mot · GC02Jo222 · 1989-01-20 00:00:00 — av m.fl. (fp) Jordbrukspolitiken inför 2000-talet Det har inte varit svårt att peka på nackdelar med den förda jordbrukspolitiken som präglats av omfattande regleringar, bl.a. administrativ prissättning och avsättningsgarantier. Politiken - som haft en likartad uppläggning i hela - har lett till växande överskott som fått exporteras till låga världsmarknadspriser, och till ökande miljöbelastning. Kritik har framförts från många håll. Men i försöken att lämna konstruktiva förslag till förändringar har varit rätt ensamt. I en rapport om vårt framtida jordbruk som en grupp inom utarbetade och i partiets jordbruksmotioner 1987 och 1988 har som en väg att minska regleringsekonomin och öka miljöhänsynen föreslagits: - bibehållet gränsskydd intill dess detta kan trappas ned och avskaffas genom samordnade internationella åtgärder avskaffande av prisregleringslagen och frisläppande av prisbildningen inom landet för huvuddelen av produkterna - införande av en arealersättning, dvs. en generell betalning för landskapsvård, beredskap m.m. till brukarna av landets ca 3 milj. ha åker, ängs- och betesmark Eftersom jordbruket utöver att producera livsmedel har stor betydelse för vårt samhälle i andra avseenden har föreslagit att en omställning skall förberedas av en ny parlamentarisk jordbruksutredning. Folkpartiförslagen, och speciellt arealersättningen, har utsatts för kritik. Från LRF:s sida har man hävdat att ett system med arealbidrag ökar jordbrukets beroende av politiker och dödar dynamiken i företagandet och näringen. Vi bemöter kritiken i denna motion och noterar att tongångarna nu är annorlunda. har internationella förhandlingar om jordbruket pågått inom , och . Från - som har en betydande tyngd när det gäller världshandeln - och från övriga större exportländers sida har det ställts starka krav på att en marknadsanpassning av jordbruket och en övergång till frihandel skall vara genomförd . I ett inledande skede krävs nationella omläggningar från nuvarande prisstöd - som dominerar i de flesta länder - till ett produktionsneutralt stöd såsom inkomst- eller arealstöd och ett avskaffande av avsättningsgarantier. De internationella tankebanorna ligger i linje med förslag. Regeringen har uppenbarligen tagit intryck av dem och av den 1* 1988/89.3 sami. (expertgruppen för studier av offentlig ekonomi) som publicerades . Där gör författaren samma bedömning som när det gäller nackdelarna med nuvarande jordbrukspolitik, men han förordar ett inkomsteller brukarstöd i stället för arealersättning och vidare en ensidig svensk förändring av gränsskyddet. Även LRF-ledningen har förklarat att man är villig att diskutera arealersättning. Kursomläggningen har varit så tydlig att man i lantbrukarpressen talar om spårbyte. I denna jordbruksmotion 1989 analyseras folkpartiförslagen utifrån de fastlagda jordbrukspolitiska målen. Slutsatsen är att de i anmärkningsvärd stor omfattning innebär en positiv förändring för samtliga mål. Det framhålls dock att det inte innebär att det är någon lätt uppgift att i grunden förändra vår jordbrukspolitik. Men eftersom vi kommer att påverkas av internationella förändringar så är det en fördel för oss om vi kan lägga om vår politik i den riktning dessa kommer att gå. föreslår en ökad satsning på utveckling av energiskogsodling för att nå kommersiellt genombrott. Energiskogen har möjlighet att bli ett värdefullt alternativ till den för stora spannmålsodlingen. De frågeställningar och synpunkter som i övrigt aktualiseras med anledning av årets jordbruksproposition tas upp i en särskild kommittémotion. En jordbrukspolitik för 2000-talet Åren utnämndes internationellt till landsbygdens år och i vårt land har pågått. Eftersom en levande landsbygd är beroende av ett livskraftigt jordbruk, så har följdriktigt även jordbruket ägnats speciell uppmärksamhet såväl internationellt som nationellt. pågår inom (General on Tariffs and Trade) en ny omgång förhandlingar för att reducera handelshinder, döpt till Uruguay-rundan sedan beslutet att inleda arbetet fattades i Punta del . Rundan har kommit till mot bakgrund av ett försämrat handelspolitiskt klimat, där inte minst skärpta konflikter inom handeln med jordbruksprodukter fått frihandelns regler i gungning. Anledningen till de skärpta konflikterna när det gäller livsmedel är den tilltagande överproduktionen i den industrialiserade världen med åtföljande sänkta världsmarknadspriser. Dessutom har tidigare rundor inte lett till något påtagligt resultat när det gäller frihandel för jordbruksprodukter. Därtill har de flesta länders ambition att av beredskapsskäl stödja det egna jordbruket varit för stark. Pågående förhandlingar syftar till att GATT-reglera alla åtgärder i de olika ländernas jordbrukspolitik som påverkar importtillträde och exportkonkurrens. , som är pådrivande i förhandlingarna, vill att man skall avskaffa alla produktionssubventioner, exportsubventioner och importhinder. De enda undantagen skall utgöras av biståndsprogram och sådant stöd som inte påverkar produktion eller handel, t.ex. direkt inkomst- eller arealstöd. Den s.k. Cairns-gruppen, bestående av i- och med effektiva exportinriktade jordbruk såsom , , och , stöder något modifierat . Från EG och de nordiska länderna har man förklarat, att man utan i förväg preciserade bindningar är beredda att förhandla om samordnade förändringar och neddragningar av stödnivåer. Parallellt med GATT-förhandlingarna har jordbruket också ägnats stor uppmärksamhet inom (Organization for Economic Cooperation and Development). Här har man använt en speciell metod att mäta jordbruksstödet i s.k. producentstödsekvivalenter (PSE-tal). Olika sorters stöd som jordbruket får genom offentliga ingripanden, vare sig det är fråga om direkta eller indirekta stöd över budgeten eller stöd över konsumentpriserna med gränsskyddets hjälp, räknas samman. I det senare fallet jämför man det inhemska priset med världsmarknadspriset. De sammanlagda stödens andel av den betalning bönderna erhåller utgör PSE-talet. För del har det för beräknats till 44, för EG:s del till 40 och för del till har det svenska stödet med denna beräkningsmetod ökat från knappt 8 miljarder till drygt 14 miljarder . 1 den text som antogs konstaterades det att jordbrukspolitiken i många länder förhindrat att marknadens signaler nått odlarna, med påföljd att utbudet kraftigt överstiger efterfrågan. Utgifterna för jordbrukspolitiken har blivit betungande för statsbudgetarna, konsumenterna och samhällsekonomin. Stödpolitiken har snedvridit konkurrensen på världsmarknaden till skada för många . Detta skapar i sin tur problem som sträcker sig utöver handeln med jordbruksprodukter. OECDministrarna enades om att förbättra resursanvändningen inom jordbruket genom ökad marknadsanpassning. Det skall dock ske under hänsyn till livsmedelsberedskap, miljö och sysselsättning. Till skillnad från GATTöverenskommelser, som utgör bindande regler, så har överenskommelser inom karaktären av rekommendationer och riktlinjer. Inom FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation (Food and ) har man i en rapport redovisat jordbrukets miljöpåverkan och lämnat förslag till åtgärder. Svensk expertis har deltagit i detta arbete. I rapporten, som väl stämmer överens med syn, framhålls bl.a. vikten av en integration av jordbruks- och miljöpolitik, att miljökonsekvensbeskrivning bör föregå alla jordbrukspolitiska beslut och att en övergång från prisstöd för produktionen till arealstöd är till fördel för miljön. Eftersom intresset för ett svenskt närmande till EG påtagligt har ökat i styrka , så har även intresset för EG:s jordbrukspolitik tilltagit. Från LRF:s sida har man undersökt hur vårt jordbruk vid nuvarande prisnivåer skulle klara sig inom EG. Studien ger vid handen, att vi skulle vara konkurrenskraftiga när det gäller vegetabilier och jämbördiga när det gäller fläskproduktion medan vi skulle få svårt att konkurrera när det gäller mjölk och kött. I GATT-förhandlingarna förväntades ett första beslut om en frysning av jordbruksstödet på nuvarande nivå vid ministermötet i . Det skulle omgående ha påverkat de svenska jordbruksförhandlingarna i början av detta år. lyckades man dock inte nå någon överenskommelse utan mötet är ajournerat till . Även om det inträffade visar att de internationella förhandlingarna kan ta , så kan man inte ta miste på beslutsamhet när det gäller att nå resultat. För att sätta press på EG - som är ledande i grupperingen försiktiga - har jordbruksminister hotat med att trappa upp pågående priskrig genom att ta i produktion de ca 30 miljoner ha amerikansk åkerjord som ligger i s.k. jordbank. Insikten har ökat om behovet av förändrad svensk jordbrukspolitik Med en internationalisering av jordbruket för dörren har svenskt jordbruk allt att vinna på en omläggning av politiken i riktning mot ökad marknadsanpassning och större miljö- och naturvårdshänsyn. Den onda cirkeln med regleringar som ständigt föder nya regleringar måste brytas. I en rapport om vårt framtida jordbruk som en grupp inom utarbetade och i partiets jordbruksmotioner 1987 och 1988 har det framhållits att nuvarande politik inte leder till att uppställda mål uppfylls. som ett stort antal lantbrukare har ansträngd ekonomi, klagar konsumenter över höga priser medan miljön och naturvården försämras. har föreslagit en ny jordbrukspolitik baserad på - bibehållet gränsskydd intill dess detta kan trappas ned och avskaffas genom samordnade internationella åtgärder - avskaffande av prisregleringslagen och frisläppande av prisbildningen inom landet för huvuddelen av produkterna - införande av arealersättning, dvs. en generell betalning för landskapsvård, beredskap m.m. till brukarna av landets ca 3 milj. ha åker, ängs- och betesmark Med hänsyn till den stora betydelse jordbruket har för vårt land utöver att producera livsmedel har vidare föreslagit att en ny parlamentarisk jordbruksutredning tillsätts som får i uppdrag att utifrån en helhetssyn lägga fram förslag till förändrad jordbrukspolitik. har även regeringens intresse för jordbrukspolitiken ökat. Statsministern angav i regeringsförklaringen att jordbruket skall ägnas särskild uppmärksamhet under kommande period. I regeringens proposition 1988/89:47 om vissa ekonomiskt-politiska åtgärder m.m. påtalas att den nuvarande livsmedelspolitiken kännetecknas av en låg måluppfyllelse som den bidrar till inflation och begränsar tillväxtmöjligheterna i den svenska ekonomin. Regeringen aviserade tillsättandet av en parlamentarisk arbetsgrupp med uppdrag att utvärdera livsmedelspolitiska beslut och med anledning härav och pågående GATT-förhandlingar utforma förslag till en ny livsmedelspolitik. Även om regeringen härmed på ännu ett område demonstrerat sin totala likgiltighet för betydelsefull valinformation - avslogs för tredje året i följd krav på en ny jordbruksutredning - och utifrån bedömningar som liknar har valt att tillsätta en parlamentarisk arbetsgrupp med en snäv tidsram - vilket kan gå ut över utredningsarbetets kvalitet - så har det varit naturligt för att med en positiv inställning gå in i arbetet. Tidsramen har i stort sett anpassats till den förväntade utvecklingen i det internationella arbetet och eftersom tidsförskjutningen redan uppstått genom och fler är att vänta, räknar vi med att arbetsgruppen får mer tid till sitt förfogande än det år som angetts. Vi kommer i fortsättningen att för vart och ett av de fastlagda jordbrukspolitiska målen söka redovisa på vilket sätt uppfyllelsen kommer att öka med förslag. Men vi inleder denna del med att översiktligt redogöra för hur nuvarande jordbruksreglering vuxit fram och fungerar samt för grundinställning till vårt jordbruk. Huvuddelen av stödet till det svenska jordbruket lämnas i form av prisstöd. infördes i liksom i många andra länder ett gränsskydd. Och för att stärka jordbruket under den ekonomiska krisen antog , efter förslag från koalitionsregeringen bestående av socialdemokrater och bondeförbundare, en prisregleringslag som alltjämt är i kraft. Lagen innebär att staten medverkar till att priserna för huvuddelen av produkterna fastställs i administrativ ordning och till att avsättningen via halvstatliga regleringsföreningar garanteras för den enskilde bonden. De svenskproducerade varorna skyddas sedan genom gränsskyddet från konkurrens utifrån. Genom att avsättningen är garanterad är det i regel lönsamt för den enskilde lantbrukaren att öka produktionen även om det totalt redan finns överskott. Överskotten exporteras med förlust och förlusterna betalas av bönderna, konsumenterna och staten tillsammans. Regeringen har sedan mitten av seklet under varje årtionde låtit genomföra jordbruksutredningar, men ännu har inte någon av dem vågat föreslå en avveckling av prisregleringssystemet och marknadsanpassning av jordbrukssektorn. För att minska överskotten har i stället allehanda produktionsdämpande regleringar prövats såsom tvåprissystem, trädesersättning, kontraktsodling, investeringsförbud, avvecklingsvederlag m.m. De ingår nu som en del i en dyrbar och svåröverskådlig jordbruksreglering. Ett skolexempel på hur en reglering föder nya. I arbetet med att reformera jordbrukspolitiken har redovisat som sin grundinställning att det är angeläget att värna om ett livskraftigt svenskt jordbruk, dels för att det producerar livsmedel för vilka vi kan påverka kvalitet och produktionsmetoder, dels för att jordbruket tillför samhället en rad nyttigheter utöver att producera livsmedel. Det har stor betydelse bl. a. förvår beredskap, för miljövården och regionalpolitik, turism och friluftsliv. Ett förslag till en ny jordbrukspolitik måste därför utgå från en helhetssyn där allt detta vägs in. Man kan inte bara ta hänsyn till livsmedelsproduktionen. Prisregleringslagen är den centrala delen i nuvarande jordbruksreglering, och den är - som vi i fortsättningen kommer att visa - huvudorsaken till att uppfyllelsen av de jordbrukspolitiska målen är låg. Det är därför som anser att den väsentligaste delen i ett reformarbete måste vara att det nuvarande systemet med prisreglering avvecklas, och att prisbildningen släpps fri inom landet för huvuddelen av produkterna. Längre fram vår vi en internationell livsmedelsmarknad där enligt vår uppfattning ett effektivt svenskt jordbruk kommer att kunna hävda sig väl. Då kommer vi att ha nytta av de erfarenheter vi hunnit få från ett marknadsanpassat inhemskt jordbruk. Men det är inte möjligt att utan vidare avveckla prisregleringen. Det gäller att finna en uppläggning som innebär att svenskt jordbruks fortlevnad inte äventyras utan att lantbrukarna får så goda och trygga verksamhetsbetingelser som möjligt. I detta sökande har vi från kommit fram till att marknadsanpassningen bör kombineras med införandet av en arealersättning. Vi gör nu ett tillägg i form av en ökad satsning på utveckling av energiskogsodling, som vi tror kan bli ett lönsamt alternativ till odling av spannmål. En arealersättning är, som vi kommer att visa, till fördel i många avseenden, men det finns ett motiv utanför livsmedelsproduktionen som vi tidigare pekat på: betalar vi för de nyttigheter som jordbruket tillför samhället utöver att producera livsmedel via matpriserna. Vi tycker från sida att det är en fördel om allt som hör till vår gemensamma välfärd kan identifieras och särskilt kostnadsredovisas. Det kan vara svårt att värdera jordbrukets betydelse för exempelvis beredskapen och de regionalpolitiska målen, men har beträffande en annan nyttighet visat på följande jämförelse som ger viss vägledning: - Turism är en ökande näring och den drar nu in över 12 miljarder i utländsk valuta. Det är t.ex. vår malmexport. Det är svårt att tänka sig turism i nuvarande eller ökande omfattning utan den landskapsvårdande insats som våra bönder gör. - betalade staten och kommunerna tillsammans ut ganska exakt för att hålla parker och grönytor i våra tätorter. - Om bönderna ersätts med per ha och år - vid har genom en enkät visat att en majoritet av vårt folk tycker en ersättning i den storleksnivån är rimlig - så uppgår kostnaden härför till ca . Vi övergår nu till att redovisa hur förslag enligt vår uppfattning kommer att påverka de olika jordbrukspolitiska målen. De jordbrukspolitiska målen har i stort sett varit desamma sedan mitten av århundradet men tyngdpunkten har skiftat efter de olika jordbruksutredningarna. Enligt livsmedelspolitiska beslut är huvudmålet det s.k. Det innebär att vi skall ha en produktionskapacitet som tryggar vår livsmedelsförsörjning såväl i fred som under avspärrning och krig. (), vars betänkande låg till grund beslut, ansåg att vi av beredskapsskäl behövde 2,6 miljoner ha . Den faktiska arealen är 2,9 miljoner ha. Man utgick då års försvarsbeslut och räknade med att vi skulle klara ett krigs- och avspärrningsscenario där vi upp till var avstängda från yttervärlden. Den långa tidsramen har sedan kommit att omprövas. Olika utredare har påvisat att vi inte var helt avstängda från import under , importen låg inte för något av krigsåren av den normala. Enligt försvarsbeslut skall totalförsvaret ha en uthållighet som är betryggande i förhållande till krigs/neutralitetsskedets planeringsmässigt uppskattade varaktighet. Man räknar nu med ett förkrigsskede med successivt avtagande importmöjligheter, ett akut krigsskede då totalstopp för import råder under och härefter ett efterkrigsskede då importen successivt ökar. I en nyligen publicerad (/Per : Säkerhetspolitiska aspekter på livsmedelsförsörjningen) har en optimal beredskapspolitik diskuterats. Med en viss uppläggning av beredskapslagringen - koncentration på lagring av kvävegödselmedel - har författaren uppskattat minimibehovet av åkerareal för livsmedelsberedskapen till ca 2 miljoner ha. Sårbarheten i det svenska jordbruket har ökat sedan . Prisstödet på produktionen och avsättningsgarantin har drivit upp intensiteten. Produktionen sker nu specialiserad, med liten insats men med höga kostnader för maskiner och insatsvaror. Huvuddelen av jordbruksmaskinerna, handelsgödseln, växtskyddsmedlen, proteinråvarorna och energiråvarorna importeras. Med arealersättning och fri prisbildning sjunker prisnivån och därmed blir det inte lika lönsamt att med hög intensitet producera på marginalen. Det minskar importbehovet av utländska maskiner och insatsvaror. Med förändrade prisrelationer mellan vegetabilier och insatsmedel i form av handelsgödsel och växtskyddsmedel får växtförädlarna ett ökat incitament att utveckla växter som själva likt ärter kan fixera kväve från luften, och växter som är mer resistenta mot olika parasiter och sjukdomar. Vi har genom de båda företagen en hög inhemsk kompetens på växtförädling. Det ger oss anledning att tro att arealavkastningen trots mindre av insatsmedel efter en omställningsperiod åter kommer att öka. Arealersättning ger de s.k. alternativodlarna bättre förutsättningar. Det är positivt för beredskapsmålet om denna odlingsform ökar eftersom man inte använder insatsmedel som måste importeras. Vidare förbättrar arealersättning förutsättningarna för energiskog och andra energigrödor som i samband med kärnkraftsavvecklingen kan ersätta ökad import av olja, kol och naturgas. De produktionsgrenar som gynnas mest av en arealersättning är vegetabilier och animalier i form av mjölk/kött. De är viktiga för beredskapen eftersom den s.k. kriskosten bygger på dem. Beredskapsmålet skulle i hög grad främjas av en ökad egenodling av frukt och köksväxter. De lägenhetsinnehavare i tätort som önskar borde ha rätt att till marknadsmässigt arrende få tillgång till kolonilott på cykelavstånd. Den parlamentariska jordbruksgruppen bör låta undersöka om man kan lägga ett ansvar på kommunerna att i samråd med hyresgästernas och kolonilottägarnas organisationer iordningställa mark härför. Likvärdiga delmål under beredskapsmålet är enligt livsmedelspolitiska beslut konsumentmålet, som innebär att konsumenterna skall ha tillgång till bra livsmedel till rimliga priser, och inkomstmålet som syftar till att jordbrukarna skall få en med jämförbara grupper likvärdig standard. Beträffande konsumentmålet kan vi först konstatera att gränsskyddet påverkar detta i negativ riktning. Konsumenterna är hänvisade till dyrare svenska livsmedel genom att gränsskyddet utestänger billigare utländska. Men eftersom de s.k. världsmarknadspriserna inte är uttryck för produktionskostnaderna utan genom överskottsproduktionen är kraftigt subventionerade, så föreligger det en bred insikt om att vi inte ensidigt kan avskaffa vårt gränsskydd utan att huvuddelen av vårt jordbruk slås ut. Förändringar av gränsskyddet bör ske genom samordnade internationella åtgärder. Men även prisregleringssystemet med avsättningsgarantin påverkar pris och kvalitet i negativ riktning för konsumenterna. Systemet har som vi tidigare framhållit lett till en hög intensitet där satsning på kvantitet betalat sig bättre än satsning på kvalitet. Konsumenterna är med och betalar för exportförlusterna på de överskott som uppkommer, bl.a. genom s.k. förmalningsavgifter som höjer mjölpriset med ca /kg. Vidare har bl.a. livsmedelsutredning (LMU) påvisat att vid de administrativa prisförhandlingarna , då bönderna och viss del av förädlingsindustrin skall kompenseras för kostnadsutvecklingen, så har även övriga led i priskedjan passat på att justera sina påslag. har livsmedelspriserna i realt stigit vilket är mer än för något annat OECD-land. Momshöjningen och avskaffade livsmedelssubventioner förklarar en del av ökningen men långt ifrån allt. Med arealersättning och fri prisbildning inom landet kommer prisnivåerna på baslivsmedlen att sjunka. De insatser som jordbruket gör utöver livsmedelsproduktion betalas ej längre via matpriser utan direkt. Det får samma effekt som en momssänkning på baslivsmedel, men vi undviker den negativa delen av en sådan förändring i form av olika momssatser som bl.a. skapar administrativa problem. förslag innebär också att så uppstår balans mellan produktion och konsumtion av livsmedel i landet. Därmed behöver inte konsumenterna vara med och genom exempelvis förmalningsavgifter på mjöl betala för exportförluster. Eftersom prisförhandlingarna upphör försvinner vidare handelns möjligheter att smygjustera sina marginaler. Produktionen av livsmedel syftar ytterst till att tillgodose konsumenternas behov. Från liberal utgångspunkt är det självklart att enskilda människor har olika önskemål och behov, och att varje människa bäst själv kan avgöra hur behovet lämpligast tillgodoses. Jordbruksregleringarna hämmar konsumenternas fria varuval. När avreglering sker och lantbrukarna frigörs som företagare sätts konsumenten åter i centrum. Produktionen kommer att ske direkt mot konsumenternas önskemål. Vi förutspår en intensiv utveckling med bl.a. förhöjd kvalitet som resultat. Det är värdefullt inför jordbrukets internationalisering om även i dessa sammanhang blir känt för en hög kvalitet. Det kan ge oss framtida exportnischer. Redovisningen under denna rubrik blir mer omfattande genom att vi här tar upp behovet av ökad satsning för utveckling av energiskogsodling och en väl tilltagen omställningstid. Allt för att öka tryggheten för lantbrukarna i samband med övergång till ett marknadsanpassat jordbruk. Vidare kommenterar vi den kritik som riktats mot förslaget om arealersättning och vi för fram våra synpunkter på det framlagda förslaget om brukarstöd. Lantbrukarna är som företagare speciella. Till antalet ca 100 000 är de utan jämförelse landets största småföretagargrupp. Verksamheten som omfattar ett fåtal givna produkter är långsiktig. Specialisering och rationalisering har gått långt och lett till stora investeringar i specialbyggnader och maskiner som fordrar lång avskrivningstid. Vidare har själva produktionen sällan omloppstider understigande . Till detta kommer att produktionen påverkas av irrationella faktorer såsom väderlek och sjukdomar på djur och grödor.