prop · GD03107 · 1989-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1989/90:107 om godkännande av om barnets rättigheter Prop. Regeringenföreslår att anta det förslag som har tagits upp i bifogade utdrag urregeringsprotokollet . Ipropositionen föreslås att med visst förbehåll godkänner en avFörenta nationernas generalförsamling antagen konventionom barnets rättigheter. Konventionen öppnades för undertecknande den 26januari 1990. Konventionen förutsätterratifikation för att bli gällande. Konventionen innehåller bestämmelseravsedda att tillförsäkra barn gmndläggande rättigheter och att bereda barnskydd mot övergrepp och utnyttjande. Genom konventionen upprättas en kommittésom ges behörighet att granska konventionens efterlevnad. Tillträdet tillkonventionen föranleder inga ändringar i gällande lagstiftning. Utdragur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , ,, , R. , , , , G. ,, , , , , , , , Proposition om godkännande av om barnetsrättigheter Detär först som barn i den internationella och nationelladebatten kommit att mer allmänt betraktas som individer med egna rättigheteroch egna behov. utgav författarinnan sin bok . I boken argumenterade kraftigt för ett skydd av barnetsrättigheter. Hon såg framför sig , , som detårhundrade när barnets rättigheter skulle vinna erkännande. Setti ett globaltperspektiv kan konstateras, nu när nittonhundratalet lider mot sitt slut attmycket alltför mycket återstår innan det går att säga att visionblivit verklighet. Framgångar har emellertid trots allt vunnits i kampen förbarnets rättigheter. Som en sådan framgång får ses den nu av () antagna konventionen om barnets rättigheter. Konventionenhar föregåtts av olika internationella deklarationer och överenskommelser. År1924 antog en förklaring (Genévedeklarationen), i vilkenfastslogs fem huvudprinciper beträffande barns skydd och välfärd. Deklarationenhade ursprungligen utformats av engelsmannen vid denInternationella Rädda Barnen-Unionen. År1948 antog FN den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna. Derättigheter som fastslås i denna liksom i senare tillkomna FN-instmment påområdet för mänskliga rättigheter tillkommer varje mänsklig varelse, dvs. barni princip i lika hög grad som vuxna. År1959 antog en särskild Förklaring om barnetsrättigheter. I förklaringen fastslås tio principer beträffande barns rätt ochskydd. Enförklaring innebär emellertid inte några rättsliga förpliktelser för staterna.Förklaringen aren meningsyttring av det internationella samfundet somförutsätts utöva ett moraliskt inflytande på staternas regeringar och påden allmänna opinionen. En förklaring kan således sägas vara moraliskt Prop. 1989/90:107 men inte folkrättsligt bindande. Bindandeför de stater som anslutit sig är däremot de inom FN antagnakonventionema om ekonomiska, sociala och kuUurella rättigheter (SÖ 1971:41)resp. om medborgerliga och politiska rättigheter (SÖ 1971:42). För delkompletteras dessa konventioner av europeiska konvention angåendeskydd för de mänskliga rättighetema och de gmndläggande frihetema (SÖ 1952:35)och dess tilläggsprotokoll. Till de konventioner om mänskliga rättigheter somantagits av FN och som har anslutit sig till hör också konventionen omavskaffande av alla former av rasdiskriminering (SÖ 1971:40), konventionen omavskaffande av all slags diskriminering av kvinnor (SÖ 1980:8) och konventionenmot tortyr och annan grym, omänsklig eller fömedrande behandling eller bestraffning(SÖ 1986:1). Blandde förklaringar som särskilt berör bam och ungdomar och som tillkommit inom FNkan i detta sammanhang vidare nämnas Förklaringen om sociala och rättsligaprinciper rörande skydd av bam och omsorg om bams välfärd, särskilt med hänsyntill nationell och internationell placering i fosterhem och adoption samtFörenta nationemas minimistandardregler för rättskipning rörande ungdomsbrottslighet(Pekingreglema). Isamband med det av FN utropade intemationella lade i FN framett förslag till en konvention om bamets rättigheter. Förslaget byggde ihuvudsak på Förklaringen om bamets rättigheter. År1979 tillsattes en arbetsgmpp under kommissionen för de mänskliga rättighetemaför att på gmndval av det polska förslaget utarbeta ett utkast till enkonvention om bamets rättigheter. Sedan arbetsgmppen, som arbetat under polsktordförandeskap, fullgjort sitt uppdrag i febmari 1989 kunde kommissionen den 8mars 1989 utan omröstning besluta att överlämna ett utkast till konventiontill Ekonomiska och sociala rådet (ECO-SOC). beslutade ECOSOCutan omröstning att överlämna utkastet till generalförsamlingen. Utkastet varresultatet av ett långvarigt och komplicerat arbete. och, för att nämnavåra grannländer, och tillhörde de länder som varit mest aktivai arbetet på konventionen. Även frivilligorganisationema bidrog på ettsynnerligen kon-stmktivt sätt till konventionsarbetet. Under arbetet iarbetsgmppen utvidgades konventionsutkastet till att slutligen omfatta 54artiklar, varav 41 behandlar sakfrågor. Generalförsamlingenstredje utskott antog konventionen utan omröstning. Den 20november 1989, på trettioårsdagen av tillkomsten av förklaringen om bametsrättigheter, antog generalförsamlingen utan omröstning konventionen om bametsrättigheter. Konventionen öppnades för undertecknande den 26 januari 1990.Sverige undertecknade konventionen . hadekonventionen undertecknats av 76 stater och ratificerats av 2 stater, Ghanaoch . Konventionenblir bindande för de stater som undertecknat och ratifi cerat den. Den står vidare öppen för anslutning av stater som inte under tecknat den inom föreskriven tid. Konventionen träder i kraft efter dagen för deponering av det tjugonde ratifikations- eller anslutnings- 5 instmmentet.För stat, som deponerar sitt ratifikations- eller anslutnings- Prop.1989/90:107 instmment senare än denna dag, träder konventionen i kraft trettiodagar efter det att dess instmment deponerats. Konventionstextenhar remitterats till ett antal myndigheter och organisationer. Tillprotokollet i detta ärende bör fogas dels konventionstexten i engelsk lydelsejämte en översättning till svenska som bilaga 1, dels en förteckning överremissinstansema och sammanställning av remissyttrandena som bilaga 2. Underärendets beredning har nordiska överläggningar hållits. Vidberedningen av detta ärende har jag samrått med chefema för justitie-,utrikes-, försvars-, social-, kommunikations-, utbildnings-, arbetsmarknads-,bostads- och miljö- och energidepartementen samt statsråden ,, och i de frågor som berör deras ansvarsområden. Konventionenom bamets rättigheter består av en inledning och 54 artiklar. Jag lämnar hären översiktlig redogörelse för dess innehåll. Iinledningen framhålles bl. a. den gemensamma utgångspunkt för konventionen somfinns i bestämmelsema i FN:s stadga om den inneboende värdigheten hos allamedlemmar av människosläktet och deras lika och oförytterliga rättigheter. Detpekas vidare på att medlemsstatema enligt FN:s stadga beslutat främja socialaframsteg och bättre levnadsvillkor under större frihet. Konventionsstatemaerkänner vad som förklarats och överenskommits i den allmänna förklaringen omde mänskliga rättigheterna och i de internationella konventionema om mänskligarättigheter om att envar är berättigad till de rättigheter som anges i dessadokument utan någon form av diskriminering. Iinledningen erinras vidare om att det i förklaringen om de mänskligarättighetema sägs att bam har rätt till särskild omvårdnad och hjälp. Detframhålles också att familjen bör ges nödvändigt skydd och bistånd med hänsyntill att familjen är den gmndläggande enheten i samhället och den naturligamiljön särskilt för bams utveckling och välfärd. Barnetsbehov av omvårdnad understryks genom en hänvisning till att detta behovfastslagits i Genévedeklarationen och senare tillkomna dokument. Det i FN:sförklaring om de mänskliga rättighetema ingående uttalandet om att "bametpå gmnd av sin fysiska och psykiska omognad behöver särskilt skydd och särskildomvårdnad, innefattande lämpligt rättsligt skydd, såväl före som efterfödelsen" citeras. Vidare erinras om FN-förklaringen rörande skydd ochomsorg om bam vid placering i fosterhem och vid adoption samt om Pekingreglemaoch om FN-förklaringen om skydd av kvinnor och bam i nödsituationer och vidväpnad konflikt. Iinledningen erkänner konventionsstatema vidare att det i alla länder Prop.1989/90:107 finns bam som lever under exceptionellt svåra förhållanden och attdessa barn kräver särskild uppmärksamhet. Betydelsen av varie folks traditioneroch kulturella värden när det gäller bamets skydd och harmoniska utvecklingbetonas. Slutligen erkänner konventionsstatema betydelsen av internationelltsamarbete för att förbättra bams levnadsvillkor i varie land, men särskilt iutvecklingsländerna. 2.2 De enskilda bestämmelsema Iartikel 1 anges vad som avses med bam i konventionens mening. Enligt artikelnär bam varje människa under , om inte bamet har blivit myndigt tidigareenligt den lag som gäller för bamet. I artikel 2 slås fast attkonventionsstatema är förpliktade att utan någon form av diskrimineringtillförsäkra ett bam de rättigheter som barnet har enligt konventionen.Konventionsstatema åläggs också att vidta alla lämpliga åtgärder för attsäkerställa att barnet skyddas mot alla former av diskriminering ellerbestraffning på gmnd av föräldrars, våmadshavares eller familjemedlemmarsställning, verksamhet, åsikter eller tro. Iartikel 3 slås fast att vid alla åtgärder som rör bam skall bamets bästa kommai främsta mmmet. I artikeln anges också konventionsstatemas skyldigheter närdet gäller att ge ett bam skydd och omvårdnad och dessa skyldighetersförhållande till bl. a. föräldrarnas skyldigheter och rättigheter. Konventionsstatemaåläggs vidare att tillse att vissa minimikrav är uppfyllda i fråga ominstitutioner och liknande som ansvarar för vård eller skydd av bam. Iartikel 4 förbinder sig konventionsstatema att vidta alla lämpliga åtgärder,bl. a. lagstiftningsåtgärder, för att genomföra de rättigheter som erkänns ikonventionen. Av artikeln framgår att när det gäller ekonomiska, sociala ochkulturella åtgärder skall utgångspunkten vara att åtgärdema skall vidtas medutnyttjande till det yttersta av tillgängliga resurser och, om det behövs, iinternationellt samarbete. Iartikel 5 slås fast att konventionsstatema skall respektera föräldrars,familjemedlemmars eller den lokala gemenskapens rätt att på ett sätt som står iöverensstämmelse med bamets stigande ålder och mognad ge bamet fostran ochvägledning. Artikel 6 stadgar att ett bam har en inneboende rätt till liv ochatt konventionsstatema till det yttersta av sin förmåga skall säkerställabamets överlevnad och utveckling. Iartikel 7 fastslås att ett bam skall registreras efter födelsen ochatt ett bam har rätt till ett namn och till ett medborgarskap. Vidare stadgasatt bam har rätt att bli omvårdade av sina föräldrar. I artikeln åläggskonventionsstatema ett särskilt ansvar i fråga om rätten till medborgarskapnär det gäller sådana bam som riskerar att bli statslösa. Artikel8 innehåller bestämmelser om konventionsstatemas skyldigheter att respekterabarnets rätt att behålla sin identitet (t. ex. namn, medbor- garskap ochsläktförhållanden) och att bistå bamet med att återfå denna Prop.1989/90:107 identitet, när bamet olagligt har berövats sin identitet. Iartikel 9 behandlas konventionsstatemas skyldigheter när det gäller skiljandeav bam och föräldrar. I artikeln slås fast att bam och föräldrar endast fårskiljas åt, när ett sådant åtskiljande är i överensstämmelse med bamets bästa.Den som berörs av åtskiljandet skall ha möjlighet att delta i förfarandet ochatt lägga fram sina synpunkter. När bamet är skilt från en förälder har bameträtt att upprätthålla ett personligt förhållande och direkt kontakt med bådaföräldrama, utom när detta skulle strida mot bamets bästa. Har bam ochföräldrar blivit skilda åt genom en åtgärd som en konventionsstat tagitinitiativet till är staten skyldig att på begäran upplysa bamet och föräldramaom den bortavarande familjemedlemmens vistelseort, om inte lämnandet avupplysningen skulle vara till skada för bamet. En begäran om att få reda på denbortavarandes vistelseort får inte medföra några skadliga följder för dem somberörs. Innehålleti artikel 10 ansluter till vad som sägs i artikel 9 och reglerarkonventionsstatemas förpliktelser när det gäller bams och föräldrars rätt attlämna ett land och att återvända till sitt eget i familjeåterföreningssyfte. Ansökningarom att resa in i ett land eller att lämna ett land i detta syfte skallbehandlas på ett positivt, humant och snabbt sätt. Framställandet av en sådanbegäran får inte medföra några negativa följder för den sökande eller förfamiljemedlemmarna. Iartikeln slås också fast att bam vars föräldrar bor i olika stater har rätt attupprätthålla regelbundna personliga förhållanden och direkta kontakter medbåda föräldrama. Konventionsstatema förpliktas i detta sammanhang attrespektera bamets och föräldramas rätt att lämna vaqe land och att återvändatill sitt eget. Rätten att lämna ett land får endast underkastas sådanainskränkningar som föreskrivs i lag och som är nödvändiga för att skydda bl. a.den nationella säkerheten eller den allmänna ordningen. Enligtartikel II skall konventionsstatema vidta åtgärder för attbekämpa olovligt bortförande och kvarhållande av bam i utlandet. Därvid skallkonventionsstatema främja ingåendet av intemationella överenskommelser ochanslutningen till sådana överenskommelser. Iartikel 12 åläggs konventionsstatema att tillförsäkra bam rätten att fritt geuttryck för sina åsikter, när bamet är i stånd att bilda sig egna åsikter.Bamets åsikter skall tillmätas betydelse i förhållande till bamets ålder ochmognad. I alla domstolsförfaranden och administrativa förfaranden skall bametges en möjlighet att bli hört, antingen direkt eller genom företrädare ellernågot lämpligt organ. Det sätt som bamet höres på skall vara förenligt medstatens processuella regler. Artikel13 stadgar att bam har rätt till yttrandefrihet. I artikeln anges att dennarätt innefattar friheten att oberoende av territoriella gränser söka, motta ochsprida information och tankar av alla slag och genom valfritt uttrycksmedel.Endast sådana inskränkningar tillåts som är föreskrivna i lag och som ärnödvändiga för att skydda andra människors rättigheter eller anseende eller somär nödvändiga för att skydda bl. a. den nationella säkerheten eller denallmänna ordningen. Iartikel 14 åläggs konventionsstatema att respektera ett bams rätt till 8 tankefrihet,samvetsfrihet och religionsfrihet. Konventionsstaterna skall Prop. 1989/90:107också respektera föräldrarnas rättighet och skyldighet att på ett sätt som ståri överensstämmelse med barnets utvecklingsgrad vägleda barnet när barnet utövarsina rättigheter. Religions- och trosfriheten får endast inskränkas genom lagoch endast om det är nödvändigt med hänsyn till den allmänna säkerheten,ordningen, hälsan eller sedligheten eller andra personers grundläggande fri-och rättigheter. Församlingsfrihetenhar upptagits i artikel 15, vari fastslås att barnet har rätt till fredligasammankomster. I artikeln slås också fast att barnet har rätt tillföreningsfrihet. Utövandet av dessa rättigheter får inte underkastas andrainskränkningar än sådana som är föreskrivna i lag och som är nödvändiga i ettdemokratiskt samhälle med hänsyn till bl. a. den nationella säkerheten, denallmänna ordningen eller för skyddande av andra människors fri- ochrättigheter. Enligtartikel 16 får inte något barn utsättas för godtyckliga eller olagligaingripanden i sitt privat- och familjeliv, sitt hem eller sin brevväxling. Ettbarn får inte heller utsättas för olagliga angrepp på sin heder och sittanseeende. Ett bam har rätt till lagens skydd mot sådana ingripanden ellerangrepp. Massmediasviktiga uppgift erkänns i artikeln. Konventionsstaterna skall säkerställa attett bam har tillgång till information och material från olika nationella ochinternationella källor. Detta gäller särskilt sådan information och sådantmaterial som syftar till att främja barnets sociala, andliga och moraliskavälfärd och fysiska och psykiska hälsa. För att uppfylla artikelns målsättningskall konventionsstaterna uppmuntra vissa åtgärder och viss utveckling. Detgäller bl.a. massmedias spridning av information och material av socialt ochkulturellt värde för barnet, internationellt samarbete vad gäller sådaninformation och sådant material från olika kulturer och från nationella ochinternationella källor samt produktion och spridning av barnböcker.Konventionsstaterna skall vidare uppmuntra massmedierna att ta särskild hänsyntill de språkliga behoven hos ett barn som tillhör en minoritetsgmpp eller enurbefolkning. Slutligen skall konventionsstaterna uppmuntra utvecklingen avlämpliga riktlinjer för att skydda barnet mot information och material som ärtill skada för barnets välfärd. Därvid skall innehållet i artiklarna 13 och 18beaktas. Enligtartikel 18 skall konventionsstatema göra sitt bästa för att säker ställa erkännandet av principen att båda föräldrama har ett gemensamt ansvar för barnets uppfostran och utveckling. Föräldrarna eller vårdnads- havaren har enligt artikeln det främsta ansvaret för bamets uppfostran och utveckling. För föräldrama eller vårdnadshavaren skall därvid barnets bästa komma i främsta mmmet. Konventionsstaterna åläggs att ge lämp ligt bistånd till föräldrar och vårdnadshavare då de fullgör sitt ansvar för barnets uppfostran. Konventionsstaterna skall därvid säkerställa utveck lingen av institutioner, inrättningar och serviceorgan för vård av barn. Vidare skall konventionsstaterna vidta alla lämpliga åtgärder för att säker ställa att ett bam till förvärvsarbetande föräldrar har rätt att åtnjuta den barnomsorg som bamet är berättigat till. Artikel 19 behandlarkonventionsstaternas skyldigheter när det gäller att Prop. 1989/90:107 skyddabam mot våld och andra former av övergrepp, medan barnet är i föräldrarnaseller annan persons vård. Enligt punkt 1 är konventionsstaterna skyldiga attvidta alla lagstiftnings-, administrativa och sociala åtgärder samt åtgärder iupplysningssyfte för att åstadkomma ett sådant skydd. I punkt 2 exemplifierasvad skyddsåtgärderna bör innefatta. Det nämns bl. a. upprättande av socialaprogram till stöd både för barnet och för dem som har hand om barnet,rapportering av fall av barnmisshandel och, om så är lämpligt, förfarandenbestående i rättsliga ingripanden. Iartikel 20 finns regler beträffande barn som tillfälligt eller varaktigt harberövats sin familjemiljö eller som för sitt eget bästa inte kan tillåtasstanna kvar i denna miljö. Punkt 1 stadgar att ett sådant barn skall ha rätttill särskilt skydd och bistånd från statens sida. Det krävs vidare i punkt 2att konventionsstaterna i enlighet med sin nationella lagstiftning skallsäkerställa alternativ omvårdnad för ett sådant barn. I punkt 3 ges exempel påalternativ omvårdnad. Det nämns placering i fosterhem, dvs. familjehem,Kafalah i islamsk rätt, adoption eller, om det är nödvändigt, placering ilämpliga institutioner. Vid övervägande av omvårdnad skall hänsyn tas tillönskvärdheten av kontinuitet i barnets uppfostran och till barnets etniska,religiösa, kulturella och språkliga bakgrund. Artikel21 innehåller regler om adoption och gäller för de konventionsstater somerkänner och tillåter adoption eller som i vart fall gör endera. Enligtpunkt a) skall staterna säkerställa att en adoption av ett barn godkänns endastav behöriga myndigheter. Myndigheternas beslut skall ske i enlighet medtillämplig lag och tillämpliga förfaranden och på gmndval av all relevant ochtillförlitlig information. Hänsyn skall tas till bamets ställning i förhållandetill föräldrar, släktingar och vårdnadshavare. Om det krävs, skall beslutetockså bygga på att de personer som berörs har gett sitt fulla samtycke tilladoptionen på grundval av sådan rådgivning som kan vara nödvändig. Enhgtpunkt b) erkänner staterna att internationell adoption kan övervägas som enalternativ form av omvårdnad om ett barn, om barnet inte kan placeras i ettfamiljehem eller i en adoptivfamilj eller inte kan tas om hand på annatlämpligt sätt i sitt hemland. 1 punkt c) åläggs staterna att säkerställa attbarn som berörs av en internationell adoption åtnjuter garantier och normer sommotsvarar dem som gäller vid en nationell adoption. Enligtpunkt d) är staterna skyldiga att vidta alla lämpliga åtgärder för att vidinternationell adoption säkerställa att adoptionsplaceringen inte leder tillotillbörlig ekonomisk vinst för dem som medverkar i den. Slutligenär staterna enligt punkte) skyldiga att, när det är lämpligt, främja målen iartikeln genom att ingå i eller träffa internationella arrangemang elleröverenskommelser. Inom denna ram skall staterna sträva efter att säkerställaatt placeringen av ett barn i ett annat land sker genom behöriga myndigheter. Artikel22 fastslår konventionsstaternas skyldigheter när det gäller flyk tingbarn. Av punkt 1 framgår att med flyktingbarn avses både sådana barn som söker flyktingstatus och sådana som anses som flyktingar enligt tillämp lig internationell eller nationell rätt och tillämpliga förfaranden. artikelnsbestämmelser tillämpliga oavsett om barnet kommer ensamt eller Prop.1989/90:107 är åtföljt av sina föräldrar eller någon annan person.Konventionsstaternas åligganden består i att vidta lämpliga åtgärder för attsäkerställa att flyktingbarn erhåller lämpligt skydd och humanitärt biståndvid åtnjutandet av de rättigheter i konventionen som är tillämpliga när detgäller dessa barn. Även tillämpliga rättigheter i andra intemationellainstrument rörande mänskliga rättigheter eller humanitär rätt, som enkonventionsstat tillträtt, omfattas av statens åligganden enligt artikel 22. 1punkt 2 anges att konventionsstaterna är skyldiga att, på det sätt statenfinner lämpligt, i vissa avseenden samarbeta med FN och andra behörigamellanstatliga organisationer eller icke-statliga organisationer, som samarbetarmed FN. Samarbetet mellan en konventionsstat och de angivna instanserna avserskydd och bistånd åt flyktingbarn och spårande av föräldrar eller andrafamiljemedlemmar rill ett flyktingbarn i syfte att erhålla den information somär nödvändig för att barnet skall kunna återförenas med sin familj. Omföräldrarna eller andra familjemedlemmar inte kan påträffas, skall barnet gessamma skydd som enligt konventionen tillkommer varje annat barn som varaktigteller tillfälligt berövats sin familjemiljö. Iartikel 23 finns regler om barn med handikapp. I punkt 1 erkännerkonventionsstaterna att ett bam med ett psykiskt eller fysiskt handikapp böråtnjuta ett fullvärdigt och anständigt liv under förhållanden som säkerställervärdighet, främjar självförtroende och underlättar bamets aktiva deltagande isamhället. Ipunkt 2 erkänner konventionsstaterna att ett barn med handikapp har rätt tillsärskild omvårdnad. Konventionsstaterna förpliktas att inom ramen förtillgängliga resurser uppmuntra och säkerställa att ett barn som är berättigattill bistånd och de som är ansvariga för omvårdnaden om barnet får det biståndsom man ansökt om och som är lämpligt med hänsyn till barnets tillstånd ochföräldrarnas förhållanden eller förhållandena hos någon annan som tar hand ombarnet. Ipunkt 3 ställs med hänsyn till att ett barn med handikapp har särskilda behovvissa krav på det bistånd som skall lämnas enligt punkt 2. Biståndet skall varakostnadsfritt, då så är möjligt, med beaktande av föräldramas ekonomiskatillgångar eller de ekonomiska tillgångarna hos andra som tar hand om barnet.Syftet med biståndet skall vara att säkerställa att barnet har effektivtillgång till och erhåller undervisning och utbildning, hälso-och sjukvård,habilitering, förberedelse för arbetslivet och möjligheter till rekreation. Denämnda formerna av bistånd skall ges barnet på ett sätt som bidrar till barnetsstörsta möjliga integrering i samhället och individuella utveckling, däriinnefattat barnets kulturella och andliga utveckling.