mot · GC02Sk450 · 1989-01-24 00:00:00 — Dessutom belastas alla företag av den extra arbetsgivaravgiften. Löntagarfondsystemet måste avvecklas. Därigenom kommer både den s. k. vinstdelningsskatten och den extra arbetsgivaravgiften att avskaffas. 4.9 Arbetsgivaravgifter och löneskatter Den första borgerliga trepartiregeringen inledde arbetet med att avskaffa de arbetsgivaravgifter som inte är kopplade till socialförsäkringssystemet utan utgör löneskatter. Sålunda avskaffades den allmänna arbetsgivaravgiften i två etapper. I samband med skatteuppgörelsen mellan mittenpartiema och socialdemokraterna infördes emellertid en ny löneskatt, den s. k. allmänna löneavgiften, vars syfte var att finansiera det första steget vid skatteomläggningen. Det långsiktiga målet måste vara att avveckla de arbetsgivaravgifter som inte har någon anknytning till socialförsäkringssystemet, i första hand den allmänna löneavgiften. I rådande samhällsekonomiska läge är det emellertid nödvändigt att prioritera kraftiga sänkningar av marginalskatterna. Dessa kommer företagen till del, bl. a. i form av en lugnare kostnadsutveckling. Sänkningar av marginalskatterna gynnar också företagarens personliga inkomstutveckling. Den formella skattesatsen för aktiebolag är på den beskattningsbara vinsten. Till detta kommer den vinstdelningsskatt som finansierar löntagarfonderna. Sammantaget blir därmed den formella skattesatsen för bolag . Vid beräkningen av beskattningsbar inkomst medges avdrag för olika former för avsättningar. Det kan gälla såväl frivilliga avsättningar som beslutade tvångsavsättningar. Den effektiva bolagsskattesatsen kan därigenom variera och ofta uppgå till knappt hälften av den formella. Bolagsbeskattningen bör reformeras på sätt som anges i vår motion om skattepolitiken. Så långt möjligt bör politiska styrmöjligheter undvikas. Inom ramen för ett i stort sett oförändrat skatteuttag kan bolagsskatten 1990 sänkas till , som avsättningsmöjligheterna till investeringsfonder slopas. Vissa andra breddningar av den beskattningsbara basen kan övervägas. För de mindre företagen måste självfallet goda reserveringsmöjligheter finnas kvar. 4.11 Beskattning av egenföretagare Vid beskattningen av egenföretagare tillåts ej att för pensionsförsäkringar dräs av direkt vid förvärvskällan. Premien för pensionsförsäkringen behandlas nämligen som ett allmänt avdrag, vilket innebär att egenföretagaren har högre kostnader för sin pensionsförsäkring än aktiebolaget. Om avdraget sker i förvärvskällan utgår således inte arbetsgivaravgift på ett belopp motsvarande försäkringspremien. För att skapa neutralitet mellan egenföretagare och aktiebolag bör avdrag för egenföretagarens pensionspremie ske i förvärvskällan. Fr. o. m. får underskott i rörelse eller jordbruk inte längre kvittas mot överskott i annan rörelse eller annat jordbruk vid beräkning av socialförsäkringsavgifter egenavgifter för egenföretagare och delägare i handelsbolag. Det 1982 införda kvittningsförbudet mellan olika förvärvskällor kan också leda till ökade inkomstskatter. För att undanröja dessa effekter bör skattereglerna kompletteras på följande sätt: Underskott i förvärvskälla av karaktären näringsverksamhet får dras av mot inkomst från andra förvärvskällor. Vidare får underskott i förvärvskälla inom inkomstslagen jordbruk och rörelse kvittas mot överskott i annan förvärvskälla inom dessa inkomstslag vid beräkning av egenavgifter. Förlustavdrag har hos en egenföretagare karaktären av allmänt avdrag. Av detta följer att förlustavdraget inte påverkar egenavgifter. Denna snedhet bör undanröjas, vilket bör ske genom att förlustavdrag beaktas vid beräkning av egenavgifter om den skattskyldige så yrkar. beslöt 1988 att avtrappning av kommunalt bostadstillägg för pensionärer ej skall ske till följd av förvärvsinkomster genom anställning. Samma regler bör självfallet gälla även vid inkomst av rörelse eller jordbruk. Om make är medhjälpare i den andre makens verksamhet finns vissa regler som innebär faktisk sambeskattning. Medhjälpande maka får endast beskattas för inkomst av den egna verksamheten under förutsättning att arbetsinsatsen under beskattningsåret uppgått till minst . Detta motsvarar av full tjänstetid, vilket är en inte ovanlig form av deltidstjänstgöring för löntagare. Den nu nämnda regeln får inte endast skatteeffekter utan påverkar också den framtida pensionen. Fyrahundratimmarsspärren för medhjälpande make bör avskaffas. Särregler finns också vad gäller medhjälpande barn. Är barnen under skall deras inkomst läggas samman med den av makarna som har högst inkomst från företaget. Även om barnet har fyllt kan sammanläggning ske om inkomsten bedöms ligga över marknadsmässig lön. Reglerna gäller oavsett om barnet är hemmavarande eller inte. Dessa regler leder till att barn som arbetar i föräldrarnas företag diskrimineras jämfört med andra ungdomar. Särregeln i 32 § KL p. 13, 3 stycket bör ändras så att sammanläggningsregeln endast skall gälla i de fall lönen uppenbart ligger över marknadsmässig lön. Åldersgränsen bör sänkas till . För fåmansföretag gäller särskilda regler vid skattelagstiftningen beroende på att ägarna i fåmansföretag betraktas som en part om de tillhör samma familj även om företaget ägs av många olika personer. De särskilda reglerna för fåmansföretag är av tre slag: Materiella regler, t. ex. fyrahundratimmarsregeln för medhjälpande Regler om ökad information. Fåmansreglerna ålägger fåmansföretaget en mycket långtgående informationsskyldighet för att företaget inte skall uppnå obehöriga skatteförmåner. Närståendekretsen är mycket omfattande enligt 35 § 9 stycket KL och förutsätter att företagsledaren har överblick över samtliga transaktioner som görs av personer i närståendekretsen. Reglerna är sämst anpassade till enkelbeskattade subjekt som handelsbolag och bör redan nu avskaffas för dessa. 4.13 Resultatutjämnings- och konsolideringsmöjligheter Företagare har ofta starkt varierande inkomster, vilket med den höga progressionen i skatteskalorna kan leda till ett totalt högre skattetryck vid ojämnt fördelade inkomster. Lantbrukare med oregelbundna skogsinkomster kan genom insättning på skogskonto erhålla en inkomstutjämning. Samma gäller uppfinnare och deras uppfinnarkonto. Med lägre marginalskatter skulle den här typen av problem i stort sett försvinna och behovet av särlösningar för särskilda grupper minska. Det kan dock finnas skäl att överväga om inte motsvarande möjligheter som står jordbrukare och uppfinnare till buds bör ges även övriga egenföretagare. Genom insättningar på ett särskilt bankkonto skulle egenföretagaren få beskattningen uppskjuten till den dag pengarna lyfts. infördes nya regler vad gäller fastighetsskatten innebärande att privat ägda fastigheter diskrimineras i förhållande till allmännyttiga fastigheter genom att fastighetsskatten utgår med 2,mot allmännyttans 1,. Detta leder till snedvridning, inte minst för lokalhyror, där kostnaderna för detaljhandeln kan växla avsevärt beroende på fastighetens ägandeförhållanden. Fastighetsskatten bör därför avskaffas. Takten i avvecklingen får bestämmas av den samhällsekonomiska utvecklingen. har förslag lagts i om fastighetsskatt även på rena industrifastigheter. En sådan extraskatt på företagandet skulle medföra kraftigt ökade kostnader, snett fördelade mellan olika typer av företag. Alla tankar på att vidga området för fastighetsskatt måste självklart avvisas. 4.15 Avdragsrätt för arbetsrättsliga skadestånd Avdragsrätt medges numera inte vid s. k. allmänna skadestånd enligt arbetsrättslagstiftningen. Dessa skadestånd är skattepliktiga för mottagaren. Principen är att belopp som är skattepliktiga hos en skattskyldig skall vara avdragsgilla hos den som utger beloppet. Alltså bör denna typ av skadestånd vara avdragsgill. Till detta kommer att egenföretagare genom progessiviteten i skatteskalan drabbas hårdare av den bristande avdragsrätten än företag som drivs i aktiebolagsform, vilket är en konsekvens som strider mot principen om likabehandling. S. k. allmänna skadestånd enligt arbetsrättslagstiftningen skall därför, enligt vår mening, vara avdragsgilla. 4.16 Avdragsrätt vid konkurser Förluster vid konkurs i företagsformerna enskild firma och handelsbolag är att anse som skattemässiga kapitalförluster. För att något lindra effekterna för den enskilde företagaren borde kapitalförlusten vid konkurs skattemässigt ges avdragsrätt i inkomstslaget tillfällig förvärvsverksamhet. Vi föreslår således att möjligheterna att införa särskilda regler om avdragsrätt i förvärvskällan tillfällig förvärvsverksamhet för kapitalförlust vid konkurs utreds. 4.17 Uttaget av preliminär B-skatt beräknades preliminärskatteuttaget för B-skatt till av den slutliga skatten året före inkomståret mot tidigare gällande . Likviditeten för små och medelstora företag försämrades härigenom särskilt med sänkt inflationstakt. De ändringar som företagits är inte tillräckliga. Reglerna gällande preliminär B-skatt bör därför ändras, så att preliminärskatteuttaget beräknas som tidigare till . (Vissa av de förslag som redovisats i denna motion återfinns i våra partimotioner om skattepolitiken. Konkreta yrkanden återfinns i hemställan i dessa motioner.) 5 Rättssäkerhet vid beskattning En av de viktigaste förutsättningarna för att åstadkomma en fungerande skattelagstiftning är medborgarnas lojalitet till systemet. Ett extremt högt skattetryck, ett komplicerat och ibland orättvist system, en maktfullkomlig kontrollapparat och en ökad byråkrati motverkar denna målsättning. Skattesystemet är så komplicerat och oöverskådligt att den enskilde inte alltid kan förutse skattekonsekvenserna vid en företagen rättshandling. Detta innebär en rättsotrygghet för den enskilde skattebetalaren. Inte minst för den mindre och medelstore företagaren, som ofta har komplicerade skatteförhållanden, har socialdemokraternas tillmötesgående av skattemyndigheternas krav om ökade kontrollmöjligheter och befogenheter inneburit ett i många avseenden försämrat rättsskydd för den enskilde. Till och med finansministern har förklarat att vi har ett perverst skattesystem och LO:s ordförande har beskrivit det som ruttet! Men båda tycks omedvetna om att detta är resultatet av en mångårig socialdemokratisk skattepolitik. Det är således hög tid att vi får en ändring till stånd. Större makt hos den enskilde tjänstemannen i kombination med signaler från regeringen om effektivare och utökad skattekontroll ökar risken för rättsövergrepp mot enskilda människor. Det har förekommit flera uppmärksammade fall som inneburit att enskilda människor kommit i kläm genom felaktigt agerande från skattemyndigheternas sida. Det kan heller inte uteslutas att skattemyndigheternas handläggning i vissa avseenden har stridit mot bestämmelserna i grundlagen. Enskilda människor har sålunda utan grund delgivits misstanke om grovt skattebedrägeri och till följd härav utsatts för husrannsakan, betalningssäkring och skingringsförbud. I massmedierna har de framställts som skatteskojare och därmed hamnat i ohållbara privatekonomiska situationer. En skattskyldig kan också råka in i en form av näringsförbud genom att enskilda skattetjänstemän utnyttjar möjligheten att driva sin egen tolkning av skattelagarna och därmed ställa höga skattekrav, som kan försätta den enskilde i svåra ekonomiska problem. Det kan enligt vår uppfattning inte vara rimligt att det allmänna i olika sammanhang ska ha sådant övertag gentemot den enskilde skattebetalaren. Skattereglerna måste, enligt vår mening, ses över i syfte att uppnå klara och entydiga regler. Genom förbättringar i skattereglerna om skatteansvar stärks den enskildes ställning. Vissa av de förslag som redovisas nedan utvecklas mer utförligt i kommittémotionen Rättssäkerhet vid beskattningen. Där återfinns också de konkreta yrkandena. 5.1 Tolkningsföreträde för skattebetalaren Det går inte att helt undvika att skattelagstiftningen blir föremål för tolkning i rättsliga instanser. Ingen lagstiftning kan göras heltäckande med avseende på olika tänkbara transaktioner. Med tanke på att den enskilde har en i förhållande till det offentliga svag ställning bör, i tvister då lagstiftningen är oklar, den enskildes rätt ges företräde. Generalklausulen är så allmänt formulerad att den i princip kan tillämpas på varje rättshandling med skattekonsekvenser och därmed leda till högre skatt för den enskilde. Det blir i sådana fall omöjligt att i förväg veta om klausulen kommer att tillämpas. Klausulen är, enligt vår mening, oacceptabel från rättssäkerhetssynpunkt. Lagen mot skatteflykt bör därför avskaffas. 5.3 Ersättning för kostnader i skattemål Enligt nuvarande regler utgår ingen ersättning för kostnader som skattebetalaren har i samband med skattemål, oavsett utgången och oavsett vem som framfört besvär. kostnader täcks inom ramen för beviljade anslag. Det förekommer vidare att det offentligas företrädare drivit skattemål i syfte att skapa praxis. Även i detta fall får skattebetalaren själv svara för sina kostnader. Med hänsyn till den komplicerade lagstiftningen och den stora ekonomiska betydelse utgången i ett skattemål kan få är detta förhållande inte rimligt. En ovillkorlig rätt till ersättning för kostnader i samband med ett skattemål måste därför införas i de fall en skattskyldig vinner målet. Oavsett vem som anfört besvär har den skattskyldiges kostnader förorsakats till följd av felaktiga ställningstaganden inom skatteförvaltningen. Ersättning skall också utgå när skattemyndigheten anför besvär efter länsrätten samt i vissa fall när den skattskyldige delvis vinner ett mål. Bevissäkringslagen som infördes innebär att s. k. säkringsåtgärder kan företas mot deklarations- och uppgiftsskyldig. Enligt vår mening föreligger det uppenbara risker för att rättssäkerheten kan eftersättas vid tillämpningen av bevissäkringslagen. De regler som finns för husrannsakan är tillfyllest när det gäller möjlighet till ingripande vid misstanke om skattebrott. För att förmå deklarations- och uppgiftsskyldiga som vägrar att lämna ifrån sig material för granskning att göra detta är det, enligt vår mening, tillräckligt att använda vitesföreläggande. Bevissäkringslagen för skatte- och avgiftsprocesser bör därför upphävas. Betalningssäkringslagen har utformats så att rättssäkerheten i viss fall kan komma att eftersättas. Åtgärder enligt betalningssäkringslagen kan leda till stora ekonomiska förluster för enskilda skattebetalare, även om det senare visar sig att det säkrade beloppet inte påförs som skatt eller avgift. Betalningssäkringslagen bör därför ändras så att beslut om betalningssäkring omprövas och att förutsättningarna för betalningssäkring förtydligas i lagtexten. Dessutom bör en skadeståndsregel införas, så att den som lidit skada till följd av tillämpning av lagen och om det säkrade beloppet inte påförs som skatt eller avgift får full ersättning för gjorda förluster. Interimistiska beslut om betalningssäkring måste omfattas av sekretess. Strikt skadeståndsansvar skall för övrigt alltid gälla vid felaktig myndighetsutövning. Det svenska systemet för uppbörd av skatter och socialförsäkringsavgifter förutsätter ett ansvar för dem som skall betala in skatten. På skatteområdet innebär detta ansvar, enligt uppbördslagen, att en arbetsgivare som saknar skälig anledning att underlåta att göra skatteavdrag kan bli skyldig att betala en anställds skatt. har en häftig debatt om tillämpningen av uppbördsregler uppstått. Lagen har självfallet utformats mot bakgrund av att berörda myndigheter faktiskt skall göra en skälighetsbedömning. Trots detta har, som i bl. a. det uppmärksammade Hjortberg-fallef, lagens bestämmelser tillämpats på ett sätt som lagstiftaren uppenbarligen inte avsett. De regler som antagits till följd av det förslag som lagts fram av socialavgiftsutredningen löser inte problemen. Enligt vår uppfattning skall uppdragsgivaren inte kunna åläggas betalningsansvar för preliminärskatter och sociala avgifter om uppdragstagaren vid avtalets ingång är registrerad för betalning av preliminär B-skatt eller för redovisning av mervärdesskatt. Ej heller skall, oaktat att någon av dessa förutsättningar är uppfyllda, betalningsansvar kunna krävas om det är uppenbart att ersättningen utgör intäkt av jordbruksfastighet eller av rörelse för uppdragstagaren. 6 Behovet av avreglering Företagare måste för att kunna bedriva sin verksamhet hålla reda på en mycket stor mängd lagar och bestämmelser. Vissa av dessa är nödvändiga för att vårt moderna samhälle skall kunna fungera någorlunda friktionsfritt, men andra lagar och bestämmelser är onödiga. Det är alltid frestande för politiker att angripa nya problem verkliga eller förmenta genom ny lagstiftning. I vissa fall har lagstiftning som en gång varit motiverad spelat ut sin roll och utgör bara ett hinder för företagens verksamhet. Regleringar är kostsamma. har flera utredningar visat att regler och bestämmelser på olika områden regler som ofta saknar ordentligt underbyggda motiv avsevärt bidrar till att höja kostnaderna. På kort sikt drabbas företag på lång sikt får konsumenterna bära en stor del av bördan. Dessutom missgynnas ofta svenska företag i konkurrens med utlandet. har i en utredning påvisat de ibland absurda konsekvenserna av olika regler som gäller för en person som vill starta ett nytt företag. Denne måste t. ex. registrera sig för att betala B-skatt, erlägga sociala avgifter, erlägga moms samt för att fastställa sjukpenninggrundande inkomst. Trots att myndigheterna i grunden frågar efter samma uppgifter sker bedömningarna efter helt olikartade kriterier. Till detta kommer en rad regler som gäller den specifika verksamheten. RRV konstaterade att det kunde vara mycket svårt för en potentiell nyföretagare att förstå vilka krav han skulle uppfylla och hur han praktiskt skulle gå till väga. Det var, menade man, troligt att många avskräcks från att starta ett eget företag på grund av den komplicerade och långsamma byråkratiska processen. De utredningar om regleringarnas konsekvenser som publicerats täcker endast en mindre del av gällande lagar och bestämmelser. Det är angeläget att förekomsten och konsekvenserna av regler inom olika områden systematiskt utreds. Detta måste därefter följas av konkreta förslag till avreglering. 6.2 Redovisning av regleringskonsekvenser Tillkomsten av nya regler och bestämmelser som lägger allvarliga hinder i vägen för individers eller företags verksamhet måste effektivt stävjas. Därför är det nödvändigt att vaije förslag till ny lag åtföljs av en ingående utvärdering av konsekvenser och kostnader för enskilda individer, företag och statsmakterna. Detta skulle ge lagstiftarna bättre möjligheter att avgöra det berättigade i eventuella krav på ytterligare reglering. Ramlagstiftning innebär att enbart tar ställning till en lagtext med en allmän målsättning och att delegerar till regeringen eller myndighet regeringen bestämmer rätten att utforma tillämpningsbestämmelser. Ramlagstiftning är i många fall en olämplig lagstiftningsmetod som både kan och bör undvikas inom många områden. I fråga om vissa tekniska tillämpningar är det dock oundvikligt att de konkreta kraven utformas av tillsynsmyndigheten. måste dock ges bättre möjlighet att överblicka de av olika myndigheter faställda reglerna. Regeringen bör därför, enligt vår mening, inför redovisa omfattningen och konsekvenserna av nytillkommande bestämmelser som utfärdas efter delegation från . samlar staten, till stor del genom skattemyndigheterna, och , in en rad uppgifter från företagen. Det är uppgifter som dels skall nyttjas för kontroll av företagen, dels utgöra underlag för offentlig statistik. Många företag måste dessutom regelbundet lämna uppgifter till andra myndigheter. har även många kommuner börjat infordra uppgifter från företag. Alla myndigheter måste, enligt vår mening, beakta att det är kostsamt för företagen att lämna uppgifter. Det är dessutom, proportionellt sett, i regel mycket dyrbarare för ett litet företag än för ett stort företag. har ofta själva behov av flera uppgifter, har experter inom olika områden och kan något lättare anpassa sina administrativa system till uppgiftskraven. För en enskild småföretagare kan en enstaka blankett eller ett frågeformulär ta många dyrbara timmar i anspråk. företagare vill göra sin insats för att skapa ett kvalitativt gott statistikunderlag, men när det vid täta tillfällen krävs alltför många uppgifter är det oundvikligt att kvaliteten på svaren försämras. Det är därför angeläget, även med hänsyn till statistikens kvalitet, att antalet begärda uppgifter minskas och att SCB i ökad utsträckning nyttjar små urvalsundersökningar. Frågor om integritetsproblem i samband med offentlig registerhållning behandlas i kommittémotion om datorfrågor. 7 Åtgärder inom arbetsrätten I de flesta småföretag finns det goda och naturliga relationer mellan företagaren och de anställda. Det är naturligt att alla som arbetar i ett litet företag strävar efter att företaget skall fungera så bra som möjligt. Företagaren och de anställda kan ofta på ett enkelt och informellt sätt lösa olika problem. uppstår emellertid konflikter som kräver att man måste söka stöd i den arbetsrättsliga lagstiftningen utökade socialdemokraterna den arbetsrättsliga lagstiftningen. De nya lagar som skapades, t. ex. lagen om medbestämmande (MBL), lagen om anställningsskydd (LAS), lagen om styrelserepresenta tion och förtroendemannalagen, utformades till stor del av socialdemokrater med facklig erfarenhet från stora tillverkningsindustrier. De som främst fått problem med de arbetsrättsliga lagarna är småföretagare. Storföretagen har lättare kunnat skapa sådana rutiner som lagarna kräver.En småföretagare administrerar inte sin personal han talar med sina anställda, sade en småföretagare i ett debattinlägg . Småföretagen har inte speciella avdelningar och experter som håller reda på alla lagar och avtal. Den arbetsrättsliga lagstiftningen bör förändras, bl. a. med hänsyn till situtationen i de små företagen. De detaljerade förslagen till förändringar återfinns i vår arbetsrättsliga kommittémotion. Nedan återges kortfattat en del av dessa förslag. Den s. k. 200-kronors-regeln innebär att en arbetstagare som deltar i en olovlig strejk eller annan olovlig stridsåtgärd med få undantag aldrig behöver böta mer än . Det var en summa som infördes på , då motsvarade en månadslön. är ett alldeles för litet belopp för att verka avhållande. De böter som arbetsdomstolen har möjlighet att utdöma måste, enligt vår mening, stå i överensstämmelse med den skada som den olovliga konflikten orsakat. Då skulle också respekten för fredsplikten stärkas. Vissa fackliga organisationer kräver att även ensamföretagare skall teckna kollektivavtal. Det är i sig en orimlig ståndpunkt. Det händer också att fackliga organisationer använder sig av blockadvapnet mot ensamföretagare och företag som bara har familjemedlemmar anställda. Denna form av blockader bör över huvud taget inte få förekomma. Det förekommer också att blockad riktas mot företag där ingen av de anställda är eller önskar vara medlem i den fackliga organisationen och ingen heller önskar att arbetsgivaren tecknar kollektivavtal. Ett sådant bruk av blockader kan uppfattas strida mot grundläggande fri- och rättigheter. Reglerna för blockader bör, enligt vår mening, omarbetas. Rätten för en facklig organisation att inlägga veto mot att arbetsgivaren utnyttjar ett entrepenadföretag innebär i realiteten rätt för dessa fackliga organisationer att utfärda näringsförbud. Det är angeläget att ekonomisk brottslighet bekämpas, men det måste ske genom rättsliga processer, inte genom att de fackliga organisationerna skall få sätta sig till doms över olika företag. Reglerna om facklig vetorätt bör avskaffas. Arbetstagarbegreppet är centralt. är det emellertid oklart när en uppdragsgivare övergår till att bli arbetstagare. Detta innebär en rättsosäkerhet. Vidare är det orimligt att man har olika definitioner inom arbets rätt, skatterätt och i reglerna för att betala socialförsäkringsavgifter.