibankema. Jag lägger alltså inte fram något sådant förslag. Den form avägarbegränsning som bestämmelsema i 1 kap. 4 och 5 §§ om finansiellakoncemer innebär medför dock ett skydd mot olämpliga ägarförhåUanden somenligt min mening bör bestå tills vidare. Somframgått innehåller EG:s andra banksamordningsdirektiv regler om prövning av större ägares lämplighet (avsnitt 2.2.2). En motsvarande om än inte formaliserad prövning ingår för svensk del i den löpande oktroj prövningen (om denna, se avsnitt 3.3). Vidare syftar åtskilliga regler i bank lagstiftningen tiU att ägarna inte skall kunna missbmka sin ställning. Hit hör bankrörelselagens (1987:617, BRL) regler om enhandskrediter och om kre diter till styrelseledamöter och aktieägare jämte tiU närstående personer, som hindrar att en stor ägare utnyttjar sin ställning för att få krediter på fördelaktigare villkor än bankens övriga kunder. Rösträttsbegränsningsre geln i 8 kap. 3 § , som visserligen är dispositiv, inskränker också en sådan ägares inflytande i banken; flertalet banker har dessutom i sina bo lagsordningar tagit in bestämmelser som ytterligare begränsar rösträtten. I bankemas huvudstyrelser ingår vidare offentliga styrelseledamöter som har till uppgift att särskilt bevaka det allmännas intressen i banken, variämte 46 styrelseordförandenskall godkännas av regeringen. Denna insyn och kontroll från samhällets sidaminskar riskerna för att en ägare i egenintresse skall utnyttja banken ellerpåverka den på annat otillbörligt sätt. I lagen (1986:436) om näringsförbudfinns slutligen också bestämmelser som hindrar en olämplig ägare att få ettavgörande inflytande i en bank. Det är alltså minuppfattning att i praktiken har ett system som är jämförbart med detsom skall gälla inom EG. Om t.ex. genom ett avtal EFTA - EG får ettnärmare förhållande till övriga europeiska stater, får det övervägas om vårägarprövning också i formellt hänseende skall anpassas till de system som växerfram i . Vår lagstiftning kan behöva kompletteras med bestämmelser sommöjliggör ingripanden riktade direkt mot olämpliga ägare. Redan nu finns det dockskäl att införa en bestämmelse om skyldighet för förvärvare av störreaktieposter i en bank att anmäla förvärven till bankinspektionen. Inspektionenhålls då fortlöpande informerad om ägarförhållandena i bankerna och kan vidbehov följa en viss bank med särskild uppmärksamhet för att kontrollera att enändring i ägarbilden inte leder till missförhållanden av något slag. Jagföreslår därför att det införs en skyldighet att till bankinspektionen anmälasådana aktieförvärv som innebär att förvärvarens totala innehav kommer attöverstiga något av gränsvärdena tio, tjugo, avaktiekapitalet eller röstetalet för samtliga aktier. Underiåtenheten att anmälaförvärv bör kunna föranleda bötesstraff. Utformningen av anmälningspliktenanknyter till den lösning jag föreslår i fråga om utländskt ägande ibankaktiebolag (se avsnitt 3.2.1). KMKhar också föreslagit att rösträttsbegränsningsregeln i 8 kap. 3 § delvisskall skärpas och göras tvingande. Förslaget har samma syften som förslagettill ägarbegränsningar och får ses som ett komplement till detta. Av denståndpunkt jag har intagit i ägarfrågan följer att jag inte anser att tvinganderösträttsbegränsningsregler bör införas. En fömtsättning för att någon skallvara beredd att göra en betydande ägarinsats i ett företag måste ofta vara attinsatsen också gör det möjligt att utöva ett motsvarande inflytande påverksamheten i företaget. Jag lägger alltså inte fram något sådant förslag. Mitt förslag: Ingaregler som generellt begränsar möjligheten att äga aktier iförsäkringsaktiebolag införs. Däremot skall förvärv av aktier i ettförsäkringsaktiebolag, som medför att förvärvarens totala innehav överstigernågot av gränsvärdena tio, tjugo, av aktiekapitaleteller röstetalet, anmälas till försäkringsinspektionen. () förslag: Ingen får förvärva aktier i försäkringsaktiebolag i den månförvärvarens samlade innehav därigenom kommer att överstiga femton procent avröstetalet för samtliga aktier eller tjugo procent av aktiekapitalet.Föreligger synnerliga skäl för dispens får sådan ges av regeringen. Remissinstanserna:Bankinspektionen, försäkringsinspektionen, konsu- Prop. 1989/90:116 mentverket,LO och Försäkringsaktiebolaget ställer sig positiva till förslaget.Försäkringsinspektionen anför dock att man i avvaktan på KMK:s förslag inte nufullt ut bör ta stäUning till utformningen av begränsningsregler för ägandetav försäkringsaktiebolag. Flera instanser (kommerskollegium, Stockholmsuniversitet. , , ,, , , och ) pekar på attförslaget står i strid med den inter-nationeUa utvecklingen. Deremissinstanser som uttrycker sig negativt om förslaget är kommerskollegium.Näringsfrihetsombudsmannen (), (), , Småföretagens , , , ,. , , , , och . att inga missförhållanden på gmnd av dagens regler påvisats, att inskränkningari rätten att fritt förvärva aktier kan hämma utvecklingen, försvåranyetableringar och stmkturförändringar samt ge maktförskjutningar frånstyrelsen till företagsledningen, att regelverket kring soliditet och skäligheti kombination med tillsyn från försäkringsinspektionen innebär ett tiUräckligtskydd för försäkringstagarkollektivet och andra samhällsintressen och att ensärreglering enligt förslaget skulle stå i strid med utvecklingen inom EG. Skälenför mitt förslag: Det finns i gällande rätt inte några regler som generellthindrar förvärv av aktier i försäkringsaktiebolag. Däremot finns i 9 kap. 3 §försäkringsrörelselagen (1982:713, FRL) en rösträttsbegränsnings-regel sominnebär att ingen får rösta för egna eller andras aktier för sammanlagt mer änen femtedel av de aktier som företräds på stämman om inte något annat följer avbolagsordningen. FVKålades i direktiven att behandla frågan om utländska medborgares rätt attförvärva aktier i svenska försäkringsaktiebolag. Kommittén har funnit detmotiverat att även diskutera gränsema för denna rätt avseende svenskarättssubjekt. Det är enligt kommittén ett samhällsintresse att försäkringsaktiebolagen,med sin sociala gmndfunktion att söria för ett betryggande riskskydd och medsin speciella ställning som förvaltare av försäkringstagarnas trygghetskapital,har karaktären av institutioner som är oberoende gentemot de stora ägargmppemai samhället. Ävenbeträffande försäkringsaktiebolagen är det enligt min mening vikt igt att anknyta till den intemationella utvecklingen. Det finns t.ex. inom EG inte några särskilda regler om prövning av ägares lämplighet som beträff ande bankaktiebolagen eller någon bestämmelse som generelU begränsar möjligheten att förvärva aktier i försäkringsaktiebolag. Det är därför moti verat att införa regler i vår lagstiftning som begränsar möjligheten att för värva aktier i försäkringsaktiebolag, bara om det finns ett påtagligt inhemskt behov av en sådan reglering. Som flera remissinstanser framhållit har från varon av begränsningsregler inte lett till några missförhållanden. kan tvärtom vara av värdemed en fast ägarförankring som ger stadga åt styrelsens ansvar för bolagetsledning och utveckling på lång sikt, liksom med starka ägare som harfömtsättningar att tillskjuta riskvilligt kapital när så erfordras. Jag ansersåledes att det inte finns skäl att införa någon bestämmelse om generellägarbegränsning beträffande försäkringsaktiebolagen. På motsvarande sätt som ifråga om bankema har en ägare i ett försäkringsbolag små möjligheter attutnyttja sin ställning på ett sätt som är otillböriigt i förhållande tillförsäkringstagama. En effektiv och väl fungerande tillsyn torde vara tiUräckligför att motverka ett olämpligt inflytande av en dominerande ägare i ettförsäkringsaktiebolag. I sista hand finns möjligheten att återkallakoncessionen att driva försäkringsrörelse. I likhet med vad jagföreslagit beträffande bankaktiebolagen bör det däremot finnas en skyldighetför förvärvare av större aktieposter i försäkringsaktiebolag att anmälaförvärv till, i detta faU, försäkringsinspektionen. En sådan information kanutgöra ett värdefullt komplement till de upplysningar om bolagets verksamhetsom försäkringsinspektionen tar del av i övrigt och underlätta tillsynen överbolagen. Jag föreslår därför att en sådan anmälningsskyldighet införs. 3.2 Utländskt ägande m.m. 3.2.1Utländskt ägande i svenska bankaktiebolag Mitt förslag:Förbudet för utlänningar och andra s.k. kontrollsubjekt att förvärva aktier ibankaktiebolag upphävs. lag om utländska förvärv av svenska företagm.m. görs tillämplig även på bankaktiebolag. Bankema får möjlighet att införaett s.k. utlänningsförbehåll i bolagsordningen. () förslag: Ett begränsat utländskt ägande i de svenska bankema görsmöjligt. Det sammanlagda utländska ägandet begränsas så att högst tjugoprocent av aktiekapitalet och högst av röstetalet i en svensk bankfår ligga i utländska händer. För förvärv upp till denna gräns skall krävasregeringens eller bankinspektionens tillstånd. Bankaktiebolaget kan dock ibolagsordningen bestämma att högst av aktiekapitalet och högst femprocent av röstetalet för samtliga aktier i bolaget får förvärvas fritt avutländska medborgare eller andra s.k. kontrollsubjekt. Remissinstanserna:Bankinspektionen, , Tjänstemännens Centralorganisattion(TCO), () och Kooperativa förbundettillstyrker förslaget. - Följande instanser ställer sig positiva till ett ökatutländskt ägande men föreslår andra lösningar: försäkringsinspektionen,fullmäktige i riksbank, NO, medGrossistförbundet , . SparbankemasBank, , (), , , , Svenska 4 1989/90. I saml Nr 116 1989/90:116 , och Medborgarrättsrörelsen Friheten i . Deremissinstanser som avstyrker förslaget är , , och . Skälenför mitt förslag: Enligt 3 kap. 3 § första stycket bankaktiebolagslagen(1987:618, ) får aktier i bankaktiebolag inte förvärvas av utländskamedborgare, andra utländska rättssubjekt eller svenska bolag och föreningar somär kontrollsubjekt enligt lagen (1982:617) om utländska förvärv av svenskaföretag m.m. (företagsförvärvslagen). (Angående utlandsägda svenska banker, seavsnitt 3.2.2). Förvärv i strid mot detta förbud är ogiltiga (fjärde stycket).Företagsförvärvslagen är enligt 2 § den lagen inte tillämplig på bankaktiebolageller aktier i ett sådant bolag. pågående intemationaliseringen av finansiella verksamheter har svenskabanker ett berättigat intresse av att kunna verka på utländska marknader. Detblir allt vanligare att finansiella tjänster erbjuds över gränsema även omtraditionell bankverksamhet i aUmänhet inte bmkar bedrivas utan en lokaletablering. kan inte erbjuda reciprocitet gentemot länder därsvenska banker vill etablera sig genom filial eUer som ägare i existerandebanker. Från utlandet har kritik riktats mot restriktiva lagstiftningvad gäller utländskt ägande i banker och förbud mot etablering av bankfilialer.Det finns en risk för att etableringsrestriktioner av detta slag utgör etthinder för medverkan i de intemationella sammanhangen, t.ex. i detvästeuropeiska samarbetet på det finansieUa tjänsteområdet. TiU saken hör ocksåatt kapitalliberaliseringsstadga fömtsätter en fortlöpande prövning avmedlemsländemas restriktioner. Stadgan syftar till en avveckling avetableringshinder som inte motiveras av hänsyn till allmän ordning, hälsa eUernationell säkerhet. Mot bakgmnd av att den svenska valutaregleringen nu i alltväsentligt är avskaffad, framstår de svenska förbuden mot utländskabanketableringar i som mindre motiverade. Detmåste också från de svenska bankemas synpunkt anses både nödvändigt ochönskvärt att tillåta utländskt ägande i svenska banker. Detta skulle möjliggörabörsnotering utomlands, som i sin tur skulle underlätta expansionen på deintemationella affärsområdena. Genom att underlätta utländska ägarengagemangges också utrymme för större mångsidighet och vitalitet på den svenskakapitalmarknaden. Värdefull utländsk kompetens kan tillföras den svenskamarknaden. Jag delar således KMK:s åsikt att tiden nu är mogen att avskaffaförbudet mot utländskt ägande i de svenska bankaktiebolagen. KMKföreslår att det i lag läggs fast en högsta nivå för det totala uUändska ägandet. En sådan bestämmelse diskriminerar alltjämt utlänningar och ger inte den principiella likabehandling som får anses gmndläggande för ett ökat intemationellt samarbete. En bestämmelse av det innehållet står inte heller i samklang med Nordiska ministerrådets uttalanden i Ekonomisk handlingsplan och de nordiska finansministrarnas uttalanden om införande av etableringsfrihet i de nordiska ländema avseende finansi ella företag från andra . Eftersom det är ett viktigt intresse för att våra banker får goda möjligheter att verka utomlands, talar detta 50 föratt det inte bör ställas upp några gränser av det slag som KMK föreslagit Prop. 1989/90:116 för det utländska ägandet. Dessasynpunkter måste dock vägas mot de skyddsintressen som kan motivera en starkinhemsk kontroU över bankväsendet. Skyddsintressena gäller ytterst bankemasstrategiska samhällsekonomiska roll att upprätthålla ett fungerandebetalnings- och kreditsystem såväl i fred som i krislägen. Bankema utgör ocksåen viktig kanal för ett lands penning- och valutapolitik. Ett inhemsktbankägande kan öka sannolikheten för att centrala bankfunktioner kanupprätthåUas och att förtroendet för bankväsendet bibehålls. Dessaförhållanden kan därför motivera att en viss grad av inhemskt ägande säkras. Enminst lika viktig fömtsättning för ett stabilt finansiellt system är emellertidatt kreditpolitiken, regelsystemet och tillsynen är tillämpliga på allaaktörer och att genomlysningen är god. Vidare behövs ett väl fungerandeintemationellt samarbete mellan tillsynsmyndighetema. Den intemationellautvecklingen bl.a. när det gäller tillsynsarbetet är positiv. Pågåendelagstiftningsarbete och strävan efter regelharmonisering pekar i sammariktning. Enligtmin bedömning behöver utländskt ägande i sig därför inte äventyratillförlitligheten i vårt banksystem så att absoluta ägarbegränsningar skullevara motiverade. Jag finner således att några procentuella gränser för dettillåtna utländska ägandet av det slag som KMK föreslagit inte bör ställas upp.En lämpligare lösning är enligt min mening att göra företagsförvärvslagen (seavsnitt 2.1.2) tillämplig även på bankaktiebolag. Detta är också en synpunktsom flera remissinstanser har fört fram. Visserligen har det hävdats att ävenden lagen från en intemationeU synpunkt innebär alltför långtgåendebegränsningar av möjligheten till utländskt ägande. Som tidigare framgått äremellertid lagen föremål för en översyn, varvid föreslagits att endast förvärvsom strider mot nationella säkerhetsintressen skall hindras. Tillståndskall enligt nuvarande lydelse av 16§ företagsförvärvslagen meddelas omförvärvet inte strider mot något väsentligt allmänt intresse. I avsnitt 2.1.2finns en redogörelse för hur detta kriterium tolkats vid regeringenstillståndsprövning. Frågan uppkommer om kriteriet skall anses ha samma innebördvid förvärv av aktier i bankaktiebolag som vid förvärv av aktier i andra bolag. Bankernahar som redan framgått särskild betydelse för eko nomi. De speciella skyddsvärden som här gör sig gällande återspeglas fram för allt i den lagstiftning och den övervakning av bankväsendet som finns uppbyggd. Kraven på säkerhet och kontroll är väsentligt högre när det gäller bankväsendet än för flertalet andra ekonomiska verksamheter. Skadeverkningarna av eventuella stömingar eller fallissemang är potentiellt sett större. Bankema intar en central ställning vid utformningen och genom förandet av penning- och valutapolitiken. Bankema utgör också kärnan i vårt betalnings- och kreditsystem. Från samhällsekonomiska synpunkter har alltså bankema en särställning. Häri ligger också att bankema är skydds värda med hänsyn till vårt intresse av nationellt självbestämmande och oberoende. Ytterst kan därmed säkerhets- och beredskapspolitiska motiv hävdas när det gäller ställningstagande till frågor som rör utländskt ägarin flytande i svenska banker. Det är uppenbart att ägandet därvid redan under 51 normala förhållanden måsteorganiseras så att de finansiella systemen klarar Prop. 1989/90:116 depåfrestningar som kan uppstå i krislägen av olika slag. Allmänhetens förtroendeför bankväsendet och stabiliteten i detta måste kunna upprätthållas. Dessasynpunkter kan motivera en tillämpning av reglema som gör det möjligt attbehålla ett dominerande ägarinflytande inom landets gränser, i varie fall närdet gäller de största bankaktiebolagen. Detjag nu sagt har avsett en prövning enligt gällande företagsförvärvslag medprövningskriteriet "väsentligt allmänt intresse". I lagrådsremissenan-rörde föredragande statsrådet att mycket talade för att sättet att se på bankemasskyddsvärde i allt väsentligt borde bli detsamma vid den översyn avföretagsförvärvslagen som pågår inom industridepartementet. Det anfördesockså att en kontroll som utgår från prövningskriteriet "nationelltsäkerhetsintresse" är accepterad inom EG och trots att den är diskriminerandemot utlänningar. Vidare nämndes att med en sådan lösning får enlagstiftning som godtas i intemationella sammanhang, som Sverigesintresse av att ha tillgång till ett väl fungerande betalnings- ochkreditsystem kan tillgodoses. I intemationella sammanhang har det dock visatsig att kriteriet "nationellt säkerhetsintresse" givits en skiftandetolkning. Detta förhållande får beaktas i den fortsatta översynen avföretagsförvärvslagen. Blandannat det pågående intemationella integrationsarbetet gör det angeläget attförbudet mot utländskt ägande i bankaktiebolagen upphävs . De ändringarsom jag nu föreslår bör därför genomföras utan att den kommande översynen avföretagsförvärvslagen avvaktas. Som framgått kommer de skyddsintressen i frågaom bankema som jag tidigare berört att beaktas vid översynen. Jagåterkommer i specialmotiveringen till frågan om vilken myndighet som skallpröva ansökningar om tillstånd enligt lagen. Jagvill påminna om bestämmelsema i 1 kap. 4 § . Dessa innebär attandra företag än banker måste söka dispens hos regeringen för att kunnaförvärva aktiemajoriteten i ett bankaktiebolag. Avser således ett utländsktföretag som ej är bank att förvärva aktiemajoriteten i en svensk bank krävsfömtom en ansökan enligt företagsförvärvslagen också en ansökan om dispensenligt I kap. 4 § . En dispens torde inte lämnas till vare sig ett svenskteller ett utländskt företag om detta företag driver t.ex. en industriellverksamhet. I17 kap. aktiebolagslagen (1975:1385, ABL) finns bestämmelser om bundna och friaaktier. Där regleras bl.a. möjligheten att i bolagsordningen ta in ettförbehåll vad gäller rätten att förvärva aktier i bolaget. Ett sådant förbehållkan vara riktat mot utlänningar. När förbudet mot utländskt ägande ibankaktiebolag tas bort måste regler motsvarande de som finns i 17 kap. ABLföras in i . Det innebär att aktieägama i ett bankaktiebolag får möjlighetatt i bolagsordningen bestämma om någon del av aktiema skall få förvärvas avutlänningar. Somtidigare framgått (avsnitt 2.1.2) är bankaktiebolag inte kontrollsubjekt enligt företagsförvärvslagen. Det innebär att ett bank aktiebolag utan att ha något utlänningsförbehåll i sin bolagsordning har samma rätt att förvärva t.ex. aktier och andelar i svenska företag som ett 52 allmäntaktiebolag som har ett sådant förbehåll. Ett bankaktiebolag har också rätt attförvärva fast egendom utan hinder av bestämmelsema i fastighetsförvärvslagen.1 bankrörelselagen (1987:617, BRL) finns emeller- Prop. 1989/90:116 tidbestämmelser som starkt begränsar bankaktiebolagens möjligheter att förvärvaaktier och fastigheter. Omföretagsförvärvslagen i enlighet med mitt förslag görs tillämplig påbankaktiebolag, innebär det att ett bankaktiebolag i fortsättningen måste haett utlänningsförbehåll i sin bolagsordning för att utan hinder av förvärvslagstiftningenkunna fritt (inom de ramar som uppställs i BRL) förvärva aktier ochfastigheter. Ettbankaktiebolag som inte har ett utlänningsförbehåll i sin bolagsordning utgördäremot ett kontrollsubjekt enligt företagsförvärvslagen. Det skulle innebäraatt banken blev förhindrad att förvärva bundna aktier i andra bolag, ochbolagets förvärv av fria aktier och fastigheter skulle bliunderkastadeprövningenligt företagsförvärvslagen resp. fastighetsförvärvslagen. Enligtmin mening bör emellertid ett bankaktiebolag även om detta är att betrakta somett kontrollsubjekt vara oförhindrat att förvärva bundna aktier och att utanprövning förvärva fria aktier, om dessa förvärv ingår som ett led i bankensverksamhet. Vad jag här avser är bankens förvärv av aktier för att underlättafondkommissionsrörelsen, för att medverka vid en aktieemission och för attskydda egen fordran.