prop · GD0382 · 1989-12-31 00:00:00 — För exekutionstitlar från de nordiska ländema gäller lagen(1977:595) om erkännande och verkställighet av nordiska domar på privaträttensområde. Lagen har ännu inte trätt i krafl i förhållande lill . Förisländska domar gäller alltjämt en äldre lag på området (SFS 1932:540). Schweizoch är de enda utomnordiska stater med vilka haringått avtal om erkännande och verkställighet av domar på förmögenhetsrättensområde. Bestämmelser härom finns i lagen (1936:79) om erkännande ochverkställighet av dom som meddelats i och lagen (1983:368) omerkännande och verkställighet av österrikiska domar på privaträttens område. Enligtförarbetena lill nordiska lagstiftning ansågs del i och för sig rådaviss tvekan om svensk räll tillåter all en part i ell tvistemål som handläggsutomlands får sill anspråk säkerställt genom kvarstad eller annansäkerhetsåtgärd i (prop. 1976/77:128 s. 67 med hänvisningar). Detansågs likväl inte nödvändigt atl införa någon särskild bestämmelse för attklargöra att säkerhetsåtgärd kan beviljas ulan hinder av utländsk rättegång. I1977 års lag finns en bestämmelse som, efler ändring , säger all, omsäkerhetsåtgärd har beviljats enligt 15 kap. 1 - 3 §§ RB, talans väckande viddansk, finsk, isländsk eller norsk domstol skall jämställas med talans anhängiggörandevid svensk domstol när del gäller tillämpningen av 7 § i samma kapitel, fömtsattatt domen i den utländska rättegången kan verkställas här. Motsvarandebestämmelse finns i den lag som reglerar verkställighet av Ivistemålsdomar sommeddelats i (se 18§ lag) men saknas lag som reglerar verkställighet av Prop.1989/90:82 schweiziska domar. Enuttrycklig kvarstadsbeslämmelse finns lag (18§). Enligt denna fårdomstolen (), i avvaktan på prövning av en ansökan om verkställigheti av den österrikiska Ivislemålsdomen, besluta om kvarstad. 1 sammaparagraf föreskrivs all en säkerhetsåtgärd som har meddelats enligt 15 kap. RBförfaller en månad efler det atl domen vunnit laga kraft, om inteverkställighet har sökts i , och alt åtgärden skall beslå lilldess att ansökningen om verkställighet har prövats, om inte hovrättförordnar annat. Isamtliga dessa lagar finns dessutom bestämmelser om alt vad del utländskaavgörandet kan innehålla om tvångsmedel inte skall tillämpas här (11 § i 1977års lag, 11 § lag och 16 § lag). Regelnalt part i tvistemål som handläggs utomlands kan få sill anspråk säkerställtgenom kvarstad i har också bekräftats av högsta domstolen irättsfallet NJA 1983 s. 814. fann i detta avgörande att bestämmelsemai 15 kap. RB måste anses ha den innebörden all kvarstad kan meddelas även ifråga om anspråk som skall prövas av utländsk domstol, om domstolens avgörandefår verkställas i . 1 målet, som avsåg en i meddelad dom,konstaterade högsta domstolen att det för åtgärdens bestånd i 15 kap. 7 § RBföreskrivna kravet på talans väckande inom en månad är uppfyllt, om talan anhängiggörsvid den utländska domstolen, och all hinder heller inte föreligger mot altsäkerhetsåtgärd beviljas efler det att dom i den utländska rättegången meddelatsmen innan den har verkställts här. Idetta sammanhang kan också nämnas all frågan om en svensk anslutning lill 1988års Luganokonvention om domstols behörighet och om verkställighet av domar påprivaträttens område övervägs inom . Ikonventionen, som i första hand är öppen för EFTA:s och EG:s medlemsländer, fömtsättsatt en konventionsslat, oberoende av om den är behörig att pröva tvisten, skallkunna bevilja en säkerhetsåtgärd för att säkra verkställighet av en dom sommeddelas i en annan konventionsslat (art. 24). Gällanderegler innebär således för tvistemålens del att kvarstad kan beviljas enligt bestämmelsema i 15 kap. RB även om anspråket i fråga skall prövas av utländsk domstol, om domstolens avgörande får verkställas i . Kvarstad kan meddelas såväl innan talan har väckts som efler del alt dom har meddelats i den främmande staten men innan den har hunnit verkställas här. Kravet enligt 15 kap. 7 § RB på all talan skall väckas inom en månad efler kvareladsbeslulel är uppfyllt om talan inom denna lid anhängiggörs vid den utländska domstolen. Kvarsladsbesläm- melsema på brollmålsområdet skiljer sig inte från dem på Ivislemålsområ- det i fråga om den principiella uppbyggnaden, och när del gäller den laglekniska utformningen finns det endast obetydliga skillnader. De båda tvångsmedlen har också sin direkta motsvarighet på det exekulionsrättsli- ga området, när det gäller tvångsåtgärder för att säkerställa verkställighe ten av meddelade domar som gäller penningprestationer. De har också ytterligare närmat sig varandra genom all domstol numera kan förordna 22 omkvarstad enligt bestämmelsema i 15 kap. RB även innan talan väckts i Prop.1989/90:82 målet. 1 fråga om brottmål gäller sedan gammalt all domstol kanförordna om kvarstad innan åtal har väckts. Redanvid tvångsmedelslagens tillkomst konstaterades att del finns ell behovav bestämmelser om kvarstad i brottmål på begäran av främmande stat. Som jaginledningsvis nämnde har detta behov blivit alltmer uttalat under senare år.Några egentliga skäl som talar för en särbehandling av brottmålen kan knappastanföras. Om det för tvistemålens del är möjligt att genom tvångsåtgärder säkrakommande verkställighet i av den utländska domen, borde delsamma kunnagälla för brottmål. Jagansluter mig mot den bakgmnden lill promemorians av remissinstansema godtagnaförslag och föreslår att del, med regleringen på tvisle-målsområdet somförebild, öppnas möjlighet atl meddela kvarstad i brottmål på begäran avfrämmande stat för atl säkra framtida verkställighet i av utländskabeslut om förverkanden. Kvarstad bör alltså kunna beviljas även om rättegångenäger mm vid utländsk domstol, om del utländska förverkandebeslutet fårverkställas här. Enutländsk dom i brottmål får som jag tidigare redovisat (avsnitt 2.2) verkställasi endast om fömtsättningama enligt den intemationellaverkställighetslagen eller den nordiska verkställighetslagen är uppfyllda. Eftersomde bestämmelser om kvarstad i brottmål på begäran av främmande stat jag nu föreslårfömlsäller all ett förverkandebeslut från den främmande staten i fråga fårverkställas här, innebär detta alt de föreslagna kvarsladsbeslämmelsema endastblir tillämpliga i förhållande till de nordiska grannländema, lill en stat somär ansluten lill broltmålsdomskonventionen och till en stat med vilken Sverigei framliden ingår en överenskommelse om verkställighet av brotlmålsdomar. Iförsta hand tänker jag här naturligtvis på och Nordiriand mot bakgmndav den svensk-brittiska överenskommelse jag behandlar i detta ärende. Delsammakommer att gälla i förhållande till de stater som tillträder FN-konventionenmot olaglig hantering av narkotika och psykotropa ämnen. I förhållande till denordiska grannländema får en sådan möjlighet måhända en något mindre betydelseän i förhållande till andra främmande stater, eftersom ell beslut om kvarstadsom har meddelats i ett nordiskt grannland är verkställbart i Sverige.Emellertid lorde del finnas ell praktiskt behov av att också kunna meddelasådana beslut i . Närmareom förutsättningarna för kvarstad och om förfarandet Remissinstansemahar i stort godtagit promemorians förslag när det gäller de närmare fömtsättningamaför bifall till en ansökan om kvarstad. Endast på någon enstaka punkt har detframförts kritiska synpunkter. Jagdelar i och för sig den uppfattning som framförs i promemorian om alt samma villkor för kvarstad på begäran av främmande stal borde gälla som vid en svensk fömndersökning och rättegång och atl kraven enligt 26 kap. 1 § RB på skälig misstanke om brott och sabolagerisk alltså borde vara uppfyllda. Del är dock en fördel om man i en lag av detta slag kan 23 formulera rekvisiten mergenerellt än vad som föreslås i promemorian Prop. 1989/90:82 (16 § promemorianslagförslag). Del är också en fördel om man i lagtexten kan undvika den skillnadi fråga om misslankegrad som enligt svensk rätt gäller för kvarstad resp.beslag. Redan skillnaden mellan värdeförverkande och sakförverkande, resp.mellan kvarstad och beslag, är främmande för många rättsordningar. Utländskabeslut om värdeförverkande kan heller inte alltid förväntas vara formuleradesom de svenska, dvs. all den tilltalade förpliktas atl betala en viss summapengar. Av samma skäl bör sabola-gerisken uttryckas i mer allmänt hållnaordalag. Enligt min mening bör kvarstaden därför avse värdet av vad som harförverkals eller skäligen kan antas bli förverkat i den utländska rättegången,om del skäligen kan befaras all verkställigheten av det utländskaförverkandebeslutet annars skulle försvåras. Härav följer allbrottsmisstankarna bör ha nått en viss styrka. Detta är heller inte något uniktför . I exempelvis ställs motsvarande krav. Jag kommerin på detta när jag behandlar den svensk-brittiska överenskommelsen (avsnitt2.4.1; art. 6). Omden utländska domen redan har meddelats vid lidpunkten för rättens prövning av kvarstadsfråganblir, såsom framhålls i promemorian, rättens prövning av vilket belopp som skadkvarstadsbdäggas mer eller mindre identisk med den som rätlen sedermera skallgöra när det förverkandebelopp som skall verkställas i skallbestämmas. 1 18 § internationella verkställighetslagen föreskrivs därvid, somjag redan har redogjort för (avsnitt 2.2), endast en omräkning lill svenskakronor enligt viss växelkurs. Som jag strax återkommer lill (avsnitt 2.4.3) bördenna bestämmelse emellertid ändras så all utländska förverkanden som uppenbarligenöverstiger vad som hade kunnat förverkas vid en svensk rättegång skall kunnajämkas. Denna ändring kan med andra ord få betydelse också på kvarstadsstadiet. Ellbeslut om kvarstad eller värdeförverkande som har meddelats i ett nordiskt landskall som jag har påpekat (avsnitt 2.2) regelmässigt godtas. Delsamma börföljaktligen gälla om kvarstad begärs för ett förverkandebelopp som redan harfastställts i en dom meddelad i etl nordiskt land. Omen framställning om kvarstad görs under pågående fömndersökning eller rättegång i den främmande staten, har rätlen såsom framhålls i promemorian magrare underlag för alt bestämma kvarstadsbeloppet. Rätten måste här la ställning till vilket belopp som skäligen kan antas bli förverkat i den utländska domen. Eftersom domen skall beslutas med tillämpning av utländska förverkandebestämmelser, ligger det i sakens natur att rätten härvid i stor utsträckning får förlita sig på de uppgifter som framgår av framställningen från den främmande staten i fråga. Jag ansluter mig således inte lill del uttalande som görs i promemorian (s. 51) om alt rätten i dessa situationer i första hand får utgå från vad svensk rätt föreskriver för motsvarande fall och bestämma kvarstadsbeloppet lill del belopp som skulle ha beslämts om lagföringen hade ägt mm i . Del har också under remissbehandlingen ifrågasatts om uttalandel återspeglas i promemorians förslag lill lagtext. Det är fråga om en temporär säkerhets åtgärd, och del är enligt min mening angelägel all kvarstaden inte i onödan 24 begränsasså att det kvarsladsbelagda beloppet understiger det belopp vi Prop.1989/90:82 sedermera faktiskt är villiga atl verkställa. 1promemorian behandlas utländska bestämmelser som medger "frysning"av en misstänkts eller tilUalads tillgångar (s. 52). Som generaltullstyrelsenpåpekar i sitt remissyttrande är sådana bestämmelser aktuella bl. a. i den FN-konventionmot olaglig hantering av narkotika som jag har berört. Eftersom detsvenska kvarstadsbeslutel enligt den modell jag nu föreslagit alllid kommer atlavse etl bestämt belopp som skall svara mot beloppet enligt detförverkandebeslut vi sedermera är villiga alt verkställa, ser jag inga problemmed utländska bestämmelser som medger "frysning" av den misstänktestillgångar. Hur tvångsåtgärden betecknas i den främmande staten blir alltså avunderordnad betydelse. Jagansluter mig i huvudsak lill promemorians förslag när del gäller förfarandet.En framställning från en främmande stal om kvarstad bör överlämnas avutrikesdepartementet till riksåklagaren. Denne överlämnar ärendet lill behörigåklagarmyndighet som, efler beredning och eventuella ålgärder enligt 26 kap. 3och 4§§ RB, överlämnar del till rätten för prövning och beslut. För rättenshandläggning bör samma regler kunna tillämpas som gäller för rättens prövningav beslag enligt 8 § tvångsmedelslagen. Dessa motsvaras också av 26 kap. 2 §tredje stycket RB. har påpekat all del är oklart ompromemorians förslag lill lagtext tillåter all rätten meddelar interimistiskabeslut. Jag vill inte utesluta atl del i enstaka fall kan finnas behov avinterimistiska beslut och anser att delta bör framgå av lagtexten. Ipromemorian föreslås all bestämmelsema i 26 kap. 5 § RB skall tillämpas, vilketinnebär atl rätlen, när den beslutar om kvarstad och åtal inte redan harväckts, skall bestämma den lid inom vilken åtal skall väckas och att åtalsåledes skall väckas vid den utländska domstolen inom denna lid. Promemoriansförslag bygger i denna del på motsvarande reglering på tvislemålsområdel. Trotsall remissinstansema inte har haft något att erinra mot promemorians förslaghar jag vissa invändningar. Enligt min mening passar den föreslagna lösningenmindre väl för brottmål. Det är en sak om svensk domstol ålägger en enskildpart all vidta vissa åtgärder vid utländsk domstol. I brottmål skulle ellsådant åläggande komma all rikta sig lill en utländsk brottsutredande myndighetvilket varken är lämpligt eller särskilt praktiskt. är delnaturligtvis angelägel all den svenska domstolen behåller kontrollen överbeviljad kvarstad. Denna kontroll kan enligt min mening erhållas genom allrätten, i stället för atl föreskriva inom vilken lid åtal skall väckas, gesmöjlighet atl tidsbegränsa den beviljade kvarstaden. Dennamöjlighet all tidsbegränsa kvarstaden bör emellertid inte bara gälla de fall då åtal ännu inte har väckts i den främmande staten. Rätten bör behålla kontrollen över kvarstaden också under den utländska rätte gången och sedan dom har meddelats i den främmande staten. I promemo rian föreslås med 18 § lag rörande österrikiska tvistemåls- domar som förebild - atl säkerhetsåtgärden skall förfalla efter del alt den utländska domen vunnit laga kraft. Som skäl för förslaget anförs att del kan la viss lid innan ell beslut om verkställighet hinner utverkas i 25 Förslaget somsådant har inte väckt någon kritik under remissbe- Prop. 1989/90:82 handlingen.Riksskatteverket vänder sig dock mot del valda uttryckssällel atl kvarstadsbeslutelskall förfalla och ifrågasätter om detta innebär alt beslutet upphör allgälla automatiskt eller först efler del alt beslutet hävts av rätten. ställer det alltför stora krav på den verkställande myndigheten om denskall vara skyldig all utreda när det utländska avgörandet vinner laga kraflför att kunna slå fast när kvarstaden förfaller. Verket anser den bästalösningen vara all den domstol som fattar kvarstadsbeslutel också häver kvarstaden. Jaginstämmer i dessa synpunkter. I enlighet med vad som gäller enligt 26 kap. 6 § RB,när kvarstad beviljas i ell svenskt brottmålsförfarande, bör rätten såledeshäva kvarstaden när skäl för kvarstad inte längre föreligger. Jag återkommernärmare lill dessa frågor i specialmotivcringen. Domstolsverkethar i sill remissyttrande föreslagit alt en uttrycklig föreskrift tas in ilagen om all domstolen skall sända en kopia av kvarstadsbeslutel direkt tillkronofogdemyndigheten för verkställighet. Enligt verket innebär del en onödigomgång, om domstolen sänder beslutet lill åklagaren som i sin tur har allvidarebefordra del till kronofogdemyndigheten. Enligt min mening finns det intenågra skäl för en annan ordning i intemationella förhållanden än den somtillämpas när rätten förordnar om kvarstad under en svensk fömndersökning.Några sådana föreskrifter anser jag således inte bör föras in i lagen. Ipromemorian föreslås alt kvarstad bör kunna användas också i förhållande lillde stater som har tillträtt brollmålsdomskonvenlionen, trots alltså alt någon ömsesidighelinte kan påräknas. Ingen remissinstans har haft något atl erinra häremot. Jagansluter mig lill denna uppfattning. Mot bakgmnd av alt av tradition lämmnarandra stater internationell rättshjälp i brottmål i den utsträckning som vårlagstiftning medger det utan att något särskilt avtal om rättshjälp träflfats (prop.1985/86:8 s. 4), bör kvarstad enligt min mening kunna meddelas ulan krav påömsesidighet. Den omständigheten att har ingått ett avtal omverkställighet av förverkandebeslut med den främmande staten i fråga bör varatillräckligt. 2.3.2 Beslag på begäranav främmande stat Mitt förslag:Egendom som är eller kan antas vara förverkad genom brott får las i beslag påbegäran av.främmande stat, om ett förverkandebeslut som har meddelats i denfrämmande staten får verkställas här. Beslaget får göras när som helst underdet utländska brottmålsförfarandets gång, således även innan åtal har väcktsoch dom har meddelats i den främmande staten. Sådan egendom får också, om delföreligger särskilda skäl, las i beslag på begäran av främmande stal och,enligt regeringens eller i nordiska förhållanden domstols bestämmande,överlämnas lill den främmande staten för all säkra domsverkslällighel som skalläga mm i den staten. Promemoriansförslag överensstämmer med mitt förslag. Vissa av de föreslagna bestämmelsemaär annorlunda utformade än i mitt förslag. Remissinstanserna:Samtliga remissinstanser tillslyrker eller lämnar förslaget ulan erinran.Enstaka remissinstanser ifrågasätter dock behovet av utvidgade möjligheter allöverlämna beslaglagen egendom lill främmande stal. Några remissinstanserföreslår smärre justeringar i de föreslagna bestämmelsema. Skälenfbr mitt förslag: Bestämmelser om beslag finns i 27 kap. RB, Beslag kan läggaspå föremål och, om inte annal är föreskrivet, på skriftliga handlingar (1 §).Beslag tjänar två slags syften, dels ett bevissäkrande, när föremålet kan antas"äga betydelse för utredning om brott", dels all säkradomsverkställigheten, när föremålet kan antas "vara genom brott någon avhänl"eller vara "på gmnd av brott förverkat". I del sistnämnda fallet säkrarbeslaget verkställighet av etl sakförverkande medan kvarstad således säkrarverkställighet av värdeförverkande. Föremålkan tas i beslag inte bara hos den misstänkte ulan hos vem som helst ochoavsett brottets grovhet. Inte heller behöver det, såsom vid kvarstad,föreligga någon sabotagerisk. Det krävs i stället alt det "skäligen kanantagas" att beslaget tjänar något av dé nämnda syftena. Såvälåklagaren som rätten kan besluta om beslag. Innan åtal har väckts får dockrätten besluta om beslag endast på yrkande av åklagaren (4 och 5 §§ ). Rättenkan, om del är fara i dröjsmål, interimistiskt besluta om beslag. Självaverkställigheten av beslutet sköts normall av polisen. Den som har drabbats avett beslag som har beslutats av åklagaren kan begära rättens prövning avbeslaget. När rätten beslutar om beslag, eller fastställer ett verkställtbeslag, skall rätten bestämma den lid iiiom vilken åtal ska väckas. Denna tidfår inte vara längre än vad som är oundgängligen nödvändigt. I annal fallskall åtal normall väckas inom en månad från del att beslaget verkställdes (7 §).Om åtal inte väcks inom den föreskrivna liden, skall beslaget hävas omedelbart.När målet avgörs skall rätten pröva om beslaget fortfarande skall bestå (8 §). Särskildabestämmelser om beslag finns också i specialstraflFrätten, bl. a. i narkotikastraflFlagenoch i vamsmugglingslagen (1960:418). Bestämmelserom husrannsakan finns i 28 kap. RB. Husrannsakan kan Prop. 1989/90:82 användasbl. a. för all söka efler ett föremål som är underkastat beslag. Husrannsakanutgör då etl hjälpmedel för genomförande av beslag. Reell husrannsakan fömtsätteratl fängelse är föreskrivet för brottet. Om åtgärden riktar sig mot någonannan än den som är skäligen misstänkt för brott, krävs det atl det föreliggersynnerliga skäl för att anta att husrannsakan skall leda lill del åsyftaderesultatet. För husrannsakan hos den som är skäligen misstänkt finns ingetmotsvarande rekvisit. Såväl åklagaren som rätten kan förordna om husrannsakan(4 §). Tillskillnad från vad som gäller i fråga om kvarstad finns del som jag harvarit inne på vissa möjligheter alt besluta om beslag på begäran avfrämmande stat. I1975 års tvångsmedelslag finns sålunda generella bestämmelser om användning avbeslag och husrannsakan för utländska myndigheters räkning. Lagen medger undervissa fömtsättningar att egendom las i beslag på begäran av främmande stat ochöverlämnas till staten i fråga (1 §). Husrannsakan får företas för atl söka eflerföremål som är underkastat beslag (2 § andra stycket). Såväli fråga om fömtsättningama för beslag som när det gäller förfarandet knyterlagen an lill bestämmelserna i den allmänna utlämningslagen (lagen 1957:668 omutlämning för brott) och den nordiska utlämningslagen (lagen 1959:254 omutlämning för brott till , , och ). Framställningenfår alltså inte bifallas om hinder mot utlämning skulle ha förelegat enligtvissa bestämmelser i de båda utläm-ningslagama. Fömtsättningama för bifall ärsnävare när det gäller en begäran från en utomnordisk stat än när del är frågaom en framställning från något av de nordiska grannländema. För utomnordiskaframställningar innebär detta bl. a. ett krav på att det är fråga om etl brottför vilket enligt svensk lag är föreskrivet fängelse . Beslagfår enligt 1 § användas i fråga om föremål och skriftlig handling om någon ärmisstänkt, tilltalad eller dömd för en gäming som är slraflFbelagd i denfrämmande staten i fråga. Beslag får ske om egendomen eller handlingen kan antas äga betydelseför utredning om gämingen eller vara någonfrånhänd genom denna. Vid lagens tillkomst ansåg man det av olika skäl varauteslutet atl till främmande stat överlämna egendoni som kan antas varaförverkad genom brott. Enframställning enligt lagen skall ges in till , som skallöverlämna den till riksåklagaren såvida det inte är uppenbart all framställningenskall avslås direkt av regeringen (5 och 6 §§ ). Sedan riksåklagaren låtitvidta de åtgärder som krävs - 27 kap. 9-13 §§ och 28 kap. 4-10§§ RB ärtillämpliga - skall verkstäUt beslag anmälas hos rätten för prövning. Rätlenskall hålla förhandling i frågan (7 och 8 §§ ). Den slutliga prövningenankommer därefter på regeringen som avslår framställningen om domstolen funnitatt beslaget inte är lagligt gmndat och i annat fall prövar om den beslagtagnaegendomen skall överlämnas till den främmande staten. Regeringen får vid bifallföreskriva de förbehåll som påkallas av hänsyn till enskilds rätt eller det allmäniia(9 §, jfr 4 §). Förfarandeiär enklare vid framställningar från nordiska länder; bl.a. Prop. 1989/90:82krävs ingen regeringsprövning av ärendet (1012 §§ ). Enligtförarbetena lill ivångsmedelslagen skall förfarandet föregås av en diskretionärprövning av om beslag är en lämplig åtgärd med hänsyn lill omständighetema i delifrågavarande fallet. Del intresse som ligger bakom den främmande statensframställning får vägas mot åtgärdens mer eller mindre ingripande verkan frånden enskildes synpunkt och dennes anspråk på berättigat rättsskydd.Förfarandet kan tillämpas såväl när den misstänkte eller dömde befinner sig iSverige som när han uppehåller sig utomlands och, liksom enligt RB, vare sigegendomens innehavare samtycker eller inte. Del påpekas vidare i förarbetena atltredje mans intressen kan tillgodoses då det gäller en framställning som endastsyftar till all säkerställa bevisning eftersom man vid utlämnandet av egendomenkan göra förbehåll om atl den skall återställas när rättegången har slutförts (prop.1975:35 s. 72 f.). Såsomredan nämnts medger tvångsmedelslag i princip inte användning avbeslag i fråga om egendom som har förverkats eller som kan antas vara förverkadgenom brott. Enligt 18 § internationella verkställighetslagen kan däremotegendom som har förklarats förverkad i en utländsk brottmålsdom las i beslagsedan framställning om verkställighet av domen gjorts i . Bestämmelsenmedger alltså inte beslag innan dom har meddelats i den främmande staten.