mot · GC02So612 · 1989-01-19 00:00:00 — - Ett beskattningsbart vårdnadsbidrag om per barn och år införs för alla barn . Vårdnadsbidraget påverkar inte bostadsbidragen. - Avdragsrätt införs för styrkta barnomsorgskostnader per barn och år. - Statsbidragen till kommunerna minskas med motsvarande per heltidsplats. ger förslagen möjlighet att öka föräldraavgifterna vid heltidsomsorg med lika mycket. Klyftan i stöd mellan barnomsorg och andra alternativ minskar därigenom. - Rätt att räkna ATP-år för vård av eget barn upp till dess att barnet blir . För en tvåbarnsfamilj med en förälder hemma innebär vårdnadsbidraget en förbättring på ca efter skatt. Ordnar denna familj i stället barntillsynen privat får de mer i handen än , om de kan visa upp kostnaderna. Härigenom skapas förutsättningar för att eliminera en svart sektor i ekonomin och för att ge privata dagmammor eller barnvårdare sociala förmåner. Skulle tvåbarnsfamilj en föredra barnomsorg ökar möjligheterna att snabbt få plats, eftersom många föräldrar genom vårdnadsbidraget fått möjlighet att välja andra alternativ, som de anser passar bättre. I denna motion läggs en rad kompletterande moderata förslag som är ägnade att ytterligare förbättra föräldrarnas möjlighet att ta ansvar för de sina, välja arbetsfördelning och av egen kraft förbättra sin situation. 7 Familjen och skatten 7.1 Skatt efter försörjningsbörda I tas, i motsats till flertalet andra västländer, ingen hänsyn till försörjningsbördan. I motion 1988/89 av m.fl. (m) föreslås därför att ett grundavdrag för alla barn införs vid den kommunala beskattningen. Vårt förslag innebär: - Grundavdrag för barn med per hemmavarande barn vid den kommunala beskattningen. Avdragsrätten skall också omfatta hemmavarande barn mellan som går i gymnasieskolan och uppbär studiestöd. - De som har så låga inkomster och/eller så många barn att de inte kan utnyttja grundavdraget fullt ut kompenseras genom negativ skatt. Därigenom kommer alla att kunna tillgodogöras avdragets effekt fullt ut. Förslaget bör genomföras . Fullt utbyggt medför grundavdraget en skattelättnad på per barn. För en trebarnsfamilj ökar genom avdraget den disponibla inkomsten med . Tillsammans med vårdnadsbidraget skulle detta betyda mycket för familjerna och inte minst ge dem möjlighet till mer tid över för barnen. 7.2 Avdrag för barntillsynskostnader I den gemensamma partimotionen om familjepolitiken föreslår som nämnts de tre borgerliga partierna att en rätt införs till avdrag för styrkta barntillsynskostnader. Avdragsrätten bör uppgå till högst per barn i åldern . Förslaget kombineras med införande av ett skattepliktigt vårdnadsbidrag på per barn i motsvarande ålder. Med ett sådant system skulle förvärvsarbetande föräldrar kunna betala mer än vad som är möjligt för enskild barnomsorg. Har familjen två småbarn ökar deras möjlighet att betala med . Detta är också ett betydligt bättre sätt att komma till rätta med den svarta barnomsorgen än familjeminster recept att göra skattemyndigheterna mer effektiva. Det blir med det föreslagna systemet också möjligt för småbarnsföräldrar att betala en betydligt högre avgift än till den kommunala barnomsorgen. Detta minskar behovet av bidrag till den offentliga barnomsorgen och därmed också klyftan i stöd mellan olika barnomsorgsalternativ. Enligt vår mening bör avdragsrätten för barntillsyn liksom vårdnadsbidraget successivt byggas ut. Ett rimligt mål bör vara att detta utvidgas till vad som motsvarar ersättningen per barn till en dagmamma. 7.3 Bättre för ensamföräldrar och underhållsskyldiga Var femte barnfamilj är ett hushåll med en ensamstående vårdnadshavare. I drygt var tionde barnfamilj sambor vårdnadshavaren med någon annan än barnets andre förälder. Ensamboende vårdnadshavare har en mer utsatt situation än samboende. De har ofta sämre ekonomiska förutsättningar och sämre ekonomisk trygghet. De har mindre tid för samvaro med barnen. Trots detta visas i tidigare nämnda rapport /89:1 Mindre över... att den ekonomiska situationen utvecklats särskilt dåligt för ensamstående med barn . Detta är ytterligare ett belägg för den socialdemokratiska familjepolitikens misslyckande. har många underhållsskyldiga en bekymmersam situation. Trots detta har bl a ensamförälderkommittén och senare skatteförenklingskommittén föreslagit att den redan begränsade rätten till avdrag för underhållsbidrag skulle tas bort. Avdraget för underhållsbidrag utgår med högst per barn, medan underhållsbidrag normalt fastställs till minst II för varje barn och år. (Bidragsförskottet som garanteras barn med underhållsbidrag uppgår 1989 till .) Ett borttagande av avdragsrätten skulle ytterligare försvåra för en underhållsskyldig att bidra till sina barns försörjning, vilket också skulle urholka inställningen att båda föräldrarna har ansvar för barnen. Vi tar bestämt avstånd från sådana förslag. De förslag som läggs fram i denna motion är däremot alla ägnade att underlätta såväl för ensamföräldrar som för andra barnhushåll. Det är enligt vår mening också viktigt att förstärka, inte ytterligare urholka, den underhållsskyldiges möjlighet att bidra till sina barns försörjning. Regeringen bör därför ges i uppdrag att lägga fram förslag till förbättrad avdragsrätt för underhållsskyldiga föräldrar. Detta skulle i sin tur öka deras förmåga att betala underhållsbidrag, vilket minskar det allmännas kostnader för bidragsförskott. 7.4 Bilavdrag för småbarnsföräldrar För att få rätt att dra av för resa med bil mellan bostad och arbetsplats krävs en minsta tidsvinst jämfört med om resorna företas med allmänna kommunikationsmedel. Vid dessa beräkningar medräknas inte den tid det tar att lämna och hämta barn på daghem och liknande. Ändå kan det i många fall t.o.m. vara så att daghemmet ännu inte öppnats då föräldern måste ta tåget eller bussen för att hinna till sitt arbete. Ett minimikrav vid beräkningen av tidsvinsten är att småbarnsföräldrarna också får beakta den tid det tar att lämna och hämta barnen. Reglerna om existensminimum syftar till att sätta ned skatten så mycket för bl.a. inkomsttagare med stor försörjningsbörda att de kan leva på det som blir kvar av inkomsten. Från moderata samlingspartiets sida har vi under en följd av år reagerat mot tillämpningen av existensminimireglerna. En av grunderna för existensminimireglerna är som nämnts stor försörjningsbörda. Trots det beviljas inte ens en familj där modern på heltid vårdar sex småbarn existensminimum, därför att modern anses frivilligt avhålla sig från att arbeta. (Daghemsvård av de sex barnen skulle kosta ca .) Ej heller boende i eget hus, om än aldrig så högt intecknat, medger rätt till existensminimum, såvida huset inte är av enklaste beskaffenhet, dvs närmast obeboeligt för en barnfamilj. Vi har därför krävt att existensminimireglerna skyndsamt ändras så att det klart framgår att de också får tillämpas - vid boende i eget hem av normal beskaffenhet, - om en förälder själv vårdar flera småbarn. Vidare bör enligt vår mening också nödvändiga barntillsynskostnader beaktas. Existensminimireglerna är inte lämpliga som ett mera varaktigt stöd till personer med låg skatteförmåga. Så länge en inkomsttagare ligger under existensminimum kommer nämligen varje inkomstökning i sin helhet att gå till skatt, eftersom nedsättningen av skatten minskar i samma utsträckning. Samma marginaleffekter uppstår emellertid i realiteten också för den som ligger under de kommunala socialbidragsnormerna och som har rätt till socialbidrag. Till detta kommer att det enligt vår mening inte är rimligt att ett stort antal hushåll skall vara hänvisade till socialbidrag för att kunna betala skatten. Så långt möjligt bör i stället hänsyn till den låga skatteförmågan i första hand tas genom nedsättning av skatteuttaget och inte genom behovsprövade bidrag. Även JO påpekade vid en granskning av existensminimireglerna att det finns minst två psykologiska fördelar med existensminimum: - Skillnaden mellan en skriftlig ansökan en gång till lokala skattemyndigheten och månatliga besök hos . - Den som får existensminimum klarar försörjningen med egen lön. Liksom så många andra skatteproblem utreds existensminimireglerna av RINK (utredningen om reformerad inkomstbeskattning). En självklar princip bör enligt vår mening vara att den som betalar skatt inte skall behöva hänvisas till socialbidrag så länge det i stället är möjligt att nedsätta skatten. Det bör också klart framgå att existensminimireglerna även får tillämpas vid boende i eget hem av normal beskaffenhet och om en förälder själv, helt eller delvis, vårdar egna små barn. Detta bör ges regeringen till känna. 8 Socialbidragen och barnfamiljerna Utbetalningen av socialbidrag som låg på oförändrad real nivå har efter regeringsskiftet ökat kraftigt. 540 000 personer - varav över hälften tillhörde hushåll med barn - erhöll socialbidrag 1987. Olika utredningar (t ex : Socialbidragens expansion, Ekonomisk debatt 8/1986) tyder på att bidragstagare med barn i allmänhet betalar betydligt mer i inkomstskatt än de erhåller i socialbidrag. De måste med andra ord söka socialbidrag för att kunna betala skatten. En stegvis sänkning av skattetrycket tillsammans med införandet av det tidigare nämnda grundavdraget för barn skulle innebära väsentligt bättre möjligheter för barnfamiljerna att klara sig på sin lön också efter det att skatten betalts. Socialbidragen skall utgöra ett sista skyddsnät när ekonomin inte räcker till för en skälig levnadsnivå. Erfarenheten av socialtjänstlagen är att socialbidrag förvägras familjer där en förälder frivilligt tar hand om barnen. Av en dom i regeringsrätten framgår att inte ens en familj med tre småbarn på ett, tre och har rätt till kompletterande socialbidrag om inte båda makarna utnyttjar möjligheten att heltidsarbeta. (I det aktuella fallet arbetade mannen heltid medan hustrun arbetade .) I den gamla socialhjälpslagen var vård av små barn socialhjälpsgrundande. Så ej med den nya socialtjänstlagen, trots dess stolta portalparagraf: Verksamheten skall bygga på respekt för människors självbestämmanderätt och integritet. En hemarbetande förälder, som inte ställt sig i daghems- och arbetslöshetskö anses frivilligt avhålla sig från att arbeta trots att hon eller han utför ett arbete som på daghem skulle kosta ca för två barn och nära för tre barn. Socialbidrag är som nämnts alltid en nödlösning som så långt möjligt skall undvikas bl a genom ett rimligt skattesystem. När behov av socialbidrag trots allt uppstår bör egen vård av barn jämställas med motsvarande förvärvsarbete. Socialtjänstlagen måste därför ändras så att det klart framgår att vård av egna småbarn betraktas som jämbördigt med motsvarande förvärvsarbete. 9 Begränsa behovet av inkomstprövade bostadsbidrag De inkomstprövade bostadsbidragen har stoppat till de värsta hålen i betalningssvaga barnfamiljers plånböcker. Den dystra sanningen är emellertid att de gör det svårare för dessa familjer att förbättra sin ekonomi. I en tvåbarnsfamilj utgår dessa bidrag ända upp till en inkomst på nära , i en trebarnsfamilj till en inkomst . Familjer som har lägre inkomster betalar inte bara marginalskatt vid inkomstökningar utan mister också av inkomstökningen i bostadsbidrag. Detta drabbar också tillskottet till familjeekonomin när en hemarbetande förälder tar förvärvsarbete. Ju fler barn det finns i en familj, desto mindre blir i allmänhet behållningen av detta förvärvsarbete sedan skatt, minskade bostadsbidrag och bamtillsynskostnader räknats bort. Man har varken råd att förvärvsarbeta eller att stanna hemma hos barnen. Inkomstprövningen sker dessutom mot familjens bruttoinkomst, utan hänsyn till hur mycket som går bort i skatt. Detta missgynnar framför allt hushåll där inkomsten främst tjänas in av en förälder. Den ändring av reglerna som beslöts 1987 innebar dessutom en hårdare knytning av bostadsbidraget till boendekostnaderna. Detta innebär en ökad styrning av familjerna och en mindre valfrihet i fråga om boendet. Det kan t.ex. få till följd att barnfamiljer som bor på landsbygden finner det lönande att flytta till en tätort och en dyrare bostad i stället för att bo kvar på landsbygden och bekosta resorna till och från arbetet. Totalkostnaden för båda alternativen kan vara lika stor. Skillnaden är att bostadsbidraget blir väsentligt högre i det förra fallet. I ett annat avseende har regeringen däremot tagit fasta på förslag som vi fört fram. Vi har visat att den helt övervägande delen av familjer med fyra eller fler barn har bostadsbidrag. För att minska de orimliga marginaleffekterna i dessa hushåll och öka deras förmåga att själva förbättra sin ekonomi har vi därför krävt att de inkomstprövade bostadsbidragen så långt möjligt bör ersättas av grundavdrag vid beskattningen,lägre inkomstskatter och flerbarnstillägg. upphörde också det statliga bostadsbidraget från fjärde barnet och ersattes av ett förhöjt flerbarnstillägg. går man vidare på denna väg, vilket är bra. Regeringen bör i övrigt återkomma med nytt förslag till bostadsbidrag för barnfamiljerna. För att förbättra barnfamiljernas valfrihet i boendet bör en mindre del av bostadsbidraget knytas till boendekostnaden. Bidragen bör vidare inkomstprövas mot familjens inkomst efter skatt. Regeringen bör vidare lägga fram en plan för hur bostadsbidragen för merparten av bidragstagarna successivt skall kunna ersättas med andra åtgärder utan marginaleffekt. Målet bör vara att barnfamiljer som betalar skatt inte skall behöva uppbära Mot. ] De barnfamiljer som behöver inkomstprövade So612 bidrag skall inte behöva betala skatt. 10 Värdesäkra garantinivån inom föräldraförsäkringen Vid vår kritik ovan av regeringens förslag till utbyggd föräldraförsäkring har vi också påtalat bristerna i den s.k. garantinivån. Denna, som f.n. är följer inte med löneutvecklingen, vilket föräldrapenningen automatiskt gör. Detta drabbar naturligtvis främst de försäkringsmässigt sämre ställda och gör att klyftan i stöd ökar ytterligare. Från moderat håll har vi upprepade gånger påtalat det orimliga i detta och föreslagit att garantinivån skall bestämmas till 1/365 av basbeloppet för . Det skulle motsvara . 11.1 T rygghet och kontinuitet i omsorgen i livet är av avgörande betydelse för barnens fortsatta utveckling. grundläggs en människas personlighet. Ett grundläggande behov hos det lilla barnet är att det får känna sig älskat och accepterat av en eller ett fåtal vuxna. I samspelet med föräldrar eller annan vuxen läggs grunden till barnens jaguppfattning och självförtroende. Den känslomässiga tryggheten är särskilt viktig för barn . Den ger tillvaron den stabilitet som är en förutsättning för en harmonisk utveckling. De flesta småbarnsföräldrar vill själva få möjlighet att ta hand om sina barn under de första viktiga åren. Bra barnomsorg i olika former är dock ett nödvändigt och viktigt stöd för föräldrar och barn.Föräldrar som förvärvsarbetar måste veta att barnen har det bra. Barnomsorgen måste vara av hög kvalitet och ge barnen trygghet och kontinuitet i omsorgen. Föräldrarna vet bäst vilken barnomsorg som är bäst för de egna barnen. Det är viktigt att föräldrarna kan välja den omsorgsform de har mest förtroende för; att de själva är hemma hos barnen, att en annan vuxen går in medan föräldrarna arbetar. För många barn ger morfar, farmor, granne eller dagmamma/pappa känslomässig trygghet. Andra vill ha daghem i enskild eller regi eller trefamiljssystem. 11.2 Bristen på personal De flesta daghem torde vara av god kvalitet. Kommunala daghem med stora barngrupper och stor omsättning på personal har dock blivit allt fler. Personalen får då svårt att ge den känslomässiga trygghet och varaktiga kontakt som är så viktig under barnens första levnadsår. Med den stora personalomsättning som finns vid många daghem vågar inte barnen investera sina känslor i någon. De blir i stället oroliga och otrygga. Daghemspersonalen lägger ner ett stort arbete för att skapa en god föräldrakontakt och en god miljö för barnen. är dock uppgiften omöjlig på grund av alltför stora barngrupper och långa vistelseti der för barnen. Daghemspersonalen känner sig ofta maktlös och otillräcklig, vilket i sin tur kan leda till vantrivsel och känsla av vanmakt. Personalbristen inom den kommunala barnomsorgen har blivit ett snabbt växande problem. Många daghem har inte kunnat öppnas på grund av personalbrist. Andra har tvingats stänga. De föräldrar som drabbas får stora svårigheter att ordna sin barnomsorg med ytterligare otrygghet för barnen. har också sagt ifrån att det inte kommer att finnas personal nog för att uppfylla socialdemokraternas löfte om barnomsorg för alla barn . Genom att förhindra andra alternativ än kommunala daghem eller möjligen föräldrakooperativ liksom genom sin negativa inställning till dagbarnvårdarna binder regeringen ris åt egen rygg. Risken är överhängande för en helt oacceptabel urholkning av standarden och kvaliteten inom den kommunala barnomsorgen. Att detta i sin tur skulle leda till ytterligare personalflykt säger sig självt. En av flera orsaker bakom daghemskrisen kan vara de små möjligheter som personalen har att påverka sin arbetssituation. Möjligheten att byta arbetsgivare finns inte heller i någon större utsträckning. Inte heller tillåts förskollärare att driva daghem i egen regi där det finns möjligheter att utveckla egna idéer. Det kommunala monopolet medför att det inte finns så stort utrymme för alternativ eller utveckling av verksamheten. Detta drabbar både familjerna och personalen. Nämnas bör att de alternativa daghem som trots allt finns inte bara har mindre personalomsättning utan också betydligt fler sökande till lediga tjänster. Säkerligen skulle också fler stanna inom barnomsorgen om det blev möjligt att få statsbidrag också för deltidsdaghem, öppna t ex . 11.3 Barnomsorgens mål och innehåll Samhällets utbud av barnomsorg skall ses som ett komplement till föräldrarna och ge möjlighet för båda föräldrarna att förvärvsarbeta. Många föräldrar önskar själva vårda sina barn under de första viktiga småbarnsåren. Vårdnadsbidraget och grundavdragen för barn ger ökade möjligheter till detta. Omsorgen om barnen skall utformas med utgångspunkt från familjens önskningar och barnens behov. Hänsyn skall i första hand tas till vad som i det enskilda fallet är bäst för barnen. Det förutsätter att det finns många alternativ att välja mellan och att det allmännas stöd är neutralt och rättvist. Enligt vår mening måste barns behov av att lära tas till vara. I en annan partimotion föreslår vi att eleverna normalt skall börja skolan , såvida inte en senare skolstart skulle visa sig bättre för den enskilde eleven. Därutöver behöver barnen före skolstarten en bättre förberedelse för skolan än vad som erbjuds . Allt eftersom barnen blir äldre och den intellektuella och känslomässiga mognaden ökar bör kunskapsförmedling och färdighetsträning öka. Barn har behov av pedagogisk träning som förberedelse för skolan så att deras nyfikenhet och intresse att lära stimuleras. De behöver ochså lära sig att ta hänsyn, vänta, koncentrera sig och samarbeta för att på så vis få en grund för goda arbetsvanor och inlärning. Vi föreslår därför att skolstyrelsen skall vara ansvarig för den del av verksamheten i den kommunala förskolan som förbereder barnen för lågstadiet före skolstarten. I konsekvens med detta krav bör få uppdraget att utforma det pedagogiska programmet för denna del av verksamheten. Den allmänna förskolan bör ses som basen i skolsystemet och utvecklas mot en mer skolförberedande förskola. Det pedagogiska programmet skall utgå ifrån att varje människa är unik och har ett egenvärde. Det skall bygga på den tradition av humanism och medmänsklighet som grundas på kristna värderingar och förmedla konkret kunskap om demokratiska värderingar. Den pedagogiska verksamheten skall hos barnen befästa grunduppfattningen att alla har lika värde samt rätt till självbestämmande och integritet. Förutom ovan angivna riktlinjer för vad ett pedagogiskt program skall innehålla bör det också slås fast att samma krav på allsidighet och objektivitet som gäller för också skall gälla i den kommunala förskolan. Föräldrar skall med fullt förtroende kunna skicka sina barn till förskolan. Man måste ta hänsyn till att föräldrarna har olika uppfattningar om hur känsliga frågor skall presenteras för barnen. 11.4 Rättvisa statsbidrag för valfrihet och mångfald Det är möjligt för föräldrakooperativ att driva daghem med samma statliga stöd som kommunala daghem. En förutsättning är att de tas upp i kommunens barnomsorgsplan. Även ideella organisationer har en sådan rätt till statsbidrag. Personaldrivna daghem har däremot ingen rätt till statsbidrag, trots att det borde vara en mycket naturlig och stabil verksamhetsform, ej heller daghem av typ Pysslingen. Reglerna för rätten till statsbidrag till de alternativa daghemmen är också oklara. I praktiken kan skönmässigt avgöra om en ideell organisation har rätt till statsbidrag för ett daghem eller inte. Detta är otillfredsställande också från rättssäkerhetssynpunkt. För att förbättra valfriheten för både föräldrar och personal bör enligt vår mening alla daghem, som uppfyller de kvalitetskrav som alltid måste ställas, ha rätt till samma statsbidrag som de kommunala eller kooperativa daghemmen. De statsbidragsregler som gäller innebär att statsbidrag endast betalas ut till daghem som är öppna minst . Detta omöjliggör i praktiken tillkomsten av sådana förskolor som är öppna t ex och som skulle tillgodose både barnens behov av pedagogik och samvaro och tillsynsbehovet för många föräldrar med kortare arbetstid. Statsbidraget till deltidsförskolorna är orimligt lågt i förhållande till heltidsförskolorna. En hel deltidsförskoleavdelning får samma statsbidrag som en enda daghemsplats. Statsbidragen till heltidsdaghem, daghem öppna än samt till deltidsförskolorna bör ges en likvärdig utformning. Deltidsförskolor som drivs av annan huvudman än kommunen får inte heller något som helst statsbidrag med gällande regler. Detta är orimligt. Kristna förskolor eller förskolor med alternativ pedagogik skulle utgöra ett för både föräldrar och personal välkommet komplement till de kommunala deltidsförskolorna. De bör således få samma statsbidrag som de kommunala deltidsförskolorna. 11.5 Familjedaghemmen och dagbarnvårdarna Familjedaghemmen utgör ett värdefullt alternativ i barnomsorgen. Vård i stora grupper är t ex mindre lämplig för de riktigt små barnen av såväl psykologiska som medicinska skäl. Små barn är infektionskänskliga eftersom deras immunförsvar ännu inte är färdigutvecklat. Familjedaghem är ett oumbärligt alternativ för infektionskänsliga barn över huvud taget, för barn som behöver en lugnare miljö, för många glesbygdsbarn och för barn vars föräldrar arbetar på obekväm arbetstid. Många skolbarn orkar inte med att även efter sin arbetsdag i skolan vistas i en kollektiv miljö. Familjedaghemmen är således i många fall ett lika bra eller bättre alternativ än fritidshemmen. Trots detta missgynnas familjedaghemmen i många avseenden av den socialdemokratiska regeringen. Statsbidraget för ett barn i familjedaghem uppgår som mest till mot nära för en daghemsplats. Detta kan göra en familjedaghemsplats dyrare för kommunen, även om den i verkligheten kostar mindre. Regeringen motsätter sig också statsbidrag för dagbamvårdares egna barn. Endast om dagbarnvårdarna byter barn med varandra räknas vården som ett riktigt ochstatsbidragsbidragsberättigat arbete. Resultatet av denna otidsenliga inställning kan bli att dagbarnvårdarna slutar med sitt arbete och att både deras egna barn och övriga dagbarn i stället tvingas ställa sig i barnomsorgskön. Statsbidragsreglerna bör enligt vår mening skyndsamt ändras så att missgynnandet av familjedaghemmen och dagbarnvårdarna upphör. Nya regler för efterlevandeskyddet inom den allmänna försäkringen träder i kraft . Dessa innebär i allmänhet förbättringar för änkor, änklingar och sambor med barn . Även barnpensioneringen förbättras och utsträcks till när barnen fortfarande studerar.