mot · GD02Jo2 · 1989-11-16 00:00:00 — Motion till 1989/90:Jo2 av m. fl. med anledning av skrivelse 1989/90:45 om ett nytt avgiftssystem inom livsmedelskontrollen Livsmedelskvalitet är ett begrepp som ofta förekommer i debatten. Det är dock värt att notera att det inte finns någon klar och entydig definition av detta begrepp. Definitionen varierar från person till person. Vilken kvalitet konsumenten tillmäter en viss vara beror således på konsumentens personliga önskemål. Produktionsmetoder, smak, utseende, näringsinnehåll, förpackning och service spelar en betydelsefull roll. Det är nödvändigt att ställa höga krav på hygien och redlighet, även om den svenska livsmedelsproduktionen generellt håller hög kvalitet. Livsmedelskontrollen fyller en viktig funktion. Kontrollen är inriktad på livsmedelshygien och redlighet. Dessa krav gäller såväl produktion som produkter. Behovet av kontrollinsatser varierar både vad det gäller frekvens och inriktning. Kontrollinsatserna varierar mellan olika verksamheter, men även inom likartade verksamheter kan behovet av kontrollinsatser variera högst avsevärt. Livsmedelskontrollen måste anpassas och utformas i enlighet med de specifika behov som varje enskild verksamhet, som är underställd kontroll, uppvisar. Den offentliga kontrollen av livsmedel bör huvudsakligen bekostas genom avgifter från berörda företag. Avgiftsuttaget bör relateras till genomförd kontrollinsats. Regeringen förordar ett avgiftssystem där varje livsmedelshanterande företag betalar en fast årlig avgift. Regeringens förslag innebär att företagens avgifter inte kommer att relateras vare sig till faktiska kontrollbehov eller genomförda kontrollinsatser. Vi motsätter oss denna konstruktion. Ett generellt och schablonmässigt avgiftsuttag i enlighet med regeringens förslag är att likställa med en skattehöjning. Regeringen anser att av de avgifter som kommunerna tar in skall överföras till livsmedelsverket. Enligt vår mening föreligger inga behov av ökad medelstilldelning. Vi anser vidare att avgiftssystemet inte kan förändras förrän tidigast . 1* 1989/90. I proposition 1988/89:68 om livsmedelskontroll föreslog regeringen bl. a. vissa förändringar när det gäller finansieringen av livsmedelskontrollen. beslutade om den lagändring som regeringen föreslog men ansåg att det förelåg vissa oklarheter beträffande det föreslagna avgiftssystemet. Regeringen fick i uppdrag att i en skrivelse närmare precisera systemets utformning och effekter. Detta ansågs nödvändigt, inte minst med tanke på den kritik som flera remissinstanser riktat mot det föreslagna avgiftssystemet. reglerar den s. k. kontrollkungörelsen hur stora årliga kostnader kommunens miljö- och hälsoskyddsnämnder har rätt att belasta ett livsmedelsföretag med. Kontrollverksamheten har till viss del inriktats på billiga kontroller, eftersom miljö- och hälsoskyddsnämnderna endast har rätt att ta ut avgifter till en viss nivå. Kontrollkungörelsen möjliggör ett totalt avgiftsuttag om ca . Avgiftsuttaget ligger på ca . Regeringen förordar ett avgiftssystem där varje livsmedelshanterande företag betalar en fast årlig avgift. De livsmedelshanterande företagen skall, enligt regeringen, delas in i fyra huvudgrupper: industriell tillverkning och beredning av livsmedel, parti- och detaljhandel, storhushåll och vattenverk. Grupperna kommer att delas in i olika klasser baserade på företagets omsättning och i vissa fall årsarbetskraften. Den årliga avgiften beror på vilken klass företaget placeras i. Det totala avgiftsuttaget kommer att öka från dagens ca 25 miljoner till . Regeringen anser att av de avgifter som kommunerna tar in skall överföras till livsmedelsverket. Livsmedelskontrollen fyller en viktig funktion. Det är viktigt att kontrollsystemet utformas på ett sådant sätt att företag med väl utvecklad egenkontroll och god livsmedelshygien premieras. Den offentliga kontrollen bör huvudsakligen bekostas genom avgifter från de berörda företagen. Företagen bör betala en avgift som står i proportion till de faktiska kontrollkostnaderna. Många kommuner har problem att rekrytera personal till sina miljöoch hälsoskyddskontor. I vissa fall har detta resulterat i att kommunen inte har kunnat uppnå erforderlig kontrollnivå. Dessa problem beror sällan på bristande ekonomiska resurser; det råder helt enkelt brist på utbildad personal. Ett schablonmässigt avgiftsuttag kommer inte att lösa dessa problem, tvärtom. Det av regeringen förordade avgiftssystemet hotar att permanenta en illa fungerande kontrollapparat. Det schablonmässiga avgiftsuttaget innebär en förstärkning av den kommunala ekonomin som inte nödvändigtvis resulterar i ökade kontrollinsatser. Vi motsätter oss denna konstruktion. Företag med väl utvecklad egenkon- Mot. troll och hög livsmedelshygienisk standard kommer att missgynnas på Jo2 mindre nitiska företags bekostnad. Företag i kommuner med dåligt utbyggd kontroll kommer att få betala en avgift som inte svarar mot gjorda kontrollinsatser. Ett prestationsrelaterat avgiftssystem befrämjar effektiviteten i kontrollsystemet och bäddar för en bättre fungerande kontroll. anser i sitt remissvar att avgiftssystemet bör utformas så att avgiftsuttaget i högre grad motsvarar gjorda arbetsinsatser. anser även att det är en brist att avgiftssystemet inte utgör ett . Många remissinstanser pekar på att det föreslagna avgiftssystemet i praktiken innebär en skattehöjning. a.: Satsningar på miljösidan tillsammans med begränsad tillgång på kvalificerad personal, främst livsmedelstekniker, gör att det är osannolikt att en utökad livsmedelskontroll som motsvarar avgiftsuttaget kan genomföras . Ett ökat avgiftsuttag enligt förslaget - det rör sig nästan om en tredubbling av kontrollresurserna innebär därför en form av beskattning. Regeringen förordar en kraftig höjning av avgiftsuttaget. Det finns inga garantier för att höjningen kommer att leda till en bättre eller mer omfattande livsmedelskontroll. De livsmedelshanterande företagen kommer att tvingas höja sina priser för att kompensera avgiftshöjningen. Det föreslagna avgiftssystemet blir därför kostnadsdrivande. Många remissinstanser riktar kritik mot att de framtida avgiftshöjningarna, enligt förslaget, är schablonmässiga. De påpekar att eventuella avgiftshöjningar måste motsvaras av faktiska kostnadsökningar. Kommunerna måste också beredas möjlighet att köpa in erforderliga tjänster. Detta gäller i synnerhet kommuner som saknar tillräcklig egen kompetens. De schablonmässiga avgifterna stimulerar inte kommunerna till att ta till vara och utnyttja extern kompetens, eftersom kommunen erhåller avgiften oberoende av eventuella insatser. Det av regeringen förordade avgiftssystemet kan i praktiken innebära att de avgifter som företagen betalar in för livsmedelskontroll används till helt andra kommunala verksamheter. Regeringens förslag innebär att livsmedelsverkets roll som central tillsynsmyndighet kommer att stärkas. För detta ändamål har beslutat tillföra som skall användas till förbättrad service till kommunernas miljö- och hälsoskyddsnämnder, informationsverksamhet och metodutveckling. Regeringen anser att av avgiftsmedlen skall överföras till livsmedelsverket. Även i detta sammanhang anser vi att avgifterna måste vara prestationsrelaterade. Den ökade medelstilldelningen måste återspeglas i ökade insatser. De ökade insatserna måste i sin tur kopplas till de faktiska behoven. Vi anser att livsmedelsverkets medelstilldelning skall ske i vanlig ordning, dvs. efter äskanden från verkets sida. Det finns inget i förslaget som motiverar en annan ordning. Vi anser, liksom många remissinstanser, att regeringens förslag är oaccep Vi kan inte biträda ett förslag som innebär ett schablonmässigt avgiftsuttag. Om regeringens förslag om ett schablonmässigt avgiftssystem trots detta vinner gehör i är det angeläget att tar fasta på den kritik som har riktats mot den föreslagna konstruktionen. Gruppindelningen är bristfällig. i samma grupp kan ha vitt skilda kontrollbehov. Inom gruppen parti- och detaljhandel finns företag som enbart sysslar med distribution av förpackade varor och andra företag som bereder och förpackar livsmedel. Regeringens förslag innebär att dessa företag likställs, trots att kfc>ntrollbehovet är betydligt större i de livsmedelsberedande företagen. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna att den offentliga kontrollen av livsmedel huvudsakligen skall bekostas genom avgifter från berörda företag, 2. att som sin mening ger regeringen till känna att avgiftsuttaget från varje enskilt företag skall spegla de faktiska kontrollkostnaderna och att detta bör gälla såväl livsmedelsverkets som kommunernas kontrollverksamhet, 3. att som sin mening ger regeringen till känna att en höjning av avgiftsuttaget endast skall kunna göras vid ökade eller fördyrade kontrollinsatser, 4. att som sin mening ger regeringen till känna att livsmedelsverkets medelstilldelning skall ske i vanlig ordning, dvs. efter äskanden från verkets sida, 5. att som sin mening ger regeringen till känna att ett nytt avgiftssystem inte bör införas förrän tidigast , 6. att , för det fall yrkandena 1,2 och 3 inte vinner bifall, som sin mening ger regeringen till känna att förändringar av det föreslagna avgiftssystemet, bl. a. avseende gruppindelningen, måste genomföras om systemet skall införas. (m) () () () () () () () ()