mot · GC02Jo321 · 1989-01-24 00:00:00 — Motion till 1988/89:Jo321 av m.fl. (vpk) Skogsbruk och naturvård skogar stod inför en mycket omfattande upprustning. Decenniers plockhuggningar, brist på vägar, otillräckliga återbeskogningsinsatser och ren misskötsel skulle äntligen få ett slut. Kalhyggeskogsbruk var på många ställen där virkesförråd låg på tio per hektar den enda möjliga metoden. Kalhyggena bredde ut sig över väldiga områden. Hormoslyrbesprutning för att bekämpa lövsly var en populär metod biand skogsförvaltare och direktörer. Ingreppen i skogen blev brutala. Efter omfattande debatt och miljökamp har viss förbättring skett. Skogsvårdsstyrelserna och dess personal har fått bättre kunskaper i naturvård. Skogsarbetarna har också efterhand fått utbildning i samma ämne. Regeringen föreslår i årets budget 100 miljoner till mark för naturvård och hoppas därmed kunna rädda de arealer som utgör den kvarvarande urskogen i vårt land. Detta anslag räcker men får ej betraktas som engångsanslag. De kemiska bekämpningsmedlen mot lövsly är i huvudsak stoppade i vårt land. Men visst återstår mycket ännu: Stora mängder kväve lakas ut till vattendrag och hav från skogsmark och odlingsmark, översvämningar inträffar som en följd av stora kalhyggen, skogsdikningar på grund av att flottningsdämningarna upphört. Ofta används maskiner med alltför högt marktryck som gör svårutplånliga spår i marken. Alltför stora ingrepp görs också vid markberedning inför sådd eller plantering men Contortaplanteringen fortsätter. Renbetesinventeringarna har i princip endast inletts. Det finns tecken som tyder på att den mekaniserade gallringen skadar de kvarvarande träden i alltför hög grad och att felaktiga gallringar ofta lett till stormfällda bestånd. När regeringen i årets budgetproposition lägger fram förslag om ökade resurser för att trygga mark för naturvård, utbildningsinsatser i naturvård för skogsbrukare och minskade anslag till dikningar har regeringen närmat sig de ståndpunkter som vpk intog i sin partimotion om skogsbruket 1987/88:Jo786. Det behövs en nationell naturvårdsstrategi. Upprätta en nationell naturvårdsstrategi! För att samordna skyddet av hotade arter, unika naturområden och områden med representativ natur behövs en samordnad, landsomfattande naturvårdsstrategi som kan fungera som underlag för rangordning av skyddsinsatserna och som plan för genomförande av åtgärderna. Länsstyrelsernas naturvårdsinventeringar, den riksomfattande våtmarksinventeringen, och urskogsinventering samt underlagsmaterial för den fysiska riksplaneringen bör ge tillräckligt underlag för att en sådan strategi skyndsamt ska kunna utarbetas. Ett viktigt mål för strategin bör vara, att ett representativt urval av svenska skogsmiljöer, tillräckligt stora för att kunna fungera som referensområden för forskningen, skall säkras för framtiden. Strategin bör också syfta till att alla i spontant förekommande växt- och djurarter bevaras i livskraftiga populationer över hela sina naturliga utbredningsområden. Dessa frågor behandlas också i separata motioner, istället för 5:3, bidrag, naturvården i , om regnskogar samt miljömotioner. Ur naturvårdssynpunkt är dräneringen av våtmarker en stor förlust. har även våtmarkernas betydelse ur miljösynpunkt framstått allt tydligare. Våtmarkerna fungerar som ett reningsorgan - en lever - i naturen och samlar upp och omvandlar många skadliga ämnen, som annars skulle ansamlas i vattendrag. Den omfattande markavvattning som genomförts har förändrat odlingslandskapet. Den långsamma avrinningen vår och höst har ersatts med en snabb avrinning. Områden som tidigare markavvattnades har förlorat sin produktivitet som jordbruksmark. måste få till uppgift att lämna förslag på hur värdefulla våtmarker kan restaureras. pågår markawattningsföretag framför allt inom skogsbruket, och restriktiviteten måste där ökas, särskilt i landets södra och mellersta delar. Bygg ut fauna-/floraregistren! I flera län har uppgifter om lokaler för sällsynta växt- och djurarter samlats in och ställts till skogsvårdsorganisationens förfogande. Dessa s k faunaoch/eller floraregister har i några fall sammanställts huvudsakligen genom ideella initiativ, av ornitologer eller naturvårdsorganisationer. I andra fall har länsstyrelserna haft huvudansvaret. Kunskap om förekomsten av hotade och sällsynta arter är en nödvändig förutsättning för att hänsyn ska kunna tas vid planering och genomförande av olika skogsbruksåtgärder. Fauna- och floraregister måste därför byggas upp i alla län. Metoderna för förmedling av information av detta slag mellan länsstyrelserna och skogsvårdsstyrelserna måste utvecklas, och skogsvårdsorganisationens personal måste tränas i att använda registren i sin planerings-, rådgivnings- och tillsynsverksamhet. Särskilda resurser bör tilldelas länsstyrelserna och skogsstyrelserna för detta ändamål. Den omfattande planteringen av den nordamerikanska tallen contorta i delar av och^orrland har lokalt och regionalt inneburit en mycket radikal omvandling av skogslandskapet. En skogsmiljö kan knappast förändras mer genomgripande än genom ett byte av trädslag. får på markkemin och på skogens växt- och djurliv vet man ännu mycket lite Mot. Det har konstaterats att contortan, tvärt emot vad som påstods när trädslaget introducerades i , sätter frö och sprider sig sponant även i vårt land. Risken för en okontrollerad spridning av detta trädslag föreligger därmed. har också rapporterats att contortan, främst i höjdlägen, drabbats av svåra angrepp av en svamp (Gremmeniella) och att många planteringar slagits ut till följd av svampangreppen. En av de farhågor som contortasatsningens kritiker redan från början gett uttryck för tycks därmed vara på väg att besannas. Vpk menar att satsningen på contorta är ett oacceptabelt risktagande med skogen, både som naturmiljö och som virkesproducent. De senaste årens händelser understryker detta. Fortsatt plantering av contorta måste förbjudas. Förädlingsarbetet för inland bedrivs av ramen för ett samlat program för hela . Arbetet sker dels i form av ett treårigt ramprogram, som finansieras med lika delar av staten och branchen (DV, skogsbolag, skogsägareföreningar m fl), dels i form av anslagsforskning och uppdragsverksamhet. Ramprogrammet täcker in förädlingsarbetet med tall och gran, medan förädlingen av björk och contortatall sker med anslag respektive i form av uppdrag. Långsiktigt borde hela förädlingsverksamheten föras in i ramprogrammet med staten som delfinansiär. Förhandlingarna inför nästa treårsperiod, som inleds , påbörjas . Förädlingsmålen för våra skogsträd omfattar förbättrad härdighet, tillväxt och virkeskvalitet. Härdigheten är en nyckelegenskap och en förutsättning för det totala målet. Den är den viktigaste egenskapen för inland. Förädlingsarbetet i startade senare än i . Det inleddes med plusträdsurval och fröplantageverksamhet i slutet av 1940- och . inkluderades områden och norr om i arbetet. Först , dvs efter fröplantageanläggningen, kommer dessa att ge användbara fröskördar. Dessa första fröskördar är emellertid inte härdigare än motsvarande beståndsfrö från det område plusträden kommer. Plusträdsurvalet i fält förbättrar enbart tillväxt- och kvalitetsegenskaper. För att ytterligare förbättra dessa egenskaper samt härdigheten krävs ett omfattande testprogram, där avkommor från plusträd planteras i experimentplanteringar spridda på många lokaler i inland. På basis av dessa tester kan säkra urval göras för en lång rad egenskaper som mäts på träden när de växt upp i den miljö där de skall användas. Med ledning av testresultaten kan träd välj as till fröplantager eller för korsningsändamål, där syftet är att kombinera goda egenskaper i nästa generation. Den egentliga förädlingsverksamheten är nu under uppbyggnad. valdes en mycket stor förädlingsbas ut, med flera tusen plusträd från norra och norra , och nya skarpa testmetoder utvecklades. Med frystester av unga plantor kan härdigheten värderas istället . För tillväxt och kvalitet behövs fortfarande fältförsök. har därför hundratusentals testplantor planterats ut i inland. Med detta nya plusträdsmaterial och frystestresultat kan vi nu välja träd till fröplantager, som förväntas öka överlevnaden med . I det pågående plantageprogrammet, som finansieras av markägarna, planteras dessa föräldraträd just nu ut i plantager på olika ställen längs . skall dessa träd få bli basen för det egentliga förädlingsarbetet, där de härdiga träden korsas samman till en ny förädlingsgeneration. Problemet för skogsbruket är att härdighetsförädlat frö från nya plantager först kan skördas om , när plantagerna vuxit upp. Ur skogsbrukets synvinkel är det därför önskvärt att forskningsresurser satsas på att förkorta väntetiden mellan förädlingsframsteg och den praktiska tillämpningen. Här behövs teknik för sticklings- eller vävnadsförökning samt teknik för intensivt skötta fröplantager i växthus och metoder som möjliggör att pollineringen i intensivplantager eller vanliga plantager kan styras. Ur långsiktig förädlingssynpunkt behövs resurser för att bibehålla den höga ambitionsnivån vad gäller anläggning och utvärdering av fältförsök samt för att göra korsningar och skapa en ny generation försök, i vilka det framtida högförädlade materialet skall väljas. Den lokala genetiska variationen måste behållas. Det ovärderliga och oersättliga genetiska kapitalet är ju inte bara de olika arternas genuppsättningar utan lika mycket variationerna inom arterna. Skogsbruket har inte beaktat detta tillräckligt. Välskötta högproduktiva skogar minskar miljöförstöring Överskottet av koldioxid i atmosfären kan leda till dramatiska förändringar genom den s k drivhuseffekten. Övergödning av jordbruksmark samt nedfall av kväve från luften har delvis bidragit till havsföroreningen i . Svavel- och kvävenedfall från luften försurar skogsmark och vattendrag. Följden av detta blir fiskdöd och skador på ekosystemen. Tillståndet i skogen har stor betydelse för effekterna av många miljöhot. Flera åtgärder i det moderna skogsbruket medför ökad kväveutlakning till yt- och grundvatten: kalhuggning, avverkning med skördare som lägger hyggesavfallet i kompostliknande högar, övergång till alltmer omfattande markberedning, utdikning av våtmarker samt tillförsel av kväve genom skogsgödsling. Läckaget från jordbruket är per hektar mycket större än från skogsbruket, men skogsmarken är i tio gånger större, så därför är allt som händer med skogen oerhört betydelsefullt. Skogsbruket måste därför ges en inriktning som minimerar kväveläckaget. För storskaliga kalkningsförsök bör få ett anslag på . Snabbväxande lövskog som planteras utmed bäckar och sjöar i jordbruksområden kan ta upp en del av kväveläckaget, men den stora mängden kväve som kommer via våra skogsälvar påverkas bara av ett annat skogsbruk. Med anledning av det i motionen anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en nationell naturvårdsstrategi, 2. att beslutar förbjuda fortsatt plantering av contorta, 3. att hos regeringen begär att får i uppdrag att lämna förslag på hur värdefulla våtmarker kan restaureras, 4. att som sin mening ger regeringen till känna att forskningsresurser satsas på förädling mm inom skogsbruket, 5. att som sin mening ger regeringen till känna att den lokala genetiska variationen måste behållas, 6. att som sin mening ger regeringen till känna att skogsbruket måste ges en inriktning som minimerar kväveläckaget, 7. att till under rubrik D 7, bil. 11, prop 88/89:100, anslår ett förhöjt anslag om för kalkningsförsök. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) gotab 16892, 1989