mot · GC02T349 · 1989-01-24 00:00:00 — Motion till 1988/89:T349 av () Vägarna i har genom beslut fastställt ekonomiska ramar som skall ligga till grund för länsstyrelsernas beslut beträffande investeringar i länstrafikanläggningar . Denna fördelning stämmer inte överens med uttalade målsättning att bedriva en aktiv regionalpolitik, som jag ser det. Den överensstämmer inte heller med delmål om att säkerställa en tillfredsställande standard i landets alla delar, även på det lågtrafikerade vägnätet. Största delen av vägmedlen hamnar i de tre storstadsregionerna, med en fortsatt koncentration som följd. Enligt uppgift kommer att centralt ta ställning till vilka vägar som skall tillhöra stamvägnätet. Det synes märkligt att ett centralt verk tar ett så viktigt beslut. Enligt min mening bör beslutet ankomma på . är den enda residensstad som ligger utanför stamvägnätet. Det är angeläget att väg 23 kommer med i denna klassning, likaså väg 25. Båda riksvägarna har en utomordentligt stor betydelse att knyta samman trafik i såväl nord-sydlig riktning som i öst-västlig. I motion tillsammans med riksdagsledamöter från län har jag närmare utvecklat betydelsen av att den så kallade rustas upp som genomfartsled i inland. Väg 25 mellan och är i stort behov av att bli färdigställd genom . Medel till denna upprustning bör därför tidigareläggas. Investeringarna i länsvägnätet måste få en klar regionalpolitisk profil. Dels för att ge bygder som saknar kollektivtrafik rättvisare och rimligare förhållanden och dels för att underlätta en decentralisering av företag, bebyggelse och befolkning. Minskningen på av väganslaget för kan inte accepteras. Inte heller att bärighetspengarna i så liten utsträckning kommit länet till del. Medlen är till allra största delen öronmärkta för skogslänen, och skogslänen börjar enligt riksdagsbeslut vid . Min uppfattning är dock den att tillhör de verkliga skogslänen. Ett bra vägnät är av vital betydelse för bl.a. näringslivets transporter, såsom skogsråvara. Beräkningar från visar att av skogsråvaran kan nås från de stora huvudvägarna. Länet har länsvägar som är 1 Man får resa ända till innan något län procentuellt Mot. sett har mera grusvägar. Ett höjt väganslag till länet är också ett rättvisekrav T349 gentemot de förhållandevis många åkare i som genom fordonsskattens höjning nu medverkar till investeringar i vägnätet i helt andra delar av landet. Med den takt i medelstilldelningen för länsvägarna i som är, kommer det att dröja ända till 2239 innan länsvägarna har erhållit beläggning. Ett tioårsprogram för länsvägarna innefattande bärighetshöjande åtgärder och beläggning bör tas fram omgående. Det djupt orättvisa beslutet om anslag till statsbidragsberättigade vägar har genomdrivits i . För människor som är bosatta utmed dessa vägar kan bidragssystemet innebära stora skillnader. I ett fall kan den enskildes bidrag bli av driften - då har den enskilde tur. Men den enskilde kan även ha otur - bor denne utmed en väg med i huvudsak fritidsboende, kan vägen klassas för statsbidrag. Denna orättvisa har vi aldrig från accepterat. En återgång till det bidragssystem som rådde förordas, nämligen ett 70-procentigt statsbidrag, lika för alla. Enligt bedömningar av i finns en betydande eftersläpning både vad gäller vägunderhåll och byggnation. Enligt min bedömning bör länet tilldelas ett särskilt anslag om 50 miljoner utöver det ordinarie anslaget, så att upprustningen av vägnätet i kan påbörjas. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att 50 milj. kr. utöver ordinarie anslag beviljas till upprustning av vägarna i .