mot · GC02Sf351 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89: Sf351 av m.fl. (s) Mot Alternativ till socialbidrag 1988/89 Antalet socialbidragstagare ökade . Socialbidragen är inte jämnt fördelade över hela landet. Hårdast drabbade är vissa kommuner i storstadsområdena. I kommun var av befolkningen socialbidragstagare . I och var motsvarande nivå . Från SCB:s redovisning om socialbidragen kan bl.a. följande uppgifter utläsas: Knappt en tredjedel av bidragstagarna var barn. Två tredjedelar av bidragshushållen saknade barn. Flerbarnsfamiljer - tre eller flera - utgjorde av bidragshushållen. Det genomsnittliga socialbidragshushållet var förhållandevis ungt - i av bidragshushållen var den person i hushållet på vilken socialbidraget förs under . Endast i av bidragshushållen var registerledaren eller äldre. av bidragshushållen fick bidrag . Det är socialutredningen föreslog att det kommunala socialbidraget till stora delar skulle ersättas med ett socialförsäkringstillägg (SOFT) som betalas ut av de allmänna försäkringskassorna. Denna reformtanke vann stor anslutning inom riksdagspartierna men har ännu inte genomförts. Skälen till detta var tidigare främst ekonomiska. Man befarade att statens kostnader för SOFT skulle blir betydligt större än dem som kommunerna hade för socialbidraget. Hade kostnaderna varit mera lika, hade de kunnat regleras vid de förhandlingar om statsbidrag till olika delar av det sociala området som har förts regelbundet med kommunerna. har emellertid ett nytt argument kommit till som vunnit terräng alltmer. Det sägs att många av dem som uppbär socialbidrag - ca en femtedel - har svårigheter att få arbete av psykosociala eller socialmedicinska skäl och att behöver kontakter med dem för att kunna hjälpa dem med också andra stödåtgärder än ekonomiska. Ett statligt socialförsäkringstillägg skulle mot den bakgrunden vara mindre ändamålsenligt. Det bör slås fast att ett sådant argument är orimligt. En i sig önskvärd utbyggnad av socialförsäkringssystemet får inte hindras av ängslan för att inte skulle ha tillräckliga möjligheter att nå människor som också har andra svårigheter än ekonomiska. Om man jämför med en annan del av socialförsäkringen framstår det som helt verklighetsfrämmande. Att man från statens sida exempelvis skulle möta krav på höjda pensioner med argumentet att bland dem som bäst behöver en pensionshöjning finns det 1 grupper som vill komma i kontakt med och att det därför vore 1 1988189.3 sami. bättre att låta dem få ansöka om socialbidrag! Till detta kommer att Mot. undersökningar som gjorts av vid tyder på att socialbidragssökande som också har behov av annat, socialt stöd redan är väl kända av från andra sammanhang. Under de år som har gått sedan SOFT-förslaget presenterades har ytterligare utredningar gjorts och skälen för en reform har mejslats ut allt tydligare. SOFT-reformen framstår därmed som en av de bäst utredda och förberedda. och hör dessutom till de varmaste förespråkarna av en SOFT-reform och medverkar säkert med det utvecklingsarbete som kan behövas. Det har sagts att utvecklingen har medfört att socialbidragssystemet har närmat sig tankarna bakom förslaget om SOFT. På en punkt kan detta vara riktigt. I många kommuner arbetar man med en förenklad ansökan av SOFT-modell som har minskat en del av belastningen på socialsekreterarna. Det system med bruttonormer som också brukar åberopas var däremot genomfört i flertalet kommuner redan när socialutredningen presenterade sitt SOFT-förslag. Det är också ett faktum att socialbidragshanteringen alltjämt utgör en stark belastning på till förfång för andra angelägna sociala uppgifter. Behovet av socialbidrag steg brant och nådde en sådan omfattning att regeringen såg sig föranlåten att sätta till en särskild analysgrupp för att undersöka vad det ökade socialbidragsbehovet berodde på. Analysgruppen gjorde en förtjänstfull utredning men på åtgärdssidan blev resultatet magert: det blev en utredning om hur samarbetet mellan socialtjänst och arbetsförmedling kan byggas ut. Kommunernas kostnader för socialbidrag har åter börjat sjunka. Men är socialbidraget en tung börda att bära för kommunerna ekonomiskt och administrativt. Det kanske tyngsta argumentet för SOFT är fortfarande att de som tvingas söka socialbidrag finner detta förödmjukande och integritetskränkande - fattigvårdstänkandet är ännu en realitet på många håll. I en del fall leder detta säkerligen till att man hellre avstår från det socialbidrag som man skulle ha rätt till för att slippa gå till . Flertalet av dem som behöver socialbidrag - som angetts inledningsvis oftast unga, ensamstående arbetslösa med eller utan barn - har också svårt att förstå varför de ibland skall kunna få ersättning från den allmänna eller den erkända arbetslöshetskassan men ibland tvingas söka hjälp av . Det är sant att vi totalt sett har en liten arbetslöshet men det kommer alltid att finnas människor som av arbetsmarknadsskäl, medicinska, socialmedicinska eller familjesociala skäl har svårt att få ett förvärvsarbete som passar dem. Därtill kommer att presenterade undersökning visar att stora grupper har fått en försämrad levnadsstandard. Generella ersättningar från socialförsäkringen och anslutande bidragssystem kränker inte integriteten på samma sätt som individuella. Det allmänna pensionssystemet, den allmänna sjukförsäkringen och barnbidragen har historiskt betytt oerhört mycket för att minska fattigdomen och göra människor självständiga. Det har också medverkat till en rättvis ersättning åt alla oberoende av var i landet de är bosatta. Ännu är skillnaderna 2 mellan de socialbidragsnormer som följer betydande mellan Mot. 1988/89 olika kommuner. Det finns all anledning att gå vidare och med hjälp av en form av behovsprövat ekonomiskt bistånd försöka täppa till de luckor i socialförsäkringssystemet som tyvärr alltid kommer att finnas. Välfärden i gäller inte alla. Och till skillnad från många i sig angelägna reformer och påbyggnader på socialförsäkringen måste ett sådant bistånd riktas direkt till dem som har det sämst ställt. Den behovsprövning som görs inom ramen för ett sådant generellt ersättningssystem garanterar att pengarna bara går till dem som bäst behöver dem. I när ekonomiska argument gärna åberopas som absoluta hinder mot att fylla aldrig så angelägna samhälleliga behov är det viktigt att kunna konstatera att vi här har en social reform där snart sagt varje krona är direkt ekonomiskt motiverad. De administrativa skälen för en reform är oförändrat starka. De människor som nödgas söka socialbidrag uppbär ofta någon ersättning från det generella bidragssystemet. Att samla alla prövningar och utbetalningar till de allmänna försäkringskassorna hindrar dubbelarbete. Tjänstemännen på kassorna är experter på denna sorts arbete. De har sannolikt större möjligheter att stoppa de förmodligen rätt få fallen på socialbidragsfusk än vad socialarbetarna har. Socialarbetarna har en annan utbildning för att kunna lösa svåra uppgifter. Deras arbetsinsatser behövs bättre för att stödja människor med olika former av sociala svårigheter. Den tid är förbi när det sociala arbetet huvudsakligen bestod i att socialarbetaren betalade ut pengar till människor som sökte hjälp. Det kontrollarbete som socialbidragsutbetalningarna för med sig kan också komma i konflikt med socialarbetarens arbete på att förebygga sociala svårigheter och rehabilitera dem som behöver stöd och hjälp för att leva ett meningsfyllt och självständigt liv. En övergripande reform skulle även medverka till att utjämna de ekonomiska skillnader som finns mellan olika kommuner och som beror på socialbidragskostnaderna. Något förenklat kan man säga att de kommuner som har lägst skattekraft också har flest människor som behöver socialbidrag. Rika kommuner har å andra sidan i allmänhet låga kostnader för socialbidrag. En reform som finansieras av staten innebär därför inte bara en ökad rättvisa både för människor som har det ekonomiskt svårt utan även i förhållandet kommunerna emellan. Det sociala reformverket är ingalunda färdigt. Behoven av stöd och hjälp till människor som har det socialt svårt är stora. Inte minst missbruksproblemen kräver stora insatser av socialarbetarna och av hela samhället. Det är viktigt att söka skilja socialt behandlingsarbete helt från prövningar av ekonomiska bidrag till den enskildes försörjning. Det har man gjort i en del andra länder. Det är möjligt att man på det sättet kan koncentrera resurser till att utveckla ett långt framgångsrikare missbruksarbete än det vi har . Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av en utvärdering av socialbidragssystemet och av en översyn av alternativa lösningar på utbetalning av ekonomiskt bistånd. () ()