mot · GC02Sf266 · 1989-01-20 00:00:00 — Motion till 1988/89 :Sf266 Ökad valfrihet och trygghet för handikappade /89 Valfrihet ger trygghet 2 moderata initiativ i 3 Vår sociala trygghet i ett internationellt Arbete i stället för pension 5 Individuella, flexibla lönebidrag 5 Talboks-och punktskriftsbibliotek (TPB) 10 Handikappade flyktingar och invandrare 14 U-hjälp till handikappade 14 1 1988/89. Handlingsprogrammet för handikappfrågor, som kom till , innebar ett viktigt steg mot full delaktighet och jämlikhet för handikappade. Vi kan med tillfredsställelse konstatera att flera moderata initiativ tagits till vara i arbetet för att förverkliga handlingsprogrammet. De handikappade är en tillgång på arbetsmarknaden. Men många står utanför. För att fler skall få möjlighet att komma ut i arbetslivet föreslår vi i motionen ett system med individuella, flexibla lönebidrag som följer den enskilde. Vi understryker den viktiga roll som vi anser att försäkringskassorna skall ha i rehabiliteringsverksamheten. Bland annat bör i det sammanhanget varje handikappad erbjudas en kontaktperson. Boendet och hälso- och sjukvården är andra väsentliga områden som berörs i motionen. I fråga om hälso- och sjukvården pekar vi bland annat på att de gällande riktlinjerna strider mot de handikappades intressen: Sjukhusvården får ett för litet utvecklingsutrymme. I stället expanderas primärvården kraftigt, moderata samlingspartiets företrädare i såväl riksdag som landsting har avvisat riktlinjerna. Vi vill ha dem omprövade. En aktuell fråga är hotet från regeringen att slopa förmånen av helt kostnadsfria läkemedel som insulin för diabetiker m.m. Vi tar kraftigt avstånd från dessa tankar. I motionen tas en viktig frågeställning upp som alltför sällan diskuteras, nämligen biståndet till handikappade i och verksamhetsförutsättningarna för biståndsorganisationen (Aid). Dessa förutsättningar måste bli bättre. Behovet av stöd och hjälp till handikappade i är mycket stort. Naturligen är det ogörligt att redovisa alla de spörsmål och förslag vi för fram i motionen i en kort sammanfattning. Innehållsförteckningen torde emellertid ge en viss kompletterande vägledning. Moderat politik utgår från uppfattningen att varje människa är unik och att det är de enskilda människorna som genom sin vilja och förmåga skapar vårt samhälle. Varje människa har egna möjligheter att utvecklas. Det är en självklar uppgift för moderata samlingspartiet att alla ska ges denna möjlighet och att hon skall ha största möjliga valfrihet på alla områden och rätt att välja den livsform hon själv önskar. Där de egna krafterna inte räcker till eller handikapp lägger hinder i vägen är det en självklar uppgift för det allmänna att garantera stöd, hjälp och social trygghet. Generella trygghetssystem och kollektiva lösningar, som vänder sig till stora grupper utan hänsyn till individuella skillnader, har visat sig otillräckliga för dem som har de största behoven. Människor med "udda" handikapp och speciella problem hamnar inte sällan utanför de offentliga stödsystemen. Moderat politik ger förutsättningar för individuella lösningar. utrymme för informella trygghetssystem, som är av ovärderlig betydelse. sätter familjen i centrum. Det är i hög grad enskilda initiativ som varit Sf266 vägbrytande för dagens insatser på handikappområdet. En positiv inställning till alternativ ger valfrihet och banar väg för förbättringar också inom den offentliga sektorn. Tillkomsten av Handlingsprogram för handikappfrågor , med en moderat ordförande i utredningen, var en viktig manifestation, där handikappolitiken på medellång och drogs upp i full politisk enighet. Möjligheterna att genomföra programmet är emellertid en fråga om tidsaspekter, vilket också framgick av programförordet:Det är inte vare sig praktiskt eller ekonomiskt möjligt att undanröja alla de hinder på skilda samhällssektorer, som försvårar för människor med funktionsnedsättningar att nå full delaktighet och jämlikhet i samhället. Vi kan konstatera att ett betydande antal handikappolitiska reformer har kunnat genomföras sedan handlingsprogrammet presenterades - de flesta i politisk enighet och där inte sällan vi moderater varit pådrivande. Det gäller t.ex. tillkomsten av den s.k. rehabiliteringsberedningen, som kommit med sitt slutbetänkande Tidig och samordnad rehabilitering (SOU 1988:41). I en socialpolitisk partimotion av m.fl. 1982 påtalades att alltför många förtidspensioneras , att de tvingas gå direkt från barnbidraget till folkpensionen och att en aktiv och samordnad rehabilitering borde komma till stånd, där borde ha ett övergripande ansvar. Den handikapputredning, som tillsatts, har i sina direktiv ålagts att ta upp frågor som aktualiserades i en moderat kommittémotion 1988, bl.a. om de handikappades möjligheter att få ett likvärdigt stöd oavsett var de är bosatta i landet. När propositionen om en ny omsorgslag framlades föreslog moderata samlingspartiet att alla barn och ungdomar med handikapp borde omfattas av lagen. När det gäller kassettidningar har i moderata motioner framförts att den synskadade som prenumererar på sin tidning skall också få sin tidning och ingen annan. De arbetshandikappades situation har uppmärksammats av moderata samlingspartiet. Vi anser att fler handikappade bör ges möjlighet att komma ut i det reguljära arbetslivet. Lönebidraget bör därför göras flexibelt och utgå till individen oberoende av vem som är arbetsgivare. När det gäller hälso- och sjukvården anser vi att regeringen har överbetonat betydelsen av förebyggande hälsovård och utbyggd primärvård och vi avvisade därför, liksom , regeringens förslag till riktlinjer för hälso- och sjukvården (HS 90). Detta skedde under hänvisning till att riktlinjerna stred mot de handikappades intressen. Inte minst de handikappade och deras anhöriga har ett stort behov av att det finns en väl fungerande läns- och länsdelssjukvård. Vi är också motståndare till det s.k Dagmar-systemet, varigenom pa tienternas möjligheter till fritt läkarval minskat väsentligt. Att läkare hindras Mot. från att ta emot patienter på sin fritid är något för de handikappade mycket Sf266 Vid tidigare riksmöten har vi föreslagit att vårdbidraget för handikappade barn borde tillföras ytterligare en nivå - 1/4 vårdbidrag - för att fler familjer skulle bli delaktiga av det ekonomiska stöd som vårdbidraget utgör. Förslaget fick majoritet och vi gläder oss åt framgången i denna fråga. Vi har även lagt förslag om ytterligare en grad i handikappersättningen under den nuvarande lägsta nivån om av basbeloppet. Vi har även varit pådrivande när det gäller frågan om rätt till ledighet för vård av sjuk anhörig och vi konstaterar nu att detta förslag finns med i budgetpropositionen. När ett förbättrat bilstöd till handikappade infördes föreslog vi moderater att handikappade barn, som bor hos föräldrarna, borde ha rätt till bilstöd även . Detta föreslås nu i budgetpropositionen. Vår sociala trygghet i ett internationellt perspektiv har ett mycket omfattande socialt trygghetssystem, kring vilket det i stort råder politisk enighet. Från regeringens sida vill man gärna framhålla att det är bäst i världen. Det är enligt vår mening önskvärt att en fortlöpande analys av bl.a. socialförsäkringssystemen i de olika europeiska länderna kommer till stånd. efterlyste en sådan översyn i samband med regeringens EG-proposition 1987. konstaterade då enhälligt att "det sociala trygghetssystemet är i flera länder väl utbyggt, i vissa avseenden bättre än i . Representanter för handikappförbunden har kritiserat att den tillsatta handikapputredningen fått s.k. O-direktiv, d.v.s. att kostnaderna för förslag till förbättringar måste täckas genom omprioriteringar inom utredningens kompetensområde. Detsamma gäller direktiven till kommittén om verksamhets- och kostnadsansvar m.m. för utbildning av psykiskt utvecklingsstörda vuxna, särvux. Enligt vår mening är det betydelsefullt att alla statliga kommittéer och utredningar noga överväger sina förslag även från ekonomiska utgångspunkter. Detta gäller självfallet också handikapputredningen, även om handikappolitiska åtgärder måste prioriteras högt i ett större sammanhang. Utredningen skall självfallet lägga fram de förslag som den finner nödvändiga. Ofta torde sådana förslag, rätt utformade, kunna leda till inte bara önskvärda förbättringar för de handikappade utan också samhällsekonomiska effektivitetsvinster. Vi bedömer det därför mindre sannolikt att utredningen till följd av direktivens utformning skulle känna sig förhindrad att lägga de alternativ och förslag som den anser erforderliga. Sist och slutligen är det självfallet riksdag och regering som måste prioritera de åtgärder som ryms inom ekonomiskt tillgängliga ramar. Arbete i stället för pension De arbetshandikappade är en tillgång i arbetslivet, men tyvärr står många av dem utanför arbetsmarknaden. Det är ofta en smärtsam situation för den enskilde handikappade. Hon eller han vill normalt också göra en arbetsinsats. Det är också ett slöseri med resurser. Efterhand som habilitering, rehabilitering och utbildning förbättrats finns det många handikappade som har kunskaper och förmåga att arbeta. gör många arbetshandikappade produktiva arbetsinsatser både på den öppna arbetsmarknaden och i olika former av sysselsättning som är anpassad till handikappades situation. Antalet arbetssökande med handikapp ökade med drygt 3 000 personer vid en jämförelse mellan och samma månad 1988. Av samtliga arbetssökande 1988 bestod av handikappade, vilket skall jämföras med en andel på 1987. Därtill kommer ytterligare arbetshandikappade som inte anmäler sig som arbetssökande, eftersom de bedömer möjligheterna att få ett arbete som i det närmaste obefintliga. I nuvarande konjunkturläge borde det finnas goda förutsättningar att ge alla som vill arbeta, även arbetshandikappade, möjlighet att efter förmåga delta i arbetslivet. konstaterade 1984 att staten skulle spara om 20 000 personer fick arbete i stället för förtidspension. För de enskilda människorna ligger vinsten i något ännu värdefullare, nämligen den upplevelse av arbetsgemenskap och arbetstillfredsställelse som ett eget arbete kan ge. De nuvarande stödformernas konstruktion jämte det förhållandet att antalet platser med olika stöd fastställs av styr de arbetshandikappade till arbetsgivare och arbetsuppgifter som myndigheterna bestämmer. De handikappades egna önskemål har mycket små möjligheter att tillgodoses. Likaså finns det, som påtalas i budgetpropositionen, en tendens till inlåsning i stödberättigade anställningar i stället för anställning på den öppna arbetsmarknaden. Individuella, flexibla lönebidrag Stödet till de arbetshandikappade bör omformas till ett individuellt stöd knutet till den handikappade i syfte att i varje enskilt fall kompensera det produktionsbortfall och de merkostnader på arbetsplatsen som uppstår på grund av handikappet. Det kommer att öka möjligheterna för vanliga företag att anställa handikappade. Den handikappade får också själv möjligheter att styra sitt val av arbete och arbetsplats. Moderata samlingspartiet har upprepade gånger föreslagit ett system med individuella, flexibla lönebidrag för arbetshandikappade. Detta förslag har i princip accepterats och förespråkas av AMS. Regeringen har, efter att först ha kritiserat förslaget, nu accepterat principen genom att låta AMS införa dessa bidrag i två län. I övriga län är regeringen uppenbarligen inte beredd att förbättra de arbetshandikappades möjligheter att få arbeta på vanliga arbetsplatser. Enligt vårt förslag skall det flexibla lönebidraget kompensera för den handikappades nedsatta arbetsförmåga. Därför knyts det till den handikap- Mot. pade och inte till arbetsgivaren. Vidare måste bidraget kunna anpassas över Sf266 tiden liksom till den handikappades varierande arbetsförmåga. så länge som den handikappade är yrkesverksam. individuella, flexibla lönebidrag skall tillämpas över hela landet. som ett alternativ till kostsammare stödformer som anställningar vid Alla arbetshandikappade behöver inte ha sämre arbetsförmåga än anställda utan handikapp. krävs det handikappanpassning och en period för att finna rutiner som är anpassade till den handikappade. Systemet med introduktionsbidrag för arbetshandikappade visar att många handikappade efter en tids hjälp kan anpassa sig till en arbetsuppgift och sedan arbeta på vanliga villkor. Man bör också notera att huvuddelen av anställningarna har skett vid mindre företag. Det är, enligt vår mening, dock givet att man vid en översyn av hela lönebidragssystemet även beaktar introduktionsbidragens utformning. De statliga insatserna för att hjälpa handikappade att delta i arbetslivet består i huvudsak av arbetshjälpmedel, lönebidrag och skyddad anställning. Härtill kommer kommunala åtgärder. Utveckling av tekniska hjälpmedel och arbetsplatsanpassning är angelägna inslag i de insatser som görs för att de arbetshandikappade skall få insteg i arbetslivet. drivs också inom AMS ett teknikupphandlingsprojekt, TUFFA. Dock får detta enligt vår mening inte medföra att individuellt anpassade hjälpmedel utesluts om de ligger utanför upphandlingsavtalet. Låsning till Tuffas produkter får alltså inte ske. Ny teknik inom arbetslivet kommer att underlätta för arbetshandikappade. De datoriserade meddelandesystem som finns i många stora företag, högskolor och myndigheter, och som kommer att möjliggöra kommunikation även mellan olika företag och myndigheter, kommer t ex att öppna helt nya möjligheter för syn- och hörselskadade att kommunicera med personer som varken har speciell handikapputrustning som texttelefoner, eller särskilda kunskaper som teckenspråk. För synskadade i arbetslivet bör datorn kunna ges som tekniskt hjälpmedel. Även för hörselskadade och rörelsehindrade har datorhjälpmedel stor betydelse. Många försök med datorhjälpmedel har gjorts i olika sysselsättningsprojekt. Det behövs emellertid en samordning av kunskaperna på detta område. Vi har tidigare särskilt betonat nödvändigheten av att döva hörselskadade har tillgång till texttelefon på arbetsplatsen. väntas redovisa sina överväganden om den framtida hjälpmedelsförsörjningen för handikappade, varför vi avvaktar med vidare ställningstaganden på detta område. Arbetsmarknaden skulle fungera bättre om det, förutom den statliga arbetsförmedlingen, också fanns fristående förmedlingar i , ideell eller enskild regi. Också arbetshandikappade skulle då kunna välja en mer individuellt anpassad hjälp i sina ansträngningar att finna ett lämpligt arbete. Framför allt skulle den statliga arbetsförmedlingen befrias från mycket rutinarbete och med större kraft kunna ägna sig åt att bistå just dem som har svårt att finna arbete, däribland kanske främst de arbetshandikappade. I annan motion för vi fram förslag om att ändra lagen så att fristående arbetsförmedlingar tillåts. Statsmakterna avdelar avsevärda resurser till förtidspensioner. Ökningen av antalet förtidspensionerade oroar emellertid. Alldeles för många lämnar det aktiva yrkeslivet alldeles för . För många av dem vore en fortsatt aktiv insats i arbetslivet lyckligare. Då är lönebidragsanställningen ett bra alternativ. Mest oroande är emellertid tendensen att förtidspensionera unga människor. förtidspensioneras omkring 2 000 personer . Ett aktivt uppsökande arbete krävs för att komma till rätta med de unga arbetshandikappades problem. En del av dessa får psykiska eller fysiska skador under övergången mellan ungdoms- och vuxenliv. Andra hade handikapp redan under skolåren. Arbetet med att skapa bra möjligheter för den sistnämnda gruppen på arbetsmarknaden måste börja redan i skolan. I det syftet bör utbildningen av syo-funktionärer innehålla ett väl tilltaget avsnitt handikappkunskap. ges praktiskt stöd till unga handikappade medelst personlig assistens. För många gravt handikappade är denna assistens nödvändig. Döva behöver ofta tolkhjälp. Synskadade behöver ledsagare. Detsamma gäller många rörelsehindrade. Den nödvändiga tiden för assistens varierar. Dock bör en samordning kunna ske av det stöd som ges över den kommunala och den assistens och det stöd som krävs på arbetsplatsen. Gränsdragningen mellan de båda områdena bör göras mer flexibel. Tolkhjälpen i olika situationer behöver ges ett vidare innehåll. Varje handikappad bör erbjudas en kontaktperson. De allmänna försäkringskassorna kan här få en roll såsom rehabiliteringsorgan genom vårt förslag på sjukförsäkringens område. Målet måste vara att ge de arbetshandikappade möjligheter till arbetsvillkor som så nära som möjligt ansluter till dem som gäller på den reguljära arbetsmarknaden. Därmed kan antalet personer som förtidspensioneras minska. Det vore till fördel både för den enskilde individen och för samhället i stort. Offentliga medel är nödvändiga för att detta mål skall kunna nås. , f.d. Samhällsföretag, skall bereda arbete åt personer med fysiska eller psykiska, medfödda eller förvärvade handikapp som hindrar dem att få arbete på den vanliga arbetsmarknaden. har successivt fått allt större resurser. 1988/89 Samhall-företagen sysselsättning åt ca 29 000 arbetshandikappade. lämnar ett statsbidrag som motsvarar av lönekostnaderna (inkl sociala avgifter). Målet bör vara att statsbidraget sätts till . av de Samhall-anställda slussas ut till arbetslivet. Av dessa återvänder en femtedel. De fysiskt handikappade har förhållandevis bättre förutsättningar i yrkeslivet. Deras antal av de Samhall-anställda är relativt . Däremot ökar andelen psykiskt handikappade och de psykiskt utvecklingsstörda. Mest ökar andelen socialt handikappade, de med missbruksproblem. Invandrarinslaget bland dessa handikappade ökar därtill också. Mer än 40 nationer representeras, varför språkliga kulturell och social bakgrund späder på problemen med handikappet. Placering av handikappade vid kan i en del fall vara en bra lösning. Anställning i är emellertid den dyraste formen av handikappsysselsättning. Denna måste därför förbehållas dem som på grund av sitt svåra handikapp har stort behov av de särskilda resurser som har. Det finns en risk att dubbla målsättning - att ge arbete åt arbetshandikappade och agera företagsekonomiskt - leder till att vid sin rekrytering inte prioriterar gravt handikappade, t.ex. de psykiskt handikappade, i den utsträckning som vore önskvärt. Många av dem som är placerade vid skulle kunna arbeta på vanliga arbetsplatser genom en lönebidragsplacering enligt tidigare beskrivet mönster. För att understödja en utslussning från till öppna arbetsmarknaden eller till lönebidragsplatser bör anställning vid bli föremål för regelbunden prövning. Det är tidigare känt att en betydande del av de anställda vid skulle föredra ett arbete på den reguljära arbetsmarknaden. som ansträngningar görs för att slussa ut fler från bör den centrala administrationen kunna minska. Det är positivt att prövar nya driftsformer för verkstäderna och t.ex. ökar antalet inbyggda verkstäder. Detta förbättrar de handikappades kontakter med vanliga arbetsplatser. Genom ett avtal 1953 mellan staten och åtog sig organisationen att driva depåverksamhet för synskadade hantverkare, medan statens åtagande omfattade full kostnadstäckning. Denna verksamhet fyller en viktig uppgift, då hantverket av gammal hävd spelat en mycket stor roll för de synskadades sysselsättning och är ett viktigt alternativ för många synskadade att få en inkomst. Utvecklingen har medfört att de ursprungliga kostnadsdelar som beaktades när avtalet ingicks inte längre räcker för att täcka de faktiska kostnaderna för verksamheten. Bl.a. har datortekniken tagits till hjälp för att rationalisera och effektivisera verksamheten. Med hänvisning till den stora betydelse som depåverksamheten inom hantverkets område har för de synskadade anser vi att den av budgetproposi tionen föreslagna ökningen bör höjas med ytterligare så att Mot. 1988/89 anslaget för /89 uppgår till . Tillräcklig kunskap om handikapp, t.ex. utvecklingsstörning, saknas fortfarande hos läkare, sjukgymnaster och annan vård- och habiliteringspersonal. Detta skapar oro och otrygghet hos många handikappade personer. Det är därför viktigt att undervisningen om olika handikapp utökas i samtliga vårdutbildningar. Utbildningsfrågorna bör överhuvudtaget ägnas ökad uppmärksamhet, bl.a. för att förbättra attityderna till människor med handikapp. I ett handikappolitiskt förslag till påtalade vi att länsskolnämnderna, som fått ett ökat ansvar för handikappfrågorna, bör spela en mer pådrivande roll beträffande handikappades utbildning än . I det utåtriktade utbildningsarbetet gentemot skolledare och politiker liksom ute i skolorna är det viktigt att ta tillvara den kunskap som representanterna för handikapporganisationerna besitter. Ökad kunskap om handikapp lägger grunden för ökad förståelse, inte minst inom arbetslivet. Vi föreslog också ökad undervisning och fortbildning i teckenspråk för lärarpersonal och kan nu med tillfredsställelse konstatera att sådan utbildning föreslagits i årets budgetproposition. Vi anser att en fortlöpande utvärdering bör ske av behoven på detta område. När det gäller elever med olika handikapp har integrering i den vanliga skolan tillämpats under . Enligt HCK, som anser att denna princip är riktig, har ingen tagit reda på hur det går för eleverna och hur de mår i skolan. Förbundet menar att en utvärdering av integreringens konsekvenser bör göras. Vi instämmer i denna uppfattning. Vår principiella ståndpunkt är att var och en bör ha rätt att läsa den tidning vederbörande själv väljer. uttalade att utbyggnaden av utgivningen av radio- och kassettidningar till att omfatta 50 dagstidningar endast skall ses som ett 'delmål. Det är angeläget att detta delmål uppnås så snabbt som möjligt. Skulle det ske än vore det, som framhölls i propositionen, en stor framgång. bör vara beredd att ompröva anslagets storlek, så att inte medelsbrist hindrar att de tidningar som så önskar kan få anslag för utgivande av radio- och kassettidningar (KU 1987/88:39, rskr 291). har fått intresseanmälningar från närmare 40 tidningsföretag utöver de 16 som utkom innan nämnden påbörjade sitt arbete. Delmålet 50 dagstidningar är således nått långt innan den nämnda femårsperioden gått. Målsättningen bör vara att de tidningar som önskar anslag för utgivande av radio- och kassettidningar bör ges ett sådant. Taltidningsutbudet bör i sin helhet ses över. Större vikt bör läggas vid utgivning av dagstidningar. Vi förutsätter att regeringen återkommer med förslag till i dessa frågor. Talboks- och punktskriftsbibliotek (tpb) uttalade med anledning av motioner från samtliga oppositionspartier vikten av att TPB:s produktion av tal- och punktskriftsböcker kan upprätthållas. Om anslagna medel skulle visa sig otillräckliga borde - enligt uttalandet - regeringen föreslå tilläggsanslag. TPB har haft svårigheter att upprätthålla en tillfredsställande produktion av främst punktskriftsböcker för försäljning, då efterfrågan överträffat förväntningarna. Regeringen har emellertid inte reagerat på uttalanden. Vi anser därför att nu bör fatta ett beslut som garanterar den ifrågavarande produktionen av tal- och punktskriftsböcker för i varje fall , dvs det kommande budgetåret. Vi föreslår att beslutar att TPB skall tillåtas att för ändamålet använda medel avsedda för kompensation för kassettskatten. Merparten av dessa ca förbrukas ändå inte. Uttaget ur anslaget för kompensation för kassettskatten skall begränsas till högst , vilket tillgodoser det behov TPB anmält. Som angetts i ingressen till denna motion är vi kritiska till de riktlinjer för utformningen av hälso- och sjukvården som antogs av genom HS 90-beslutet. Den kraftiga expansionen av primärvården sker på bekostnad av sjukhusvården och försämrar de handikappades möjlighet att få tillgång till adekvat vård inom länssjukvården. Vi begär i vår hälso- och sjukvårdsmotion att regeringen bör förelägga reviderade regler för hälso- och sjukvården så att den kvalificerade sjukvården ges ökat utrymme.