ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GC02Fö702 · 1989-01-11 00:00:00 — Motion till 1988/89:Fö702 av och (båda fp) Transport av farligt gods passerades av 220 000 lastbilar med en godsmängd om 2 . av godset är transitgods till kontinenten, vilket innebär kommunikationer via färjor. Om man vill ta med den totala mängden godstrafik räknat vid en mätpunkt norr om kan antalet fordon i lokal och regional trafik uppskattas till 410 1987 med en genomsnittlig last om per fordon. Dessa siffror berättar en hel del om intensiteten i trafiken på genom . För varje nytt år ökar godstransporterna på väg och beräknas fram öka när det gäller internationellt transporterade godsmängder. När det gäller hamnarna kommer av totala import via västkusthamnarna och av exporten. För riket kommer av importen via havet. En del av dessa enorma godsmängder är farlig för människorna, för djuren och miljön överhuvudtaget. När det gäller landsvägstrafiken är lasterna ibland oklart eller torftigt deklarerade. Det har förekommit fall där förare av långtradare som dragits in i trafikolyckor inte har vetat vad lasten består av, eller hur lasten skall hanteras. I sådana fall blir det extra jobbigt för räddningstjänsten - de vet ju inte vilka resurser som skall sättas in och vilken utrustning som är den lämpliga. Motsvarande incidenter inträffar i hamnar. Fallet med en 200-liters-tunna, fylld med det ytterst giftiga ämnet Tetrametylbly, som sprang läck vid lastarbete ombord på ett indiskt fartyg i hamn, kunde ha utvecklat sig till en katastrof av stora mått. Lägg därtill att fartygets övriga last bestod av ammunition, som, om oturen hade varit framme, kunde ha detonerat! I det enskilda fallet kan ett utkrävande av ansvar riktas mot dem som har att frakta godset, eller på annat sätt hanterar det. Men det får å andra sidan ställas mot om information har nått vederbörande om godsets beskaffenhet. Även från totalförsvarssynpunkt är transporterna av farligt gods värda all observans. Samhället är sårbart och påverkas snabbt, både vad gäller tele-el och sjukvårdssidan. Som vi bedömer de frågor som här berörts, talar mycket för att en översyn behövs av bestämmelserna för hur gods skall fraktas, vilka typer av gods som kan samtransporteras och vilka som inte lämpar sig för detta. Vidare behövs en information som inte bara riktar sig till fraktbefälhavarna utan huvudmannen - vem denna än är - skall vara säker om att transportören vet vad lasten innehåller och han skall veta hur agerandet sker vid en olycka. speciella fall bör polis och räddningstjänst i förväg informeras om att farlig Mot. 1988/89 last passerar ett känsligt område . Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna att bestämmelserna för transporterna av farligt gods ses över, 2. att hos regeringen begär en skyndsam undersökning om en ev. förstärkning av tullens resurser, i syfte att stärka kontrollen av inkommande godstyper för att bättre säkra transporterna inom landet.
mot · GC02Fö703 · 1989-01-10 00:00:00 — 1988/89 :Fö703 av och (båda c) Kemikalietransporter I och transporteras ca kemikalier och ca 5 olja, bensin och fotogen, enligt en kartläggning som genomfördes på uppdrag av . Merparten av kemikalietransporterna, nästan , kom till länet över Landsort och . Transporterna består av en rad olika ämnen klorerade och icke klorerade lösningsmedel, syror, cyanider, kadmium och arsenikföreningar, lösliga salter, bekämpningsmedel, ammoniak m.m. Transporter av ammoniak till över Landsort-Södertälje-Mälaren utgör de största mängderna av akuttoxiska kemikalier. Varje tanker transporterar flytande ammoniak under tryck i tre separata tankar. Om en av tankarna skadas och ammoniaken löses i vattnet kan hela slås ut. Mälarvattnets användbarhet för dricksvattenframställning skulle äventyras. Mot den här bakgrunden är det nödvändigt med kraftfulla åtgärder för att förebygga en miljökatastrof i samband med sjötransporter i och . Bland åtgärder som kan behöva vidtas är skärpta krav på båtarnas standard och säkerhetsutrustning, utökad lotsplikt och restriktioner i fråga om vilka leder som får användas. En stor del av de miljöfarliga transporterna skulle helt kunna avskaffas genom att transport av olja och även andra kemikalier fördes över till pipeline. I första hand bör tillskapandet av en pipeline från till skyndsamt utredas. I ett av godkänt betänkande från försvarsutskottet, FöU 1987/88:7, instämmer utskottet i behovet av särskilt stränga försiktighetsåtgärder i skärgårdar och sjöar, och inte minst och . Man utgår ifrån att regeringen noga följer utvecklingen och vidtar nödvändiga årgärder. Några mer avgörande initiativ har dock inte vidtagits av regeringen. Ett mer kraftfullt ställningstagande från sida tycks därför vara nödvändigt. Mot bakgrund av detta föreslår vi 1. att beslutar att hos regeringen hemställa om ett åtgärdsprogram för att öka säkerheten vid miljöfarliga transporter genom , , och , 2. att beslutar hemställa att regeringen skyndsamt låter utreda överförande av en del av miljöfarliga transporter till pipelines och i första hand en pipeline för olja mellan och . 1988/89 FÖ703
mot · GC02Fö705 · 1989-01-17 00:00:00 — Motion till 1988/89:Fö705 av m.fl. (fp) Transport av farligt gods Med hänvisning till vad som anförts i motion 1988/89:A408 hemställs 1. att beslutar att tankfartyg på beläggs med krav på dubbelskrov, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om obligatorisk rapportering för fartyg i samt om ökade befogenheter för lotsarna. (fp) () () () () ()
mot · GC02Fö706 · 1989-01-17 00:00:00 — Motion till 1988/89 :Fö706 av och (båda s) Behovet av katastrofpsykiatri I saknas en etablerad katastrofpsykiatri för att hjälpa människor att bearbeta upplevelser i samband med olyckor och katastrofer. Skadade, överlevande och anhöriga behöver inte bara somatisk vård utan även psykiatriskt stöd för att lindra verkningarna efter t.ex. trafikolyckor, bränder, överfall, våldtäkter, dråp. Stora katastrofer är sällsynta men vid sådana bör också räddnings- och vårdpersonal, åskådare och ansvariga erbjudas möjlighet till psykiatrisk hjälp på grund av risk för psykiska skador. I en katastrofsituation måste man kanske bevittna hur människor dör utan att man kan rädda eller hjälpa. Man kanske måste välja mellan att rädda sig själv eller rädda sin kamrat. Situationen kan vålla ångest och andra psykiska trauman efteråt. Ju snabbare psykiatrisk hjälp sätts in desto fortare kan upplevelsen bearbetas och genomlevas utan psykiska men. har två katastrofer inträffat som aktualiserat behovet av katastrofpsykiatri - den svåra bussolyckan i , där svenska skolbarn och anhöriga omkom och jordbävningskatastrofen i , där bl.a. svenska hundförare deltog i räddningsarbetet. har, vad gäller katastrofpsykiatri, mycket att lära av , där forskning inom ämnet bedrivits vid i sedan ett tiotal år. En särskild avdelning vid universiteten har ansvaret för utbildning i ämnet för sjukvårdspersonal, brandmän, polis, skyddspersonal och medicine studerande. Genom den modell som utarbetats kan norrmännen snabbt mobilisera psykiatrisk hjälp vid plötsliga, oväntade händelser. I finns ännu inte någon officiell katastrofberedskap motsvarande . Forskning har dock påbörjats vid i . Den norska modellen har utvecklats både på central, regional och lokal nivå. Försvaret och i har gått samman för att upprätta en forsknings-, utvecklings-, undervisnings-, rådgivnings- och klinisk institution. Utvecklingen av omsorgsarbetet har gått parallellt med forskningsarbetet. Stor del av arbetet vid institutionen riktas mot regional och lokal nivå för att överföra kunskap och medverka till organisationen av den katastrofpsykiatriska omsorgen. Den norska modellen utgår från att medmänsklighet är grunden för alla åtgärder och att även icke professionella kan uträtta mycket bara de mobiliseras. Det handlar om att utveckla förhållningssätt, kunskap och färdigheter. På regional nivå utbildas ett katastrofpsykiatriskt team av fackfolk inom psykiatrin, samt präst. En av dessa har specialkompetens om barn. Teamet är representerat i sjukhusets katastrofkommitté och ansvarar för sin del av planeringen. Bl.a. tar teamet kontakt med alla berörda yrkesgrupper. Teamets viktigaste arbetsuppgift är att ta hand om vardagskatastroferna. Man har arbetat fram modeller för arbetet med olika grupper av drabbade t.ex. stödgrupp för efterlevande. Det regionala teamet medverkar också i rådgivning, utbildning och organisation av den lokala stödgruppen. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att hos regeringen begär att får i uppdrag att organisera modeller för katastrofpsykiatriskt stöd utifrån de erfarenheter som vunnits i det norska arbetet. z () () 1988/89 FÖ706
mot · GC02Fö707 · 1989-01-18 00:00:00 — medverkan i miljöskyddsarbetet, m.m. I kampen för en bättre miljö är arbetet med att förebygga olyckor och begränsa skadeverkningarna, om sådana olyckor trots allt skulle inträffa, mycket betydelsefullt. Detta kommer bl.a. till uttryck i budgetpropositionen där chefen för försvarsdepartementet skriver att Samhällsutvecklingen skapar nya risker. Storskaligheten och komplexiteten i samhället medför risker för oväntade och omfattande olyckor med svåra konsekvenser. Inte minst gäller detta kemiska risker. Vid i bedrivs ett omfattande arbete med att förebygga och begränsa skadeverkningarna av stora olyckor, bl.a. inom kemikalie- och kärnenergiområdena. Detta arbete omfattar bl.a. att utveckla nya metoder och ny teknik inom denna del av räddningstjänsten. Betydande insatser för att utbilda berörda personalkategorier inom området görs också. Då detta arbete är en väsentlig del av miljövårdsarbetet, är det viktigt, att arbetet bedrivs kraftfullt och med stora resursinsatser. Utvecklingen av nya miljötekniska metoder är en mycket viktig åtgärd i miljövårdsarbetet. Det gäller inte bara att förbättra och förfina nuvarande metoder utan i lika hög grad att finna helt nya tekniska lösningar för att stoppa miljöförstöringen. Om detta ska lyckas, krävs att den samlade kunskapen inom området kan utnyttjas så effektivt som möjligt. Detta kan uppnås genom att etablera ett miljötekniskt centrum i . I ett miljötekniskt centrum bör den miljöstörande och miljöfarliga industrin, forskningen och myndigheter vara företrädda. I finns ett flertal sådana industrier. Vid högskolan i finns en särskild kemi-ekonomisk linje. kunskaper inom området kan också utgöra en viktig resurs för ett miljötekniskt centrum. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om arbete med att förebygga och begränsa miljöolyckor, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om etablering av ett miljötekniskt centrum.
mot · GC02Fö708 · 1989-01-19 00:00:00 — av m. fl. Säkerheten vid transporter av farligt gods Dagens kemikalieflora innebär inte bara risker vid själva användningen och produktionen utan också vid transporter. Omfattande kemikalietransporter genomkorsar vårt land på järnväg och landsvägar. går transportvägarna genom tättbebyggda områden. Vid en olycka kan skadorna bli mycket omfattande både för miljön och för människorna. All transport av farligt gods måste enligt lagen vara märkt och ha handlingar som visar vad lasten innehåller och vad man skall göra om olycksutsläpp sker. Det är naturligtvis nödvändigt att det finns resurser och rutiner för att kontrollera att lagen efterlevs. De som arbetar med att transportera farligt gods behöver kunskap om lagen och om hur hantering av godset skall ske för att inte risker skall uppstå. De behöver också kunskaper om vad som behöver göras om en olycka trots allt sker. Ett särskilt krav på behörighet för dem som transporterar farligt gods skulle vara en åtgärd för att undvika att den mänskliga faktorn utlöser en olycka vid transport av farligt gods. En sådan behörighet skulle garantera viss erfarenhet och adekvat kunskap. Det är också utomordentligt viktigt att i resp. kommun är väl informerad när transporter med miljöfarligt innehåll skall passera. finns sådana kommunikationsmöjligheter att räddningstjänsten utefter den väg som farligt gods passerar kan få information om tidpunkt och art av farligt gods som transporteras genom ett aktuellt område. Sådana rutiner bör utarbetas av . En högre beredskap kan då uppnås. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av åtgärder för säkrare transporter av farligt gods. () ()
mot · GC02Fö709 · 1989-01-19 00:00:00 — av () Sambandscentralen i sambandscentral i är av utomordentlig betydelse för den bofasta skärgårdsbefolkningen, för båtturisterna och för myndigheter. Därför beslöt efter förslag från skatteutskottet /87 att sambandscentralen skulle hållas öppen dygnet runt. Berörda regionala och lokala myndigheter såsom , militären, brandvärnet, hemvärnet, skärgårdskommunerna stöder alla samfällt kravet på fortsatt oförändrad verksamhet vid sambandscentralen. har under föregående år bl.a. utrett sambandscentralernas verksamhet och resultatet väntas föreläggas i form av en proposition senare i vår. Trots stödet för centralen finns en utbredd oro bland personalen och de som är beroende av sambandscentralens verksamhet. Man fruktar att beslut som fattas utanför , t.ex. i samband med kustbevakningskommitténs programplanering och personaldimensionering leder till att avgörande inflytande i ärendet åsidosätts. försöker sambandscentralen att effektivisera sin verksamhet på olika sätt. T. ex. har region ost placerat en dataterminal på sambandscentralen och verksamhetsredovisning och andra kontorsgöromål av rutinkaraktär som annars skulle utföras på de regionala och centrala kontoren kan skötas i . Genom att ytterligare decentralisera sådan verksamhet skulle sambandscentralen kunna bli ekonomiskt självbärande och den viktiga dygnet-runt-bemannade radiopassningen i princip fås på köpet. Det finns också långt framskridna planer på att i samarbete med Östgötatrafiken samordna all skärgårdstrafik inklusive ambulanstransporter inom . Sambandscentralen är tänkt att spela en viktig roll som beställningscentral i det nya systemet. En avgörande drivkraft bakom dessa konstruktiva effektiviseringsförslag har varit personalens och länsmyndigheternas absoluta övertygelse att sambandscentralen måste få fortsätta sin viktiga verksamhet till nytta för skärgårdsbefolkningen, båtturisterna och den militära säkerheten i skärgården från Landsort till . Mot ovanstående bakgrund hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om att sambandscentralen i även fortsättningsvis ska vara dygnet-runt-bemannad. 1988/89 FÖ709
mot · GC02Fö710 · 1989-01-20 00:00:00 — Motion till 1988/89: FÖ710 Den kommunala räddningstjänstens utbildningsbehov 1988/89 FÖ710719 Genom den räddningstjänstlag och räddningstjänstforordning som riksdag och regering fastställde fick den kommunala räddningstjänsten ett nytt kompetensutbildningssystem. Erfarenheterna av det nya systemet är genomgående mycket positiva. Enligt de flesta bedömare kommer detta att innebära en inte oväsentlig effektivisering av samhällets räddningstjänst. Tyvärr föreligger en svaghet. Alla tillgängliga uppgifter tyder på att utbildningsvolymen är otillräcklig. Konsekvensen av detta kan exemplifieras av att man, om inte särskilda åtgärder vidtas, kommer att ha en eftersläpning när det gäller utbildning av heltidsanställda brandmän innebärande att dessa inte får sin yrkesutbildning förrän 3 efter anställning. Bristen på befäl särskilt med brandmästarexamen är stor inom flera kommuner. Denna personalgrupp är räddningsledare i den s. k. operativa räddningstjänsten och arbetar i övrigt med bl. a. planering, utbildning och förebyggande skador. Den här påtalade kapacitetsbristen är djupt otillfredsställande. Den reducerar räddningstjänstens effektivitet som den medför ökade risker för den personal som skall arbeta vid räddningsinsatser. Härutöver kommer de rent lagstridiga konsekvenserna då exempelvis heltidsanställd brandman enligt räddningstjänstförordningen (SFS 1986:1107) skall avlägga brandmansexamen senast från det anställningen började. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om räddningstjänstens behov av kompetensutbildning. 1 1988/89.
mot · GC02Fö711 · 1989-01-20 00:00:00 — Motion till 1988/89: FÖ711 Stora förändringar har skett inom det lokala brandskyddet. I takt med allt fler större och svårare uppgifter för brandkårerna i landet har det successivt vuxit fram en modern räddningstjänst. Stora tekniska framsteg har gjorts på den materiella sidan, en långtgående organisatorisk förändring har ägt rum och ett nytt ämbetsverk har sett dagens ljus. Lagstiftningen har förnyats där miljöskyddslagen och räddningstjänstlagen är konkreta uttryck för detta. Emellertid ser det ut att ha blivit ett glapp mellan den nya lagstiftningen och de förändrade och långtgående uppgifter som en lokal räddningschef har att ansvara för. Brandcheferna i den gamla organisationen hade en långtgående kompetens att utfärda föreskrifter vid brand och brandfara. Med de utökade uppgifterna är det inte möjligt eller i varje fall högst oklart om denna kompetens gäller på andra områden än när det gäller att förebygga brand och brandolyckor. bör därför se över och i förekommande fall komplettera lagstiftningen så att inget förhindrar ett effektivt skyddsarbete. Det gäller framför allt de allt mer påträngande skadorna i samband med giftiga transporter, ömtåliga arbetsuppgifter. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en översyn av lagstiftningen i avsikt att ge den lokala ledningen för räddningstjänsten full kompetens att inskrida mot alla former eller hot om olyckor.
mot · GC02Fö712 · 1989-01-20 00:00:00 — Motion till 1988/89: FÖ712 Rätt för villaägare att själv utföra sotning Sotning av villapannor är en monopoliserad verksamhet. Kommunen har monopolet och kan bestämma om verksamheten skall utföras i egen regi eller på entreprenad. Endast i ytterst få undantagsfall kan den enskilde fastighetsägaren enligt gällande lag medges rätt att själv utföra sotningen. När det gäller industrier och värmecentraler för bostadsområden kan ägaren själv få rätt att utföra sotningsarbetet under förutsättning att det utförs enligt gällande bestämmelser. Det finns enskilda fastighetsägare som mycket väl skulle kunna utföra sotningen på den egna fastigheten. Av hävd särskilt på landsbygden har det gått till så. Det som borde vara avgörande är den enskilde fastighetsägarens kompetens för arbetet. Det är inget självändamål att det är en avlönad sotare som utför arbetet. Skorstensfejarmästaren som ansvarig för sotningens utförande borde ges möjlighet att bevilja enskild fastighetsägare, som uppfyller nödvändiga kompetenskrav, rätt att själv utföra sotning av egen fastighet. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär förslag till sådan ändring i räddningstjänstlagen att enskild fastighetsägare av skorstensfejarmästare kan ges rätt att utföra sotning av egen villafastighet.
mot · GC02Fö714 · 1989-01-24 00:00:00 — Motion till 1988/89: FÖ714 Ersättning vid s. k. skallgång Alltför ofta händer det att barn eller äldre går bort sig, kommer vilse, i storstadområden eller ute i skogsmark. blir det lyckliga lösningar utan större samhällsinsatser. Men tyvärr förekommer att de vilsekomna inte hittas inom rimlig tid, trots stora insatser från myndigheter och frivilliga. När någon person kommit vilse och varit försvunnen , startas eftersök eller s. k. skallgång efter vederbörande. Detta görs då på polismyndighets ansvar och med ett antal frivilliga som känner terrängen eller området där eftersöket skall ske. Problem kan då vara att få rätt grupp frivilliga till denna verksamhet. Detta på grund av att arbete, långa resor eller annat gör att den frivilliga insatsen blir kostbar för den enskilde. Skall s. k. skallgång vara effektiv fordras att rätt sorts personer, personer med lokalkunskap, skogserfarenhet eller liknande deltar. Förutsättningar måste skapas för att ge ersättning för frivilligt deltagande i eftersök på uppmaning av polismyndighet. Enligt 48 § i räddningstjänstlagen kan samma ersättning utgå vid frivilligt eftersök på uppmaning av räddningsledare. Samma regler bör kunna tillämpas på det i motionen aktualiserade området. En översyn av nämnda förutsättningar bör genomföras, för att skapa samma ersättningsregler för frivilligt eftersök, oavsett på vilken myndighets framställning som det gjorts. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen tillkänna vad som i motionen anförts om likformig rätt till ersättning vid eftersök.
mot · GC02Fö715 · 1989-01-24 00:00:00 — Motion till 1988/89: Fö715 av och (båda s) Vapenfri tjänst i biståndsverksamheten Säkerhet och en bevarad fred skapas genom att vi i världssamhället i samarbete med varandra organiserar freden. Förutsättningen för ett positivt resultat i detta arbete är en ökad internationell förståelse och den respekt de olika nationerna visar varandra. Denna respekt och förståelse måste byggas med ökade kunskaper om skälen till andra folks levnadssätt och olika kulturer. Att dessa kunskaper ej är vad de borde vara, märker vi bl. a. genom den brist på förståelse och misstänksamhet som olika invandrargrupper i vårt land från tid till annan möter. För att öka dessa kunskaper och ge unga människor i vårt land möjlighet till ett konstruktivt fredsarbete, men också som en viktig markering av att även kommer att bidra till fred och internationell avspänning borde de värnpliktiga som beviljas vapenfri tjänst kunna erbjudas arbete i biståndsverksamheten. Detta alternativ till samhällstjänst förutsätter självklart att den värnpliktige har lämpliga kunskaper och intresse. Den insats som många unga män på detta sätt skulle kunna göra i eller i utlandet kunde bli ett värdefullt bidrag i exempelvis enskilda organisationers solidaritetsarbete. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att beslutar i enlighet med vad som i motionen anförts om vapenfri tjänst i internationellt solidaritets- och biståndsarbete.