prop · GD0344 · 1989-12-31 00:00:00 — Utredningen menar att övervägande skäl talar förett bibehållande av den nuvarande modellen med en enhetlig och självständig EKN-institu-tionmen anser likväl att det finns fog för att ytterligare överväga tanken på ettsamägt institut. Utredningenhar pekat på att det förefaller sannolikt att allt fler projekt kommer attfinansieras på sina egna meriter. Vidare ökar omfattningen av mothandd ochleasing. Utredningen förordar en anpassning av garantisystemen i syfte attkunna garantera sådana finansieringsformer. Utredningen framför att medgivandeav exportkreditgaranti vid mothandd som skydd för att leverans av motköpsvarornainte kommer till stånd eller inte verkställs på ett avtalsenligt sätt bordekunna övervägas. Utredningen anser beträffande leasing atl EKN bör bemyndigaslämna garanti för uthyrning av svenska kapitalvaror från ett i utlandetverksamt företag om uthyrningen kan jämställas med försäljning, dvs. Utredningen uttalar däremot tveksamhet till om garanti till utländsk leasegivarebör medges vid operationell leasing.' Utredningendiskuterar också garantitäckning av de allt vanligare s. k. flödesfinansieringarnaoch föreslår att s. k. ramgaranti' bör kunna ges inte bara till exportör utanäven till finansiär. Däremot anser utredningen att det inte är lämpligt att täckningsker av krediter som inte relaterar direkt till klart idcntifierbaraexportaffärer. Utredningen anser också att det borde vara möjligt att, gå in iredan existerande exportkrediter och täcka av restrisker med avseende pååterstående tidsrymd. Genom ett sådant arrangemang skulle en portfölj av riskertäckas varigenom utrymme för ny exportkreditgivning skulle skapas. Närdel gäller självrisker anser utredningen att en generösare prövning avöverlåtelse av sådan vid långivargaranti skulle kunna övervägas med hänsyn tillde stränga bestämmelser rörande säkerhet som bankerna har att iaktta.Utredningen diskuterar också möjligheten att låta en självrisk minska övertiden och att i situationer där självrisken spelat ut sin roll, ' Med operationell leasing menas uthyrning under enbestämd tidsperiod varvid uthyraren svarar för hyresobjektets kvalitet, fel och brister och ärunderhållsskyldig. Med flödesfinansiering menas finansiering av löpande export. Med ramgaranti menas försäkring som täcker en exportörs risker förfordringsför lust och som kan medges för fortlöpande affärer. t.ex.närfordringar konsoliderats genom s.k. Parisklubbsförhandlingar, Prop.1989/90:44 låta EKN lösa ut garantitagarna. Remissinstanserna:EKN anser att det är väsentligt att bibehålla den konkurrensutsattaverksamheten inom EKN och föredrar således tills.vidare nuvarandeorganisationsform. EKN delar utredningens uppfattning att ett vidgat samarbetemed privata försäkrare i form av riskdelning och återförsäkring bör prövas. EKNanser att en betydande del av riskerna vid projektfinansiering kan läckas ochavser följa utvecklingen för att i tilllämpliga fall anpassa garantigivningen. 5£Aanser det angeläget att ändra systemet för garantigivning och, skapa en ny forminom ramen för ett ur köparens synpunkt flexibelt syslem. Ett sådant systemskulle behöva arbeta utan bindning lill Bernunionen och Consensus och försäkraprodukter som utvecklats som svar på marknadens behov, t. ex. långa och kortaflödesfinansieringar, marknadsinvesteringskrediter och exportleasing. EnligtSEK förefaller det troligt att ett nytt institut måste skapas, förslagsvis ibolagsform. SEKanser att EKN i likhet med flera utländska institut bör beredas möjlighet täckaden kommersiella risken i investeringar. Vidare bör investeringsgaranti kunnakopplas till en långivargaranti i samma affär. anser det mycketväsentligt att EKN får möjlighet täcka den kommersiella risken vidinvesteringar. 5'M£'7)FttVD anser att även om pri vati-seringssträvandena i u-länderhittills har lett till få omfattande resultat kan man räkna med att de kommeratt fortsätta. fattning kan BOT-konceptet (build,operate, transfer) ses som ett spjutspetsområde inomprojektfinansieringstekniken. pekar på att projektbedömningskompetensfinns hos BITS, och hos SlDA:s industribyrå. föreslår att denöversyn av dessa organ som beslutats av regeringen ges i uppdrag attockså beakta krav som EKN och andra kan komma att ställa på biståndsorganen vadgäller medverkan i projektvärdering. EKNfinner mothanddsområdet komplicerat och anser att ytterligare studier måstegöras inför nya överväganden. EKN anser dock inte att EKN bör täcka sådanarisker som är kopplade till avsättningen av motköpsva-roma. menaratt såväl mothandd som leasing kommer att få större betydelse somfinansieringsformer vid export till u-och östländer än vad utredningen antyder.EKN bör därför ges möjlighet att täcka mothan-delstransaktioner i avsevärtstörre utsträckning än vad utredningen föreslår. AB delarexportindustrins uppfattning att det är angeläget att EKN i större utsträckningän som föreslås i betänkandet ges möjlighet att täcka olika risker i sambandmed export där betalning helt eller delvis baseras på mothandd. Dennarisktäckning bör omfatta såväl betalningsskyldighet och skadestånd vid s. k.parallella affärer som icke-uppfyllande av vambytesavtal med swing-kredit' och buy-backavtaP. 'Med swing-kredit menas kredit som avtalas för att möjliggöra tidsmässigaforskjutningar av de fysiska varuleveranserna mellan partema. Medbuy-backavtal menas en typ av mothandel där exportören förbinder sig att köpa varor som produceras vid en exporterad anläggning till vad som motsvararhela eller delar av priset pä anläggningen. EKN har i en skrivelse den20 framfört att man bör få Prop. 1989/90:44 rätt att garanteraalla former av leasing inkl. charter av fartyg och liknande avseende svenskavaror oavsett om uthyrningen sker via svenska eller utländska leasegivare.Vidare framförs önskemål om rätt till utvidgning av garantimöjligheterna inom tjänstehanddsområdetså att man får garantera export av fristående transporter, turism-ochresetjänster saml export av fristående finansiella tjänster med undantag avsådana som inte är direkt anknutna till en exportaffär. SEK framför att EKN även med bemyndigande att garanterautländska leasegivare i många fall inte skulle kunna lämna garanti på gmnd avkrav på amorteringsfria perioder och långa kredittider vilka står i konfliktmed consensus. Enligt bör täckning från EKN kunna erhållasnär svenska kapitalvaror hyrs ut av ett i utlandet verksamt dotterbolag tillsvenskt finansbolag och för operationell leasing. anser attutredningen borde ha gjort en kvalificerad beskrivning av den export som växersnabbast. EKNis förordning bör ändras så att den ger möjlighet att garanteraalla former av export. har också framfört förslag om att EKN bord(;erbjuda tjänsteföretagen hjälp med att hantera sina risker. EKNdelar utredningens betänkligheter mot ett system för flödesfinansiering omsådan skulle få karaktär av rörelsefinansiering utan anknytning lill klart idcntifierbaraexportaffärer. SEK avvisar utredningens påstående om att flödesfinansieringarskulle röra sig om finans-eller rörelsekrediter. Tvärtom är ett villkor förflödesfinansiering att exportören garanterar att han har export eller kommeratt skapa ny löpande export motsvarande hela kreditbeloppet. EKN,SEK och delar utredningens uppfattning avseende täckning av restrisker'. EKNhar i skrivelse behandlat frågor rörande självrisker. EKNhemställer om utökad rätt att medge garantitäckning. kansådan medges vid bankkrediter till bank, till regering och regeringsorgan medbankfunktion och om gäldenären är ett offentligt rättssubjekt. EKN anser attdenna rätt bör utsträckas till även andra kredituppläggningar om risken bedömsvara väsentligt bättre än vad som anses normalt inom EKN. EKN anser ocksåbeträffande s. k. restrisker att dessa bör få inlösas om en kredit löpt utanbetalningsanmärkning och återstår. Skälenför min bedömning: Utredningen har pekat på att förändringama varit stora. Del är svårt att ha någon bestämd uppfattning omhur utvecklingen kommer att te sig framöver. Det förefaller dock rimligt attanta att del i ökad utsträckning kommer att röra sig om andra former än destandardiserade krediter som varit vanligast under den senaste 1 O-årsperioden.Jag anser att det är väsentligt att 'Med restrisker menas återstående risker i redan beviljade exportkrediter. enutveckling av garantigivningen sker i takt med förändringarna av kredit- Prop.1989/90:44 givningen. Garantisystemet bör vara flexibelt och beredskap ochkompetens bör finnas för förändringar. Utredningenhar diskuterat möjligheter till samarbete med privata försäkrare speciellt vadavser den konkurrensutsatta delen av exportkreditnämndens verksamhet. Jagdelar utredningens syn på att det finns skäl att överväga detta ytterligare. Fleraremissinstanser jjar framfört önskemål om att investeringsgaranti' skall kunnatäcka inte bara politiska utan även kommersiella risker. Mot bakgrund av denutveckling som sker på området och det faktum att ett par utländska garantiinstiluti begränsad utsträckning infört motsvarande möjlighet, anser jag att ytteriigareunderiag bör inhämtas som gmnd för ställningstagande i denna fråga. Jag avserdärför uppdra åt EKN att undersöka lämpligheten av alt utsträcka investeringsgaranlinäven till kommersiella risker. När det gäller mothandel, leasing ochtjänstehandel vill jag anmäla atl jag avser föreslå regeringen att derestriktioner som finns uppställda i förordningen om exportkreditgarantiundanröjs så att EKN ges möjlighet utveckla garantiformerna för sådanafinansieringsformer och sådan export. Mot bakgmnd av den stora omfattning som s.k. flödesfinansiering fått anser jag det rimligt attansträngningar görs i syfte möjliggöra garantitäckning av sådan finansieringunder förutsättning att den är klart relaterad till bestämda exportaflarer.Utredningen har pekat på möjligheten att medge ramgaranli till förmån förfinansiär, vilket förefaller vara ett lämpligt sätt att erbjuda garantitäckningför sådan finansiering. Skälenför mitt förslag: Jag delar EKN:s uppfattning att det är viktigt att det förvarje garanti finns en självrisk. Det främsta syftet med självrisken är attförmå garantitagaren, genom att han själv får bära en viss risk, att noga prövaden tilltänkta affären. Självrisken skall ha en sådan tyngd att exportöreninte genom blotta förekomsten av ett garantisystem genomför affärsmässigtoriktiga aflfarer. Jag instämmer dock i EKN:s uppfattning att vissa ändringarav reglerna för garantitäckning är motiverade. I synnerhet mot bakgrund av dediskussioner som förts i olika nordiska fora om möjligheterna åstadkommakonkurrenskraftiga finansieringslösningar vid export från flera länder kanförslaget om att få medge täckning, i stället för som gällt,högst , vara betydelsefullt. 1 sådana fall bör dock regressrätt på exportörföreligga. Jag delar i övrigt utredningens och EKN:s syn på en mer nyanseradhantering av självrisker. Självrisken fyller normalt en viktig funktion. När såinte längre är fallet bör överlåtelse eller minskning kunna ske. Jagvill i detta sammanhang peka på att EKN har etl nära samarbete med BITS, SEK,de svenska bankerna m.fl. Jag förutsätter att ansträngningar görs att utvecklaoch fördjupa detta samarbete i takt med den snabba utvecklingen på exportfinansieringsområdetgenom att arbetssätt ' Med investeringsgaranti menas garanti som täckerpolitiska risker vid investering i utlandet,t. ex. risk för nationalisering av investering. 4 1989/90. m.m.anpassasmed syfte att uppnå högre flexibilitet och effektivitet i Prop. 1989/90:44respektive organ. Mittförslag: I ett rembursgaranlisystem' förkorta krediter skall krav på svenskexport kunna få ersättas med krav på leveranser från . Skälenför mitt förslag: EKN har i en skrivelse tagit upp fråganom möjligheter att införa ett mer marknadsanpassat rembursgaranlisystem. Ettsådant system skulle kunna utgöra en värdefull komplettering eftersom dennuvarande marknaden inte synes kunna tillgodose exportföretagens efterfråganpå rembursaffarer. I det nya systemet förutses den bekräftande banken själv fåstå för en betydande andel av risken, minst 25 , som EKN:s andelnormalt maximeras till . Endast bekräftade remburser som följer regleruppställda av den internationella handelskammaren (ICC-reglerna) skall omfattasav det nya systemet. Enligtinternationella regler som EKN har att följa får kredittiden för vissa varorinte överstiga . EKN anser därför att rembursgaranti enligt det nyasystemet endast skall medges i fall då kredittiden inte överstiger 180 dagareftersom garanti då kan medges utan någon särskild kontroll av varan.Ursprunget framgår inte alltid av rembursen. EKN föreslår därför att gällandekrav på export av svenskt ursprung ersätts med krav på leveranser från Sverige.EKN skulle även avstå från krav på exportören att vid riskökning exempelvishäva köpeavtal. Detta skulle dock betyda att om det i efterhand visar sig atlexportören inte följt gällande lag, skulle EKN sakna möjlighet att exempelvisåterkräva belopp som skadereglerats under en garanti. EKNvill behålla möjligheten att garantera rembursaffarer med längre kredittid. Försådana garantier skulle EKN:s hittillsvarande krav på uppgifter om exportenoch på särskilda åligganden för exportören bibehållas. Jag bedömer att ett marknadsanpassatrembursgaranlisystem så som det beskrivits av EKN skulle kunna utgöra ettkomplement till de garantiformer som erbjuds på marknaden och anser att det idetta syslem skall vara möjligt att ersätta kravet på export av svensktursprung med krav på leverans från . ' Med rembursgarantimenas garanti som täcker risk för att rembursbekräftande bank inte får betalt. Mitt förslag:Någon särskild garantigivning för export av miljöteknik skall inte införas. Utredningen: Utredningensförslag överensstämmer med mitt. Utredningen anser att ett syslem för garanti lillländer som inte är kreditvärdiga skulle utgöra ett olämpligt inslag i EKN:sverksamhet. Tanken med ett sådant system skulle vara att stimulera försäljningav miljöteknik genom att ge garanti lill exportörerna till subventionsmässigapremier. Staten skulle då vara beredd att ersätta det underskott som kanuppkomma genom detta speciella skadefall. För köparlandet uppstår den kuriösa situationenalt det stimuleras köpa svensk teknik genom vetskapen att del inte förväntaskunna betala för den. Systemets särprägel framgår av att det vanligagarantisystemet skulle sakna motsvarande verkan om man ville förse kredilvärdigagrannländer med miljötekniken. Utredningen anser att om man vill bjuda påmiljötekniken bör man göra det direkt genom statliga inköp och gåvor. Man bördock inte komplicera bilden genom att använda ett exportkreditgarantisystem somär avsett för helt andra ändamål. Remissinstanserna:Flertalet som yttrat sig delar utredningens uppfattning att garantier är ettolämpligt instrument för atl främja export av svensk miljöteknik. SEKframhåller dock vikten av att främja sådan för intressant export tillvåra grannländer. anser också att åtgärder som kan bidra tillatt minska de internationella miljöproblemen är viktiga men ser inte attgarantier är bättre än t.ex.direkta ekonomiska bidrag. 1 skrivelse frånSvensk-Polska Miljöföreningen m. fl. riktas uppmärksamheten på behovet avkraftfulla åtgärder för atl förbättra miljön i hårt utsatta grannländer kringÖstersjön, framför allt vad gäller floden . Föreningen framhåller attåtgärdsprogram utarbetats men att finansiering återstår. Föreningen pekar härpå de stora fordringar som EKN har och pläderar för att en s. k. "debt-for-natureswap"-teknik övervägs i syfte bidra till finansiering av projektet ifråga. Skälen för mitt förslag:Jag anser att det är av stor vikt alt miljövänlig teknik utnyttjas i allaländer, inte minst i våra grannländer, i syfte att minska de gränsöverskridandeföroreningarna. Svensk miljöteknik kan därvid komma att spela en viktig roll.Jag tycker därför att det är värdefullt att utredningen till följd av dettilläggsdirektiv som initierades genom beslut av (NU 1987/88:24, rskr.270), prövat förutsättningarna för att utnyttja exportkreditgarantier i dettaavseende. Det kan då konstateras att det redan nu finns möjligheter atlbevilja garanti för export av miljöteknik under förutsättning att det rör sigom export lill länder som bedöms kunna betala för den. När det däremot rör sigom länder som inte är kredilvärdiga kan garanti inte ges. Skulle garantibeviljas till premie som inte bedöms motsvara risken, skjuter man densubvention som ligger i garantigivningen och bryter dessutom motgällande GATT- Efter samråd medmiljö-och energiministern kan jag därför inte tillstyrka attexportkreditgarantier för export av miljöteknik skulle få medges på andravillkor än vad som i övrigt gäller för garantigivningen. Jag vill i sammanhangetnämna att jag utgår ifrån att, som ett resultat av pågående bilaterala ellermultilaterala förhandlingar, andra stimulansåtgärder kan komma att vidtas isyfte atl möjliggöra ett ökat utnyttjande av miljövänlig teknik bl.a.i våragrannländer. Jag vill här bl.a.erinra om etableringen av ett teknik i samt sonderingarna för att få tillstånd en internationell miljöfond. Jag vill också erinra om det beslut somregeringen tagit om att avsätta 300milj. från biståndsanslaget förmiljöförbättrande åtgärder och utbildningsinsatser i under entreårsperiod. När det gäller frågan om utnyttjande av offentligt garanteradefordringar i detta sammanhang, vill jag påpeka att sådana fordringar somomförhandlas multilateralt är omgärdade av internationellt överenskomna regler,vilka kan göra det svårt att utnyttja dem. Frågan är dock för närvarandeföremål för prövning. Min bedömning: EKNbör aktivt medverka i regeringsförhandlingar om bilaterala skuldkonsolideringsavtaloch i huvudsak ansvara för återvinning av utestående fordringar. Dennaverksamhet bör hanteras flexibelt och med ett stort mått av kreativitet. Utredningen: Utredningenanser att det är viktigt att EKN känner det ansvar som åvilar den iåtervinningshänseende och driver en aktiv fordringsförvaltning med dehjälpmedel som står till buds. Det är detta institut som känner konsekvensernaav skadefallen mest och har det kraftigaste incitamentet alt söka återvinnautestående fordringar. Utredningen anser att man bör överväga om inte starkareskäl talar för atl EKN tar ansvaret för de bilaterala förhandlingarna,åtminstone i normalfallet, än att ansvaret ligger hos utrikesdepartementei;. Remissinstanserna: EKNinstämmer och förordar att ansvaret för de bilaterala förhandlingarna stegvisöverförs till EKN. EKN nämner i detta sammanhang att inlösen av garantilagarnas självriskandelar i vissa fall kan utgöra en ekonomiskt ochadministrativt fördelaktig lösning för EKN liksom att lösa upp ingångnagarantiåtaganden. anser i likhet med utredningen alt EKN bördriva en aktiv fordringsförvaltning. Dessutom framförs att EKN måste införa ensnabbare hantering och utbetalning vid ansökningar om skadereglering samt vidåtervinning. Krav på bilateralt skuldkonsolideringsavtal som grund förskadereglering på urspmngliga förfallodagen bör avskaffas och ersättas med kravpå multilateralt avtal. Vidare föreslås att EKN ges möjlighet att mot särskildpremie lämna garanti för s. k. karensränta och täckande av för sådanränta. delar synpunkter och anser även att ytterii- gareansträngningar måste göras för att få en snabbare och mer effektiv hantering avansökningar om skadereglering. Skälen för min bedömning: EKNhar mycket stora utestående fordringar. Det är angeläget att EKN arbetar aktivti syfte återvinna så mycket som möjligt. Jag delar utredningens uppfattning attdet är viktigt att EKN känner sitt ansvar härvidlag. Jag vill också anmäla attjag samrått med finansministern som har ansvaret för frågor rörandekonsolidering av utländska skulder och förhandlingarna om de bilaterala avtalsom följer på de multilaterala uppgörelserna inom . Vi är överensom att del är viktigt att EKN aktivt medverkar i dessa förhandlingar. Formernaför de bilaterala förhandlingarna kan framöver komma att påverkas av förändringari den multilaterala förhandlingsprocessen i . har t. ex.villkoren vid omförhandlingar för de fattigaste skuldländerna ändrats på ettväsentligt sätt. Ytterligare melodförändringar kan komma att aktualiseras,vilket kan göra det nödvändigt att man från svensk sida i de bilateralaförhandlingarna utöver återvinningar även tar hänsyn lill övergripande policyaspekter.Så långt möjligt bör dock ansvaret för de tekniska återvinningsaspekterna i debilaterala förhandlingarna åvila EKN. Vad gäller förhandlingar med ländervilkas skulder inte omförhandlas inom , ligger ansvaret kvaroförändrat hos EKN. Jag fömtsätter att EKN på etlflexibelt och konstmktivt sätt söker former för all hantera företagens riskerunder karenstiden och de kostnader som är förknippade därmed. Mitt förslag:Underskott som uppstår i garantigivningen skall i princip finansieras genomräntebärande upplåning. Regeringen skall dock vid behov kunna besluta omräntefrihet för sådan upplåning om den avser fordringar som inte bedöms möjligaatt återvinna annat än möjligen på mycket lång sikt och då med ett väsentligtbegränsat värde. Utredningen: Utredningenföreslår att man bör överväga alternativ till rådande ordning förunderskottsfinansiering, endera genom att EKN får rätt att rekvirera behövligamedel direkt från statskassan eller genom att EKN får finansiera sittunderskott genom upplåning i . Då det inte bedöms möjligt atlåtervinna hela fordringsbeloppet skulle upplåningen vara räntefri. Utredningenfinner ingen anledning att bibehålla nuvarande skillnad i behandlingen avgarantier beslutade av EKN resp. regeringen. Remissinstanserna: EKNanser att när verksamheten drabbats av förluster måste dessa läckas på sättsom blir beroende på arten av den verksamhet till vilken förlusterna kanhänföras. Inom n-garantisyslemet bör eventuella underskott i princip täckas avframlida överskott, dvs. premiesättningen bör justeras med hänsyn tilltidigare utfall. beräknade underskottettäckas med räntefri upplåning i takt med uppkom- Prop. 1989/90:44 mandelikviditetsbehov. Tillfälliga likviditetsbehov därutöver bör finansieras med räntebdastadupplåning. I den mån uppkomna föriuster bedöms vara definitiva bör de täckasmed ett direkt bidrag från statsbudgeten. När det gäller n-verksamhetenföreslås med hänsyn lill alt den tidigare baserats på andra principer än denuvarande, att man som en engångsåtgärd täcker det beräknade underskottet medett direkt tillskott från statsbudgeten eller med ett räntefritt lån. Fullmäktigei riksgäldskonioret förordar att i den mån räntefria krediter skulle anses varaönskvärda dessa finansieras direkt från statsbudgeten eller lämnas avriksgäldskontoret med räntekompensation från statsbudgeten. BankJÖreningenanser all sy:itemet med räntefria lån är alt föredra eftersom det ställerstörre krav på EKN att förvalta sina fordringar. tillstyrkerutredningens förslag, men anser att man bör fastställa ett kriterium för vadsom skall betraktas som osannolikt att återvinna snarare än låta regeringenårligen avgöra detta. SIND anser att även om skuldkris betraktassom en unik företeelse och därmed EKN:s stora underskott under 1980-taletskulle anses vara temporära, finns det anledning för EKN att vidta åtgärder somleder till att statens kostnader för garantigivningen reduceras. Beträffandefinansieringen av underskott framhåller SIND vikten av att incitament behållsför att förebygga skadefall och att därmed minska kostnadema för staten. Skälenför mitt förslag: Jag anser att huvudprincipen bör vara att underskott somuppstår i verksamheten skall finansieras genom räntebärande upplåning. EKN harför närvarande möjlighet att utnyttja en rörlig kredit i på 3700 milj. kr. för finansiering av underskott. Dessutom finns möjlighet ta upplån i utländska valutor till ett motvärde av 500milj.kr.för finansiering avskadefall för den garantigivning som bedrivs i utländsk valuta. Enligtgällande principer har EKN utnyttjat möjligheten att under vissaomständigheter få kompensation för räntekostnader vid upplåning.