mot · GC02K442 · 1989-01-25 00:00:00 — av m.fl. (m) Datorers betydelse och konsekvenser Mot 1988/89 K442-445 Den moderna informationsteknologin erbjuder fascinerande möjligheter. Kvalificerade matematiska beräkningar kan göras med ett fickminne. En portabel ordbehandlare kan via telefon sända färdig redigerad text rakt in i ett sätteri. Gigantiska mängder information kan lagras i en persondator. Elektroniken och datoriseringen förändrar inom varje samhällsområde förutsättningarna för människors dagliga verksamhet. Det är inte främst möjligheten att lagra stora mängder information som har den största förändringskraften utan de avancerade möjligheterna till att sprida och hantera informationen i näst intill oändliga former. Rätt information kan sökas och finnas vid rätt tillfälle ur ett flöde av information som är universellt. Den intressanta informationen kan spridas och nå dem som behöver den. Den moderna informationsteknologin sätter därför den enskilde i ett centrum av den tillgängliga informationen, ett centrum som inte bara är oberoende av hans geografiska placering utan också av hans placering i en viss hierarkisk struktur. I ett samhälle där information är en bristvara utan något som finns i överskott undergrävs alltmer centralistiska idéer vare sig de präglat organisationer, företag eller politiska system. Det är behovet av samordnad verklighetssyn och kvalificerad information som motiverar till centralisering av beslut och ansvar. I ett samhälle där informationen inte ens behöver spridas utan redan i ett visst givet utgångsläge kan sägas finnas hos den enskilde - eller det i alla fall är på den enskildes initiativ som informationen kan sökas - faller ett viktigt skäl för centraliserat beslutsfattande bort. Därmed minskar också behovet att samla information i stora centrala register. Det är betydande krafter som kan utvecklas i takt med att vårt samhälle i allt högre grad präglas av den moderna informationsteknologin. - Nyföretagandets möjligheter ökar. Det blir lättare att se de olika möjligheter som finns till företagande. Möjligheterna att nå mer begränsade nischer av efterfrågan ger tillsammans med den datorstyrda produktionens möjligheter att tillverka små upplagor i långa serier entreprenörer bättre förutsättningar och överblick . Det lilla företaget kan genom sin datorisering vinna de administrativa skalfördelare som tidigare enbart stora företag kunnat utnyttja. 1 1988/89.3 sami. - Kombinationen av nyföretagandets möjligheter, ett växande tjänstebe- Mot. hov som följer i informationssamhällets spår och kravet på kvalitativ K442 anpassning av varor och tjänster kräver större insatser från den enskilde och ger ett spektrum av nya och växande sysselsättningsmöjligheter. - Datoriseringen ger framförallt en möjlighet att utveckla den kvalitativa dimensionen i produkter, tjänster och i vårt arbetsliv, med att nya syselsättningsmöjligheter därmed öppnar sig. - Förmågan att hantera och förmedla information och därmed kunskaper, ger skolan nya möjligheter, som datoriseringen av tjänstesamhället ställer än mer varierade krav på kunskaper och kompetens. - Den moderna informationsteknologin samlar inte bara våra befintliga kunskaper på ett lätttillgängligt sätt utan kan också medverka till att höja samhällets totala kunskapsnivå och individens kunskapsutnyttjande. Inom forskning, massmedia och i den offentliga debatten tillför datateknologin en ny dimension. - Medborgarnas förutsättningar att kontrollera myndigheternas maktutövning kan genom den nya informationsteknologin öka som det finns större skäl än tidigare att av myndigheterna kräva effektivitet, produktivitet och ett tillmötesgående gentemot den enskilde medborgarens önskemål. Det ligger i sakens egen natur att en utveckling som inom varje samhällssektor erbjuder medborgarna varierande möjligheter till information och utveckling inte kan administreras fram. Den moderna informationsteknologins användning bygger på kunskap, kreativitet och anpassning till de enskilda människorna som använder den. Av samma skäl som den verkar decentraliserande, kan man inte med centrala beslut styra och utveckla den om den ska utvecklas till människornas bästa. Det är därför viktigt att slå fast att det som behöver inte är en datapolitik som med centrala och generella värderingar av tekniken som sådan söker föra frågan om teknikens användning samman under en samhällsövergripande politik. Ny teknik väcker alltid oro hos en del människor. Fruktan för förändringens eventuella negativa sidor ställer ibland krav på kontroll som kan leda til! att utvecklingens möjligheter försummas. I ett land som med västvärldens mest omfattande offentliga sektor är risken för detta betydande. Datatekniken ses av vissa snarare som ett medel för kollektivets kontroll och planering av samhället, än som ett medel för att stärka medborgarnas möjligheter att både kunna kontrollera den offentliga makten och utnyttja ett ökat växande utrymme för den egna kreativiteten. Detta har gett en i vissa delar bakvänd politik i frågor som rört datateknikens användning. I stället för att stifta lagar till skydd för den enskildes rättssäkerhet och integritet, har statsmakterna inte bara utnyttjat datatekniken till att ytterligare utvidga ett redan omfattande uppgiftsinsamlande och registrerande utan också till att underblåsa en föreställning om att det åvilar statsmakterna att planera för datoranvändandet i det svenska samhället. Datatekniken har snarare använts för centralisering än för det decentraliserade och öppna samhälle den ger möjlighet till. Det finns betydande skäl att vända sig emot en sådan uteckling. 1988/89 ternas uppgift bör primärt vara att tillse att ny teknik - det må vara såväl K442 datorteknik som annan ny teknik - inte inkräktar på medborgarnas rätt till liv, egendom eller integritet. Det är huvudsakligen inom dessa områden som vi i denna motion för fram konkreta krav på förändringar. En begränsning av medborgarnas tillgång till allmänna handlingar till följd av myndigheternas ADB-användning kan inte accepteras. Detta skulle, i vart fall i ett längre perspektiv, t.ex. kunna innebära en risk för att myndigheterna korrumperas på det sätt som kan förekomma i andra samhällen. Det skulle också kunna få negativa effekter för den fria samhällsdebatten. En utvidgad offentlighet till följd av datoriseringen medför emellertid integritetsrisker både för individer och företag och för vår nation som sådan. Gällande rätt på offentlighetens område innebär att myndigheterna är skyldiga att tillhandahålla även sådana s.k. potentiella handlingar som myndigheterna inte själva behöver i sin myndighetsutövning, och som aldrig ingått i en viss myndighets beslutsunderlag. Myndigheterna anses t.o.m. skyldiga att som ett utflöde av handlingsoffentligheten göra sammanställningar med nya program eller bearbeta sina databaser med program som den enskilde själv tillhandahåller. Data- och offentlighetskommittén hade i sina direktiv i uppdrag att utreda det offentliga handlingsbegreppets tillämpning på ADB-baserade handlingar. Utredningen skulle inom ramen för detta uppdrag också pröva frågan om någon precisering av hartdlingsbegreppet var möjlig att göra. DOK har i sitt slutbetänkande inte kunnat lämna något sådant förslag. Svårigheten att göra den typen av precisering av handlingsbegreppet, för att skapa förutsebarhet, visade sig vara så pass stor att det inte kunde göras utan att offentlighetprincipen i praktiken inskränktes. Det hade kunnat leda till att uppgifter och sammanställningar som var tillgängliga för myndigheten hade undantagits från den enskilde medborgarens insyn. DOK hänvisar istället till två domar som regeringsrätten avkunnade under 1988.1 dessa domar fastställde man att en myndighet inte har skyldighet att ta fram handlingar som förutsätter ett program som den enskilde tillhandahåller. Detta är i sig en viktig precisering men den innebär likväl att handlingsbegreppet kommer att töjas av den tekniska utvecklingen i takt med att myndigheten själv utvecklar nya program. Det är mot denna bakgrund angeläget att skapa en ökad förutsebarhet vad gäller innehållet i ADB-baserade offentliga handlingar genom att hårdare än knyta myndigheternas ADB-hantering till ändamålet för de insamlade uppgifterna.Detta kan ske på följande sätt - genom registerlagar kan de enskilda myndigheternas ADB-register och ADB-hantering regleras. Genom att myndighetens ADB-hantering i lag preciseras till myndighetsutövningen begränsas myndighetens möjlighet att sammanställa nya handlingar. Denna begränsning gäller givetvis mot den enskilde om den också gäller gentemot myndigheten. 1* 1988189.3 sami. - datainspektionen bör genom föreskrifter reglera vilka handlingar och Mot. 1988/89 samkörningar som en myndighet får göra. Dessa föreskrifter kan K442 komplettera registerlagar, eller i vissa fall ersätta dem. - insamlade uppgifter skall användas av den myndighet som insamlat dem. Ändamålsknytningen bör leda till att utbytet av information mellan myndigheter begränsas. Sekretesslagen bör skärpas i detta avseende. Myndigheter bör som princip själva samla in de uppgifter de behöver för sin myndighetsutövning i stället för att använda sig av den offentlighetsprincip som skall vara medborgarnas möjlighet att kontrollera myndigheterna. Det finns enligt vår mening starka skäl för att en myndighet skall inhämta personuppgifter direkt från den enskilde och inte från andra myndigheter. Detta bör framgå i berörda myndigheters instruktioner. Vad som här anförts angående en mer precis knytning av myndigheters dataanvändning till den egna myndighetsutövningen och ändamålet med insamlade personuppgifter bör som sin mening ge regeringen till känna. Det finns utöver detta anledning att diskutera formerna för hur sekretessbelagd information på data skyddas samt under vilka former sekretessbelagd information lämnas ut. De tekniska möjligheterna till intrång ger anledning till oro. Vid ett antal olika fall har det funnits anledning att rikta kritik mot vissa myndigheters sätt att hantera sekretesslagen, när de lämnar ut sekretessbelagda uppgifter till olika register. Hälso- och sjukvårdssekretessen ställer krav på en menbedömning för varje person som man lämnar ut uppgifter om. Detta sker uppenbarligen inte i de fall då stora informationsmängder överföres från ett register till ett annat. Den mest uppseendeväckande nonchalansen av de krav som sekretesslagen ställer är den uppgiftslämning som sker till forsknings- och statistikregister från landstingen. Sedan data- och offentlighetskommittén i sitt betänkande SOU 1986:24 påtalat att den uppgiftsöverföring det här gäller inte är förenlig med sekretesslagen, har inget skett från vare sig regeringens eller myndigheternas sida. Detta förhållande är oacceptabelt. Uppgiftslämnandet inom och mellan hälso- och sjukvårdens olika myndigheter måste följa gällande sekretesslag. Regeringen bör därför omgående ta initiativ till nya informationsrutiner mellan och sjukvårdens olika myndigheter. En förutsättning för centrala register av det slag det här gäller bör vara att de har stöd i en särskild registerlag. P.g.a. den tid som förflutit sedan det klargjordes att delar av landstingens uppgiftslämnande till inte är förenligt med sekretesslagen är det nu nödvändigt att detta arbete sker skyndsamt. bör ge regeringen till känna vad som här anförts. Den bristande överensstämmelsen mellan sekretesslag och tillämpning i detta fall - där verksamheten är organiserad och noga planlagd och utredd ger anledning att misstänka att en bristande överensstämmelse föreligger även i andra fall, där bedömningen görs från fall till fall i en betydligt svårare beslutssituation i det vardagliga arbetet. Regeringen bör ta initiativ till en översyn av hur svenska myndigheter Det finns två viktiga skäl till detta. 1988/89 skulle en sådan översyn leda till en bättre tillämpning, dels skulle regering K442 och riksdag få en bättre bild av hur den sekretess fungerar som ibland är en förutsättning för inrättandet av vissa datasystem. Vad som här sagts om en översyn av myndigheternas tillämpning av sekretesslagstiftningen bör som sin mening ge regeringen till känna. Det finns emellertid ytterligare ett annat problem som följer av kommunikationen i stora datasystem och sekretessbelagda informationer. Risken för att hemliga uppgifter kan tappas ur olika dataregister kommer troligtvis aldrig att kunna förebyggas helt som vissa register måste finnas till. Frågan om kryptering av sådan känslig information är därvid av stort intresse. Inom har man arbetat med att utveckla olika "säkra krypteringsmetoder. Enligt vår mening är emellertid säker och trovärdig kryptering endast en metod för bättre säkerhet. Kryptering kan därför inte användas som argument för inrättandet av fler register och insamlande av fler uppgifter. Däremot bör sådana metoder användas när de kan ge större säkerhet åt information som finns insamlad i befintliga register. Det bör inte nödvändigtvis gälla enbart forsknings- och statistikregister. Ett alternativ till kryptering är utgaliring av känsliga uppgifter eller när myndigheten inte längre behöver uppgiften i sådana verksamheter som inte främst rör traditionell myndighetsutövning utan där den enskilde snarare står i ett slags kundförhållande till myndigheten. Den typen av register bör i görligaste mån avidentifieras när så är möjligt. Ett exempel på denna typ av register är biblioteksverksamheten. Utlåningsregister bör sekretessbeläggas och gallras kontinuerligt. Ytterligare ett alternativ för att skydda känsliga personuppgifter är att den enskilde bär dem med sig. Inte minst inom sjukvården skulle detta kunna vara ett alternativ med hjälp av s.k. "smärt cards. Ett förfarande där sådana elektroniska kort blir bärare av vissa patientuppgifter skulle kunna kombineras med datasystem som är decentraliserade för varje sjukvårdsklinik. Genom ett sådant system skulle de som är närmast berörda i vården av en patient - patienten och den aktuella kliniken - ha en kontroll över patientjournalens uppgifter. skulle man genom ett system med elektronisk post - men med beaktande av sekretesslagens krav - möjliggöra överföring av information till och från kliniker. Genom att ansvaret och kontrollen av journaluppgifterna ligger hos dem som inför patienten är ansvariga för vården, skapas ett stort förtroende för hur uppgifterna hanteras som möjligheterna till forskning inte påverkas. Det borde vara angeläget för sjukvårdshuvudmännen och andra vårdgivare att utreda förutsättningarna för hanterande av patientjournaler med hjälp av "smärt cards eller lokala datasystem. Formerna för uppgiftslämnandet enligt sekretesslagen lämnar ur den enskildes perspektiv mycket övrigt att önska. Beslut om utgiftslämnande fattas av myndigheten utan möjlighet för den registrerade - som lämnat uppgifter i tron att dessa skall stanna hos myndigheten - att reagera. Det finns därför anledning att överväga dels en underrättelse till den registrerade, dels en besvärsrätt, så att prövning kan ske av annan instans än den Vad som i frågan om underrättelse till enskild och Mot. 1988/89 besvärsrätt anförts bör ges regeringen till känna. Datalagen räcker inte! Den nuvarande datalagen trädde i kraft . Den är avsedd att vara ett skydd gentemot otillbörliga intrång i den enskildes integritet vad avser ADB-baserade personregister. Lagen slår bl.a. fast vad gäller begreppet otillbörligt intrång att inställningen som föreligger, eller kan antas föreligga, hos dem som kan registreras skall beaktas vid bedömningen av vad som är otillbörligt intrång. Den svenska datalagstiftningen bygger i grunden på att det allmänna anses ha en rätt att insamla information om den enskilde och lagra samt sprida denna information på det sätt som det allmänna anser vara i den enskildes eller i det allmännas intresse Den enskildes integritetsskydd bygger på principen att ett offentligt organ - datainspektionen - slår vakt om den enskildes intresse och uttolkar vad som är att betrakta som otillbörligt intrång. Denna lagstiftning skiljer sig från en lagstiftningssyn som bygger på att den enskilde ges en rätt att själv avgöra hur personliga uppgifter skall hanteras. Denna syn har i stället kommit att dominera internationell debatt om t ex forskningens tillgång på känslig information. Informerat samtycke har som begrepp sina rötter i en rättighetsbaserad integritetssyn som skiljer sig från den i dominerande. Den oro och den debatt som präglat diskussionen om dataanvändning har inte bara sin grund i att det i finns många centrala datasystem utan också i att den enskilde faktiskt inte har någon annan rätt som han själv kan utöva annat än rätten till s.k. §10-utdrag. Det skydd datalagen ger den enskildes integritet har i praktiken genom utvecklingen mot allt fler stora register och en alltmer omfattande offentlig registrering försvagats i sådan omfattning att den inte fungerar som ett skydd för den enskildes integritet längre. Den kanadensiske rättshistorikern , som är en erkänd internationell auktoritet i frågor som rör personlig integritet, ger följande bild: har sannolikt fler och innehållsrikare databaser än något annat land. Och lika viktigt: Informationen flödar mellan databaserna. Utbytet av personuppgifter mellan den offentliga sektorn och den privata sektorn är större i och än i några andra länder. Och han fortsätter: Såvitt jag förstår finns det ingen som helst möjlighet för en svensk medborgare att undkomma detta registrerande och detta uppgiftsflöde. Varken inom den privata eller den offentliga sektorn. Och därför är det bästa exemplet på ett modernt kontrollsamhälle. Datalagens bristande förmåga att ge ett skydd för den enskildes integritet leder till att utrymmet för den enskildes integritet och personliga sfär steg för steg blir allt mindre. Myndigheternas kunskaper om den enskildes privatliv är större i än i något annat land. Orsaken till detta är att den normale medborgaren för den större och den viktigare delen av sin välfärd är beroende av den offentliga sektorns utformning och dess fördelning av välfärden. Enligt datainspektionens bedömningar uppgår det totala antalet personre- Mot. 1988/89 gister i regi till 8 000. Dessa register innehåller till en mycket stor K442 del integritetskänsliga uppgifter. Landets socialnämnder har t ex 1 500 register, skolstyrelserna 1 200. Det handlar om inkomster, förmögenheter, sociala problem, flyktingars förhållanden, elevers betyg och mycket mer. Landstingen har register för sjukvården, omsorgsverksamheten och tandvården. Syftena är administration, den medicinska vården eller omsorgen som sådan samt forskning, planering och statistik. Av allt att döma kommer personregistreringen på bara det landstingskommunal och kommunala området att expandera kraftigt. 1/7 1987 till fick datainspektionen 170 ansökningar om tillståndspliktiga register. Det gäller alltså här register som innehåller uppgifter som enligt datalagen är att anse som integritetskänsliga. Datainspektionen konstaterar i sin redovisning av tillsynsprojektet i kommuner och landstingskommuner 1987 att detta motsvarar en årlig tillväxt av 210 integritetskänsliga register i landet. Detta är dock bara en del av den offentliga registeruppbyggnaden. En lång rad olika centrala register är under uppbyggnad eller drift. - lagstiftades om kronofogdemyndigheternas utsökningsregister, som ger terminalåtgång över hela landet med ett delat registeransvar mellan och de enskilda kronofogdemyndigheterna - fritidsbåtsregistret har till dyra kostnader - som överstiger intäkterna - tagits i drift - centrala slutenvårdsregister för hela riket väntar på ett klartecken - inom driver man på för att få ta i bruk ett yrkesregister över hela befolkningen - starka krafter är i gång för att tillskapa ett lägenhetsregister över befolkningen inom ramen för . Avsikten är att folkbokföringen i fortsättningen ska kunna föras på lägenhet - inom landstingssidan är en uppbyggnad av patientadministrativa register på gång, vilka i många fall medför att journaluppgifter inte längre står under den enskilda klinikens kontroll. Inom i stort sett varje samhällssektor är centrala register under fortsatt uppbyggnad. Det sker utifrån en situation där vi i torde ha världens mest omfattande personregistrering: - rättsväsendet har ett omfattande rättsinformationssystem, som bland annat innefattar databehandling av domar och beslut i brottmål, uppgifter om misstänkta för brott - polisväsendet har numera bland annat polisens förspaningsregister - inom försvaret finns register för inskrivning och redovisning av värnpliktig personal - vid våra universitet och högskolor finns bland annat ett system för studiedokumentation, statistik och lokal antagning, STUDOK, som liksom STIS (studiestödets informationssystem) innehåller uppgifter i betydande uppfattning om de studerande 7 - statens person- och adressregister (SPAR) innehåller 22 olika uppgifter Mot. 1988/89 förutom namn och innefattar i princip landets alla medborgare. har som ändamål att så mycket som möjligt sprida personuppgifter som kommit in som en följd av olika myndigheters verksamhet. Registret finns nämligen enbart för kommersiella syften. - inom den allmänna försäkringen finns hos register för bidrag, pensioner och sjukförsäkring. På grund av de olika bidragssystemens komplexitet finns en betydande mängd uppgifter registrerade. Från dessa register lämnas kontinuerligt uppgifter genom ADB bl.a. till: , , , centrala , , , , kommuner och landsting, Kommunernas pensionsanstalt, , skattemyndigheter, socialförvaltningar och ett 20-tal andra myndigheter och organisationer. Det finns förutom de här angivna registren ett ytterligare stort antal andra. I mycket stor utsträckning bygger de på att uppgifter förs från ett register till ett annat. De bildar därmed ett nästintill oöverskådligt nätverk som för den enskilde är i det närmaste ogenomträngligt. Statens försäljning av personuppgifter ökar spridningen av dessa uppgifter, som ursprungligen insamlats för helt andra ändamål. Registrens syfte är framförallt kontroll Syftet med alla dessa register, och de informationssystem som de i olika konstellationer skapar, är i huvudsak kontroll och administration. I betydande utsträckning används de också för att bygga upp forsknings- och statistikregister. Inom SCB finns till exempel många olika personregister för statistik och forskning. Det gäller undersökningen om levnadsförhållanden (), register om skatter och inkomster, förmögenheter eller utbildningsnivåer. De regelbundna folk- och bostadsräkningarna finns också med som en viktig del i uppbyggnaden av statistikregister. Listan på register kan göras betydligt längre. Det finns emellertid inget ont uppsåt i alla dessa register som definitionsmässigt skadar den enskildes integritet. I de allra flesta fall leder de till att en nödvändig hantering av information görs på ett effektivt och säkert sätt. De bygger däremot på den i grunden principiellt felaktiga föreställningen om att medborgarna skall kontrolleras och att deras välfärd skall administreras. De bidrar därmed till framväxten av ett välfärdssystem som bygger på planering och politisk hushållning under former som i grunden ingen längre tror på - inte ens vad gäller effektiviteten - och som ytterligt få vill ha. Medborgarnas inställning till den ständiga utbyggnaden av stora register är enkel och klar. En mycket stor majoritet uppger vid olika opinionsundersökningar att de känner en olust eller känner sig skrämda inför myndigheternas register. Datalagens brister Mot. som datalagen uppenbarligen inte förmår skydda den enskilde mot ständigt nya krav leder den också till absurda effekter som står i motsats till en förnuftig och rimlig databehandling. Diskussionen om huruvida skulle få lov att ha ett sändningsregister på data är ett sådant exempel. - Den moderna text- och ordbehandlingen leder i praktiken till att ständigt nya personregister uppstår utan att detta rimligtvis kan skapa intrång i enskildas integritet.