ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GC02Jo284 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89: Jo284 av m. fl. (s) Jordbrukarnas sociala situation De flesta arbetstagarna i har fått ordnad och förkortad arbetstid, speciellt de sorn har obekväm arbetstid. har lagstadgade eller avtalade semesterdagar ökat och möjligheterna att utnyttja dessa förbättrats. Speciellt har barnfamiljernas situation observerats och beaktats. Många vill ta ut standardökningen i form av ledighet. De flesta familjer kan ta samlade ledigheter för resor och olika former av fritidsaktiviteter. Fria och eller motsvarande annan ledighet uppfattas som en självklarhet av de flesta. Egna småföretagare lever i många avseenden under andra villkor och dessa kan variera mycket beroende på verksamhetens art och omfattning. Till denna grupp hör landets lantbrukare som i många fall är både ensamma ägare av företaget och utgör enda arbetskraften. En speciell grupp bland dessa utgör mjölk- och svinproducenter. Av landets ca 100000 lantbrukare har ca 40000 mjölkkor eller svin. Huvuddelen av dessa består av enfamiljsföretag eller mindre. Under har genom avbytarverksamheten en betydande förbättring kunnat ske för många av dessa lantbrukare. Det har dock varit svårigheter att rekrytera personal till avbytarverksamheten och kostnaderna har för många uppfattats som höga speciellt för nystartade jordbrukare som ofta har hög skuldsättning, men har större krav på ledighet. Även att få fram ersättare i samband med sjukdom kan vara svårt. Enfamiljsjordbruket torde bli den dominerande företagsformen inom animalieproduktionen och speciellt inom mjölkproduktionen. För att dessa företagare skall bli delaktiga i samhällsutvecklingens sociala fördelar är det angeläget att avbytarverksamheten kan byggas ut. Det finns ett system, lantbrukarnas avbytartjänst, som går att bygga vidare på. För att närmare belysa behoven av insatser och finansieringsfrågorna bör en närmare kartläggning göras av de långsiktiga lösningarna. Därför bör uppdra till den sittande jordbruksutredningen att närmare belysa främst mjölkproducenternas sociala situtation och föreslå lösningar på konstaterade problem. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att hos regeringen begär att jordbruksutredningen ges i uppdrag att kartlägga avbytarsystemets framtida utformning och föreslå lösningar i syfte att trygga denna verksamhet. Axel () () () () 1988/89 Jo284
mot · GC02Jo285 · 1989-01-25 00:00:00 — Det gamla kulturlandskapet är en viktig tillgång för en god livsmiljö och har också ett omistligt vetenskapligt värde. Hagmarker, slåtterängar m.m. innehåller de mest artrika växt- och djursamhällena i svensk natur och har avgörande betydelse för växt- och djurlivets mångfald, samt för den genetiska variationen i landet. Av våra ca 400 hotade växter hör ca 300 hemma i jordbrukslandskapet. Vårt äldsta kulturlandskap är emellertid i stor fara. De människor som av intresse och tradition bedriver ett, utifrån det moderna jordbrukets synsätt, gammaldags jordbruk med t.ex. ängsslåtter blir allt färre. Ängsslåttern, där man tar hö från permanenta och ogödslade ängar, är det enda sättet att bevara de slåtterberoende växt- och djurarter som är hotade. De marker som inte längre betas förbuskas eller planteras med skog, vilket leder till att artrikedomen i hagmarkerna utarmas. I då jordbruket präglas av överskott på åkerareal finns det heller inget ekonomiskt intresse att bevara de ofta små områdena av ängar och hagmarker. Möjligheterna för dagens lantbrukare att ta ansvar för den här delen av vårt kulturlandskap är mycket små med hänsyn till den utsatta ekonomiska situation de har, även om de är mycket medvetna om dess betydelse. Det är nödvändigt med ekonomiska stimulansåtgärder från samhällets sida för att bibehålla de gamla brukningsmetoderna på särskilt skyddsvärda områden. Detta bekräftas av den verksamhet som pågått i samarbete mellan och länsstyrelserna med inventering av skyddsvärda områden. Det har också träffats överenskommelser med brukarna om skötseln av dessa speciella områden. För detta har utgått arealbidrag och bidrag till stängsel eller dylikt beroende på erforderliga åtgärder. Under innevarande år har anslagits till denna verksamhet. Eftersom det är fråga om långsiktiga projekt och att fler och fler brukare behöver anslutas, allt eftersom inventering sker och överenskommelser träffas med brukarna, ökar behovet av ekonomiska resurser till denna för naturvården så viktiga verksamhet. I budgetpropositionen föreslås oförändrat anslag på , som en del av anslaget till Särskilda projekt på miljövårdens område, B6, bilaga 16. Vi anser att denna speciella del av vårt svenska kulturlandskap är värd mer än . Det är nu åtgärderna måste sättas in. Annars kommer det inte att finnas något 1988/89 Jo285 295 1 1988/89. kvar att bevara , med allt vad det skulle innebära inte minst ur Mot. Anslaget bör åtminstone fördubblas. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att beslutar att till B6, Särskilda projekt på miljövårdens område för /90 anvisa ett i förhållande till regeringens förslag med förhöjt reservationsanslag om . () ()
mot · GC02Jo286 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89:Jo286 av () Svensk fruktodling Svensk fruktodling har problem. Dessa problem har ökat . Tullskyddets borttagande innebär ytterligare försämringar för svensk fruktodling. Om inte långtgående insatser görs från statsmakternas sida, är risken mycket stor att den svenska yrkesfruktodlingen försvinner. I årets budgetproposition föreslår regeringen ett omställningsstöd för fruktodlingen på . Detta anslag skall bl.a. täcka röjningsbidrag och marknadsföringsåtgärder. Anslagets storlek är i högsta grad otillräckligt och kommer inte att få den avsedda effekten. Att röja och nyplantera fruktskörd är en dyr process. Fram till den tidpunkt när odlingen ger avkastning har ett hektar odling kostat 150 . enligt uppgift från yrkesfolk. Stora delar av svensk fruktodling har mycket gamla träd varför stor nyplantering är nödvändig om näringen skall överleva och vi överhuvudtaget skall ha kvar någon svensk fruktodling. Effekterna av stora nedskärningar av svensk fruktodling blir många. Specialmaskiner och andra inventarier förlorar helt sitt värde. Fruktpackerier kommer att utsättas för svåra ekonomiska påfrestningar. Lägg därtill den stora betydelse för sysselsättningen som fruktodlingen har. Detta gäller inte minst i sysselsättningssvaga regioner som på . Det belopp som den nya tullavgiften inbringar (ca ) borde helt kunna avsättas för omställningsstöd till svensk yrkesfruktodling. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ökat omställningsstöd till svensk yrkesfruktodling.
mot · GC02Jo289 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89:Jo289 av m.fl. (s) Begränsning av användningen av bekämpningsmedel Kunskapen om sambandet mellan jordbruk och miljö har ökat kraftigt bara . Allt fler kräver ett jordbruk med mer av ekologiskt tänkande. Det innebär att jordbruket måste minska användningen av syntetiska bekämpningsmedel och ersätta dem med naturliga samt arbeta för ogräsharvning, hackrensning, senare sådd, bränning och trädesbruk. Samodling och växelbruk är andra alternativ som minskar risken för skadeangrepp. Villaträdgårdar är storkonsumenter av bekämpningsmedel. De använder av landets totala förbrukning. Vissa åtgärder har vidtagits för att minska användningen av växtgifter, t.ex. målsättningen om en halvering på en femårsperiod, införandet av miljöavgifter m.m. Vi anser att ytterligare konkreta steg behöver tas. Ett sådant är att försäljningen av bekämpningsmedel regleras. Det innebär en kontroll över hur mycket som används, vilka preparat som används o.s.v. En ytterligare ganska enkel men effektiv åtgärd är att kräva av lantbrukare att alltid lämna en besprutningsfri zon till angränsande mark och vatten. Detta skulle delvis hindra bekämpningsmedel att läcka ut till bäckar och åar och därmed förgifta dricksvattnet. Det skulle vidare ge dem som inte vill använda dessa medel möjlighet att slippa få grannens spridda till sin egen mark. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av att reglera försäljningen av bekämpningsmedel samt 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om krav på besprutningsfria zoner i lantbruket.
mot · GC02Jo290 · 1989-01-23 00:00:00 — Motion till 1988/89 :Jo290 Försäljning av skogsmark till enskilda Det enskilda jord- och skogsbruket betyder mycket för landsbygdens utveckling. Det ligger mycket i det folkliga uttrycket att bolags- och domänbygd blir ödesbygd. Enskilda skogar sköts dessutom enligt min mening med varligare hand genom att småskaliga metoder används. Skogen är en stor tillgång för rekreation och har stora skönhetsvärden. Skosbruksmetoderna är i det sammanhanget inte oväsentliga. Av såväl regionalpolitiska skäl som av miljöskäl är det därför önskvärt att en ökande andel av skogsmarken ägs av privatpersoner. liksom bolags- och kyrkoskog bör användas dels till att komplettera enskilda jord- och skogsbrukares gårdar, dels till direkt försäljning till folk med t.ex. skogsbruksskoleutbildning eller annat skogligt kunnande, som vill etablera sig som skogsbrukare. Vi vill också peka på att vissa kommuner, t.ex , köper skog sorn skulle behövas för att bygga upp enskilda fastigheter/företag. Kommuner bör enligt min mening inte vara skogsägare annat än när det gäller områden som bör naturvårdskyddas. I detta sammanhang kan också påpekas att s.k. fjällnära skogar med fördel kan nyttjas för skogsbruk genom att mark erbjuds enskilda som är beredda att sköta skogen med skogsbruksmetoder som passar de klimatoch markförhållanden som råder i fjällskogsregionerna. Med hänvisning till det anförda hemställs [att hos regeringen begär att domänverket åläggs att försälja skogsmark till lantbruksnämnderna i den omfattning som efterfrågas för enskild ägo1,] att hos regeringen begär att lantbruksnämnderna åläggs att aktivt arbeta för att även kyrko- och bolagsskog genom försäljning eller bytesverksamhet ställs till förfogande för enskilt ägande. 1 1988/89:N363
mot · GC02Jo292 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89:Jo292 av () Jordbruksproduktionen på , m. m. Med hänvisning till vad som anförts i motion 1988/89:A484 hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om angelägenheten av att jordbruksproduktionen på ges en lämplig omfattning och inriktning, 2. att beslutar om en översyn av jordförvärvslagen.
mot · GC02Jo294 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89 :Jo294 av m. fl. Avreglering av handeln med frukt och grönsaker Med hänvisning till vad som anförts i motion 1988/89:N374 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om avreglering av handeln med frukt och grönsaker. () ()
mot · GC02Jo295 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89:Jo295 av m. fl. (mp) Lokal livsmedelsförsörjning Med hänvisning till vad sorn anförts i motion 1988/89:Fö210 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att livsmedelsberedskap bör grundas på en levande landsbygd där mångformigt ekologiskt lantbruk kan bedrivas med lokal livsmedelsförädling.
mot · GC02Jo301 · 1989-01-17 00:00:00 — 1988/89: Jo301 av m. fl. En översyn av skogsvårdslagen 1988/89 Jo301 307 Skogsvårdslagen är den lag som reglerar skogsnäringen. utfärdar förordningar och föreskrifter. 21 § i denna lag reglerar naturvårdshänsynen. Efterlevnaden av denna lagparagraf och dess föreskrifter och förordningar är däremot dålig. Detta är otillfredsställande både ur naturvårdssynpunkt och med hänsyn till det allmänna rättsmedvetandet, där efterlevnaden av vissa lagar kan bedömas som oviktiga i jämförelse med andra. Skogsnäringen måste verka i överensstämmelse med de övergripande mål samhället ställt upp, och i samspel med andra samhällssektorer. Näringen måste således bidraga till att uppfylla målen såväl i fråga om sysselsättning och ekonomisk tillväxt som för miljövårds- och naturpolitiken. Utnyttjandet av skogen och skogsmarken har stor betydelse inte bara för skogsnäringen. Skogen är också en omistlig tillgång för friluftsliv och rekreation, bl. a. sådana verksamheter som jakt, bärplockning m. m. Den är ett viktigt inslag i kulturlandskapet. Enligt föreskriften till 21 § skall exempelvis stigar röjas efter avverkning. Inom områden i närheten av bebyggelse skall särskild hänsyn tas till det rörliga friluftslivet. Skador efter maskiner skall lagas. Vissa träd skall sparas m. m. Dessa bestämmelser följs dåligt. Detta beror både på okunnighet om gällande bestämmelser, ovilja att efterfölja dessa, samt vetskapen om att överträdelser ändå inte beivras. De möjligheter till föreläggande av vite som finns i 27 § används praktiskt taget inte. Undersökningar visar att i fler än av avverkningarna har naturvårdshänsyn enligt 21 § ej beaktats. Som exempel kan nämnas en utredning utförd av som visar på en förödande nonchalans av skogsvårdslagens 21 § om naturhänsyn. Detta får inte fortgå. Respekten för naturvårdshänsynen i samband med avverkningar måste upprättas. Avverkning och naturvård måste på ett naturligt sätt samverka. Därför behövs mer information och utbildning på alla nivåer. Men detta räcker uppenbarligen inte. Har man inte på de år lagen varit i kraft nått bättre efterlevnad, måste lagen ändras. Därför bör en utredning tillsättas som ser över skogsvårdslagen. Vi måste få en naturvårdshänsyn värd namnet. Utredningen bör också pröva om skogsvårdsstyrelsema är rätt organ att utöva naturvårdstillsyn enligt skogsvårdslagens hänsynsparagraf. 1 1988/89. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om en översyn av skogsvårdslagen med avseende på naturvårdshänsynen. () () 1988/89 Jo301
mot · GC02Jo302 · 1989-01-19 00:00:00 — Motion till 1988/89: Jo302 av m. fl. (vpk) Det s. k. Under de borgerliga regeringsåren infördes det s. k. Avsikten var att ge skogsägare ett ekonomiskt stöd för att avverka lågproduktiv skog och ersätta den med nyplantering. Stödet har fått olika effekter i landets norra och södra delar. Medan det i norr fått karaktären av ett värdefullt regionalt stöd, så har det i söder kommit att bli en pådrivande faktor i utarmningen av värdefulla marker. Hagmarker har planterats igen med gran. Vad detta inneburit ur naturvårdssynpunkt kan lämpligen exemplifieras med följande siffror: Medan det i en naturbetesmark finns 4000 5000 djurarter så finns det i odlad granskog mindre än 1000. Det är ingen tvekan om att det ur naturvårdssynpunkt fanns anledning att ifrågasätta de ursprungliga bidragsreglerna och tillämpningen av dessa, sade miljö- och energiministern i en frågedebatt i . Enligt årets budgetproposition bör bidraget inte längre lämnas för åtgärder som berör marker av hagmarkstyp, glesa äldre och medelålders lövträdsbestånd eller glesa bestånd i det s. k. fjällnära skogsområdet. Varför inte ta steget fullt ut? Den tydligaste och mest effektiva signalen om en ändrad inriktning är att avskaffa 5:3-bidraget och ersätta det med andra anslag vars syften är preciserade. Det förtjänar att påpekas att skogs vårdsavgifterna måste återföras till skogsvården. De medel som tidigare anvisats enligt skogsvårdslagen 5:3 skall därför omdisponeras dels till ett anslag för natur- och kulturvårdsinsatser i samband med skogsbruk, dels till ett anslag för skogsgallring och hjälpplantering. Berörda myndigheter skall ges i uppdrag att utarbeta regler för villkoren förknippade med dessa bidrag. Med hänsyn till vad som ovan anförts hemställs 1. att avslår det föreslagna anslaget i budgetpropositionen 1989/90, bilaga 11, D5 om till skogsodling efter avverkning av lågproducerande bestånd m.m., 2. att beslutar att de av regeringen föreslagna medlen om upptagna under bilaga 11, D5 skogsodling efter avverkning av lågproducerande bestånd, anslås till skogsgallring och hjälpplantering samt natur- och kulturvårdsinsatser i samband med skogsbruket, 3. att hos regeringen begär att berörda myndigheter får i uppgift att utarbeta föreskrifter för bidragens användning. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) 1988/89 Jo302
mot · GC02Jo303 · 1989-01-13 00:00:00 — Motion till 1988/89: Jo303 av och (båda c) Stödet till skogsbilvägar har bristen på nya skogsvägar främst inom privatskogsbruket orsakat stora problem. Tillgång till en god väg inom rimligt avstånd är en absolut förutsättning för ett aktivt skogsbruk. Bristen på nya vägar har därför minskat effekten av andra skogspolitiska åtgärder, bl. a. de som syftar till att öka avverkningarna, men även för verksamheter med olika skogsvårdande åtgärder. Ett rationellt utformat vägsystem kräver god planering och samverkan. Stödet till skogsbilvägar är därför i allt väsentligt riktat mot objekt som måste utföras i samverkan mellan flera markägare eller där markägarna av andra skäl har en svag ekonomisk motor för väginvesteringen t. ex. vid standardförbättringar. Ett viktigt villkor för stöd är att vägutbyggnaden kan inordnas i en vägnätsplan. Den låga stödverksamheten har i många fall inneburit att markägarna tagit saken i egna händer och byggt väg till den egna skogsmarken. Därmed har möjligheterna till samverkanslösningar förstörts och grannarna får leva med ett orationellt vägnät. Hänsyn till andra intressen, såsom naturvård, har därmed inte kunnat nås fullt ut. Statsbidrag till skogsvägnätet är ett nödvändigt och effektivt medel för att nå fram till ett väl utformat vägnät. Stödet har som bekant betydande effekter på såväl avverkningar som skogsvård. Behovet av ökat stöd är mycket stort i hela landet. 11, ex. finns det färdigprojekterade vägar med ett stödbehov på ca . Därutöver finns hos ett 100-tal ansökningar om stöd till samverkan för byggande av nya skogsvägar, med ett behov av ytterligare . För att få balans mellan tillgång och efterfrågan skulle det egentligen behövas enbart till . har i sin anslagsframställning till regeringen för budgetåren 1989/901991/92 som angelägen satsning på skogsvägar föreslagit och motiverat en höjning till från som är regeringens förslag. Regeringens anslag bör utökas med och användas i första hand i områden med ledig entreprenörskapacitet. Det är allmänt känt att stödet till skogsvägar genererar sysselsättningar i sådan omfattning att vägstödet är för staten mycket lönsamt. Med hänvisning till det anförda hemställs att ställer ytterligare till förfogande som stöd till skogsvägar. () () 1988/89 Jo303
mot · GC02Jo305 · 1989-01-16 00:00:00 — Motion till 1988/89: Jo305 av () Produktionen av ädellövskog Skogsvårdslagens regelverk motverkar mångfald inom skogsnäringen. Skötselåtgärderna har i för stor utsträckning likriktats. Skogens naturvärden måste däför värnas. Skogsbruket bör göras mer ståndortsanpassat. Man måste få möjlighet att arbeta med varierande trädslag och skogsbruksmetoder för att på ett optimalt sätt utnyttja de skiftande vatten-, närings- och ljusförhållandena. Förbudslagstiftningen inom skogsbruket bidrar till att den enskilde skogsbrukaren vidtar åtgärder för att undvika en inskränkning i äganderätten. Ädellövskogslagen är ett exempel på sådan lagstiftning. Den motverkar tillkomsten av ny ädellövskog. Alltför många drar sig för att gallra fram ett fint lövskogsbestånd därför att den enskilde skogsbrukaren frånhänder sig bestämmanderätten över produktionen. Det får till följd att stora arealer av blandskog i kalavverkas och ersätts med barrskog. Med hänsyn till att man kan förvänta sig en omfattande ökning av skogsarealen bör den enskilde skogsägaren stimuleras till alternativa produktionsinriktningar. Det är viktigt att så långt möjligt bibehålla karaktären av ett öppet landskap. Det kan åstadkommas med ett större inslag av lövskogsproduktion. Det föreligger stora svårigheter att anlägga helt ny ädellövskog. De statsbidrag som finns för ändamålet bör därför utnyttjas på ett bättre sätt än . De stora arealer av blandskog som bl. a. finns i bör kunna bli föremål för bidrag i den mån produktionen inriktas mot ädellövskogsproduktion av exempelvis ek eller bok. Genom en sådan åtgärd utnyttjas statsbidraget på ett betydligt bättre sätt. Det är givetvis en fördel att kunna utgå från redan växande lövträd. Statsbidraget skulle kunna utnyttjas till avsevärt större arealer. Intill dess ädellövskogslagen avvecklas kan man med fog anta att en sådan förändring av statsbidragsreglerna i kombination med rådgivning skulle öka benägenheten hos den enskilde skogsbrukaren att utveckla ädellövskogsproduktion. En ensidig förändring av biandskogsbestånden till granskog undviks. Det är också viktigt att statsbidrag bör kunna utgå vid en nyanläggning av ädellövskog i kombination med exempelvis gran och björk. I finns klara indikationer på ett högre ekonomiskt utbyte vid plantering av ek i kombination med björk och gran. Genom att tillåta befintligt statsbi drag även i detta hänseende får den enskilde markägaren större möjlighe- Mot. ter att påverka miljön i känsliga områden där miljövärdena upplevs vikti- Jo305 Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att beslutar att statsbidraget för ädellövskogsbruk får utnyttjas för att i befintlig blandskog genom olika skötselåtgärder förändra produktionen till ädellövskogsproduktion samt 2. att beslutar att statsbidraget för ädellövskogsbruk får utnyttjas vid nyanläggning av ädellövskog i kombination med exempelvis björk och gran. Karl-Gös ta ()
mot · GC02Jo311 · 1989-01-23 00:00:00 — Motion till 1988/89:Jo311 av () Skogsmarkskalkningen 1988/89 Jo311-316 Försurningssituationen i de sydsvenska skogarna är nu av sådan omfattning att PH-värde 4,4 är vanligt i stora delar av dessa skogsmarker. I beräknar genom sina nu utbyggda övervakningsprogram att av skogsmarken har PH-värden under 4,4. Ca 600 000 ha skogsmark i bedöms vara av akut behov av kalkningsinsatser. Försurningsangreppen går snabbare på lövskogen än på barrskogen. begärde inför nästkommande treårsperiod ett anslag på 40 milj. kr för skogsmarkskalkning i södra och sydvästra . Pengar som bedöms som oerhört viktiga för att komma igång och följa upp de övervakningsprogram som etableras för den sydvästra skogen. Det är beklämmande att behöva konstatera att regeringen i budgetpropositionen inte är beredd att ge dessa akuta och viktiga miljöinsatser en enda krona. Den med fog uttalade oro som socialdemokratin med miljöminister i spetsen uttryckt över speciellt miljösituationen i ser vi nu inget av i konkret handling. behövs inga flera vackra ord eller utredningar. krävs handling för att stoppa försurningen av våra skogar. Som ovan redovisats är nu försurningssituationen i skogsmarken inom stora delar av de södra och sydsvenska skogsområdena så allvarlig att omedelbara insatser är oåterkalleligen nödvändiga. Därför måste inför nästkommande treårsperioden erhålla det anslag på 40 milj. kr för skogsmarkskalkning i södra och sydvästra som man begärt med början /90. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om nödvändigheten av omedelbara kalkningsinsatser i de södra och sydsvenska skogsområdena, 2. att till skogsmarkskalkning i södra och sydvästra anslår 15 milj. kr. för /90.