mot · GC02Sk374 · 1989-01-24 00:00:00 — Det är väl känt att halkat efter andra industriländer sedan mitten av när det gäller ekonomisk tillväxt. Efter att tillsammans med haft den snabbaste produktionsökningen i världen återfinns numera i bottenskiktet bland de industrialiserade västländerna. En stor del av uppbromsningen av den ekonomiska tillväxten låter sig förklaras av det skärpta skattetrycket. För att vända denna utveckling krävs således en genomgripande skattereform som innebär att sparande, arbete och företagande ges erforderligt spelrum . Då kan det också bli möjligt för att återta sin ledande position bland industriländerna i västvärlden. All internationell erfarenhet visar att låga skatter är en fördel för en snabb ekonomisk tillväxt. De sänkta skatterna och avbyråkratiseringen var utgångspunkten för det ekonomiska under som gjorde till det ekonomiskt viktigaste landet i VästEuropa. President skattesänkningar medförde en stor stimulans för den amerikanska ekonomin. Det låga skattetrycket i bidrar till detta lands mycket snabba ekonomiska utveckling. 5 Skattereform för 90-talet 5.1 Skattereform eller skatteomläggning I den moderata partimotionen Reformerad inkomstbeskattning (1983/ 84:747) angavs att målet för en varaktig skattereform borde vara att avskaffa den statliga inkomstskatten utom för höga inkomster. Vi har sedan vid varje lagt fram förslag som syftat till att denna målsättning skulle kunna uppfyllas . Den socialdemokratiska regeringen har emellertid valt att genomföra synnerligen begränsade justeringar av marginalskatterna som det totala skattetrycket fortsatt att stiga. I omvärlden har omfattande skattereformer med kraftigt sänkta marginalskatter genomförts. Socialdemokraterna har tvingats inse att inte kan behålla de höga marginalskatter man själv genom en medveten politik infört. Det skattesystem, som byggts upp av bl.a. Wigforss, och för att dra in alla de skatter den fortgående kollektiviseringen krävt, karakteriseras numera av finansministern (som själv tidigare med emfas försvarat och byggt ut det) och andra socialdemokrater som perverst och ruttet. presenterade socialdemokraterna sina riktlinjer för en skattereform. förelädes inkomstskatteutredningen (RINK) som under inte ens diskuterat frågan om de framtida marginalskatterna - ett förslag till skatteomläggning. Förslaget ansluter i fråga om marginalskatterna i stort till vad moderata samlingspartiet förordat. Vi välkomnar självfallet denna omvändelse. Det finns emellertid skrivningar i förslaget som öppnar för en högsta marginalskatt på och bibehållande av statlig inkomstskatt för alla. Skattesatssänkningarna föreslås dessutom finansieras fullt ut, främst genom andra skattehöjningar. Förslaget innebär t.o.m. en ökning av skattetrycket genom en direkt överfinansiering på ca och genom att de dynamiska effekter som beräknas uppkomma inte räknas in i finansieringen. De senare beräknas leda till att skatteintäkterna ökar med åtminstone . De skattehöjningar som föreslås drabbar särskilt hårt boende, pensionssparande och riskkapitalförsörjning. Den nödvändiga ökningen av hushållssparande! motverkas och det blir svårare att få fram riskvilligt kapital för främst framtidsföretagen. Regeringens avsikt är att skall kunna besluta om skatteförändringarna, som sedan kan träda i kraft . Det återstår att se om riksdagsbeslutet kommer att gälla en skattereform eller-vilket det mesta tyder på - en skatteomläggning inom ramen för ett oförändrat skattetryck av traditionell socialdemokratisk modell. I såväl som genomfördes omfattande skatteomläggningar. De förväntade positiva effekterna har efter hand urholkats och skattetrycket stigit, bl.a. genom uteblivet inflationsskydd. En genomgripande inkomstskattereform för 90-talet skall ha som mål att öka de enskilda medborgarnas valfrihet som de välfärdsförluster som uppkommer till följd av att skattesystemet snedvrider ekonomiska beslut minskar kraftigt. Genom en sådan skattereform fungerar det ekonomiska systemet bättre och tillväxten blir snabbare. När valfriheten ökar och tillväxttakten i ekonomin stiger, växer också välfärden. 5.2 Utgångspunkter för en moderat skattereform - Skattereformen skall utformas så att alla får sänkt skatt. - Skattereformen måste utformas så att hänsyn tas till enskilda människors ekonomiska situation. Medborgarna måste kunna lita på att spelreglerna inte drastiskt försämras. - Skattereformen skall utformas så att de mest skadliga effekterna av nuvarande system undanröjs eller minskas kraftigt. Det viktigaste inslaget i skattereformen blir därför en kraftig sänkning av skatten på inkomstökningar - marginalskatten. Lägre skatt på inkomstökningar underlättar lönebildningen och gör det lönande att arbeta, spara och satsa på företagande. - Marginalskattesänkningarna måste också omfatta inkomsttagare i låga och vanliga inkomstlägen, om lönebildningen skall kunna påverkas i tillräcklig omfattning och de positiva effekterna därigenom skall slå igenom i högre tillväxttakt. Det är dessutom nödvändigt att skattereformen berör alla inkomsttagare, om reformen skall kunna få det allmänna stöd som krävs för att kunna genomföras på ett framgångsrikt sätt. - Skattereformen skall innebära att inkomstbeskattningen utformas med hänsynstagande till olikheter i familjers olika försörjningsbörda. - Skattereformen måste ha den internationella utvecklingen som utgångspunkt. kan inte i längden vara isolerat med ett hårt skattetryck och höga marginalskatter. En anpassning av skatteuttaget skulle underlätta fortsatta avregleringar och förbättra möligheterna till god konkurrenskraft. Särskild hänsyn måste självfallet tas till utvecklingen inom EG. - Skattereformen bör genomföras snabbt. De negativa effekterna av det Mot. ] hårda skattetrycket och skattesystemets struktur har sannolikt inte visat Sk374 sig fullt ut . Det är också angeläget att utnyttja den nuvarande situationen med finansiellt överskott i den offentliga sektorn till följd av den långvariga högkonjunkturen. - Skattereformen utformas så att skatteflykt och skattefusk motverkas. 5.3 Minskat skattetryck, avreglering och brutna monopol redan tidigare rekordhårda skattetryck beräknas 1989 innebära att av den samlade produktionen disponeras av den politiska sektorn. Samhällsekonomin påverkas negativt inte bara av skattesystemets utformning utan också av det höga skatteuttaget i sig. Visserligen kan skattesystemet förbättras genom en skatteomläggning inom ramen för ett oförändrat skattetryck, men det sker till priset av otillräckliga vinster för samhällsekonomin och negativa effekter för många enskilda medborgare. Den genomgripande skattereform som är nödvändig för skall syfta till ökad frihet och högre tillväxt. Det innebär att skattetrycket måste minskas successivt till dess det kommer i nivå med vad som gäller för andra jämförbara länder. Det minskade skattetrycket måste kombineras med avregleringar och stimulans av alternativ till existerande offentliga monopol. Därigenom förstärks den ökning av arbetsutbudet som marginalskattesänkningarna medför. Genom ökad konkurrens förbättras effektiviteten i den offentliga sektorn som de som verkar där får möjlighet att välja mellan olika arbetsgivare och att starta eget. Deras initiativförmåga tas till vara på ett bättre sätt. Hade produktiviteten i den offentliga sektorn bara varit oförändrad i stället för att minska i genomsnitt, hade skattetrycket kunnat vara lägre 1980. - Det är endast om skattetrycket lindras som medborgarna får behålla en större del av sina egna inkomster efter skatt. En minskning av skattetrycket som kombineras med avreglering och avmonopolisering ökar deras möjligheter att ta ansvar för sig själva och de sina och att välja mellan olika alternativ. - Det är endast om skattetrycket reduceras och ekonomin avregleras som de snedvridningar som uppkommit kan minskas i tillräcklig omfattning. En skatteomläggning inom ramen för ett oförändrat skattetryck ger bara begränsade effekter. - Det är endast om skattetrycket minskas som en skattereform kan genomföras utan att några medborgare genom högre skatt får betala skattesänkningar för andra. Den skattereform som vi föreslår, som så långt möjligt skall vara genomförd , innebär att den statliga inkomstskatten slopas för den helt övervägande delen av inkomsttagarna. Ingen skall ha en marginalskatt som överstiger . Skattereformen måste kombineras med beslut om kommunalt skattestopp, så att inte den samlade marginalskatten stiger genom att primärkommuner och landsting utnyttjar det skatteutrymme som uppkommer genom slopandet av den statliga inkomstskatten. Redan innevarande år har den genomsnittliga kommunalskatten ökat så att den uppgår till nästan . Den otillräckliga sänkning av marginalskatterna som har genomförts 1989 har således redan urholkats till nästan en tredjedel. För inkomsttagare med inkomster har marginalskatten t.o.m. skärpts. bör ett första stort steg tas. De statliga skatteskalorna bör 1990 få det utseende som framgår av tabell 2 nedan. Skattesatssänkningarna genomförs för inkomster i skalan för tilläggsbelopp. Beskattningsbar inkomst (kr)1 Skatteskala2 1990 enligt (m) 75 000 - 140 000 140 000 - 190 000 2 Kombinerad skala för grund- och tilläggsbelopp. Anm. : Det statiskt beräknade skattebortfallet till följd av skatteförslaget uppgår till ca . Som tidigare noterats har den genomsnittliga kommunalskatten ökat till avrundat . För att få jämförbarhet med andra skatteskalor som förekommer i debatten bygger tabell 3 nedan emellertid på en utdebitering på . Beskattningsbar inkomst (kr)1 Total marginalskatt2 nuvarande regler Total marginalskatt2 enligt (m) 0 - 75 000 (-1) 75 000 - 140 000 (-7) 140 000 - 190 000 (-7) (-7) 2 Kombinerad skala för grund- och tilläggsbelopp. Den sänkning av skattesatsen som genomförs i det lägsta inkomstskiktet får samma effekt som en sänkning av kommunalskatten med . Det har särskilt stor betydelse för låginkomsttagare, många småföretagare och jordbrukare samt inte minst för pensionärer. I avsnitt 5.10.1 redovisas de dramatiska effekter denna sänkning av marginalskatterna medför vad avser förutsättningarna för lönebildningen. Vi förutsätter att hänsyn tas till detta vad gäller lönekraven i de olika inkomstgrupperna. I många fall blir det möjligt att träffa nollavtal i högre inkomstlägen. Hosten infördes genom riksdagsbeslut ett inflationsskydd för den statliga inkomstskatteskalan. Detta innebar att skiktgränserna i skalan justerades i takt med prisstegringen. Därmed blev det som genom faktiska beslut avgjorde skatteuttaget. Detta tilläts inte att som tidigare automatiskt stiga med inflationen. I den uppgörelse som träffades mellan socialdemokraterna, och 1981 begränsades inflationsskyddet till . Den tillträdande socialdemokratiska regeringen gjorde ytterligare inskränkningar så att inflationsskyddet bara kom att gälla upp till 4,1 procents inflation och 1985 upp till en inflation på . Eftersom prisutvecklingen i realiteten låg klart över dessa tal ökade skatteuttaget åter till följd av inflationen. I samband med beslutet om den statliga inkomstskatten avskaffades slutligen inflationsskyddet av den socialistiska riksdagsmajoriteten. De justeringar av skatteskalorna som beslöts har inte motsvarat ett inflationsskydd. Därmed har hundratusentals inkomsttagare fått högre marginalskatt och därtill drabbats av den införda avdragsbegränsningen. Förutsättningen för en varaktig skattereform är att inflationen inte tillåts skärpa skattetrycket automatiskt. Endast vid ett fullgott inflationsskydd kommer skatteuttag och skattesats att vara oförändrade vid real inkomstnivå. Förändringar i det reala skatteuttaget bör endast kunna ske genom politiska beslut och inte som en konsekvens av inflationstakten. Fullt inflationsskydd bör därför återinföras. Inkomstbeskattningens nuvarande utformning leder till stora orättvisor mellan olika familjer. Genom progressiviteten i statsskatteskalan leder olikheter vid fördelningen av inkomster mellan två föräldrar till stora variationer i skatteuttaget. Det drabbar framför allt flerbarnsfamiljerna, som mer än andra är hänvisade till att leva på en inkomst. Detta problem kan bara lösas genom övergång till en mera proportionell inkomstskatt. En av de flesta, åtminstone i ord, omfattad skattepolitisk princip är att skatteuttaget skall ske med hänsyn till bärkraft. Detta innebär bl.a. att inkomstbeskattningen måste utformas på ett sådant sätt att skatteuttaget relateras till inkomsttagarnas försörjningsbörda. Familjer med olika antal barn har självfallet olika stor förmåga att betala skatt, eftersom familjens totala kostnader varierar med antalet barn. En reform av inkomstbeskattningen i syfte att skapa rättvisa för barnfamiljerna måste därför innebära att den beskattningsbara inkomsten reduceras med ett belopp som motsvarar kostnaderna för barn. För att hänsyn till försörjningsbörda skall tas vid beskattningen bör ett grundavdrag för barn införas. Dess storlek beräknas med utgångspunkt i att nödvändiga kostnader för barnens konsumtion (med avräkning för direkta bidrag) skall undantas från beskattningen. Eftersom vi vill avskaffa den statliga inkomstskatten, bör reformen genomföras inom ramen för den kommunala inkomstbeskattningen, som för flertalet barnfamiljer också utgör den tyngsta belastningen. Vårt förslag innebär följande: - Grundavdrag för barn med per hemmavarande barn införs vid den kommunala beskattningen. Avdragsrätten skall också omfatta hemmavarande barn mellan som går i gymnasieskolan och uppbär studiestöd. - De som har så låga inkomster och/eller så många barn att de inte kan utnyttja grundavdraget fullt ut kompenseras genom negativ skatt. Detta innebär att ett belopp motsvarande nettoeffekten av den inte utnyttjade delen av grundavdraget utbetalas kontant. Därigenom kommer alla, oavsett inkomstförhållanden och antal barn, att kunna utnyttja avdragets effekt fullt ut. - Inom ramen för den kommunala skatteutjämningen sker en utjämning av skatteunderlaget mellan kommuner med olika andel barn. Kostnaderna för grundavdraget för barn uttryckt i skattebortfall för kommunerna uppgår till ca för hela reformen. Grundavdraget för barn finansieras inom ramen för det moderata budgetalternativet. Reformen bör genomföras med början . Av tekniska skäl utformas avdraget så att det för hela blir , , och . I tabellen nedan redovisas förändringarna av den disponibla inkomsten vid införande av ett grundavdrag för barn. Som framgår av tabellen innebär vårt förslag att skatten sänks mest för de familjer som har flera barn. Familj med 1 barn I en gemensam motion om familjepolitiken föreslår de tre borgerliga partierna att en rätt införs till avdrag för styrkta barntillsynskostnader. Avdragsrätten bör uppgå till högst per barn i åldern . Förslaget kombineras med införande av ett skattepliktigt vårdnadsbidrag på per barn i motsvarande åldrar. Med ett sådant system skulle förvärvsarbetande föräldrar kunna betala mer än vad som är möjligt för enskild barnomsorg. Har familjen två småbarn ökar deras möjlighet att betala med . Detta är också ett betydligt bättre sätt att komma till rätta med den svarta barnomsorgen än familjeminister recept att göra skattemyndigheterna mer effektiva. Det blir med det föreslagna systemet också möjligt för småbarnsföräldrar att betala en betydligt högre avgift än till den kommunala barnomsorgen. Detta minskar behovet av bidrag till den offentliga barnomsorgen och därmed också klyftan i stöd mellan olika barnomsorgsalternativ. Enligt vår mening bör avdragsrätten för barntillsyn liksom vårdnadsbidraget successivt byggas ut. Ett rimligt mål bör vara att avdragsrätten utvidgas till vad som motsvarar ersättningen per barn till en dagmamma. 5.7 Skatt på kapitalinkomster och kapitalvinster Den höga beskattningen av inkomster i drabbar särskilt hårt avkastningen av sparande. Vid en inflationstakt på måste en inkomsttagare med 50 procents marginalskatt ha en avkastning på sitt sparande som uppgår till om det sparade beloppet inte skall urholkas. Skulle marginalskatten uppgå till blir avkastningskravet . Det är uppenbart att ett skattesystem med sådana verkningar motverkar ett ökat hushållssparande. En genomgripande skattereform måste innefatta en lägre beskattning av sparandeavkastningen. I debatten jämställs ofta kapitalinkomster och kapitalvinster som om de vore utbytbara storheter. Så är inte fallet. Medan en kapitalinkomst avser ett beskattningsår uppkommer en kapitalvinst under (oftast) och beskattas först vid försäljningen. Det är således orimligt att införa lika regler för beskattning av kapitalinkomster och kapitalvinster. De senare bör beskattas efter avräkning av rena inflationsvinster. Det är dessutom nödvändigt att ta stor hänsyn till de regler som gäller i vår omvärld, eftersom kapital har hög rörlighet. Socialdemokraterna förefaller sträva mot en ordning som innebär att kapitalvinster beskattas i sin helhet och med nominellt samma skattesats som kapitalinkomster. En sådan ordning skulle minska benägenheten att satsa det riskkapital som erfordras för framtida tillväxt i bl.a. industrisektorn. Kapitalvinster - efter avräkning av inflationen - och kapitalinkomster bör beskattas med en enhetlig skattesats på . Ett uppkommet underskott får utnyttjas mot överskott av förvärvsarbete och näringsverksamhet i form av en skattereduktion som är av underskottet. Realisationsförluster skall liksom endast få dras av mot realisationsvinster. Särskilda regler skall gälla vad beträffar personligt ägda bostäder. En viktig restriktion måste vara att skydda de många människor som investerat i och sparar i egna hem. Dessa människor har vid sina kalkyler utgått från tidigare och gällande skatteregler. Den avdragsbegränsning som infördes till följd av skatteuppgörelsen 1981 mellan socialdemokraterna, och och som trädde i kraft fullt ut ökade kostnaderna för många småhusägare och ägare av egna lägenheter. Till detta kom ett kraftigt prisfall på fastigheter som främst tog sig uttryck i nominellt stillastående priser av snabb inflation. Avdragsbegränsningen hade uppenbarligen inga positiva effekter på det totala hushållssparande!. Tvärtom har det minskat kraftigt . Ett skäl till detta är naturligtvis att avdragsbegränsningen i så stor utsträckning drabbade det mycket betydelsefulla sparandet i egen bostad. Även om en skattereform leder till en lägre beskattning av sparande, får den inte medföra att småhusägare och andra med egen bostad inte får tillgång till full avdragsrätt för samtliga sina kapitalkostnader. Av de riktlinjer för en kommande skatteomläggning som socialdemokraterna presenterat framgår att de vill begränsa avdragsrätten för bostadsräntor ytterligare, utöver vad som följer av sänkta marginalskatter. Underskott till följd av andra ränteutgifter slopas helt. bör ett första steg vad beträffar beskattningen av kapitalinkomster och kapitalvinster tas. De bör beskattas separat med en statlig skattesats på och gällande utdebitering. Kapitalvinster beräknas med hänsyn till inflationen. Därigenom underlättas övergången till det nya system som föreslås ovan som hushållssparande stimuleras. Inkomst av schablontaxerad annan fastighet samt inkomstslagen kapital och tillfällig förvärvsverksamhet slås samman till ett inkomstslag. Till den del ett underskott uppkommer av räntor för egen bostad skall det emellertid vara fullt avdragsgillt vid den statliga inkomsttaxeringen. Reaförluster får endast kvittas mot reavinster. I det nya inkomstslaget beräknas kapitalinkomster och inkomst av schablontaxerad annan fastighet som , med de ändringar vad gäller den senare beskattningen som föreslås i den moderata kommittémotionen Beskattning av boende, kapital m.m. (Mot. 1988/89:Sk411). Vad gäller inkomst av tillfällig förvärvsverksamhet beräknas skattepliktig reavinst för fastigheter med indexuppräkning även . Den nuvarande beskattningen av aktiebolag måste reformeras i syfte att uppnå en mer ändamålsenlig och investeringsfrämjande beskattning. Så långt möjligt bör politiska styrmöjligheter undvikas. Bolagsskattesatsen bör sänkas kraftigt, som avsättningsmöjligheterna till investeringsfonder slopas. Dessutom genomförs andra breddningar av den beskattningsbara basen. Skattesatsen, som skall sänkas fullt ut så mycket som möjliggörs genom den ökade skattebasen, kan därmed sättas till . Dubbelbeskattningen av aktieutdelningar slopas, så att riskkapitalförsörjningen ytterligare underlättas. Vinstdelningsskatten inom löntagarfondssystemet slopas. De förändringar av rätten att göra t.ex. lagernedskrivningar som kan övervägas i samband med en reformering av bolagsbeskattningen får inte innebära att skattesituationen försämras för egenföretagare eller ägare av fåmansaktiebolag. Egenföretagarnas konsolideringsmöjligheter måste även i fortsättningen tillgodose deras särskilda behov och får inte försämras. Egenföretagarnas skattesituation förbättras avsevärt genom sänkta marginalskatter. Regelsystemet för fåmansföretagare förenklas. Förmögenhetsskatten på arbetande kapital slopas för mindre och medelstora företag. Den statsfinansiella kostnaden för de skattesänkningar som moderata samlingspartiet föreslår uppgår statiskt sett till . Skattereformen måste mot bakgrund av sin omfattning utformas så att den samhällsekonomiska balansen inte äventyras. Finansieringen bör enligt vår uppfattning bygga på tre huvudsakliga delar: Offentliga utgiftsbesparingar i storleksordningen 20 miljarder. En stor del av dessa genomförs och redovisas i det moderata budgetalternativet i vår motion om den ekonomiska politiken. Det förslag till skattereform som ovan redovisats leder till en klart snabbare ekonomisk tillväxt och därigenom till större skatteintäkter. De dynamiska effekterna kan motsvara mycket stora belopp. Mot bakgrund av de studier som refererades i avsnitt 4.2 torde det vara rimligt att räkna med en långsiktig ökning av arbetsutbudet med som ett resultat av skattereformen, vilket skulle motsvara en budgetförstärkning på . Hela detta belopp kan dock inte inräknas i finansieringen av reformen, som till helt övervägande del skall vara genomförd , eftersom det fulla genomslaget av de dynamiska effekterna tar . Det är emellertid fullt realistiskt att räkna med en ökning av skatteintäkterna med mellan 20 och 25 miljarder på betydligt kortare sikt. studie ger stöd för ett sådant synsätt. Ytterligare tillkommande dynamiska effekter möjliggör sedan en fortsatt sänkning av skattetrycket . Det resterande finansieringsbehovet kan täckas genom strukturförändringar i skattesystemet, som också syftar till förenklingar och en bättre överensstämmelse med beskattningen i övriga . 5.10.1 Bättre lönebildning - stärkt konkurrenskraft När marginalskatten sänks, minskar de bruttolönekrav som behövs för att uppnå en viss given nettolöneökning. I den skattereform vi föreslår sänks marginalskatten för alla. För en industriarbetare sänks den statliga skattesatsen så att marginalskatten 1990 blir (vid en utdebitering på ) och 1991. Under reformens genomförandetid uppkommer dessutom skattesänkningar i kronor som motsvarar stora nettolöneökningar. Den sammantagna effekten av skattesänkningarna i kronor och de lägre skattesatserna öppnar möjlighet till ett rejält trendbrott i lönebildningen 1990. Regeringen har själv avstått från sådana möjligheter och . Effekten av vårt förslag till sänkta marginalskatter blir dramatisk. En sjuksköterska eller en industriarbetare kan beräknas få en genomsnittlig inkomst på åtminstone . Nedan visas vilket bruttolönekrav som måste ställas för att en sjuksköterska eller en industriarbetare skall få en real inkomstökning efter skatt på . Beräkningen utgår från en inflation på . Förutsättningar: Bruttolöneökningar: Oförändrade marginalskatter, inget inflationsskydd (m), inflationsskydd Det är uppenbart att en marginalskattereform och återinfört inflationsskydd ger förutsättningar för en dämpning av bruttolönekraven. I högre inkomstlägen kan noll-avtal' träffas.