mot · GC02U233 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89:U233 av m.fl. (m) I fyra motioner (1984/85:844, 1985/86:U213, 1986/87:U235 och 1987/ 88.U220) har påtalats situationen i och engagemang. I har det fram till den tidpunkt , då svenskar hamnade i fokus för massmediernas intresse, i stort sett inte funnits någon kunskap om inbördeskriget och de rådande motsättningarna. Svenska medier har okritiskt återgivit den kommunistiska propagandan, vilken även i huvudsak präglat den syn, som förmedlats av den svenska ambassaden i . Den marxist-leninistiska regimen har fått allt stöd, medan motståndsrörelsen, UNITA, har utsatts för nedvärdering. En viss förbättring och större objektivitet kunde dock iakttas sedan Angolasvenskarna kommit i blickpunkten. Därefter har invektiv som banditer och terrorister om UNITA från såväl utrikesministern som kabinettsekreteraren dessbättre i stort lyst med sin frånvaro. Även massmedierna har uppenbarligen skaffat sig kunskap och strävat efter en mer objektiv behandling av vad som sker i . Bakgrunden till inbördeskriget i behöver knappast någon mer ingående redogörelse. Det räcker i stort sett med en hänvisning till de tidigare omnämnda motionerna. Det regerande , , bröt på ett tidigt stadium överenskommelserna med de båda andra befrielserörelserna, UNITA och FNLA. Med bistånd från och kubanska legoknektar erövrades makten. UNITA tog emellertid upp kampen och fick stöd från och olika afrikanska stater. har också givit stöd till befrielserörelsen, som också kunnat påräkna viss hjälp från i kampen mot kommunismen. UNITA behärskar drygt en tredjedel av och har upprättat en provisorisk huvudstad, Jamba. I övriga delar av landet har UNITA ständigt markerat sin närvaro genom gerillaoperationer. De offensiver, som lanserats från kommunistregimens sida med sovjetiska överbefälhavare och kubanska legoknektar som assistans, har misslyckats. är ställningen i stort sett den, att UNITA behärskar helt ett område, som i norr avgränsas av sträckning men i väster begränsas av öken- och bushlandskapen. Därtill kommer att UNITA finns över hela landet och mer eller mindre permanent dominerar olika städer och byar. UNITA kontrollerar mer än en tredjedel av landet, som i övrigt, bortsett från de större städerna, är osäkert land. har enbart - - givit vapen till Luandaregimen till ett värde av . kubanska styrkorna uppgått till som mest 55 000 man. Därtill kommer stöd från östeuropeiska länder och . UNITA har under ledning av sin president, , kunnat inregistrera stora diplomatiska framgångar i och . Det har tilldragit sig särskild uppmärksamhet, att president i uttryckligen har utlovat fortsatt amerikanskt stöd till UNITA. har en fredsöverenskommelse träffats, som berör , , och . självständighet garanteras av , som också utrymmer sina baser i södra (utanför UNITAkontrollerat område). har en plan åstadkommits för evakuering av de kubanska styrkorna från , och ANC skall inte längre tolereras att inneha baser i . Kvar står konflikten mellan MPLA och UNITA i . Inbördeskriget, som tidigare komplicerats av bindningar till andra utrikespolitiska konflikter, blir nu mera i offentlighetens ljus vad det främst har varit, nämligen just ett inbördeskrig. Det ter sig beklämmande, att efter är den störste biståndsgivaren till en kommunistisk regim, som annars inte kan räkna på stöd från några västerländska nationer. Genom det svenska stödet till kommunistregimen i motverkar vi direkt det demokratiska västerlandets och därmed våra egna intressen. Det är oacceptabelt, att svenska biståndsmedel används till att via Volvo- och Scanialastbilar transportera militära enheter och förnödenheter för den ena sidan, kommunistregimen, i inbördeskriget. Det har också sagts, att svenska komponenter ingår i den kommunikationsutrustning, som kommunistsidan använder sig av. Den socialdemokratiska regeringen vill nu ytterligare öka stödet till den ena parten, kommunistsidan, i det pågående inbördeskriget i . Detta rimmar illa med den svenska neutralitetspolitiken i övrigt. Det finns, särskilt mot bakgrund av de fredsöverenskommelser som nåtts mellan utanförstående parter, all anledning att motsätta sig fortsatt stöd till regimen i , som inte är direkt humanitärt motiverat. I detta sammanhang har det tidigare hävdats från utrikesutskottet, att svenskt humanitärt bistånd nått båda sidor i inbördeskriget. Från UNITA:s sida ställer man sig helt frågande inför dessa påståenden. Inga som helst svenska biståndsinsatser har nått fram till UNITA-kontrollerat område. är svårt drabbat av det pågående inbördeskriget. Tusentals angolaner lider nöd och hotas av svält. UNITA har vid upprepade tillfällen uttryckt sin beredvillighet att förhandla om fred och ingå i en nationell regering i avvaktan på att de fria val, som en gång utlovades, skall komma till stånd. Detta erbjudande från UNITA har upprepats , men kommunistregimen i , som fortfarande kan påräkna kubanskt och sovjetiskt stöd, motsätter sig fredsinviterna. I stället angriper man Savimbis person. Detta beskrivs av i Fred i frihet för (Världspolitikens dagsfrågor, nr 12 1988) sålunda: MPLA vägrar att ha att göra med Savimbi personligen men president dos har sagt att han eventuellt kan tänka sig att förhandla med UNITA under en annan ledare. Detta är ett utstuderat försök att splittra UNITA. Men det återspeglar också Luandapolitikernas rädsla för en man som, när allt kommer omkring, är en av ledarna för det angolanska upproret mot den Med sin intelligens och starka utstrålning . skulle Savimbi säkert också kunna överglänsa ledarna för MPLA, ett av de U233 ideologiskt mest trångsynta partierna i hela . Vi kan inte acceptera, att ensidigt ger stöd åt den ena parten, därtill den Sovjet- och Kubastödda parten, i det pågående inbördeskriget i . bör förhålla sig neutralt. bör ge all tänkbar hjälp åt det hårt drabbade angolanska folket. Den bör dock distribueras genom opolitiska organisationer, t.ex. Röda Korset eller via privata hjälporganisationer över hela . bör också utnyttja sin eventuella good-will och delta i arbetet på en medling mellan MPLA och UNITA i syfte att åstadkomma en försoning. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna att biståndsavtalen med regimen i bör avslutas möjligt och att under inga omständigheter någon ökning av biståndet bör komma i fråga, 2. att som sin mening ger regeringen till känna, att humanitärt bistånd bör komma hela till del, alltså även de av UNITA kontrollerade områdena, genom förmedling av opolitiska organisationer som Röda Korset m.fl., 3. att som sin mening ger regeringen till känna att alla ansträngningar bör göras från svensk sida att stimulera medling i konflikten mellan MPLA och UNITA i syfte att uppnå försoning i . () ()