prop · GD03123 · 1989-12-31 00:00:00 — a. en fömtsättning för attregelsystemet i PBL och NRL skall kunna fungera också i fiskefrågor. Vårdenoch nyttjandet av landets fiskevatten som en naturresurs kräver att länsnivånsamordnar de övergripande, centrala bedömningarna med de lokala intressena.Fisket måste därför ha en organisation också på länsplanet. Föratt utveckla fisket behövs en fortgående samverkan mellan centralnivån, länen,kommunerna, organisationer och enskilda. Vidare är beroendeav att komplettera sin specialistkompetens med länens kunskaper om yrkes- ochfritidsfiske samt fiskevård för att kunna fungera i sin roll som enutredningsresurs åt regeringen. Denkompetens som behövs i alla dessa fiskefrågor är länsanknuten och finns i dagendast i fiskenämndema. Somstyrelsen anfört ovan kan ett överlämnande av myndighetsuppgifter frånfiskenämnderna tiU styrelsen eUer dess utredningskontor inte betraktas som endecentralisering utan tvärtom som en centralisering. Den medför ett ökat krängdför enskilda och fördröjd ärendehandläggning och därav föranledda ökadekostnader för både allmänheten och samhället. Dessa negativa effekter står iklar motsatsställning till förvaltningslagens krav på enkel, snabb, billig ochsäker handläggning. Fiskeristyrelsenfinner sammantaget att utredningens motiv för en avveckling av fiskenämndernainte är håUbara och avstyrker förslaget. förordar i ställetatt fiskenämnderna fr.o.m. skaU ingå i de nyalänsstyrelserna. Utredningenföreslår att tillståndsgivningen för vattenbmket skall föras över tillstyrelsen centralt eller tiU utredningskontoren. Här är behovet av samordningmed olika länsorgan än mer påtagligt, varför det endast skulle leda till ökadbyråkrati och mer krångel för vattenbmksföretagen om besluten centraliserades.Styrelsens uppgift här måste vara samordnande och direktivgivande, ejbeslutande. Även detta förslag avstyrks alltså. Fritidsfisketkan emellertid enligt styrelsens mening inte enbart bli en kommunalangelägenhet. Staten måste ta ett övergripande ansvar för undersöknings-,planerings- och fiskevårdsinsatser i våra fiskevatten och detta oavsett ombestånden nyttjas av yrkes- eller fritidsfiskare. Särskilt klart framstår dettanär det gäller skyddsvärda fiskbestånd (även lokalt), vandringsfisk och fisketsmiljöfrågor. Kort sagt ett ansvar för hur landets samlade fiskresurser vårdasoch nyttjas. Därtill kommer statens ansvar för fritidsfisket som en väsentligdel av sektorn rekreation-friluftsliv, där de statliga insatserna är betydande. : Enligt nämndens uppfattning är det för fiskenäringenväsentligt att det finns en stor kompetens i fiskefrågor även utanför dencentrala i . Eftersom vattensystem inte följerlänsgränser samt att avsättningsfrågoma bedöms centralt genom 1989/90:123Underbilaga 2.1 5 1989/90. bl.a.fiskprisregleringen, anser nämnden att utredningens förslag att över- Prop.1989/90:123 föra fiskenämndernas handhavande med yrkesfiskefrågor till ettfåtal ut- Underbilaga 2.1 redningskontor är en bättre modell än enuppsplittrad verksamhet på 24 länsstyrelser. kan knappastknyta tiU sig den specialkompetens som skulle kunna återfinnas inom sexutredningskontor. Nämndenfömtsätter att detta är möjligt endast om utredningskontoren personalmässigtförstärks jämfört med dagsläget. : SIND har inget att erinra mot förslaget att fiskenämndernaavvecklas från och att vissa av nämndemas tidigare verksamheteröverförs till kommunema samt att övriga uppgifter läggs på . avstyrker utredningens förslag att ansvaret för fritidsfisket idess helhet skaU överföras till kommunema. Verket anser, att samhällets ansvarsom skall komma till uttryck genom att en samlad kompetens inomfiskets område finns på länsplanet. Pä både kort och lång sikt är det därmöjligt att överblicka resurstillgängen och planera för ett bra utbud avfritidsfiske som kommuner och fiskevattenägare på nära håll hartillgång till fiskeriexpertis. Kammarkollegiet:Kollegiet är, för sin uppgift att tillvarata allmänt fiskeintresse i vattenmål,i behov av kvalificerade yttranden från . Kollegiet fömtsätteratt styrelsen även efter en avveckling av fiskenämnderna får tillgång tillsådana uppgifter om lokala förhållanden som fiskenämnderna tillhandahåUitstyrelsen. Kollegiet har därför ingen erinran mot utredningens förslag om att fiskenämndemaavvecklas från och att dess uppgifter handhas på sätt somutredningen beskrivit. Statistiskacentralbyrån: Fr.o.m. har SCB, efter ett drygt 60-årigtuppehåll, åtempptagit årlig redovisning av det yrkesmässiga fisket i sötvatten. Denna statistik baseras på uppgifter från ett antal fiskenämnder. Detär väsendigt att möjligheten att erhålla underlag till denna statistikbibehålls även om utredningens förslag beträffande fiskenämndema genomförs. : Enligt LON:s uppfattning är det naturligt att det i den nyalänsstyrelsen, som kommer att innefatta en mycket bred kompetens, äveninnefattas den kompetens som finns hos bl. a. fiskenämnderna. Fiskeriutredningenföreslår att fiskenämndema avskaffas och att deras uppgifter övertas dels av fiskeristyrelsensutredningskontor, dels av kommunerna. Härigenom skulle den kompetens fiskenämndemahar komma att saknas på länsnivå. Detta vore enligt LON:s mening olyckligt med tankepå de många kopplingar som finns mellan fiskefrågoma och verksamheter somlänsstyrelserna svarar för. Som exempel kan nämnas kopplingar inom säväl detmiljöpolitiska området som det regionalpolitiska området. Frågor om exempelvis vattenbmkoch fiskevårdsåtgärder är frågor där länsstyrelser och fiskenämnder redan i dagsamverkar. : SNV motsätter sig utredningens förslag att fiske nämnderna avvecklas. Förslaget kommer att betyda en klar försämring för fritidsfisket i och med att en avveckling av fiskenämnderna skulle ske utan 66 attdet är helt klart hur fritidsfiskets intressen skall bevakas. Det är t. ex.inte säkert att kommunerna är beredda att ta över uppgifter angående fritidsfisket.Kommunernas intresse för verksamheten i fråga har visseriigen ökat något desenaste åren, men det är fortfarande synnerligen blygsamt. Det är känt attmånga helt enkelt inte prioriterar eller kan tänka sig att prioritera sådanverksamhet. : anser att fiskeriadministrationen med tanke på detökande behovet av vatten- och fiskevård är underdi-mensionerad. Viavstyrker utredningens förslag att avveckla fiskenämnderna, då vi anser att enlänsvis sammanhållen administration av de lokala vatten- och fiskevårdsfrågornaäven är den mest rationella lösningen. Om fiskenämnden kommer attingå i en samordnad länsförvaltning bör den där bilda en särskild enhet och ejsamordnas med lantbruket. Sverigeslantbruksuniversitet: Betänkandet förordar att fiskenämnderna avvecklas och attyrkesfiskefrågorna hänförs till centralt medanfritidsfiskefrågorna hänförs till kommunema. SLUförespråkar i stäUet den lösning som har framlagts av utredningen om samordnadlänsförvaltning (SOU 1989:5). I denna föreslås att fiskenämnderna uppgår ilänsstyrelserna. Eftersom nuvarande stödformer inom fiskerinäringen på grund avinternationella överenskommelser successivt avskaffas och ersätts medregionalekonom i skt betingade stöd, anser SLU att är hantera dessa i ett mer övergripande regionalekonomisktsammanhang. Skogs-och jordbrukets forskningsråd: anser att förslaget att lägga ner fiskenämndemainte är bra eftersom den kompetens de besitter bör bevaras åtminstone pålänsnivå. Kunskapen om det småskaliga kustnära fisket, dess omfattning ochutvecklingsmöjligheter finns hos nämnderna och att bevara den kunskapen måsteanses vara av stor vikt. Länsstyrelseni : och fiskenämnden bedriver ett nära samarbete iolika sammanhang. Ett exempel på detta är tillståndsprövningen förfiskodlingar. prövar dessa enligt miljöskydds- ochnaturvårdslagstiftningen medan fiskenämnden prövar odlingarna enligtfiskelagstiftningen. Ettannat exempel är behandlingen av vatten- och fiskefrågor i översiktsplaneringen.Som underlag för kommunernas översiktsplaner har fiskenämnden gjort länsvisainventeringar i nära samarbete med bl.a. avseende yrkesfisketsintressen, inkl. riksintressen. Länsstyrelsenavstyrker förslaget att lägga ner fiskenämnden på det sättet att dess uppgifterförs till kommunerna, resp. till . anser attfiskenämnden, i likhet med andra regionala organ, skall ingå i den nyalänsförvaltningen fr.o.m. . Länsstyrelseni län: Från regionalekonomisk synpunkt är det av många skäl angelägetatt ha kvar en kompetens inom fiskeriadministrationen och fiskenäringen påregional nivå. Att ha en samlad kompetens centralt kan inte vara tillräckligt.En oundviklig följd av en sådan förändring blir att upparbetade kunskaper ochkontakter förioras. Beträffande överföringen av uppgifter på kommunerna måstedet påpekas att de i flertalet fall är alldeles för små i dessa sammanhang. Prop.1989/90:123 Underbilaga 2.1 samhällssynspunktinte försvarbart att skapa resurser enbart för varje kom- Prop. 1989/90:123 muns fiskefrågor. Erfarenhetsmässigtär det för övrigt ofta fråga om ärenden som rör flera kommuner inom länet ochibland förhållanden i något annat län. Det är därför viktigt att ensamordningsfunktion framgent finns kvar på länsplanet, vilket ju ligger helt ilinje med den inriktning verksamheten har vad gäller övrig utveckling inomförvaltning och regional utveckling där samarbete och samordningsfrågor alltmerkommit att betonas inte minst genom den länsförvaltningsreform som föreslagits. Länsstyrelseni : i avvisar bestämtutredningens förslag till förändrad fiskeriadministration i de delar som avserlänens resurser. Nuvarande fiskenämnder bör emellertid slopas den 1 juli 1991.Det är viktigt att varje länsstyrelse har tillgång till fiskesakkunnig och attfiskerinäringen ges ett fortsatt förtroendeman-nainflytande inom den nyalänsstyrelsens ram. Länsstyrelseni : Fiskenämnderna och fiskerikonsulen-terna spelar enviktig roll på länsplanet bl.a. som fackorgan till och övrigaregionala statliga myndigheter. Detta gäller för del bl. a.medverkan i olika planeringsfrågor inom det regionalpolitiskautvecklingsarbetet och den fysiska planeringen enligt NRL och PBL. Påmiljöskyddsområdet är fiskefrågorna en del i olika frågor om vattenmiljön ochskyddet av denna. Vidare är fiskenämndens medverkan viktig i olika frågor somrör tillstånd och bestämmelser inom fiskets område. På dessa områden skullehandläggningen försämras om fackmedverkan skulle ske via en längre bortplacerad tjänsteman inom . Den lokala förankringen genomnämndens ledamöter skulle försvinna. Länsstyrelseni : anser att utredningens, förslag ger en konstladuppdelning mellan yrkesfiske, vattenbruk och fritidsfiske. Sambandet mellanfiskeformerna torde vara större än skillnaderna. Fiskevårdande åtgärder berörvatten som sträcker sig över kommungränserna. Den statligafiskeadministrationen bör renodlas så att statliga fiskefrågor hanteras på encentral och en regional nivå med ansvar för samtliga frågor som rör yrkesfiske,vattenbruk, fritidsfiske och fiskevård. Centralt bör haansvaret medan fiskefrågor av regional karaktär även fortsättningsvis börhanteras på länsnivå och fiskenämndernas kompetens och lokalkännedom i dessafrågor tillvaratas. Fiskefrågornahar många kopplingar till verksamheter som ligger inom länsstyrelsensansvarsområde t.ex. markanvändning, miljövård, landsbygdsutveckling, turism m.m.Detta kan utvecklas och förstärkas om fiskenämnderna inordnas i den nyalänsförvaltningen. Därigenom stärks möjligheterna att åstadkomma en bredare ochmer samlad insats inom de areella näringarna till gagn för en levandelandsbygd. Länsstyrelseni län: Genom den kompetens som byggts upp inom de regionala fiskenämnderna finns en god gmnd för att arbeta vidare med att underlätta den omställningsprocess som förestår. anser att det är viktigt att bibehålla den specialkompetens som finns inom fiskenämnderna. Genom den förestående samordningen i en vidgad läns- 68 styrelseorganisationskapas bättre förutsättningar att inordna fiskefrågorna under länets regionalpolitiskaarbete. vill också understryka att de fiskevårdande insatsernapå sikt har en regionalpolitisk betydelse, eftersom de syftar till att tillseatt det finns en försörjning med fisk av god kvalitet, som kan räcka till bådeför yrkes- och fritidsfiskarenas behov. ser det därför naturligtatt det regionalt i den nya finns både ett ansvar för fiskevårdenoch för stöd till yrkesfisket genom rådgivning och ekonomiska bidrag.Länsstyrelsen avstyrker utredningens förslag att avskaffa ett länsanknutetansvar för fiskerifrågor-na. ser inte fiskeristyrelsensutredningskontor som ett alternativ, eftersom det i ett sådantorganisationsalternativ inte finns möjlighet att hantera fisket som en näring,som skall samordnas med andra sektorer. i Gotlandslän: delar inte utredningens uppfattning att fiskenämnden kanavvecklas. Med den vikt som läggs vid kustfisket samt kopplingen mellanföreslagna stödåtgärder och regionalpolitik är det nödvändigt attfiskefrågorna ges en regional förankring och att de på ett naturligt sätt ingåri länsmyndigheternas ansvarsområden. För vidkommande tillkommerdessutom att vattenbmk är ett prioriterat område. då ocksåförutsättningarna för jordbmket som näring förändras, är det viktigt att finnakombinationssysselsättningar. Länsmedel och rådgivningsinsatser har därför desenaste åren i hög grad inriktats på kräftodling. spelar i dessaavseenden en viktig roll både som prövo- och rådgivningsinstans. iKristianstads län: Inom åtskilliga förvaltningsgrenar krävs en samordningmellan de myndigheter som är verksamma inom särskilda sektorsområden.Beträffande fisket är det inte svårt att inse den nära anknytningen tillmiljövården. Själva vattenmiljön, som ju utgör en livsbetingelse för fisken, ärsamtidigt en av huvudfrågoma inom miljövården. Sambandet kommer också författningsmässigttiU uttryck i att olika förvaltningsärenden, exempelvis frågor om vattenbruk,är att pröva enligt såväl miljöskydds- och naturvårdslagstiftningarna somfiskelagstiftningen. Här krävs att och fiskenämnden såsombeslutsmyndigheter samverkar. Det framstår som anmärkningsvärt att utredningeninte alls observerat det berörda samverkansbehovet. Med den centralisering tillfiskeristyrelsen som utredningen föreslår förloras helt möjligheterna till fortsattregional samordning mellan fisket och miljövården. i län-Länsstyrelsenanser att kommunernas möjlighet att överta fiskenämndens verksamhet ärorealistisk och knappast skulle innebära någon besparing. Kommunerna är iallmänhet alltför små för att själva kunna hålla den kompetens, som erfordras.Tvärtom är det vanligt att fiskenämndens kompetens efterfrågas av kommunema.Det utredningskontor (), som enligt utredarens förslag skulle handläggafiskefrågor i ligger alltför avlägset för att kunna svara för fiskevårdeni länet. Vissasamordningsfördelar skulle emellertid kunna vinnas genom att fiskenämndenorganisatoriskt tillfördes så som föreslagits i betänkandet omsamordnad länsförvaltning. Denna utredning pekar på de många kopplingar somfinns mellan fiskefrågoma och den verksamhet Prop.1989/90:123 Underbilaga 2.1 somlänsstyrelsen ansvarar för inom bl.a. regional utveckling, miljövård Prop.1989/90:123 och näringslivsutveckling. Länsstyrelseni : De nuvarande fiskenämndernas fiskeri-konsulenter utgör enviktig resurs för arbetet med fiskevårdsfrågorna på regional nivå. Arbetsuppgiftemagår inte att lokalisera till de enskilda kommunema. Fiskerikonsulentemaskompetens är nödvändig för att länsstyrelserna skall kunna fullgöra sina olikauppgifter inom exempelvis miljövård och regionalpolitiken. Länsstyrelseni : Fiskenämndema är ett expertorgan på regional nivåoch ett viktigt stöd för länets kommuner. I ett län som och ,där både yrkesfisket och fritidsfisket är betydande, bör det finnas enregional myndighet som kan bevaka och samordna frågor på detta område. Kommunemahar inte resurser att bygga upp en organisation på dessa frågor. Det är dock avstörsta värde med ett kommunalt engagemang i fritidsfiske- ochfiskevårdsfrågor. Fiskenämndemahar även en mycket viktig uppgift att fylla i planeringssammanhang. Länsnivånsamordnar de centrala bedömningama med lokala intressen. Länsstyrelseni : avstyrker förslaget att slopa defiskeadministrativa resursema på regional nivå. Dessa bör i stället inordnas ide nya länsstyrelserna fr. o. m. . Länsstyrelseni : anser att den kompetens i fiskefrågor som finnshos fiskenämndema bör bibehållas på regional nivå genom att fiskerikonsulenteraaöverförs till den föreslagna nya länsförvaltningen. Länsstyrelseni : Enligt mening innebär förslaget, vad avser denregionala fiskeriadministrationen, en väsentligt försämrad service tillallmänheten, fiskets organisationer, myndigheter och kommuner. Detta får ansessärskilt allvarligt med hänsyn till framför allt fritidsfiskets betydelse isamband med de stora regionala och kommunala satsningar som görs för attutveckla turism, rekreation, näringsverksamhet och sysselsättning. Enligtlänsstyrelsens uppfattning bör därför fiskenämnden inordnas i den nya samordnandelänsförvaltningen, lämpligen som en egen fiskeenhet. Länsstyrelseni län: Planering av vattentillgångamas nyttjande och vård är både enstatlig och angelägenhet. Fisket ingår som en del i denna planeringoch därför bör ansvaret för fiskefrågoma regionalt finnas inom länsstyrelsen.Fiskenämnden bör därför inordnas i i enlighet med förslaget iutredningen om den samordnade länsförvaltningen och ges sådan ställning att fiskefrågomablir behandlade pä sätt som övriga samhällsintressen. behov av decentraliserad verksamhetbör kunna tillgodoses av i likhet med andra statliga verk, t.ex.naturvårdsverket och . Fiskenämndemaför de avvecklas och länsfiskenämnderna får ansvaret inom resp. länsgränser. Samordningen av övergripande frågor bör ligga hos den länsfiskenämnd eller länsstyrelse som har de största 70 intressenai resp. sjö. Väl fungerande samverkansorgan mellan län och kommuner finns redanetablerade. Länsstyrelseni : anser att en avveckling av fiskenämndensfunktion allvarligt skulle skada fömtsättningarna för en regional miljöövervakningoch möjligheterna att bedriva samordnade fiskevårdande åtgärder, vilka imycket hög grad måste bedömas utifrån en helhetsbild vad gäller förhållandena iavrinningsområden och de större sjöarna och . Enfördel med att funktionerna inordnas i eller den föreslagna nyaregionala förvaltningen är ätt det därmed skapas en regional myndighet medansvar för vattenresursen i form av tillsyn, bevakning, planering, prövningetc. Länsstyrelseni : avstyrker utredningens förslag attfiskenämnderna skall avvecklas och att deras uppgifter i stället överförs tilldels , dels kommunema. Enligtlänsstyrelsens mening är det angeläget att fiskefrägor av regional karaktärhandläggs på och att får tillgång till en fiskesakkunnighandläggare. Fiskefrågornahar en mycket nära anknytning till miljöskyddet. Ärenden om vattenbmk m.m.skall prövas enligt såväl fiskelagstiftningen som miljövårds- och naturvårdslagstiftningarna.För att få en samordning krävs en samverkan meUan beslutsmyndighetema inuläget meUan och fiskenämnden. Denna regionala samordning skullehelt gå till spillo om nuvarande regionala beslut enligt fiskelagstiftningen skullecentraliseras till . Utvecklingenpå miljöskyddsområdet har inneburit att allt fler beslutsbefogenheterdecentraliserats till . Enligt uppfattning bördecentraliseringstanken få genomslag även på fiskeområdet. Liksom inom andraförvaltningsgrenar bör det centrala ämbetsverkets resurser ägnas åtövergripande eller större frågor samt ät allmän kunskapsförmedling ochinformation inom verkets fackområde. Länsstyrelseni : Den statliga länsförvaltningen behöver även i fortsättningenresurser och expertis i fiske- och fiskevårdsfrågor. anser därföratt fiskerikonsulenterna bör föras över till de föreslagna samordnadelänsförvaltningarna. Länsstyrelseni : Vi avstyrker förslaget om att fiske-nämnderna avvecklasav följande skäl: med ett litet antal personer i två fiskerikonsulenter svarar för verksamheten i länets samtliga sju kommuner. Det är knappastmöjligt att kommunerna skulle kunna bygga upp motsvarande kompetens, något somgäller framför allt de mindre kommunerna. Genom fiskenämnderna finns ettexpertkunnande, vars kostnader kan sägas vara fördelade på ett större antalkommuner. Sannolikt skulle resultatet av förslaget bli att stora, ekonomisktstarka kommuner med relativt omfattande verksamhet skulle kunna skaffa sigegen kompetens, medan mindre kommuner skuUe bli tvungna att avstå. Slutresultatetskulle bli en enligt vår mening försämring av samhällets insatser på fisketsområde. Prop.1989/90:123 Underbilaga 2.1 och länsstyrelse finns ett väl utvecklat samar- Prop.1989/90:123 bete i frågor av gemensam karaktär, såsom miljövård, regionalutveckling Underbilaga 2.1 och vissa regleringsfrågor. Går förslaget igenomskulle det dels innebära att expertkunnandet på länsnivå finge byggas upp inomlänsstyrelsen som vissa frågor skulle behöva lösas genom samband medden centrala nivån. Länsstyrelseni : anser att fisket har en rad kopplingar tillverksamheter som och andra myndigheter har ansvar för. Somexempel kan nämnas samhällsplanering, mark- och vattenanvändning, miljövård,glesbygdsutveckling och turism. Fisket är en viktig utvecklingsfaktor iJämtlands län. har en dokumenterat god kunskap om länetsfiskevatten och en etablerad samverkan med andra länsmyndigheter, kommuner ochfiskeorganisationer. Nämndens kompetens och lokalkunskap behövsfortsättningsvis på länsnivå. Ansvaretför de statliga fiskefrågoma bör organiseras på en central och en regional nivåoch omfatta yrkesfisket, vattenbmket, fritidsfisket och fiskevården. Länsstyrelsenföreslår att fiskenämndema inordnas i fr.o.m. föratt i den nya myndigheten fullgöra statliga åtaganden på regional nivå. Länsstyrelseni : har den bestämda uppfattningen att det äveni framtiden behövs en regional statlig fiskeriadministration och föreslårdärför att den nuvarande fiskenämnden bibehåUs. Fr.o.m. bör fiskefrågomahanteras i den nya regionala statliga förvaltningen. har ett väl utvecklat brett samarbete med . avvecklas och uppgifter överförs tiU fiskeristyrelsensutredningskontor med nuvarande lokalisering kommer sannolikt kunskapen omlokala förhåUanden, åtminstone , att försvinna. Detta är mycketolyckligt då samhällsplaneringen i övrigt sker på länsnivå och påkommunal nivå. Länsstyrelseni : Vi avvisar bestämt utredningens förslag att avveckla denregionala fiskeadministrationen med en förstärkning av centralamyndighetsuppgifter. Manhar inte tillräckligt beaktat att fiskenäringen utgör en integrerad del avlänens samlade närings- och sociala stmktur där samspelet med andra samhällsområdenger en samlad nytta som är större än den strikt fiskeripolitiska. Fiske-och vattenvård, vattenbmk samt yrkes- och fritidsfiske är till sin naturgeografiskt och sakmässigt gränsöverskridande. Det är nödvändigt att samladeoch avvägda bedömningar kan göras vid val och prioriteringar av åtgärder. Inteminst tydligt blir detta när fiskefrågoma relateras till andraverksamhetsområden. Det kan gälla utvecklingen av turism, glesbygdens behov avkombinationssysselsättningar, resurssatsningar inom miljöområdet ellerutvecklingen av vattenbmket som näringsfång. Ett nära organisatoriskt sambandmellan fiske och andra verksamheter är en fömtsättning för detta. Viförordar därför att fiskeadministrationen får en kraftfull regional 72 förankringgenom att fiskenämnderna får ingå i den nya länsförvaltning som är på väg attgenomföras. I länsstyrelserna integreras kunnandet inom fiskebiologi ochförvaltning med andra samhällsområden. Detta gagnar fiskets utveckling och gerbättre underbyggnad åt utvecklingen inom andra samhällsområden. : Förbundet anser att den nuvarande ordningen medfiskenämnderna underordnade bör bibehållas. Nämndernasverksamhet är av stor betydelse för yrkesfisket. Merparten av fiskenämndernasarbetsinsatser uppfattas mycket positivt av yrkesfiskarna. Iolika sammanhang, bl. a. utredningen om samordnad länsförvaltning, hardiskuterats ett överförande av den kompetens som fiskenämnderna utgör, tilllänsstyrelserna.