mot · GC02U218 · 1989-01-25 00:00:00 — teS*3fe£5! av m.fl. (m) Mot Biståndspolitiken 1988/89 3 Erfarenheter av utvecklingssamarbetet 3 4 Biståndsramen och behovet av helhetssyn 4 5 Svenskt bistånd möter svårigheter 5 6 Riktlinjer för de kommande årens biståndspolitik 6 7 Ett effektivare bistånd 6 8 Bistånd för demokrati 7 9 Ett fristående av mänskliga rättigheter ... 8 10 Miljö, markvård och energi 9 11 Marknadsekonomi i u-land 10 12 Samverkan med näringslivet 10 13 Återflöde i biståndet 11 14 Lokala kostnader 11 15 Kvinnor i u-land 12 16 Enskilda organisationer 12 18 Åtgärder mot aids 13 21 Multilateralt bistånd 14 23 Övriga u-landspolitiska insatser 15 25 Avveckling av bistånd 16 27 Övriga länder 18 1 1988189.3 sami. 1 Sammanfattning Mot. Det svenska biståndet till tredje världen har pågått att det finns anledning att ur ett övergripande perspektiv se till resultaten. Inledningsvis vill vi peka på några avgörande faktorer för ett framgångsrikt utvecklingsarbete. - En öppen världshandel med fasta spelregler är den viktigaste förutsättningen för möjlighet till utveckling. Teko-regleringen måste avvecklas och jordbrukshandeln liberaliseras. - Det finns en påtaglig spänning mellan i-ländernas vilja att hjälpa och möjligheterna att åstadkomma resultat. Bistånd kan inte vara annat än hjälp till självhjälp. De avgörande ansträngningarna måste göras av själva. - Avskrivning av skulder måste kombineras med anpassningsprogram sorn ger impulser att föra en marknadsorienterad politik. - Konkreta program för stöd till demokratisk utveckling bör utarbetas. - Miljö- och markvårdsinsatser skall ges ökad prioritet. - En ökad andel av biståndet bör förmedlas av enskilda organisationer. Deras insatser når fram till de fattigaste, och de kan ofta arbeta vid sidan av de offentliga strukturerna. - Effektiviteten och det långsiktiga resultatet av biståndet måste ges ökad uppmärksamhet. Vi anser att debatten om det svenska biståndet allt för mycket fixeras vid det statliga biståndets nivå och bortser från att en levande biståndsvilja också bygger på enskilda människors och organisationers insatser. Som RRV framhåller i rapporten sig SIDA? har utbetalningsmålet de facto blivit ett dominerande mål för verksamheten. En paradox som RRV redovisar är att ett bra och långsiktigt bistånd inte behöver kosta särskilt mycket pengar. Det svenska enprocentsmålet leder till en rad problem. Bra och långsiktigt bistånd behöver inte innebära stora kostnader. Utbetalningsmålet kan leda till en felaktig inriktning av biståndsarbetet. Vi föreslår att en parlamentarisk kommitté tillsätts med uppgift att se över de svenska biståndets inriktning. Kommittén bör också kunna lägga förslag till förändringar rörande och arbetsformer. SIDA bör ges i uppdrag att utarbeta en strategi för hur skall främja en demokratisk utveckling i samarbetsländerna. För detta ändamål bör avsättas . Ett fristående av en demokratisk utveckling och mänskliga fri- och rättigheter bör inrättas. Vi anvisar i motionen medel för detta. Anslaget för miljö, markvård och energi bör räknas upp med . Samverkan med näringslivet bör stimuleras. Bistånd skall i större utsträckning riktas till kvinnor i u-land. Anslaget till enskilda organisationers biståndsarbete föreslås öka med utöver regeringens förslag. Särskilda insatser skall göras mot sjukdomen aids. Bistånd till de länder där frihetsprocessen nu inleds som t.ex. i måste utformas så att det blir en hjälp till självhjälp och en utveckling mot demokrati. Ansvaret för biståndsadministration och information bör delas. 1988/89 parlamentarisk arbetsgrupp bör tillsättas för att analysera och lägga förslag i U218 dessa frågor. Landprogrammeringen bör avvecklas och landramarna bör göras indikativa. De stora reservationerna på biståndsanslagen måste arbetas bort. 1988 kommer förhoppningsvis att gå till historien som det år då avvecklingen av en lång rad konflikter inleddes. Avspänningspolitiken mellan stormakterna och de ökade ambitionerna att få ett slut på krigen i /, , och inger hopp om en fredligare framtid. Ännu återstår mycket, men fred och självbestämmande är viktiga förutsättningar för välfärd och tillväxt. En betydande del av världens befolkning lever i djupaste fattigdom och förtryck. I andra av den tredje världens länder närmar man sig levnadsnivån i i-länderna. Dessa skillnader har blivit allt tydligare . Bäst har de länder klarat sig som satsat på enskilt ägande, marknadsekonomiska lösningar och en öppen utrikeshandel. Sämst har det gått för länder som kvarstannat i feodala strukturer eller som efter socialistisk förebild kollektiviserat jordbruket, förstatligat företag och ersatt den fria prisbildningen med central planering. För tredje världen som helhet betyder handeln långt mer än utvecklingshjälpen. U-världens export till i-länderna är mer än tio gånger större än biståndsflödet. En konsekvent genomförd frihandel är i själva verket det bästa stödet för utvecklingsländerna. är trots ekonomiska problem ett rikt land. Vi skall därför genom ett generöst utvecklingsbistånd och genom en omfattande frihandel bistå människorna i utvecklingsländerna och stödja deras ansträngningar för en ljusare framtid. 3 Erfarenheter av utvecklingssamarbetet Det svenska biståndet till tredje världen har pågått att det finns anledning att ur ett övergripande perspektiv se till resultaten. Inledningsvis vill vi peka på några avgörande faktorer för fortsatt utvecklingsarbete. 3.1 Samhället måste vara öppet Kunskap är en av de främsta resurserna i den förändring som världsekonomin nu genomgår. Kunskap och spridning av ideér kan föra utvecklingen vidare. I det demokratiska samhället finns respekt för kunskapen och det fria tänkandet. I demokratierna kan teser öppet prövas och accepteras eller förkastas. Genom yttrandefriheten och rätten att bilda föreningar eller företag kan man sprida och utveckla idéer. Med de spelregler som demokratin ger kan vi ställa frågor, omvärdera, möta utmaningar och ta risker. Demokratin är inget universalmedel men den ger ramen för en process som ger människor frihet att förändra och Mot. 1988/89 utvecklas. Detta har allt fler insett och allt fler fått uppleva , vilket ger grund för optimism och framtidstro. 3.2 Samhället måste bygga på stimulans, företagande och en fri marknad Också för detta har vi fått bevis . Allt fler inser att central planering och byråkrati inte kan hålla jämna steg eller mäta sig i kraft med den tekniska utvecklingen. Idéer, resurser och tillfällen måste förenas så att fler blir delaktiga i ett ökat välstånd. Genom teknikens landvinningar förs utvecklingen framåt. Välstånd skapas inte av byråkratier och enbart planer skapar ingen tillväxt. Samspelet mellan olika aktörer på marknaden är drivkraften i alla bestående framsteg. Det är enskilda människor som genom sin egen initiativkraft och arbete skapar framåtskridande. En fri handel är för befolkning värd mer än biståndsinsatserna från i-världen. 3.3 Samarbetet mellan länder och folk måste öka Genom samarbete ökar förståelsen och viljan att bidra till en rimligare fördelning av välfärden. Genom samarbete undanröjs avund och misstro. Samarbete ger grunden för ett liv i fred. Ett utvecklat samarbete i biståndspolitiken skall på bred front innefatta alla de åtgärder som kan bidra till att mottagarländerna får en grund för fortsatt tillväxt. I ett internationellt framtidsperspektiv finns inget utrymme för fortsatt protektionism. En fri handel ger i längden de bästa förutsättningarna för ett ökat välstånd. 4 Biståndsramen och behovet av helhetssyn Debatten om det svenska biståndet handlar alltför mycket om volym och inte tillräckligt om innehållet eller om vem som ger sitt bidrag. Den präglas också av ett inåtvänt perspektiv. Våra bidrag till utvecklingen i tredje världen är mer en fråga om hur stor andel av våra egna resurser vi ger än vilka effekter biståndet har för det enskilda landet. Detta har även uppmärksammats av RRV som i en rapport (Lär sig SIDA?) påtalar hur utbetalningsmålet motverkar de av beslutade biståndspolitiska målen. Utbetalningsmålet har de facto blivit ett dominerande mål för verksamheten, framhåller RRV i rapporten. En paradox som redovisas i RRV:s rapport är att ett bra och långsiktigt bistånd inte behöver kosta särskilt mycket pengar. Många lyckade biståndsinsatser bedrivs med låg teknologi och är förankrade hos den befolkning som biståndet riktar sig till, och befolkningen utför själv en stor del av arbetsinsatsen. Vi anser att den svenska biståndspolitiken inte beaktar att stödet måste gå längs flera olika kanaler. Den ekonomiska miljön, de strukturella förutsättningarna för ekonomisk utveckling och handeln med den industrialiserade världen är viktigare än biståndet. Industrivärldens ekonomiska tillväxt är av avgörande betydelse för den tredje världen. Debattens fixering vid det staliga biståndets nivå leder till att man bortser från att en levande biståndsvilja också bygger på enskilda människors och organisationers insatser. Omfattningen och verkan av det svenska biståndet är inte, och skall inte enbart vara, beroende av politiska beslut. Alla kan med eget engagemang och egna bidrag påverka biståndets omfattning och inriktning. Det är från våra utgångspunkter angeläget att skapa förutsättningar för ett mer omfattande bistånd än . Det kan uppnås inom handelsområdet, genom frivilliga bidrag eller genom statligt bistånd. Svenskt bistånd bör utformas så att det klart framgår att det står i samklang med de biståndspolitiska målen. 5 Svenskt bistånd möter svårigheter Hindren för en konstruktiv biståndsinsats kan vara många: I flera har omfattande regelverk byggts upp för att skydda det ledande partiets eller härskande grupperingars intressen. En korrupt statsmakt kan vara utvecklingens främsta hinder. Landprogrammeringen har visat sig vara ineffektiv och bistånd kan i vissa fall stärka en regim som gör mer skada än nytta för sitt lands utveckling. Bistånd från stat till stat medför alltid ett stärkande av statsmakten. Det svenska biståndet har därmed i många fall kommit att stödja en felaktig politik. Biståndsarbetet försvåras också av politisk oro och interna stridigheter i flera programländer. Felaktig politik med planhushållning och kollektivisering kan inte kompenseras genom biståndsinsatser. Det svenska enprocentsmålet leder till en rad problem. Att utbetalningarna inte uppgår till denna nivå är mindre bekant. Inte heller diskuteras det faktum att ett anslagsmål kan leda till att verksamheten inriktas på att förbruka anslagna medel i stället för att se till de långsiktiga effekterna av biståndsinsatserna. Att detta kan bli resultatet redovisas i en nyligen utkommen beskrivning av biståndets sidoeffekter. (På biståndets bakgård, /). Rapporten behandlar men kan ge en bild av förhållanden även i andra länder. Av rapporten framgår att erhåller bilateralt stöd från cirka trettio olika länder och multilateralt stöd från ett tjugotal biståndsgivare. Alla kommer med sina förväntningar på vad stödet skall leda till. En effekt är att landet blir än mer beroende av bistånd och att all energi går år för att ta emot och administrera biståndet. Dessutom löper man risk att uppfattningen om biståndsgivarens önskemål mer än landets behov får styra insatserna. Genom en målmedveten och konsekvent men felaktig politik har under det kvartssekel som gått sedan landet frigjordes fört en politik som inte stimulerat utan motverkat en positiv utveckling. Den politiken har till stor del möjliggjorts genom ett omfattande bistånd, där varit en av de främsta givarna. Även om imponerande framsteg gjorts i många på sådana områden som hälso- och sjukvård, utbildning och infrastruktur, så uteblir de långsiktiga effekterna. 1* 1988/89.3 sami. 6 Riktlinjer för de kommande årens biståndspolitik 1988/89 U218 - En öppen världshandel med fasta spelregler är den viktigaste förutsättningen för möjlighet till utveckling. Teko-regleringen måste avvecklas och jordbrukshandeln liberaliseras. - Det finns en påtaglig spänning mellan i-ländernas vilja att hjälpa och möjligheterna att åstadkomma resultat. Bistånd kan inte vara annat än hjälp till självhjälp. De avgörande ansträngningarna måste göras av u-Iänderna själva. - Avskrivning av skulder måste kombineras med anpassningsprogram som ger impulser att föra en marknadsorienterad politik. - bör delta i skuldavskrivning om denna kombineras med konstruktiva ekonomisk-politiska åtgärder som syftar till att öka produktiviteten inom den enskilda sektorn. Allmänt budgetstöd till korrupta regimer ger ingen positiv utveckling. - Konkreta program för stöd till demokratisk utveckling bör utarbetas. - Miljö- och markvårdsinsatser skall ges ökad prioritet. - En ökad andel av biståndet bör förmedlas av enskilda organisationer. Deras insatser når fram till de fattigaste och de kan ofta arbeta vid sidan av de offentliga strukturerna. - Effektiviteten och det resultatet av biståndet måste ges ökad uppmärksamhet. Mot bakgrund av de erfarenheter som finns av insatser på biståndsområdet anser vi att en parlamentarisk kommitté bör tillsättas med uppgift att se över det svenska biståndes inriktning. Kommittén bör också kunna lägga förslag om förändringar rörande och arbetsformer. Vi anger i denna motion några utgångspunkter för en förändring av den svenska biståndspolitiken. 7 Ett effektivare bistånd För att behålla den svenska allmänhetens breda stöd för biståndsinsatserna måste givare och mottagare öka sina ansträngningar för att höja biståndets effektivitet. För att åstadkomma effektivare biståndsinsatser bör insatserna få en markerad ämnes- och projektinriktning. Även med denna princip blir ett urval av länder efter träffade överenskommelser mottagande part. Projektinsatserna kan dessutom anpassas till områden där har ett speciellt kunnande. Omfattningen av landrambaserat bilateralt bistånd bör omprövas. Om fortsatt bilateralt bistånd skall ges bör avtal om insatser upprättas innan landramen fastställes. Anslagna medel kommer då att bättre svara mot överenskomna åtaganden och reservationerna kan minskas. Systemet med landramar medför olyckliga låsningar. Det försvårar en anpassning till nya omständigheter och leder till stora reservationer för länder som inte kunnat utnyttja biståndsmedlen. Vi föreslår att landramarna blir indikativa belopp och att de medel som ett land ej kan utnyttja under budgetåret överförs till andra ändamål i stället för att reserveras för landet ifråga. 8 Bistånd för demokrati Att bygga upp demokratiska samhällssystem är en av vår tids största utmaningar. Om skall kunna ge konstruktiva bidrag till en demokratisk utveckling i krävs följande förändringar: bör utveckla en strategi för hur vi vill medverka till en demokratisk utveckling. Vi saknar en helhetssyn för hur vi kan bidra till att demokratins och frihetens ideal skall få rejält fotfäste i . framtida bistånd måste ges en markerad demokratiprofil. Endast ett par av de länder som får svenskt bistånd har utvecklats i demokratisk riktning. bör satsa på konkreta och väl avgränsade projekt, vilkas syfte är att stödja en utveckling mot demokrati och respekt för mänskliga rättigheter. Exempel på sådant bistånd kan vara - att stödja utveckling av demokratiska institutioner, ett oavhängigt rättssystem, eller till den högre undervisningen, - att stärka organisationer, opinionsbildning, en fri press, radio och TV och inte minst oppositionspartiernas roll och situation, - att stödja genomförande av fria val, - att stödja utveckling av en fungerande offentlig förvaltning och motverka korruption och nepotism, - att stimulera bildandet av fria fackföreningar, arbetsgivarorganisationer, kooperativ och andra näringslivsorganisationer, - att stödja samarbetet mellan svenska organisationer, institutioner och kooperationer och deras respektive motsvarigheter i mottagarländerna, - att stärka den enskilda sektorns jordbrukare, företagare, enskilda organisationer och institutioner, - att stödja enskilda organisationers-t.ex. kyrkorna, , Röda Korset och - frivilliga insatser i , - att stödja kontakter mellan de politiska partierna i och partier, medborgarrättsrörelser och personer som arbetar för demokrati och medborgerliga fri- och rättigheter i tredje världen. De västtyska biståndsstiftelserna kan därvid vara en förebild, - att ge humanitär hjälp, rättshjälp och stöd till politiska flyktningar. I de fall länder har nått en sådan utvecklingsnivå att bistånd via SIDA inte är lämpligt, bör ett bredare samarbete inledas genom t.ex. En pluralistisk utveckling minskar riskerna för förtryck, vilket är ytterligare skäl att bygga upp en demokratisk struktur. Marknadsekonomin är också en viktig förutsättning för utveckling av demokrati. Marknadsekonomin innebär att det finns många sinsemellan oberoende maktcentra. Härigenom verkar också den fria marknaden som en kontroll av styrelseskicket. Regeringen redovisar inte sina ambitioner vad gäller stöd till mänskliga Mot. 1988/89 rättigheter. För att stödja en demokratisk utveckling i den tredje världen föreslår vi ett nytt anslag benämnt Stöd till en demokratisk utveckling. För detta ändamål bör för /90 avsättas . Vidare bör SIDA ges i uppdrag att utarbeta en strategi för hur skall främja en demokratisk utveckling i samarbetsländerna. 9 Ett fristående av mänskliga rättigheter Av regeringarna oberoende kommissioner för bevakning av mänskliga rättigheter kan betyda mycket för att uppmärksamma förtryck och rättsövergrepp. bör stimulera att sådana kommissioner bildas och stödja deras verksamhet. Röda Korset eller kan vara exempel på vilka resultat fristående organisationers rapportering kan ge. och finns särskilda fristående institut vars uppgift är att följa utvecklingen vad gäller mänskliga rättigheter och rapportera sina iakttagelser. En sådan institutionaliserad form för bevakning av att internationella konventioner rörande grundläggande mänskliga fri- och rättigheter kan vara mycket verkningsfull. För att öka tillgången på kompetens inom den del av folkrätten som avser mänskliga fri och rättigheter är det angeläget att stimulera till forskning som studerar framväxt och förutsättningar för demokrati i tredje världen. Vi föreslår att det inrättas ett fristående institut som utan styrande direktiv får mandat att studera utvecklingen av de mänskliga fri- och rättigheterna i våra samarbetsländer. Institutet skall redovisa sina iakttagelser i årliga rapporter. Denna rapportering kan ge underlag för diskussion och debatt om till vilka länder och i vilken form bistånd bör ges. Även i våra samarbetsländer kan kännedom om sådana årliga studier ha viss effekt även om betydelsen av roll i detta sammanhang måste ses ur ett internationellt perspektiv. En sådan rapportering måste också vara av speciellt intresse för våra biståndsmyndigheter. Den är i sig även ett slags utvärdering av biståndsinsatserna. Den utvärdering som sker är enligt vår uppfattning otillräcklig. En utvärdering bör vara av två slag. Den bör dels avse en löpande uppföljning av verksamheten, dels se till hur de övergripande målen för biståndet infrias och ge underlag för en kritisk debatt och eventuell omprövning av inriktningen. Det är enligt vår mening inte lämpligt att den myndighet som ansvarar för verksamhetens bedrivande också svarar för den övergripande utvärderingen. De av institutet genomförda utvärderingarna blir en god resursbas för enskilda personer och organisationer som är intresserade av att följa hur de mänskliga fri- och rättigheterna respekteras i olika länder. För ett fristående institut med de uppgifter vi ovan angivit, bör anslå . 10 Miljö, markvård och energi Mot. beslöt föregående år att utveckling av god miljö skall vara ett av de prioriterade målen för den svenska biståndspolitiken. anluter sig regeringen till våra tidigare krav och föreslår att nya särskilda anslag införs för miljöinsatser. Den svaga ekonomiska utvecklingen och den snabba befolkningstillväxten i många har ökat människors krav på jordens resurser och lett till en överexploatering av mark och växtlighet. I tvingas man hantera naturresurserna på ett destruktivt sätt - man ser inget alternativ för överlevnad. Jakten på bränsle kan vara ett exempel. Tillsammans med överbetning medverkar detta till ökad markförstöring som ytterligare minskar möjligheterna till överlevnad. Den svenska biståndspolitiken skall vara inriktad på att bryta denna utveckling genom stöd till miljö-, markvårds- och energiprojekt och till enskilda organisationer som har program för att öka kunskaperna i att skydda och återskapa naturresurser. Miljövårdsanslaget skall ses som det första steget till en långsiktig plan för att återställa och vidareutveckla förutsättningarna för markens produktionsförmåga. I flera länder är detta en förutsättning för att övrig utvecklingshjälp skall vinna framgång. I gemensamma framtid bedöms växthuseffekten vara ett av de största miljöhoten. Utsläppen av koldioxid är den helt dominerande faktorn för växthuseffekten, som kommer att leda till en temperaturhöjning om 1,54,om . har 1988 antagit ett moderat förslag om att koldioxidutsläppen i inte skall öka fram . Beslutet är ett första steg. Målsättningen måste vara att kraftigt minska användningen av alla fossila bränslen som ved, torv, kol, olja och gas. Regnskogen spelar en avgörande roll för världens klimat. Genom att frisläppa allt kol som är lagrat i tropikernas massiva träd kan förstöringen av regnskogen öka koldioxidmängden i atmosfären. Regnskogen utgör även en lunga för allt liv på jorden genom sin roll i det ekologiska kretsloppet. Våra dagars skogsskövling grundar sig dels på en ökande befolknings behov av jord för odling och behov av energi och dels på i-ländernas efterfrågan på exklusivt virke. , och det fristående WRI () har beräknat kostnaderna för återplantering till 10 miljarder . behövs som bränsleskog . av detta behov beräknas finnas tillgängligt. En rad enskilda projekt inriktade på trädplantering och återbeskogning har startats. bör i internationella sammanhang verka för samordnade aktioner för en grönare värld. Vi kan själva föregå med gott exempel genom att i högre grad inrikta vårt bistånd mot detta område. bör verka för att det arrangeras en internationell miljökonferens som behandlar problem som orsakas av förbränningen av fossila bränslen. Syftet bör vara att utveckla strategier för att motverka de skador som leder till klimatförändringar. bör i samarbete med mottagarländerna utarbeta konkreta projekt . för att i första hand dämpa den nuvarande negativa utvecklingen på U218 miljöområdet i , och i andra hand bidra till att återställa förstörd mark. bör också verka för att de internationella biståndsorganen tar upp miljöfrågorna som en viktig del av sin utvecklingspolitik. Vi föreslår att till särskilda miljöinsatser för /90 anvisar . 11 Marknadsekonomi i u-land De svenska biståndet bör inriktas så att det stödjer en politik som främjar tillväxt. Tillväxt och demokrati ger också förutsättningar för en fördelningspolitik som gynnar de fattiga. Jordbruket och den självägande småbrukaren är stommen för ekonomin för de flesta både vad gäller befolkningens grundläggande livsvillkor och för att generera exportindustri. Landsbygden bör under de närmaste decennierna gynnas för att motverka inflyttningen och fattigdomen i de stora städerna. Stagnation och tillbakagång råder i länder som kvarstannat i feodala strukturer eller som kollektiviserat jordbruket, infört centralplanering eller avskaffat prismekanismens roll i ekonomin. Tillväxtmålet bör ges ökad tyngd i det svenska biståndet. Biståndet skall i större utsträckning gå till de många människorna på landsbygden. I dialogen med bör redovisa hur kollektivisering av lantbruket och satsningar på centralstyrd utveckling visat sig vara en oframkomlig väg att nå ökat välstånd för befolkningen. 12 Samverkan med näringslivet har i huvudsak valt att organisera biståndssamarbetet utan att i väsentlig omfattning engagera vårt näringsliv.