prop · GD03151 · 1989-12-31 00:00:00 — Åsyftas med fastighetsbildningen attnybilda eller förbättra en fastighet som är avsedd för något annat ändamål änjordbmk, får åtgärden dock ske om den inte medför olägenhet av någon betydelseför lantbmksnäringen. Lantmäteriverketsförslag: Motsvarar i princip mitt förslag (se lantmäteriverkets rapport, s. 40 59). Remissinstanserna:De flesta remissinstansema godtar förslaget. Några är dock tveksamma till deföreslagna ändringama eller delar av dessa. Många remissinstanser har haftsynpunkter på vad lantmäteriverket anfört i motiveringen till sitt förslag.Därvid har tagits upp även frågor som lantmäteriverket inte berört i sinrapport. (Se remissammanställningen, avsnitt 2.) Skälen för mitt förslag:Av de allmänna lämplighetsvillkoren i 3 kap. 1 § fastighetsbildningslagenföljer att en jord- eller skogsbmksfastighet som nybildas eller ombildas skallmed hänsyn till belägenhet, omfång och övriga fömtsättningar bli varaktigtlämpad för sitt ändamål. Dämtöver gälier som har berörts vissakrav på ekonomisk bärkraft. För jordbmksfastigheter gäller att fastigheten somny - eller ombildas skall medge en tillfredsställande lönsamhet hos det företagsom bedrivs på fastigheten (3 kap. 5 § första stycketfastighetsbildningslagen). I fråga om skogsbmksfastigheter krävs attfastigheten medger en ekonomiskt tillfredsställande skogsdrift (3 kap. 5 §andra stycket samma lag). Det ekonomiska krav somställs i 3 kap. 5 § första stycket fastighetsbildningslagen för att enjordbmksfastighet skall kunna ny- eUer ombildas är så nära kopplat till äldrejordbmkspolitiska riktlinjer att det kan uppfattas som ett principiellt förbudmot bildande av en jordbmksfastighet som inte ger sin innehavare i huvudsakfull sysselsättning. Detta är inte tillfredsställande med tanke på att dagensjordbmkspolitiska riktlinjer i princip godtar deltidsjordbmket. Detförhållandet att deltidsjordbmk kan bildas med stöd avundantagsbestämmelsen i 3 kap. 9 § fastighetsbildningslagen förändrar intedenna bedömning. Undantagsbestämmelsen minskar visserligen de praktiskanackdelama med den rådande ordningen, men ur principiell synpunkt är det, somjag har framhållit, inte godtagbart att fastighetsbildningslagenställer strängare ekonomiska krav på ett jordbmksföretag än som krävs enligt degällande jordbmkspolitiska riktlinjema.Liknande synpunkter gör sig gällande även beträffande skogs- Prop.1989/90:151 bmksfastigheter. Jagdelar därför lantmäteriverkets och flertalet remissinstansers uppfattning attdet ekonomiska kravet i 3 kap. 5§ fastighetsbildningslagen bör ändras. Kravetkan dock inte tas bort helt. Liksom lantmäteriverket och flertaletremissinstanser förordar jag istället att det ifrågavarande kravet för såväljordbmks- som skogsbmksfastigheter utformas så att fastigheten för att anseslämpad för sitt ändamål skall ha en sådan storlek, sammansättning ochutformning att den medger att det företag som skall bedrivas på fastighetenblir ekonomiskt godtagbart. En sådan ändring av 3 kap. 5 § skulle bl.a.innebära att fastigheten inte nödvändigtvis behövde utgöra ett självständigt,helt försörjningsunderlag för innehavaren. Det skulle således vara tillräckligtatt den - såsom vid deltidsjordbmk -kunde lämna ett bidrag till dennesförsörjning. I specialmotiveringen skaU jag behandla denna fråga närmare. Lantmäteriverkethar vidare föreslagit att termema jordbmksfastighet och skogsbmksfastighetutmönstras ur 3 kap. 5 § fastighetsbildningslagen och ersätts med begreppetlantbmksfastighet. Härmed avses en fastighet på vars område företag inomjordbmket, skogsbmket och/eller trädgårdsnäringen bedriver verksamhet (jfr 1 §jordförvärvslagen, 1979:230). Även detta förslag kan jag, liksom flertaletremissinstanser, instämma i. Enligt3 kap. 6 § fastighetsbildningslagen får fastighetsbildning som berörjordbmksfastighet äga mm endast om åtgärden är till övervägande nytta förjordbmksnäringen. Åsyftas med fastighetsbildningen att nybilda eller förbättrafastighet som är avsedd för annat ändamål än jordbmk, får åtgärden dock ske omden inte medför olägenhet av någon betydelse för jordbmksnäringen. Enligt minmening bör det med hänsyn till ändringen av 3 kap. 5 § fastighetsbildningslagenanges i 3 kap. 6 § att bedömningen skall göras med tanke på lantbmksnäringens -och inte jordbmksnäringens intressen. Somjag har framhåUit innebär de nu gällande jordbmkspolitiskariktlinjema att större vikt läggs vid regionalpolitiska hänsyn än tidigare (jfrI och 7 § § jordförvärvslagen). Vid bedömningen av om ett lantbmksföretag ärekonomiskt godtagbart måste givetvis de regionalpolitiska förutsättningamabeaktas. Detta bör, som lantmäteriverket föreslagit, framgå av lagtexten. Föratttillämpningen av fastighetsbildningslagen skall bli i behövlig mån anpassad tillde regionala och lokala fömtsättningama är det enligt lantmäteriverketönskvärt att länsprogram för fastighetsbildning berörande lantbmksfastigheterutarbetas av lantmäteriet i samarbete med sektors-myndighetema för jord- ochskogsbmksfrågoma samt länsstyrelsema. Närman skall bedöma behovet av sådana särskilda länsprogram bör enligt min mening beaktas att fastighetsbildningsmyndighetema i de en skilda fastighetsbildningsärendena genom samråd med kommuner och berörda länsmyndigheter får synpunkter på hur en sökt fastighetsbildning förhåller sig tiU bl.a. de jordpoUtiska och regionalpolitiska målsättning arna. Viktiga underlag för bedömningen är den översiktsplan som kommu nen enligt (1987:10) skall utarbeta samt de riktlinjer 14 ellerlänsprogram för tiUämpningen av jordförvärvslagen som lantbmks- Prop.1989/90:151 nämnden utarbetar i samråd bl.a. med . Med hänsyn tilldetta anserjag, liksom några remissinstanser, att det inte finns något behov avsådana särskilda länsprogram för fastighetsbildning som lantmäteriverket harföreslagit. Jagvill med anledning av vad några remissinstanser har anfört erinra om attöversiktsplaner och länsprogram inte är bindande utan endast utgörbedömningsunderlag. En självständig bedömning skall alltså göras i de enskildafallen. Härvid måste givetvis enskilda markägares intressen beaktas i skäligutsträckning. Jagvill i detta sammanhang också ta upp några frågor som har berörts av vissaremissinstanser. Enligt5 kap. 4 § fastighetsbildningslagen får fastighetsreglering ske underfömtsättning att lämpligare fastighetsindelning eller mer ändamålsenligmarkanvändning vinnes samt fördelama härav överväger de kostnader ocholägenheter som regleringen medför. Vid prövningen av om detta s.k.båtnadsvillkor är uppfyllt skall till regleringsföretagets fördelssida räknasenbart sådana faktorer som är hänförliga till fastighetsindelning och markanvändning.Andra fördelar, t.ex. befolkningspolitiska, sociala eUer rent personliga, fårinte beaktas (prop. B 349 och B 356). Båtnadsvillkoret skall intetillämpas, om ägama av de fastigheter som berörs av regleringen medger det (5kap. 18 § första stycket 1 fastighetsbildningslagen). har i sitt remissyttrande ifrågasatt om inte båtnadsvillkoretkommer att hindra ombildningar inom områden där sysselsättningen är av särskildbetydelse från regionalpolitisk synpunkt. Enligt min mening måste manemellertid kunna utgå från att de ombildningar som är godtagbara enligt detidigare berörda reglema i 3 kap. fastighetsbildningslagen även inom nuifrågavarande områden har sådan fastighetsekonomisk betydelse att de uppfyllerbåtnadsvillkoret. En ombildning torde för övrigt i det stora flertalet fallbli aktueU endast om parterna är överens. Jag anser därför att det inte finnsnågot behov av att nu ändra 5 kap. 4 § fastighetsbildningslagen. har i sitt remissyttrande även tagit upp det s.k. fastighetsvillkoret i 5 kap. 8 § fastighetsbildningslagen. Enligt den bestämmelsen får en fastighet vid fastighetsreglering inte ändras så att dess graderings värde ändras väsentligt (beträffande graderingsvärde, se 5 kap. 9 § samma lag). Detta gäller dock inte om sakägama är ense (se 5 kap. 18 § första stycket 3 fastighetsbildningslagen). I praxis bmkar anses att en lantbmksfastighet inte tvångsvis kan minskas med av fastighetens graderingsvärde. Detta betyder att ganska betydande arealer tvångsvis kan överföras från en stor fastighet, medan endast begränsade förändringar kan ske om fastigheten är liten. Det anförda gäUer även för det fall att ägaren av den lilla fastigheten innehar en stor brukningsenhet som består av flera fastigheter. Enligt Lantbmkamas riksförbunds uppfatt ning skulle man få större möjligheter att tillskapa från regionala utgångs punkter önskvärda kombinationsföretag, t.ex. genom skogskomplettering, om förbudet i 5 kap. 8 § fastighetsbildningslagen mot att väsentligt minska 15 graderingsvärdet anknötstill begreppet bmkningsenhet i stället för till begreppet fastighet. För egen del vill jagframhålla att en ändring av fastighetsvillkoret inte skulle ha någon betydelseför sådana fall där partema är överens. Det stora flertalet förrättningargmndas på överenskommelser mellan parterna. En ändring skulle alltså endast fåbetydelse för fall av tvångsförfoganden. Jag är av principiella skäl tveksamtill att utvidga möjligheten till sådana förfoganden. Det förhåller sig vidarepå det sättet, som också framhåller, att begreppetbmkningsenhet är mera obestämt än begreppet fastighet. En ändring skulledärför leda till att paragrafens innebörd blir mera oklar, något som knappastär önskvärt. Jag anser mot bakgmnd avdet anförda att fastighetvillkoret inte bör ändras på det sätt som har ifrågasatt. Lantbmksstyrelsen har isitt remissyttrande föreslagit att jordförvärvslagen ändras så attförvärvstillstånd kan vägras för att hindra en skadlig uppdelning av ettlantbmksföretag som drivs på en enda fastighet. Förslaget bör enligt minmening genomföras. Jag återkommer till frågan i specialmotiveringen (avsnitt4.2). Jag har i denna fråga särskiU samrått med chefen förjordbmksdepartementet. 2.3 Fastighetsbildning för bostadsändamål på landsbygden Mitt förslag: DetskaU vara möjligt att på landsbygden bilda bostadsfastigheter som inrymmermark för viss näringsverksamhet eller för hobbyverksamhet i form av t.ex.mindre djurhållning eller odling. förslag:Överensstämmer i princip med mitt förslag. Enligt lantmäteriverkets förslagskall dock till skillnad från i mitt förslag det s.k. varaktighetskravetutmönstras ur lagtexten i 3 kap. I och 9 §§ fastighetsbildningslagen. Vidareföreslår verket att det i lagtexten införs en föreskrift om att det vidlämplighetsprövningen vid fastighetsbildning för bebyggelse särskilt skallbeaktas att fastigheten får en sådan utformning som behövs för en god miljö. (Se rapporten s. förslag har fått ett övervägande positivt bemötande avremissinstanserna. Flera remissinstanser, bl.a. ,och , är dock negativa till attvaraktighetskravet slopas. Några remissinstanser är också kritiska till att detinförs en föreskift om särskild miljöhänsyn vid fastighetsbildning förbebyggelse. (Se remissammanställningen, avsnitt 3.) Skälen för mitt förslag:Enligt 3 kap 1 § fastighetsbildningslagen skall fastighetsbildning ske så attvarje fastighet som nybildas eller ombildas blir med hänsyn till belägenhet,omfång och övriga förutsättningar varaktigt lämpad för sitt ändamål. Härvidskall särskilt beaktas att fastigheten får en lämplig utformning och tillgångtill behövliga vägar utanför sitt område. I fråga om fastighet som skallanvändas för bebyggelse skall dämtöver särskiU beaktas att fastigheten kan fågodtagbara anordningar för vatten och avlopp.Fastighetsbildning får inte äga mm, om den fastighet, som Prop. 1989/90:151skall nybildas eller ombildas för nytt ändamål, inte kan få varaktig användningför sitt ändamål inom överskådlig tid. Fastighetsbildning får inte heller ägamm, om ändamålet med hänsyn till sin art och övriga omständigheter börtillgodoses på något annat sätt än genom fastighetsbildning. I 3 kap. 2 §fastighetsbildningslagen finns bestämmelser som innefattar ett principielltförbud mot fastighetsbildning som strider mot en detaljplan ellerområdesbestämmelser enligt . Där naturvårdsföreskriftereller andra särskilda bestämmelser för marks bebyggande eller användninggäller, skall fastighetsbildning ske så att syftet med bestämmelsema intemotverkas. I3 kap. 3 § fastighetsbildningslagen regleras hur fastighetsbildningen skallanpassas till samhäUsplaneringen i områden där detaljplan saknas. Enligt denbestämmelsen får fastighetsbildning inte ske om åtgärden skulle försvåraområdets ändamålsenliga användning, föranleda olämplig bebyggelse ellermotverka lämplig planläggning av området. Bestämmelsen innebär attfastighetsbildning för ny eller befintlig bebyggelse skall ske i enlighet medde bedömningar som görs i frågor om bygglov enligt . Avbetydelse för den bedömningen är bl.a. rekommendationer i översiktsplaner samt,vid sidan av bestämmelserna i , även reglerna i lagen(1987:12) om hushållning med naturresurser m.m. Vid fastighetsbildning förbostadsändamål skall fastighetsbildningsmyndigheten aUtid samräda medbyggnadsnämnden. Om nämnden vid samråd begär det, skallfastighetsbildningsmyndigheten tiU nämndens prövning hänskjuta sådana ärendendär tiUåtligheten enligt 3 kap. 3§ fastighetsbildningslagen avfastighetsbildning för ny eller befintlig bebyggelse kan sättas i fråga (4kap. 25 a § fastighetsbildningslagen). Iförarbetena till fastighetsbildningslagen (se prop. 1969:128s.B113 och B 11561157) angav föredragande statsrådet som en princip att till en bostadsfastighet inte borde läggas mer mark än vad som väsentligen hade karaktär av bostadstomt. Om en tomtplats var alltför vidsträckt torde, framhöll statsrådet, i allmänhet vissa delar av tointen bli så extensivt utnyttjade att de knappast kunde anses stadigvarande utnyttjade. Uppfatt ningen att bebyggelsefastighetemas omfång borde begränsas gmndades främst på att det från samhällsekonomisk synpunkt var angeläget att marktillgången utnyttjades effektivt. Vidare var det betydelsefullt att all mänhetens fria tillträde tiU markområden som kunde användas för det rörliga friluftslivet inte i onödan hindrades eller försvårades. Den sist nämnda synpunkten ansågs ha särskild betydelse när det gällde fastighets bildning för fritidsbebyggelse. Det ankom på fastighetsbildningsmyndighe ten att bedöma vad som var rimligt och skäligt i fråga om en fritidsfastig hets storiek. Faktorer som kunde inverka vid bedömningen var bl.a. befintlig eller planerad bebyggelses karaktär, markens beskaffenhet och belägenhet, efterfrågan och tillgången på mark för bebyggelseändamål samt det röriiga friluftslivets art och omfattning. Den enskildes intressen skuUe i allmänhet få vika när en intressekonflikt uppstod mellan å ena sidan dennes önskemål om en vidsträckt tomtplats, som i stora delar avsågs bli endast extensivt utnyttjad av ägaren, och å andra sidan det röriiga frilufts- 17 2 1989/90. 1 sami Nr 151 livetsbehov av fri tillgång till mark- och strandområden. Mera speciella Prop.1989/90:151 motiv för att göra en tomtplats särskilt vidsträckt, t.ex. önskanatt kunna hindra förfulande vegetation, ansågs inte vara av sädan beskaffenhetatt de borde tiUgodoses genom fastighetsbildning. Lantmäteriverkethar i sina aUmänna råd för tillämpningen av fastighetsbildningslagen ianslutning till frågan om avstyckning av bmknings-centra bl.a. noterat att detförhållandet att befintlig odlad jord inte längre behövs för jordbmket i ochför sig inte föranleder att marken bör läggas till en bostadstomt. Den på siktlämpliga markanvändningen är i stället i sådana fall normalt att marken läggstill ett annat jordbmk eller tas i anspråk för skogsbmk. Detfinns inte några mera preciserade uppgifter om tillämpningen i praxis avfastighetsbildningslagen när det gäller nybildning eller ombildning avbostadsfastigheter på landsbygden. Enligt lantmäteriverket synes den iförarbetena redovisade principen att till bostadsfastighet inte bör läggas mermark an vad som väsentligen har karaktär av bostadstomt ha haft ett starktgenomslag i praxis och lett till en obenägenhet att till bostadsfastighethänföra jordbmks- eller skogsmark. En förändring i riktning mot en meraflexibel tillämpning anses dock ha märkts , åtminstone ivissa delar av landet (se rapporten s. 65). Enligtmin uppfattning är det bl.a. av regionalpolitiska skäl angeläget attfastighetsbildningslagen inte tillämpas så att man regelmässigt vägrar att bostadsfastighet på landet lägga mark för mindre djurhållning eller mindreodling eller Uknande verksamhet. En sådan fastighetsbildning bör kunnatillåtas, om den inte strider mot något starkare motstående intresse, t.ex.skyddsreglema för lantbmket och skogsbmket i 3 kap. 6 och 7 § §fastighetsbildningslagen. Jag delar därför lantmäteriverkets och flertaletremissinstansers uppfattning att till bostadsfastigheter på landet bör kunnaläggas även mark för mindre djurhållning m.m. Enfördel med den föreslagna ordningen är att den kan bidra till att det öppnalandskapet bevaras. Jag viU i det sammanhanget också erinra om de möjlighetersom finns att bilda marksamfälligheter eller inrätta gemensam-hetsanläggningar,om behovet av landskapsvård är av stadigvarande betydelse för flerafastigheter. Entillämpning av fastighetsbildningslagen i enlighet med vad jag förordatsynes i och för sig rymmas inom den nuvarande lydelsen av 3 kap. 1 §fastighetsbildningslagen. Att man i praxis normalt inte har tillåtitfastighetsbildning i nu ifrågavarande fall beror på de uttalanden i förarbetenatill den nämnda lagbestämmelsen som jag berört. För att åstadkomma enändrad praxis synes det lämpligt att nu i någon mån jämka den ifrågavarandeparagrafen och i samband därmed närmare utveckla hur paragrafen efter dessajämkningar är avsedd att tillämpas. Lantmäteriverkethar föreslagit att 3 kap. 1 § fastighetsbildningslagen ändras väsentligen i tvåhänseenden. För det första föreslås att kravet på varaktighet tas bort urlagtexten. Enligt lantmäteriverket är avsikten med en sådan lagändring inte attgöra någon ändring i sak. För det andra föreslås att det i fråga om fastighetersom skall användas för bebyggelse införsen föreskrift om att det särskilt skall beaktas att fastigheten får en sådanutformning som behövs för en god miljö. Jag delar uppfattningenatt varaktighetskravet i sak skall finnas kvar och beaktas vid tillämpningen av3 kap. 1 § fastighetsbildningslagen. Eftersom kravet skall finnas kvar är det,enligt min uppfattning, inte lämpligt att utmönstra det ur lagtexten.Lantmäteriverkets förslag härom har också kritiserats av flera remissinstanser.Jag förordar följaktligen att varaktighetskravet skall behållas i lagtexten. Remissinstansema har, mednågra undantag, godtagit lantmäteriverkets förslag att det i fråga omfastigheter som skall användas för bebyggelse skall införas en föreskrift ilagtexten om att det särskilt skall beaktas att fastigheten får en sådanutformning som behövs för en god miljö. Jag delar givetvis uppfattningen attfastigheter som skall användas för bebyggelse skall utformas så att miljön blirgod. Kravet på en god miljö kan emellertid, enligt min mening, inte begränsastill fastigheter som skall användas för bebyggelse. Det bör gälla vid allfastighetsbildning, t.ex. vid avstyckning av redan bebyggd mark (jfrlantmäteriverkets rapport s. 96). Jag anser mot den bakgmnden att den avlantmäteriverket föreslagna föreskriften inte bör införas. Jag anser inteheller att det är lämpligt att införa en generell föreskrift i lagtexten medden inriktning som lantmäteriverket har föreslagit. En sådan föreskrift äronödig, eftersom det uttryckliga kravet i 3 kap. 1 § fastighetsbildningslagenpå att fastigheten skall få en lämplig utformning omfattar bl.a.miljösynpunkter. Vidare skulle en sådan föreskrift vålla lagtekniskakomplikationer. Det kan däremot finnasbehov av vissa, närmast redaktionella ändringar i 3 kap. 1 §fastighetsbildningslagen. I samband därmed kan det då klargöras att det pålandsbygden bör vara möjligt att bilda bostadsfastigheter som inrymmer mark förviss näringsverksamhet samt för hobbyverksamhet i form av t.ex. mindredjurhållning eller odling. Den närmare innebörden av mitt förslag framgår avspecialmotiveringen (avsnitt 4.1). 2.4 Fastighetsbildning för naturvårdens ellerkulturmiljövårdens intressen i vissa särskilda fall Mitt förslag: Vidbedömningen enligt 3 kap. 5 § fastighetsbildningslagen av om ettlantbmksföretag blir ekonomiskt godtagbart skall hänsyn tas tiU intresset avatt vården av natur- och kulturmiljön främjas. förslag:Fastighetsbildning, vid vilken fastighet som nybildas eller ombildas inte blirlämpad för sitt ändamål, får enligt en ny regel i 3 kap. 9 §fastighetsbildningslagen äga mm i fall då fastighetsbildningen främjar vårdenav natur- och kulturmiljön (se rapporten s. 103-112). Remissinstanserna:Flertalet remissinstanser tillstyrker lantmäteriverkets förslag eller lämnardetta utan erinran. Några instanser är dock kritiska.Naturvårdsverket avstyrker förslaget och förordar i princip den av Prop.1989/90:151 mig föreslagna regleringen. (Se remissammanställningen, avsnitt 4.) Skälenför mitt förslag: Som tidigare nämnts får fastighetsbildning enligt 3 kap. 9 §fastighetsbildningslagen ske även om en fastighet som nybildas eller ombildasinte blir varaktigt lämpad för sitt ändamål, om fastighetsindelningenförbättras och en mer ändamålsenUg indelning inte motverkas. Genom dennaundantagsregel möjliggörs en successiv förbättring av fastighetsbeståndet iriktning mot en fastighetsindelning som uppfyller de allmännalämplighetsvillkoren. Enligt undantagsregeln i 3 kap. 10 § fastighetsbildningslagenfår fastighetsbildning som är till övervägande nytta från allmän synpunktgenomföras även om den strider mot de bestämmelser i 3 kap. 6 och 7 § § somställts upp till skydd för jordbmksnäringen och skogsbmket. De behov som pådetta sätt kan tillgodoses i strid mot jordbmkets eller skogsbmkets intressengäller i första hand bostäder, industriella, kommunikationstekniska eUerkultureUa anläggningar. Även andra ändamål kan komma i fråga, t.ex.fritidsanläggningar eller friluftsområden Gfr prop. B 183). Lantmäteriverketsförslag i denna del tar sikte på fastighetsbildning för enskilda behov somsamtidigt främjar vården av natur- och kulturlandskapet eller en skyddsvärdbebyggelsemiljö. pekar här dels på stiftelsers ochnaturvårdsföreningars förvärv av markområden för att bedriva naturvårdsarbete,dels på aktiva lantbrakares förvärv av markområden för att bevaraodlingslandskapet. Attett markområde skall utnyttjas extensivt för friluftsliv är ett ändamål som iallmänhet inte bör tillgodoses genom fastighetsbildning. En fastighetsbildningför att tillgodose sådana syften kan dock böra godtas när förvärvaren är stateneller en kommun eller en privaträttslig juridisk person med specielländamålsinriktning, t.ex. en sammanslutning för naturvård eller fomminnesvård(se prop. B 1103 och B 1156). Om en sådan fastighetsbildning ärtill övervägande nytta från allmän synpunkt får den enligt 3 kap. 10 §fastighetsbildningslagen äga mm även om den strider mot 3 kap. 6 och 7 § §nämnda lag. Avvad jag nu har anfört framgår att fastighetsbildning enligt gällande regler kanske när stiftelser och naturvårdsföreningar förvärvar markområden förnaturvård. Enligt min uppfattning finns det inte tillräckliga skäl att just fördessa fastighetsbildningar göra undantag från kravet att fastighetsbildningfår ske endast om fastighet som nybildas eller ombildas blir varaktigt lämpadför sitt ändamål eller om fastighetsindelningen förbättras och en merändamålsenlig indelning inte motverkas. Jag delar därför naturvårdsverketsuppfattning att lantmäteriverkets förslag i denna del inte bör genomföras. Ettlångsiktigt bevarande av från naturvårds- eller kulturmiljösynpunkt intressanta ängs- och hagmarker måste i huvudsak skötas genom den normala verksamheten inom jordbmket. Det finns därför alla skäl att underlätta fastighetsbildningar som syftar tiU att överföra intressanta natur- och kulturmarker till aktiva lantbmksföretag. En lagregel med den inriktningen bör dock enligt min mening inte som lantmäteriverket före slagit tas in i 3 kap. 9 § fastighetsbildningslagen.