ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GC02Fö506 · 1989-01-23 00:00:00 — Motion till 1988/89:Fö506 av och (båda m) Behovet av skyddsrum i I regeringens proposition 1988/89:100 bilaga 6 anför chefen för försvarsdepartementet i fråga om behovet av medel för skyddsrum, att han bedömer att de bemyndiganden som han har beräknat är tillräckliga för nybehovsproduktion av skyddsrum i skyddsrumsorternas riskområden och för viss bristtäckningsproduktion i främst de största städernas innerområden. Med de föreslagna bemyndigandena kommer den nuvarande allvarliga bristsituationen i fråga om skyddsrum i och främst inte att förbättras. I stället kommer tätbebyggelse med stora befolkningskoncentrationer att i krig lämnas utan erforderligt skydd. Det är inte realistiskt att dela upp med staden och grannkommunerna i olika småområden med olika risknivåer och med olika behov av befolkningsskydd. Samma skyddsnivå erfordras för ett större område. Såväl med hänsyn till bombhål, landsättning, markstrider som sabotage krävs en mera heltäckande bedömning av skyddsbehovet i området. byggs den av beslutade s.k. hemskyddsorganisationen upp med hemskyddsgruppchefer, hemskyddsombud m.m. Dessas uppgifter skall i krig bland annat vara att anvisa de boende inom området lämpliga skydd. I blir hemskyddets möjligheter att fylla sina uppgifter starkt begränsade om inte särskild hänsyn vid resurstilldelningen tas till de speciella förhållandena i staden och grannkommunerna i fråga om åtgärder för skyddsrumsbyggande. överbefälhavaren har i FU 88 framhållit, att strategiskt överfall är en angreppsmetod som inte beaktats tillräckligt i tidigare planering. I syfte att nå en snabb militär och politisk kollaps, kan ett angrepp komma att riktas mot bland annat befolkningskoncentrationer. Riskerna i en krissituation för en bekämpning av med dess täta befolkning utan tillräckligt antal skyddsrum måste bedömas som stora. Totalförsvarets möjligheter att stå emot ett anfall kan i en sådan situation reduceras starkt. 1* 1988/89. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om de speciella förhållanden som råder inom vid planeringen för skyddsrumsbyggande. () () 1988/89 FÖ506
mot · GC02Fö507 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89:Fö507 av Per () ] de flesta kommuner i landet pågår arbete med organisation för krig och ofärdstid. Den övergripande ledningsorganisationen skall vara etablerad, medan arbetet med att organisera i detaljer nu pågår. Många bostadsförvaltande företag i landet har indelat sin fältorganisation i områden. Områdenas storlek varierar. Respektive områdeschef har i regel tämligen långt gående befogenheter. Denne ansvarar vanligen för såväl fastigheternas tekniska drift som de boendes trivsel. Vidare är områdeschefen arbetsledare för den områdesanknutna personalen. Områdeschefen är även kontaktpunkt för polis, socialomsorg, räddningstjänst m.fl. Denna kortfattade beskrivning av områdeschefens arbetssituation visar på att denne måste ha en mycket stor kunskap om sitt område. Områdeschefen vet var skyddsrummen är belägna och var skyddsrumsutrusning förvaras. Kunskaperna om fastigheternas olika tekniska system, som uppvärmning, vattenförsörjning, avstängningskranar m.m., finns hos områdeschefen. Därtill känner områdeschefen de boende. I en krisorganisation kan områdeschefens kunskaper vara av mycket stor betydelse. I ett krigsläge där bostadshus givetvis måste förvaltas för fortsatt konventionell användning är områdeschefen väl lämpad för att göra detta sitt vanliga arbete. Vid katastroflägen kan räddningstjänsten få vitala informationer av områdeschefen. Kommunernas krigsorganisationer är under utveckling. 1 dessa kan områdeschefer bli en viktig kugge. Detta förutsätter dock att områdeschef ej inkallas för sedvanlig tjäntgöring i stridande förband eller motsvarande. I stället bör denne ges möjligheter till krigsplacering på sitt ordinarie arbete på motsvarande sätt som vissa andra kommunala befattningshavare. Mot denna bakgrund hemställer jag att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utnyttjandet av områdescheferna i bostadsförvaltningen i den kommunala beredskapsorganisationen m.m.
mot · GC02Fö508 · 1989-01-23 00:00:00 — Motion till 1988/89:Fö508 av m.fl. (s) Behovet av skyddsrum i försvarsbeslut framhålls att ett starkt och allsidigt totalförsvar redan i fred skapar förtroende i omvärlden för vår vilja att försvara oss. Det betonas att planeringen av åtgärder för att möta militära angrepp skall utgå från den svåraste situationen, nämligen att ett angrepp i ett läge av höjd spänning mellan maktblocken inleds med endast kort militär förvarning och att vi således inte helt hunnit genomföra mobilisering och krigsorganisering. Vi måste utgå från att det finns begränsad eller ingen tid för kompletterande befolkningsskyddsåtgärder i en sådan situation. Inom innerområde finns f.n. endast ca 150 000 skyddsrumsplatser. Där saknas skyddsrumsplatser för ca 580 000 invånare. För övriga delar av är motsvarande siffror 1 340 000 resp 325 000 platser. På grund av utglesningen i bostadsbeståndet kan en del av tillgängliga skyddsrumsplatser endast utnyttjas om delar av befolkningen flyttas. Underskottet på skyddsrumsplatser är därför större än vad ovanstående siffror Huvudstaden riskerar särskilt i inledningsskedet av ett krig att utsättas för militära angrepp eller hot därom. Har vi inte i fred byggt upp en trovärdig beredskap för huvudstaden och dess omgivningar att kunna möta en fientlig bekämpning riskerar vi att i en krigssituation komma i en svår situation. Enligt nu gällande principer skall skyddsrummen utgöra det främsta skyddet för befolkningen och utrymning endast ses som kompletterande åtgärder. Nuvarande brist på skyddsrum i kommer, enligt vår mening, i ett krigsläge att kräva utrymningar i en sådan storleksordning att möjligheterna att bedriva ordnad samhällsverksamhet i starkt reduceras. Vi anser att särskild hänsyn måste tas till och dess omgivningar när det gäller behovet av skydd för befolkningen. ÖCB och SRV måste lägga särskild vikt vid och dess omgivningar i myndigheternas översyn av de regionala målen och vid riskanalyserna resp redovisning av befolkningens behov av skydd i krig. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen angetts om det utökade behovet av skyddsrum i . () ()
mot · GC02Fö509 · 1989-01-24 00:00:00 — Motion till 1988/89:Fö509 av m.fl. (m) Försörjningsberedskapen avseende kvävegödsel Med hänvisning till vad som anförts i motion 1988/89:Jo257 hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om livsmedelsberedskapen, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om beredskapsförsörjning med kvävegödselmedel. (m) () () () () () (m) Karl-Gös t a ()
mot · GC02Fö510 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89:Fö510 En högskola för civilförsvaret Bra utbildning och övning på alla nivåer är en grundförutsättning för att vårt samhälle ska kunna få tillräcklig beredskap. finns bara en skola för mer kvalificerad totalförsvarsutbildning. Det är försvarshögskolan, som anordnar kurser för chefer och handläggare inom totalförsvaret. Det är bra men ger ingen kvalificerad utbildning i civil beredskap och civilförsvar. Jag anser att civilförsvaret är en viktig del av totalförsvaret, och utbildningen är av stor betydelse för att få ett bra civilförsvar. Frågan om civilförsvarsutbildning har utretts inom försvarsdepartementet, utan att något förslag har presenterats. Jag anser därför att regeringen nu bör få i uppdrag att lägga fram förslag en en högskola för civilförsvaret och lokalisering av denna. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen begär initiativ till en civilförsvarshögskola, i enlighet med motionen.
mot · GC02Fö512 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89:Fö512 av och (båda c) Alla människor har nytta av att kunna ge första hjälpen till en medmänniska vid en olycka. har utarbetat en kursplan för undervisning i personligt skydd som lämpar sig väl för eleverna i . Uppdraget att bedriva utbildningen har givits åt frivilliga organisationer, bl a och Svenska röda korset. Undervisningen kan t ex gälla brandsläckning, hastigt ingripande för att rädda människor ur antända eller raserade byggnader och för att lämna första hjälp, omhändertagande av lättare skadade, skyddsåtgärder mot stridsgaser, strålning från radioaktiva ämnen (joniserande strålning) och biologisk krigföring m.m. Vår nya organisation av civilförsvaret bygger på att alla människor skaffar sig kunskap för att klara sig själva och hjälpa andra i krissituationer. Skolstyrelserna borde få en rekommendation att erbjuda eleverna självskyddsutbildning. Radioaktiviteten efter Tjernobyl-katastrofen har inte minskat i de delar av som drabbades värst. Den joniserande strålningen kan inte uppfattas med våra sinnen. Vi kan få en så stor stråldos att vi avlider utan att känna någonting när vi drabbas. Däremot brukar det alltid framhållas att det går lätt att mäta den joniserande strålningen. När så människor vill mäta själva säger experterna att det är mycket svårt att veta vad man mäter och att detta måste överlämnas till specialisterna. Mätkunskapen borde bli mer allmän och mätinstrument borde finnas på fler håll. Sakkunskapen menar nu att vi måste vara beredda på att det kan bli flera stora utsläpp från kärnkraftanläggningar i vår närhet. Lärare i naturvetenskapliga ämnen har ett stort behov av ökade kunskaper om strålning och radioaktivitet. Några fysiker och datatekniker knutna till har bildat företaget för att erbjuda ett kursprogram och en billig mätutrustning () för undervisning i gymnasieskolan. Den är anpassad till skoldatorerna. När det gällde datakunskapen tog samhället kraftfulla initiativ för att stimulera skolorna att avdela stora resurser till datoranläggningar. Dessa kan få en ökad användning för att lära eleverna att mäta radioaktivitet. Det är viktigt för demokratin att människor kan vända sig till flera personer i sin närhet och få kunskap om hur mycket radioaktivitet de har omkring sig. Skolstyrelserna bör uppmärksammas på önskvärdheten i att erbjuda undervisning i strålningsmätning vid gymnasieskolorna. 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om undervisning i självskydd, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om undervisning i strålningsmätning. () ()
mot · GC02Fö514 · 1989-01-24 00:00:00 — Motion till 1988/89:Fö514 av m.fl. (s) Ett mindre sårbart jordbruk För Bergslagen är en levande landsbygd oumbärlig. En levande landsbygd förutsätter levande och verksamma jordbruk. Jordbruket som näring bland övriga näringar i Bergslagen behöver lyftas fram och utvecklas för att skapa balans och harmoni i Bergslagens struktur. Det jordbruk som bedrivs i Bergslagen och motsvarande bygder på andra håll i landet får allt svårare att hävda sig beroende på att dagens högproduktiva jordbruk kännetecknas av hög mekaniseringsgrad och specialisering. Utvecklingen har inneburit en geografisk koncentration av jordbruksföretag liksom produktionen av vissa produkter. Som exempel produceras en tredjedel av fläskproduktion i , medan haren mycket låg självförsörjningsgrad av t.ex. brödsäd. Koncentrationen av förädlings- och distributionscentraler samt den regionala snedfördelningen av livsmedelsindustrin till ca en tredjedel i gör hela näringen mycket beroende av fungerande transportsystem. Allmänt kan man säga att landets livsmedelsproduktion har blivit i allt större grad beroende av omvärlden. Systemet förlitar sig på att importen av olika insatsvaror är möjlig, att transnationella och regionala transporter fungerar och att energi- och informationsförsörjningen är intakt. Med minskade beredskapslager kan även begränsade regionala störningar få allvarliga konsekvenser samt regional brist på produktionsmedel uppstå trots god nationell tillgång. Systemet med centraliserad livsmedelsförsörjning medför en inbyggd sårbarhet. Därför är ett levande jordbruk i hela med lokal och regional livsmedelsproduktion nödvändig för ett i kris så långt som möjligt uthålligt samhälle. Här samverkar jordbruks- och försvarspolitiken vad gäller beredskapsaspekterna i lands- och glesbygdsutvecklingen. I Bergslagen finns ett antal kommuner som gemensamt har försökt att belysa och komma till rätta med ovan redovisade aspekter genom att utarbeta ett förslag till modell för ett mindre sårbart jordbruk. Modellen som benämns utvecklingsgård skall även kunna tjäna som modell för andra liknande bygder. Utvecklingsgården skall användas för att utveckla och pröva jordbruksformer med väsentligt mindre inbyggd sårbarhet. Detta skall ske bl.a. genom minskad användning av externa, framför allt importerade produktionsmedel. Utvecklingsgården skall ingå som en del i kommunens beredskap för livsmedels- och energiförsörjning vid eventuell kris. Mot.1988/89 FÖ514 Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om behovet av ett försök med utvecklingsgård i för att utnyttja möjligheterna att förbättra beredskapen vad gäller livsmedels- och energiförsörjning vid ett krisläge. () () () () inriktning och val av produktionsmedel skall därför bygga på lokala behov och lokala förutsättningar. Utvecklingsgården skall under normala förhållanden kunna drivas på företagsekonomiska grunder och vara en naturlig del i den kommunala infrastrukturen.
mot · GC02Fö6 · 1989-01-15 00:00:00 — 1988/89 :Fö6 av m.fl. (vpk) med anledning av prop. 1988/89:80 om verksamhet och anslag för det militära försvaret m.m. under /90. I propositionen föreslår regeringen att Bergslagens miltärområde sammanslås med Östra militärområdet. Ett nytt militärområde skulle därmed bildas, nämligen Mellersta militärområdet. Vidare föreslås att civilområdena sammanslås på samma sätt fr.o.m. . Vi anser inte att frågan om en förändrad militärområdesindelning bör tas förrän gjort de säkerhetspolitiska studier den har i uppdrag att göra. Vi menar att de uttalanden som gjorts om den framtida militärstrategiska situationen på kan ha betydelse för framtida militäromi ådesindelning. Dessa nya signaler bör naturligtvis analyseras av försvarskommittén. Vi är heller inte helt övertygade om att en sammanslagning av ovan nämnda militärområden leder till någon egentlig kostnadsminskning och i ett sådant läge verkar förslaget om sammanslagning förhastat. Mot bakgrund av vad vi nu anfört bör avslå regeringens förslag om en sammanslagning av Bergslagens militärområde och Östra militärområdet. Det bör dock för klarhets skull sägas att detta inte innebär att vi för tid och evighet skall ha samma geografiska eller samma antal militärområden som . Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om sammanslagning av Bergslagens militärområde och Östra militärområdet.
mot · GC02Fö601 · 1989-01-18 00:00:00 — Motion till 1988/89: F5601 av och (båda m) Överbefälhavaren konstaterar i sin programplan att beläggningen vid varvsindustrin blir kritisk i närtid. I Försvarsmaktsidé 2000 uttalar överbefälhavaren att en samordning inom varvsindustrin skulle underlätta möjligheterna att bevara utvecklings- och produktionskapaciteten för ytstridsfartyg och ubåtar inom landet. är det enda varvet i vårt land som har kapacitet att producera kvalificerade ytstridsfartyg till marinen. När det gäller produktionen av ubåtar till marinen svarar för tillverkningen av de skeppstekniskt mest kvalificerade sektionerna. I övrigt är denna produktion förlagd till i . Beläggningen på är f. n. fullgod. En förestående nedgång leder dock till en allvarlig sysselsättningssvacka i mitten av . Mot bakgrund av den kortsiktiga försvarspolitik som drabbat , är det inte förvånande om varvets personal känner en viss oro för varvets framtid som nybyggnadsvarv. tyder vissa tecken på att en del tagit konsekvenserna av detta förhållande och sökt sig till andra arbetsgivare. Det är således hög tid att regeringen tar sitt ansvar när det gäller och klart deklarerar dess nödvändighet som en av grundpelarna i svensk säkerhetspolitik. För att upprätthålla ett starkt marint försvar krävs nya fartyg i sådan omfattning att underlag finns för inhemsk produktion. Med beaktande av den mycket höga kompetens och de moderna produktionsresurser som finns på samt dess närhet till de operativa stridskrafterna, talar alla skäl för att staten bör utnyttja kapacitet för en fortsatt framtida svensk örlogsfartygsproduktion. Dessutom bör varvets kapacitet utnyttjas för alla större översyner och moderniseringar av örlogsfartyg. Den höga kompetens som varvet besitter i ubåtsproduktion gör att marinens underhåll av ubåtar i större utsträckning bör förläggas till . F. n. råder en klar snedfördelning mellan och vad beträffar ubåtsunderhållet. På nio av tolv ubåtar sker underhållet på . Många olika skäl talar för att en jämn fördelning åstadkommes mellan de aktuella varvsenheterna. 1 1988/89. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna att all marin örlogsfartygsproduktion koncentreras till , 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande underhåll, översyn och moderniseringar av örlogsfartyg. () () 1988/89 FÖ601
mot · GC02Fö602 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89: FÖ602 är en viktig del i det svenska säkerhetspolitiska systemet. Regering och riksdag har tidigare uttalat att statsmakterna har ett särskilt ansvar vad gäller att tillförsäkra en rimlig beläggning samt att varvets huvudinriktning skall vara produktion, modernisering och underhåll av örlogsfartyg för den svenska marinen. Eftersom varvet spelar en mycket viktig roll för förmåga att bedriva en neutral försvars- och säkerhetspolitik, är det synnerligen viktigt att det föreligger en långsiktig strategi avseende varvet. är för närvarandet det enda varvet i vårt land som har kapacitet att producera kvalificerade övervattensfartyg till marinen. När det gäller produktion av ubåtar svarar för tillverkning av de skeppstekniskt mest kvalificerade sektionerna. I övrigt är denna produktion förlagd till . Med hänsyn till stora betydelse för svenskt försvar är det helt naturligt att även i sin helhet föra över ubåtsproduktionen till . Även beträffande kvalificerat fartygsunderhåll är av stor betydelse. I jämförelse med marinens varv på hävdar sig i detta sammanhang utmärkt. Det är därför angeläget att en större andel av fartygsunderhållet förläggs till . I första hand bör den övervägande andelen ubåtar underhållas i . Med hänsyn till bl. a. utmärkta dockningsmöjligheter bör isbrytarunderhållet även förläggas till . Det bör även övervägas att flytta över alla större översyner och moderniseringar av marinens fartyg, s. k. 6-årsöversyner, till . satsar hårt på vidareutveckling av fartyg med teknik och funktioner avpassade för svenska behov i en avancerad framtidsmiljö. Således studeras förutsättningslöst de funktioner som måste till för att marinens fartyg skall kunna fylla sina uppgifter i olika miljöer en bit in . Det är viktigt att denna vidareutveckling kan fortsätta. Okonventionella lösningar måste studeras och diskuteras. Detta gäller bl. a. möjligheterna att finna lösningar på fartygsprojekt med kapacitet och möjlighet för flera funktioner. Det är således av flera skäl ytterst viktigt att slå vakt om den kunskap och kapacitet som finns vid . Det är viktigt att den personalstyrka som finns vid behålls och att ytterligare produktion tillförs företaget. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om verksamheten vid . 1988/89 FÖ602
mot · GC02Fö603 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89: FÖ603 Arbetet med undervattensteknologi har ökat i omfattning. Sådan verksamhet bedrivs nu på flera platser i landet och av olika foretag och myndigheter. Exempelvis sker detta vid , Örlogsbas , , och . Någon sammanhållande huvudman för denna verksamhet finns inte. För att denna viktiga del i vårt svenska försvar skall kunna utvecklas effektivt måste en sådan huvudman finnas. Lämpligt vore att en sådan sammanhållande huvudman bildades och en lämplig plats för lokaliseringen av dennes verksamhet vore . Där finns stor kompetens inom området genom Syd, och Kustartilleriförsvar. Där förekommer redan nu olika utvecklingsarbeten som bl. a. gäller torpeder, hydrofoner, minslingor, ubåtsskydd, dyk- och minjaktsverksamhet. Där finns också tillgång till kvalificerad personal. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om sammanhållande myndighet för undervattensteknologi.
mot · GC02Fö701 · 1989-01-12 00:00:00 — Motion till 1988/89:Fö701 av och (båda c) Sjöräddningsresurser i Kravet på kvalificerad räddningstjänst till sjöss och i hamn har ökat betydligt. Inte minst gäller detta i som är ett av världens mest trafikerade farvatten. Många av fartygen som passerar fraktar dessutom brandfarligt eller miljöfarligt gods. Den omfattande sjöfarten ger jämte de speciella förhållandena i farleden en komplicerad sjötrafik. Utan tillräckliga och lätt tillgängliga räddningsresurser skulle t.ex. en fartygsbrand kunna få mycket svåra konsekvenser. I finns också med sin hamn som trafikeras av atomtransportfartyget . Malmös behov av sjöburna räddningsinsatser har lösts genom avtal mellan brandkår och Röda bolaget. Avtalet har gällt den för räddningstjänst utrustade bogserbåten . har avtalet sagts upp av bolaget och det finns en uppenbar risk att Järven försvinner från . Det är kostnadsansvaret som har vållat problem och försök att få till stånd ett breddat engagemang har inte gett något resultat. Det är staten som har att ansvara för sjöräddningstjänsten på svenskt sjöterritorium. I det ingår också skyldigheten att släcka brand ombord på fartyg till sjöss när människoliv är i fara. Men några statliga räddningsresurser finns inte för professionell brandbekämpning till sjöss i . Behovet av sådana resurser är stort, inte minst i där vi inte har råd med miljöskador förorsakade av t.ex. fartygsolyckor. Sjöräddningsresurser måste garanteras i . Det är en fråga av förebyggande beredskapskaraktär för och för hela vår region. Det är mot den här bakgrunden naturligt att staten tar en del av kostnadsansvaret för sjöräddningstjänster i . Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av sjöräddningsresurser i . () () 1 1988/89.3 samt. Nr F6701 - 709