prop · GD0374 · 1989-12-31 00:00:00 — Pågrund av det anförda föreslår lagrådet att 1 § får följande lydelse: "Dennalag gäller vid fastställelse av underlaget för att ta ul skatt eller avgift(taxering) enligt 1. kommunalskattelagen(1928:370), 2. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt, 3. lagen (1947:577) om statligförmögenhetsskatt, 4. lagen (1984:1052) om statligfastighetsskatt, 5. lagen (1927:321) om utskiftningsskatt, 6. lagen (1933:395) omersättningsskatt, 605 2. lagen (1946:324) omskogsvårdsavgift, Prop. 3. lagen (1983:1086) omvinstdelningsskatt. 4. lagen (1989:346) om särskildvinstskatt. Lagengäller även vid handläggning av ärenden om särskilda avgifter (skattetilläggoch förseningsavgift) om inte annat följer av 5 kap. Lageninnehåller bestämmelser som skall gälla vid handläggning av mål om taxering ochsärskilda avgifter i allmän förvaltningsdomstol." Tillföljd härav bör bestämmelserna i 3, 4 och 5 §§ i 1 kap. betecknas 2, 3 och 4 §§. 11 § presenteras skatteförvaltningen, varvid det anges all riksskatteverketleder taxeringsarbetet i landet och all det i varje län finns en skattemyndighetsom ansvarar för taxeringsarbetet i länet. Vidare skall vid varje skattemyndighetfinnas ett eller flera skattekontor. Inom skattemyndigheten skall enligtförslaget finnas ytterligare ett organ, nämligen skaltenämnden. Som framgår av3 § skall vid varje kontor finnas en skattenämnd. Förundvikande av missförstånd bör enligt lagrådels mening i 1 § första stycketanges att leder och ansvarar för taxeringsarbetet i landet(jfr 18 § GTL). Vidare anser lagrådet atl skatteförvaltningens uppbyggnadkommer till klarare uttryck om samtliga organ, alltså även skaltenämnd,presenteras i 1 §. Enligt1 § tredje stycket skall ha samma befogenheter somskattemyndigheten har enligt vissa särskilt uppräknade paragrafer i 3 kap.Lagrådet anser att det av detta kapitel tillräckligt tydligt framgår vilkabefogenheter som avses utan att de särskilda paragrafema behöver räknas upp ochföreslår därför att uppräkningen utgår. Lagrådetföreslår i enlighet härmed att 1 § utformas på följande sätt. "Riksskatteverketleder och ansvarar för taxeringsarbetet i landet. 1varje län finns en skattemyndighet som ansvarar för taxeringsarbetet i länet.Varje skattemyndighet har ett eller flera skattekontor. Vid varje skattekontorfinns en skattenämnd. Riksskatteverkethar samma befogenheter som skattemyndigheten har enligt 3 kap. I förekommandefall tar verket därmed över den befogenhet som annars tillkommerskattemyndigheten." Enligt2 § fallas beslut i laxeringsärende av skattemyndigheten i det län där den skallskyldiges hemortskommun för taxeringsåret är belägen. Av moti ven (avsnitt 5.2.) framgår att beslut i taxeringsärenden i stor utsträckning kommer att i skattemyndighetens namn fattas av tjänstemän vid myndig heten. 1 vissa särskilt uppräknade fall är det meningen att skattemyndighe ten vid beslutsfattandet skall utgöras av en skattenämnd i vilken lekmän ingår. Eftersom skattenämnd skall finnas vid varje skattekontor kan det 606 förekomma fleraskattenämnder vid en skattemyndighet. Emellertid kan Prop. också enligt 3 § andrastycket i del remitterade förslaget skattenämnd bestå Bilaga 5 av flera avdelningar.Varje avdelning skall i sådant fall anses som en skattenämnd och alltsåbesluta i skattemyndighetens namn. redovisade förhållandeskall framgå tydligare anser lagrådet att 3 § bör utformas på följande sätt. "Regeringeneller den myndighet som regeringen bestämmer får besluta att en skattenämndskall bestå av flera avdelningar. Bestämmelserna om skattenämnd gäller ävenavdelning." Bestämmelseni 3 § första stycket bör som ovan angetts flyttas till 1 § andra stycket. 1denna paragraf anges att det i en skattenämnd skall finnas ordförande, viceordförande och övriga ledamöter. Det anges också att det skall finnas enordförande för varje avdelning och att regeringen eller myndighet somregeringen bestämmer skall fastställa antalet vice ordförande. Enligt lagrådetsmening framgår en skattenämnds ställning som del av skattemyndighetentydligare om 5 § utformas på följande sätt. "1skattenämnd finns ordförande, vice ordförande och övriga ledamöter. Om nämndenbestår av flera avdelningar, skall det finnas en ordförande för varjeavdelning. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer fastställerantalet vice ordförande vid varje skattekontor." Lagrådetanser all avsnittet om skattenämnd får en mera logisk uppbyggnad om 7 § somhandlar om ledamöternas kompetens placeras närmast efter bestämmelserna i 5 §och att 6 och 7 §§ därför får byta plats. Kommunikalionsreglemai 17 § förvaltningslagen gäller inte bara rätten för part att få del avuppgifter som tillförts ärendet av annan än honom själv utan också rätten attfå yttra sig över dem. Det torde inte vara avsett att genom den föreslagnabestämmelsen i första stycket göra någon begränsning i förhållande till förvaltningslagenav den skattskyldiges rätt i detta hänseende. I det föreslagna andra stycketbör därför efter orden "honom själv" skjutas in "och atl fåtillfälle att yttra sig över dem". Denskattskyldiges rätt enligt denna paragraf att få lämna upplysningar muntligtinför skattenämnden i ett taxeringsärende gäller endast ärende 607 somskall avgöras av nämnden. För att detta skall framgå av lagtexten bör Prop.1989/90:74 efter orden "somangår honom" skjutas in "och skall avgöras av nämn- Bilaga 5 Iparagrafen upptas bestämmelser om föreläggande för den skattskyldige att lämnaupplysningar och att visa upp handlingar. Möjligheten att förelägga viteutsträcks att gälla även föreläggande att förete vissa handlingar, en möjlighetsom inte står skattemyndighet till buds. Enligt34 § 2 mom. GTL är envar skyldig att "i den omfattning, som i anmaningenangivits meddela de ytterligare upplysningar, som finnas erforderliga förkontroll av egen deklarations riktighet eller eljest för egen taxering" (1st) och att "efter anmaning förete alla handlingar, som finnaserforderliga för kontroll av deklarationen" (2 st). Av lagrådsremissenframgår att någon utvidgning av anmaningsrätten inte är avsedd. Vidare uttalas (s.71) att en strikt gräns i förhållande lill reglerna om taxeringsrevision ävenfortsättningsvis skall upprätthållas och att skyldigheten att förete handlingarskall begränsas lill dem som behövs för att styrka riktigheten av de poster somtagits upp i den skattskyldiges självdeklaration; reglema skall inte heller iframtiden ge möjlighet att kontrollera själva underiagels riktighet utan endastom de avgivna uppgifterna stämmer överens med underlaget. Debegränsningar som sålunda avses gälla bör framgå av lagtexten. Av denna börockså framgå att föreläggandet måste utformas så att den skattskyldige fårklart för sig vilka upplysningar som avses med föreläggandet (jfr RÅ 1964 ref52). Lagrådet föreslår att de två första styckena i paragrafen ges följandelydelse: "Skattemyndighetenfår förelägga den skattskyldige att i den omfattning som anges i föreläggandetlämna de upplysningar som behövs för kontroll av att uppgiftema i hanssjälvdeklaration är riktiga eller annars för hans taxering. Skattemyndighetenfår vidare förelägga den skattskyldige att visa upp kontrakt, kontoutdrag,räkningar, kvitton eller liknande handlingar som behövs för kontroll avdeklarationen." Enskallskyldig som enligt 5 § förelagts atl lämna upplysningar eller atl visa uppen handling kan enligt förevarande paragraf begära att länsrätten befriar honomfrån denna skyldighet. Fömtsättningama för att ett sådant beslut skall kunnameddelas av domstolen framgår klarare om paragrafen ges följande lydelse (jfrlagrådets yttrande nedan beträffande 13 §). "Länsrättenfår, om del finns synnerliga skäl, på framställning av en skattskyldig som enligt 5 § förelagts att lämna upplysningar eller visa upp handling befria honom från denna skyldighet, när upplysningama eller handlingen avser förhållande om vilket den skattskyldige skall iaktta tyst- 608 nadeller särskilda omständigheter i annat fall gör att upplysningarna eller Prop.1989/90:74 handlingens innehåll inte bör komma lill någon annans kännedom." Iavsnittet om taxeringsrevision används uttryck som "den reviderade","den som revideras" (reviderats) och liknande i stället för "denhos vilken revisionen görs (gjorts)", "den vars verksamhet skallgranskas" osv. De använda ullrycken är enligt lagrådets mening hurpraktiskt användbara de än må synas vara inte acceptabla ur språkligsynpunkt. De i remissen använda uttrycken bör därför i förekommande fall bytasut. Lagrådet vill i detta sammanhang anmärka att uttrycket "denreviderade" faktiskt förekommer på ett ställe i den nuvarande lagtexten(56 § 4 mom. andra stycket GTL). Hur och varför detta uttryck som inte fannsi det av lagrådet 1987 granskade förslaget har kommit till, har inte kunnatutrönas i vidare mån än att det därefter använts i propositionen till . 8§ andra stycket första meningen föreslagna bestämmelsen blir tydligare omden ges följande lydelse: "Taxeringsrevisionfår även göras för att inhämta uppgifter av betydelse för kontroll av att andratill namnet kända personer eller någon person, som ingått viss bestämdrättshandling med den hos vilken revision skall göras, fullgjort sindeklarations- och uppgiftsskyldighet." Detvå sista meningarna i samma stycke kan lämpligen bilda ett nytt tredje stycke. Bestämmelsernai 13 § första och andra styckena i det remitterade förslaget motsvarar 54 § 4mom. första stycket GTL. Den i förslaget använda metoden med punktindelningpassar här mindre väl och gör bestämmelsernas innebörd oklar. Enligt lagrådetsmening är en utformning av bestämmelserna i huvudsaklig överensstämmelse medde nuvarande att föredra. (Jfr vad som sagts om 6 § i detta kapitel). Enbestämmelse av det innehåll som tas upp i 13 § tredje stycket kan såsomlagrådet framhöll vid tillkomsten av motsvarande bestämmelse i GTL (se prop.1987/88:65 s. 143) undvaras; vad som sägs i den får anses gälla utan någonuttrycklig regel. Anses en sådan bestämmelse behövas, krävs en redaktionelljämkning i enlighet med vad som sagts fömt. Lagrådet föreslår att 13 § (de tvåförsta styckena) ges följande lydelse: "Revisornhar rätt att ta del av handlingar som är av betydelse för revisionen även omden hos vilken revisionen görs skall iaktta tystnad om deras innehåll. När detfinns synnerliga skäl får länsrätten dock på framställning av den hos vilkenrevisionen görs besluta att sådana handlingar eller handlingar, som med hänsyntill deras innehåll på gmnd av särskilda omständigheter inte bör komma tillnågon annans kännedom, skall undantas från revisionen. Omhandlingen utgörs av sådan upptagning som avses i 11 § andra stycket, får domstolen besluta om sådana begränsningar i revisorns rätt atl själv använda tekniska hjälpmedel som behövs för att handlingar, som enligt första stycket bör undantas från granskning, inte skall bli tillgängliga för revisorn." 39 1989/90. 1 saml Nr 74 1522 §§ i detta kapitel innehåller bestämmelser om eftertaxering. Det är Bilaga 5 en fördel i systematiskt hänseende om dessa paragrafer föregås avrubriken . Rubriken före 13 § kan då lämpligen geslydelsen "Omprövning på initiativ av skattemyndigheten" och rubrikenföre 14 § utgå. Såsomframgår av den allmänna motiveringen är det angeläget att den skattskyldige så snartsom möjligt underrättas om innehållet i ett taxeringsbeslut som har gått honomemot och att han får besked om hur han skall förfara om han inte vill nöja sigmed beslutet Ofr 21 § förvaltningslagen). En bestämmelse härom bör las in itaxeringslagen. Den kan lämpligen tas upp som ett tredje stycke i 2 § och gesföljande innehåll: "Denskattskyldige skall utan dröjsmål underrättas om innehållet i etttaxeringsbeslut, om det inte är uppenbart obehövligt. Om beslutet är till denskattskyldiges nackdel skall han underrättas om hur han kan begära omprövningav eller överklaga beslutet." Lagrådetföreslår att andra och tredje styckena i denna paragraf får byta plats och attdet nya andra stycket ges följande lydelse: "Omden skattskyldige gör sannolikt att han inte före utgången avden tid som anges i första stycket fåll kännedom om etl taxeringsbeslut som ärtill hans nackdel eller skallsedel eller annan handling med uppgift omskattens storlek, får han ändå begära omprövning. Begäran skall ha kommit ininom från den dag han fick sådan kännedom." I paragrafenhar införts en särskild regel för att möjliggöra en omprövning av ett lagakraftvunnet domstolsbeslut utan atl den skattskyldige skall behöva begära resning. Alt beslutet inte står i överensstämmelse med ett senare avgörande av regeringsrätten innebär dock inte att beslutet måste anses felaktigt. Lagrådet föreslår bl.a. med hänsyn härtill att 12 § ges följande lydelse: "Trotsbestämmelsen i 8 § får en fråga som har avgjorts av länsrätt eller kammarrättgenom beslut som vunnit laga kraft omprövas, om beslutet avviker frånrättstillämpningen i ett regeringsrättsavgörande som har meddelatsdärefter." bör under de förutsättningar i övrigt som anges i II § även självmant få ompröva ett beslut om skattetillägg. En bestäm melse härom kan tas upp som ett tredje stycke i 13 § och ges lydelsen: 610 "Ävenom liden för omprövning enligt första stycket har gått ut får Prop.1989/90:74 skattemyndigheten till den skattskyldiges fördel självmant omprövaett Bilaga 5 beslut om skattetillägg så länge beslutet i den laxeringsfrågasom föranlett skattetillägget inte har vunnit laga krafl." Paragrafeninnehåller bestämmelser om eftertaxering i samband med misstanke om brottenligt skattebrottslagen. Beslut om eftertaxering skall enligt Qärde stycketundanröjas i vissa närmare angivna fall. En bestämmelse behövs även för detfall att åtalet läggs ned. Dessutom bör en viss redaktionell jämkning göras.Lagrådet föreslår att andra och Qärde styckena i paragrafen ges följandelydelse. "Beslutom eftertaxering får i fall som avses i 12 § skaltebrottslagen också meddelasefter utgången av den tid som anges i 19 §." "Beslutenligt första stycket skall, utom i fall som avses i 12 § skaltebrottslagen,undanröjas av skattemyndigheten, om åtal inte väcks på grundval av denförundersökning som föranlett underrättelsen om brottsmisstanke eller beslutetom tidsförlängning eller, om åtal har väckts, åtalet läggs ned eller intebifalls till någon del." Bestämmelseni denna paragraf är enligt lagrådets mening egentligen onödig. Ansesbestämmelsen för tydlighetens skull böra vara kvar, blir lagtexten lättillgängligareom den ges följande lydelse: "Vadsom sägs i 21 § tillämpas också beträffande en juridisk persons beskattning, omåtgärd som avses i 21 § första stycket har vidtagits mot den som har företrättden juridiska personen eller om fall som avses i 12 § skattebrottslagen(1971:69) föreligger beträffande honom." Påde skäl som framgår av vad lagrådet inledningsvis anfört föreslår lagrådet att23 § ges följande lydelse: "Skattemyndighetenskall efler det att en domstol meddelat beslut i ett mål om taxering fastställa den skattskyldiges beskattningsbara inkomst och vidtaga de taxeringsåtgärder i övrigt som föranleds av dom stolens beslut." Särskilda avgifter Prop. 1989/90:74 8och9§§ Bilagas Avsiktenmed reglerna i 8 och 9 §§ är enligt motiven att enbart särskild avgift inte fårpåföras skattskyldig genom eftertaxering om det inte är fråga om rättelse avfelräkning, misskrivning eller annat uppenbart förbiseende (4 kap. 17 § 1). Däremoifår beslut om skattetillägg som föranleds av beslut om eftertaxering fattassamtidigt som beslutet om eftertaxeringen (9 §). Enligt 1 kap. 2 § i förslagetgäller bestämmelserna i lagen också för särskilda avgifter om inte annatföljer av 5 kap. Det förefaller onödigt komplicerat att för att ernå deneffekt som anges i motiven först säga atl bestämmelserna i 4 kap. om eftertaxeringi princip inte skall gälla utom i visst fall och därefter föreskriva attskattetillägg som föranleds av eftertaxering får påföras med beslutetom eftertaxeringen. uppfattning framgår syftet med bestämmelserna bättre om bestämmelseni 8 § första stycket bildar en särskild paragraf och ges följande lydelse. "Beslutom eftertaxering får inte avse enbart särskild avgift, utom i fall som avses i4 kap. 17 § 1." Omparagrafen ges denna lydelse omfattas även del fall som beskrivs i 9 § ochnågon särskild bestämmelse för delta fall behövs således inte. I 9 § kan istället tas in det som i lagrådsremissen bildar 8 § andra stycket, varvidhänvisningen som en följd av vad ovan sagts bör avse endast 10 och 9§ föreslås därför få följande lydelse: "Utövervad som följer av bestämmelsen i 4 kap. får beslut om skattetill-lägg fattas påsätt som anges i 10 och 11 §§." Påde skäl som lagrådet inledningsvis angett föreslås atl paragrafen ges följandelydelse: "taxeringsbeslut i en fråga som kan ha betydelse förbeskattningen eller annal ekonomiskt mellanhavande med del allmänna fåröverklagas hos länsrätten av den skattskyldige, och, i frågaom beslut om taxering till inkomstskatt, kommunen. Denskatlskyldige får också överklaga beslut att avvisa en begäran om omprövning avtaxeringsbeslut." I3 § i förslaget används såvitt lagrådet känner till i svenskt lagspråk ordet "överklagandet" i betydelsen"skrivelsen med överklagandet" (jfr 24 § förvaltningslagen). I 3 § förvaltningsprocesslagen finns regler om måls anhängiggörande vid allmän förvaltningsdomstol genom "ansökan, besvär, anmälan, underställning och annan åtgärd". Används ordet "överklagandet" i den föreslagna betydelsen bör paragra- 612 fensinledning på något sätt knyta an till dessa bestämmelser, exempelvis Prop.1989/90:74 genom lydelsen: "Överklagandet skall vara skriftligt och hakommit in före Bilaga 5 utgången av det femte året ." Underhänvisning till vad lagrådet anfört under 3 § föreslår lagrådet att 8 § förstastycket ges följande lydelse: "Överklagandetskall vara skriftligt och ha kommit in inom tidsfrist som enligt 4 kap. gällerför beslut om omprövning på initiativ av skattemyndighet eller efter sådan tidmen från det överklagade beslutet meddelades." 1den nuvarande skatteprocessen finns inte någon motsvarighet till civilprocessensinstitut deldom och mellandom. 6 kap.22 och 23 §§ i det remitterade förslaget har bestämmelsema om deldom och mellandom utformats med 17 kap. 4 och 5 §§ som mönster. Den i använda terminologin bygger emel lertid på atl begreppen dom, beslut och slutligt beslut definierats i 17 kap. 1 §. I förvaltningsprocesslagen finns ingen motsvarande definition av be greppen dom och beslut. Ehum allmän förvaltningsdomstols avgörande av själva saken sker genom dom (se 30 § förordningen om protokollföring m. m. vid de allmänna förvaltningsdomstolarna) talas sålunda i förvalt ningsprocesslagen endast om beslut. Med hänsyn härtill bör begreppen deldom och mellandom inte komma till användning i lagtexten, vilket inte heller är nödvändigt. En annan sak är att domstolarnas dom i nu ifrågava rande fall kan benämnas deldom respektive mellandom. På gmnd av det anförda föreslår lagrådet att 22 § och 23 § första stycket ges följande lydelser: "Omdet finns fler frågor i samma mål, får särskilt beslut meddelas i någon av demtrots att handläggningen i övrigt inte har avslutats." "Omflera omständigheter var för sig har omedelbar betydelse för avgörandet av enfråga som skall prövas i målet och det med hänsyn lill utredningen är lämpligtatt en sådan del av målet avgörs för sig, får särskilt beslut meddelas i dendelen." 1paragrafen föreskrivs att vite inte får föreläggas myndighet eller tjänste man i tjänsten. Paragrafen skall enligt motiven motsvara 123 § andra 613 stycket GTL, dar detföreskrivs att vite ej får föreläggas staten, kommun Prop. 1989/90:74 ellerannan menighet, ej heller ämbets- eller tjänsteman i tjänsten. Lagra- Bilaga 5 det kan instämma i alt det inte är alldeles klart vad som skall förståsmed annan menighet men anser att begränsningen av den krets som får föreläggasvite kommer till tydligare uttryck om paragrafen i övrigt utformas på sammasätt som i GTL, dock att ordet ämbetsman bör utgå. Lagrådet föreslår allparagrafen får följande lydelse: "får inte föreläggas staten, kommuneller tjänsteman i tjänsten." Enligtmånga avtal om handräckning som träffat med andra stater krävs att dettaxerings- och beskattningsbeslut som indrivningen gmndar sig på skall havunnit laga kraft. Avsiktenmed bestämmelsema i denna paragraf är att möjliggöra indrivning även iutlandet, innan taxeringsbeslut vunnit laga kraft. Man skulle därigenomneutralisera den senareläggning av verkställighet som annars blir följden avatt taxerings- och beskattningsbeslut enligt det föreslagna förfarandet normaltvinner laga kraft först vid utgången av femte året efter taxeringsåret. Fråganhar inte behandlats i utredningen och har därför inte remissbehandlats. Någonnärmare utredning har inte redovisats i lagrådsremissen. Deföreslagna bestämmelserna innehåller att skattemyndigheten hos länsrätten kanbegära fastställelse av ett taxeringsbeslut, innan det vunnit laga kraft. Ensådan fastställelse skulle enligt motiven gå ul på atl alla frågor som bedömtsi taxeringsbeslutet och även nya som den skallskyldige för in i processen skallprövas. Det sägs inte på vad sätt ett sådant fastställelsebeslut skulle inverkapå den skattskyldiges rätt att begära omprövning eller överklagataxeringsbeslutet. Föratt genorn lagstiftning uppnå den eftersträvade effekten måste man på någotsätt förkorta den tid inom vilken den skattskyldige får begära omprövning aveller överklaga skattemyndighetens taxeringsbeslut. Något sådant förslag haremellertid inte tagits upp i remissen. En sådan ordning förefaller dessutomdiskutabel. Ett annat sätt att lösa frågan är att träffa överenskommelse omannan reglering än den nuvarande i handräckningsavtalen. Idetta sammanhang kan framhållas att närliggande frågor behandlas i prop.1989/90:14 i vilken föreslås att bl.a. godkänner Europaråds- och OECD-konventionenom ömsesidig handräckning i skatteärenden. (Se vidare prop. 1989/90:14 s. Pågmnd av det anförda avstyrker lagrådet förslaget i förevarande del. 1 den månfrågan behöver regleras får den tas upp och beredas i särskild ordning. Lagenom självdeklaration och kontrolluppgifter Iförslaget till lag om självdeklaration och kontrolluppgifter har i huvudsak utan närmare bearbetning isystematisk ordning förts samman nu gällande 614 mycket ingående ochdetaljerade bestämmelser. Granskningen i lagrådet Prop. 1989/90:74 harskett mot denna bakgmnd och har inte kunnat omfatta frågan om alla Bilaga 5detaljbestämmelser behöver meddelas i lag. Frågan om vilka bestämmelser sombör ges i lag och vilka regler som kan meddelas i annan ordning fordrar närmareutredning, som inte lämpligen kan företas i lagrådet i detta ärende. Denföretagna granskningen har därför främst inriktats på att i sakliga delarundersöka om de sammanförda reglerna är konsekventa, begripliga och går ihopmed innehållet i taxeringslagen samt kommunalskattelagen och andra aktuella skatteförfatlningar.Lagrådet har därvid utgått från del förhållandet att de nuvarande reglernatillämpats vid flera taxeringar och såvitt lagrådet har sig bekant i huvudsakfyllt sitt ändamål. Självdeklaration m. m. Iparagrafens första stycke föreskrivs att var och en som enligt bestämmelsernaom deklarationsskyldighet för fysiska och juridiska personer (5 9 §§) ärskyldig att deklarera skaU lämna självdeklaration. Här är alltså fråga omdeklarationsskyldighet som skall fullgöras självmant. Lagrådet anser allbestämmelsen inte har någon självständig funktion och att den därför kan utgå. Enligtandra stycket i paragrafen kan deklarationsskyldighet uppkomma även i andrafall, nämligen efter föreläggande av skattemyndigheten. Lagrådet anser att detfrån systematisk synpunkt är att föredra att bestämmelsen omdeklarationsskyldighet efter föreläggande placeras efter de paragrafer somreglerar den deklarationsskyldighet som fysiska och juridiska personersjälvmant har att fullgöra. Bestämmelsenbör lämpligen föregås av mbriken "Deklarationsskyldighet efterföreläggande".