mot · GC02A460 · 1989-01-24 00:00:00 — Motion till 1988/89 :A460 av m.fl. (s) Regionalpolitiskt stöd till satsningar på kvinnor Trots det för hela landet gynnsamma sysselsättningsläget kan vi konstatera att de unga flickorna forsätter att lämna sina hemorter i glesbygden. Något har gått snett i samhällsbyggandet när det som i finns 291 män på 100 kvinnor medan i motsvarande siffra är 106 män på 100 kvinnor. Tätorterna lockar inte bara med utbildningsmöjligheter och kulturutbud. lockar också en god arbetsmarknad där det t.o.m. finns valmöjligheter. Bristen på arbetskraft inom vård- och omsorgsyrkena i andra delar av landet riskerar att ytterligare bidra till den obalans och det kvinnounderskott som utmärker våra läns glesbygdsområden. Den hittillsvarande regionalpolitiken har inte med tillräcklig kraft kunnat hejda denna utveckling. Kvinnors rätt till utbildning och arbete i rimlig anslutning till hemorten har ännu ej formulerats som en politisk målsättning. Den målsättningen måste hävdas och sättas på pränt. Inte bara utifrån jämställdhetsaspekter att både kvinnor och män har rätt att leva kvar och få en utkomst i vår del av landet. Den framtida regionalpolitiken måste därför förses med kvinnliga förtecken och få en helt annan profil . Vi vill bidra till denna omorientering med en rad konkreta förslag. Kulturen är en underskattad faktor för regionalpolitisk utveckling. Kvinnor och män gör olika saker på sin fritid och kvinnors behov är inte tillgodosedda. Ridhus för flickor, biograf, dansskola, musikskola, amatörteater är några exempel på aktiviteter som skulle kunna berika kvinnors fritid och tillfredsställa deras kulturbehov. Ett särskilt regionalpolitiskt stöd bör därför utgå till satsningar på kultur- och fritidsområden som intresserar kvinnor. Kvinnors speciella önskemål måste tas med när de i budgetpropositionen anvisade särskilda kulturpengarna - 100 miljoner - fördelas ut på olika projekt. Utlokalisering av statlig verksamhet Utvecklingen inom den offentliga sektorn måste i fortsättningen präglas av ett avsevärt större hänsynstagande än till regionalpolitiska mål. Detta är nödvändigt om skillnaderna i välfärden mellan landets olika delar skall kunna minska. Inte minst den statliga sektorn har stor betydelse för den regionala Det finns också en uttalad politisk viljeinriktning för en decentralisering och för en jämnare fördelning av dess lokalisering. Resultatet av tidigare utlokaliseringar har varit gott. Förutom att den regionala kompetensstrukturen och arbetsmarknaden stärkts har man ofta kommit till rätta med besvärande rekryteringssvårigheter. En utflyttning av statlig verksamhet i enlighet med tidigare beslut skulle betyda mycket för sysselsättningen i skogslänen, speciellt för kvinnorna som saknar arbetstillfällen inom tjänstesektorn. Ytterligare ett område där det skulle vara möjligt med utflyttning från storstadsregionen är de centrala huvudkontoren för idéella organisationer och fackförbund. En aktiv medverkan till att dessa omprövar sin lokaliseringspolitik bör ske. Redovisning av regionalpolitisk! Länsstyrelserna beskriver i länsrapporten hur det regionalpolitiska stödet använts och vilka effekter man anser sig kunna konstatera. Denna utvärdering måste kompletteras med en beskrivning av effekterna på den kvinnodominerade delen av arbetsmarknaden, samt hur stödet fördelats mellan kvinnliga och manliga småföretagare. Följaktligen skulle regeringen, med länsstyrelsernas underlag, i budgetpropositionen kunna redogöra för dessa aspekter för riket. De unga flickornas utflyttning är mycket oroande. Satsningar på arbete och utbildning för att kunna stanna i sina hemkommuner är behövliga, men inte helt tillräckliga. Kvinnounderskottet kan aldrig utjämnas om inte andra insatser görs för att underlätta för kvinnorna att flytta in i eller tillbaka till kommunerna. Nya sysselsättningstillfällen måste alltjämt tillskapas och reglerna för flyttningsbidragen ändras. Syftet med flyttningsbidraget är att underlätta sådan geografisk rörlighet som medför högre sysselsättning, minskad arbetslöshet och därmed möjligheter till fortsatt ekonomisk tillväxt och jämnare välfärdsfördelning. Bestämmelserna för flyttningsbidrag bör ändras så att bidrag även kan lämnas till personer som i glesbygdskommuner erhåller sysselsättning i kvinnodominerade yrken med brist på arbetskraft, utan att för den skull vara arbetslösa eller nära förestående, vilket nuvarande regler föreskiver. Detta skall ses som ett led i att underlätta för kvinnor att återvända till den gamla hemorten. blir denna regeländring en morot för att locka arbetskraft till orter med stort behov av utveckling för att överleva. Körkortsutbildning inom arbetsmarknadsutbildningen får erbjudas dels den som behöver detta som komplement till yrkesinriktad arbetsmarknadsutbildning, dels i fall då vederbörande är berättigad till bidrag för anskaffning av motorfordon för handikappade - men för den som inte varit ute på arbetsmarknaden och som inget hellre önskar än att få komma ut när 1* 1988189.3sami. barnen växt upp och lämnat hemmet - för dem finns inte en chans till Mot. 1988/89 körkortsutbildning i AMUs regi. Utvidgat användningsområde för glesbygdsstödet Glesbygdsstödet skall främst användas till s.k. hårda investeringar d.v.s. lokaler och utrustning. Kvinnor i glesbygden ägnar sig ofta åt företagande som inte kräver så stora materiella investeringar, men som istället kräver marknadsundersökningar och -planering. Dessa användningsområden är emellertid inte berättigade till glesbygdsstöd. Det vore av största vikt för det kvinnliga småföretagandet i skogslänen om glesbygdsstödet också kunde användas till s.k. mjuka investeringar som t.ex. marknadsundersökningar och -planering. Kombinationssysselsättningar blir allt vanligare för dem som bor i glesbygd. Säsongsarbete kombineras med annan sysselsättning för att man skall erhålla full sysselsättning. Detta gäller framför allt kvinnor. För att bredda arbetsmarknaden är det därför av stor vikt att statens satsningar för att utveckla den svenska hemslöjden fullföljs. Slöjdarna har en dubbel uppgift. Dels att tillverka hemslöjdsprodukter, dels att förvalta vårt kulturarv. De för vidare traditioner och gammal kunskap som är omistliga sedda i ett nationellt och kulturellt perspektiv. Antalet hemslöjdskonsulenter fördubblas innevarande år och i varje län kommer det att finnas dels mjukslöjds- och dels hårdslöjdskonsulent. Konsulenterna har stor betydelse för att ge råd och för att initiera ny verksamhet för slöjdarna. För människor i glesbygd, särskilt kvinnorna, ges här möjligheter att tillverka hemslöjdsprodukter. Lönsamheten för slöjdarna är dock mycket låg på grund av att marknadsföring, distribution och försäljning inte utvecklats. NFH () bedriver med statliga medel projektet i samverkan för att göra slöjden lönsam och efterfrågad. Projektet belyser dock inte slöjdarnas situation som leverantörer av produkterna. I hemslöjdskonsulenternas arbetsuppgifter borde i större utsträckning ingå att informera om t.ex. möjligheter att bilda produktionskooperativ för slöjdarna. Behovet av utbildningsinsatser vad gäller ekonomi och marknadsföring måste uppmärksammas i ännu högre grad. Slöjdarnas villkor och situation bör därför särskilt utredas. Kvinnligt i varje län För kvinnor i glesbygd där arbetstillfällen saknas är möjligheten att starta ett eget företag ett alternativ för att skaffa sig en försörjning. Kvinnorna vill kombinera ett självständigt eget arbete med barn och familj. Vår erfarenhet är tyvärr att en stor del av den kvinnliga kreativiteten, och de företagsidéer kvinnor har, kvävs redan i sin linda. Samhället saknar resurser och kompetens för att ge stöd åt de kvinnor som utifrån ett kvinnligt kulturarv vill starta egna företag. Det traditionella samhällsstödet är 4 fortfarande inriktat mot det befintliga näringslivet i skogslänen och den manliga delen av arbetsmarknaden. I styrelser för utvecklingsfonder, Mot. länsstyrelser, länsarbetsnämnder o.s.v sitter till största del män som delar ut A460 stödpengar till män. Ett särskilt kvinnligt i varje län skulle vara ett effektivt sätt att stimulera det kvinnliga småföretagandet. Dessa centra skall vara till stöd och hjälp för kvinnor med nya företagsidéer eller med nystartade småföretag, och de garanterar förståelse för kvinnors problem som företagare och insikt i vikten av att kvinnors kulturarv och kvinnors kreativitet tas tillvara. Ett kvinnligt skulle ha till uppgift att t.ex. - driva företagarskolor för kvinnor - organisera riktade utbildningar inom vissa branscher - initiera till nätverk av kvinnliga småföretagare - förmedla kontakt med utställare och mässanordnare - upparbeta sälj kontakter - svara för konsultstöd och således ha kompetens vad avser företagsekonomi, marknadsföring, säljteknik, juridik etc. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om regionalpolitisk! stöd till satsningar för kvinnor inom kultur- och fritidsområdet, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utlokalisering av statlig verksamhet, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts beträffande länsstyrelsernas årliga redovisning till regeringen, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts beträffande årlig redovisning i budgetpropositionen av användningen av det regionalpolitiska stödet, 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts beträffande ändring i reglerna avseende flyttningsbidraget, 6. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om att körkortsutbildning anordnas i AMUs regi för kvinnor i glesbygd, 7. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om vidgat användningsområde för glesbygdsstödet, [att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om att hemslöjdarnas situation och villkor bör utredas i enlighet med vad som anförts i motionen,1] [att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om att ett kvinnligt bör inrättas i varje län1]. 11988/89 :N328