mot · GC02Ub806 · 1989-01-18 00:00:00 — Genom en precisering av målen och en fokusering på goda kunskaper och färdigheter ställs krav på en arbetsdisciplin som i sig är fostrande och motverkar våldstendenser och mobbning. Personlig utveckling innebär bl.a. att inse var gränserna för det egna handlandet går. Våld, bråk och mobbning har flera orsaker. Sannolikt är en av förklaringarna att det är en reaktion på vad barn och ungdom uppfattar som likgiltighet från vuxna som inte förmått reagera och inte satt nödvändiga gränser. Vuxna måste ställa krav och sätta gränser. Därigenom visar de också att de bryr sig om. Begreppen rätt och "fel uppfattas av många ha blivit allt mer relativa. Laglydnad blir beroende av risken för upptäckt snarare än på att handlingen i sig är fel. Denna glidning i rättskänslan måste te sig förvirrande för barn och ungdom. De vuxna är inte entydigt goda föredömen. Osäkerheten om vad som egentligen gäller förstärks när upprepade övertramp kan förekomma utan att någon reagerar. I många klasser finns elever som är intelligenta, fridsamma och tysta. De kan vara störda och plågade utan att detta uppmärksammas, eftersom de dominerande eleverna i en klass tar all uppmärksamhet i anspråk. Skolan måste lära elever att visa hänsyn, ge arbetsro och skapa möjligheter för alla att trivas i skolan. I skolans läroplan betonas att skolan skall fostra. Uppgiften att fostra barnen är förvisso inte bara skolans. Föräldrarna har huvudansvaret till dess att barnet når myndighetsåldern. Skolan kan emellertid på olika sätt stötta föräldrarna och ge goda förebilder. Skolans undervisning skall behandla de lagar samt de moraliska och etiska regler som styr vårt samhälle. Skolan bör till eleverna överföra ett förhållningssätt som bygger på respekt för dessa etiska värderingar. Skolans personal bör få tydliga signaler från statsmakterna att dessa frågor är viktiga. Detta visar erfarenheterna från den normgrupp som 1978 tillsattes av den moderata skolministern. Denna grupp utarbetade debattskrifter och arbetsmaterial som underlag för praktiskt skolarbete med normbildning och normöverföring. avgjordes ett uppmärksammat rättsfall rörande en lärares sätt att ingripa mot en elev. Detta ger oss anledning att än kraftigare framföra vårt tidigare krav på att hos regeringen begär förslag till riktlinjer för skolans fostrande uppgift. Det måste finnas tydliga anvisningar för när och hur lärare skall ingripa mot elever som stör verksamheten. 5.3 Kunskaper för alla Ett ovillkorligt krav är att alla som lämnar skall kunna tala, läsa, skriva och räkna. Alltför många elever lämnar skolan utan tillfredsställande färdigheter i dessa hänseenden. Detta är inte acceptabelt. Att tala, läsa och skriva är i hög grad resultat av färdighetsträning, men därtill krävs förståelse för språkets form och uppbyggnad. Det har tyvärr länge varit accepterat att barn uttrycker sig både slarvigt och felaktigt. Formkrav har fått stå tillbaka av rädsla för att skada elevens vilja att själv uttrycka sig. Den språkliga träningens inverkan på tankeförmåga och begreppsbildning måste emellertid, enligt vår mening, få det utrymme som är motiverat och nödvändigt. 5.4 Ämnen i stället för block De som hävdar att blockundervisning är bättre än ämnesundervisning argumenterar efter följande linjer: - Helhetssyn i stället för detaljkunskaper. - Överblick i stället för snäva fackstudier. - Verklighetsstudier i stället för konstlade, akademiska ämnen. I ambitionen att ge eleverna en helhetsbild bortses då ifrån att ämnesstudierna ger eleverna redskap för att systematiskt kunna förstå verkligheten. Förståelse bygger på att vi har insikt i och kan använda oss av de begrepp som de olika vetenskapliga disciplinerna förser oss med. Begreppen är de verktyg eleverna behöver för att metodiskt och kritiskt studera omvärlden. Att förespegla dem att helhetssyn och överblick kan nås utan kunskaper är vilseledande. Ytligt kunnande ger en falsk och farlig känsla av självtillräcklighet. Läroplanens indelning i naturorienterande och samhällsorienterande ämnen innebär en nedtoning av ämnenas betydelse. Den nya lärarutbildning som genomförs bygger på läroplanen, vilket innebär att blockämnesprincipen får genomslag även i denna utbildning. Moderata samlingspartiet anser att läroplanen skall ändras så att ämnena återinförs. Varje ämne skall haen egen kursplan. Vidare skall tiden anges för vartdera av de åtta ämnen som ingår i no- respektive so-blocken. Sorn en följd av den socialdemokratiska kunskapssynen har eleverna i dagens skola inte tillgång till de läroböcker som borde vara en självklar grund för skolarbetet. Däremot har skolpolitiken utformats så att det saknas en målsättning för skolarbetet som sätter kunskaper och färdigheter i centrum. Boken borde, enligt vår mening, vara ett centralt hjälpmedel i skolarbetet. Elevernas möjligheter att tillägna sig kunskaper och en god studieteknik är mycket beroende av att de har tillgång till egna läromedel. Vi anser att alla elever skall få de centrala läromedlen i form av böcker i varje ämne. De förslag vi lägger i denna motion underlättar för kommunerna att satsa därför erforderliga medel. 5.6 Förskola och skolstart Barn visar ett spontant intresse för att lära. har de flesta barn nått en mognad som innebär att de är utomordentligt mottagliga för en strukturerad inlärning. Deras nyfikenhet och intresse av att lära måste tas tillvara och stimuleras i mer homogena grupper och på ett helt annat sätt än som kan ske i barnomsorgen - hur bra den än är. Vi lägger i en annan motion fram förslag till en skolförberedande förskola. Denna förskola skall vara basen för skolan och ha skolstyrelsen som huvudman. Sexåringar visar ett spontant intresse för att lära. och övriga nordiska länder har en, internationellt sett, sen skolstart. Det finns inga skäl att tro att svenska barn skulle ha svårare att klara en tidigare skolstart än andra. Det är viktigt att ta tillvara den tid i barnens utveckling då de är särskilt receptiva och motiverade. Även svenska barn bör därför börja skolan det år de fyller sex. Vårt avgörande motiv är kvalitativt. En tidigare skolstart ger fler elever mera kunskaper. En tidigarelagd skolstart bör förenas med möjlighet till flexibilitet. Föräldrarna bör ha rätt att uppskjuta skolstarten för sitt barn om det passar barnet bättre. Vi lägger i vår motion skolstart och förskola detaljerade förlag om en sänkning av skolstartsåldern och de övriga åtgärder som bör följa ett sådant beslut. 5.7 Rätt att välja skola I en särskild motion angående elevers och föräldrars rätt att välja skola föreslås att föräldrarnas önskemål skall vara skäl nog för att statliga och kommunala bidrag skall utgå för elev som valt att gå i en fristående skola. Att elever och föräldrar har så litet att säga till om när det gäller val av skola är helt i enlighet med socialdemokratiska ambitioner. Samtliga barn i ett område skall gå i samma skola som ett uttryck för jämlikhet. Möjlighet att kunna välja bland de offentliga skolorna skulle ta bort den känsla av total maktlöshet föräldrar kan känna, om t.ex. barnet inte trivs i sin skola. Om föräldrarna fritt kunde välja skola även inom det offentliga skolsystemet visar det träffade valet hur den enskilda skolan fungerar. Enligt nuvarande bestämmelser skall eleverna i kommunens grundskola fördelas med hänsyn till vad som är ändamålsenligt från kommunikationssynpunkt och till vad som krävs för att effektivt utnyttja lokaler och andra utbildningsresurser samt till elevers och föräldrars önskemål. Regeringen hävdar att detta innebär att föräldrar och elever har möjlighet att välja skola inom det offentliga skolsystemet. Vi anser att gällande bestämmelser är alltför restriktiva. Skollagen bör ändras så att elev och föräldrar har rätt att fritt välja bland skolorna inom det offentliga skolväsendet eller en fristående skola. Nya bidragsbestämmelser bör utformas utifrån principen att statsbidraget skall beräknas per elev och följa elevens val av skola oavsett om denna är fristående eller offentlig. Inlärning är arbete. Det är därför en viktig uppgift för skolan att ge eleverna goda arbetsvanor. Med lämpliga och väl avvägda uppgifter skall eleverna tränas att själva klara att planera och utföra sitt skolarbete. All erfarenhet säger att inlärning går lättast om eleven själv är intresserad av att lära. Allt kan emellertid inte vara lustbetonat. Det kan emellertid kännas meningsfullt om eleven vet vad kunskaperna kan användas till. Nuvarande betygssystem är konstruerat med tanke på dess betydelse som urvalsinstrument. Betyg har dock andra viktiga funktioner. Betyg ger eleven information om hur arbetet i skolan går. Genom betyg visar skolan sin respekt för kunskap och kompetens. och lär eleven att kunskap är något man kan öka med eget arbete. Elevernas rättssäkerhet främjas bäst av att de får betyg. Betyg skall inte sättas efter enstaka observationer utan vara resultat av en kontinuerlig bedömning. Betyg kan på ett tydligare sätt än samtal och omdömen kvitteras av mottagaren. Enbart samtal kan i praktiken leda till en inofficiell och icke-kontrollerbar betygsättning. Betygsättningen skall dock kombineras med samtal mellan elever, föräldrar och lärare. För lärare och skolmyndigheter kan betyg vara ett värdefullt instrument vid utvärderingen av skolans arbete. Vi förordar ett nytt betygssystem enligt följande principer: - Betygen skall ange elevens kunskaper i förhållande till läroplanens krav. Det relativa betygssystem vi nu har anger endast hur stora kunskaper en elev har jämfört med andra elever. - Betyg skall ges oftare och med början vid utgången av lågstadiet. Antalet betygssteg bör vara fler än fem. - Möjlighet skall finnas att efter kompletterande studier få ett betyg omprövat. Ett sådant betyg skall vid ansökan till högre studier räknas till sitt fulla värde. Rätt ställda krav är en hjälp till fortsatta framsteg. Till de nödvändiga kraven hör att eleven för att gå vidare måste ha de kunskaper och färdigheter som behövs för att kunna tillgodogöra sig undervisningen. Den som har behov därav bör kunna få repetera en årskurs. ger genomgången grundskola rätt att oberoende av betyg i olika ämnen antas till vilken gymnasielinje som helst. Bara när det är fler sökande än antalet platser spelar den sammanlagda betygspoängen roll. Resultatet är att många elever kommer in på en viss linje, men att de sedan upptäcker att deras förkunskaper inte räcker. Det studieavbrott som oftast följer på detta innebär ett avbräck för den enskilde som en utbildningsplats går förlorad. Det är ärligare gentemot eleverna att tydligt deklarera att vissa kunskaper och färdigheter är nödvändiga för fortsatta studier. Därför skall krav på förkunskaper uppställas till de olika gymnasielinjerna. Kraven hjälper eleverna att förbereda sig för vad de senare kommer att möta. Kraven bör kunna formuleras som genomsnittsbetyg, lägsta betyg i vissa ämnen och i vissa fall genomgången tillvalskurs. 5.9 Fler valmöjligheter på högstadiet På högstadiet framträder elevernas skiftande personligheter och förutsättningar allt starkare. Frigörelsen från föräldrar och andra vuxna har börjat. Tonåringen kräver respekt och uppskattning för den egna personligheten. Eleverna på högstadiet behöver bl.a. därför få större möjligheter att välja studieinriktning efter eget intresse. Detta kommer att leda till ökad trivsel. Eleverna får större möjligheter att lyckas. Det blir lättare att också klara det som inte känns viktigt eller intressant. Socialdemokraterna hävdar att eftersom demokrati och jämlikhet är övergripande mål för skolan skall elevernas skiftande behov tillförsäkras dem inom en enhetlig organisation, d.v.s. genom undervisning i den allsidigt sammansatta klassen. Alltför många föräldrar och lärare kan vittna om att effekterna av denna sammanhållna undervisning inte alls har blivit de som socialdemokraterna hoppats på. Tvärtom är utslagningen ett bevis på motsatsen. kan eleverna genom eget val påverka av tiden på högstadiet. Den som vill lära sig fler främmande språk än engelska och därför väljer ett s.k. B-språk har därigenom förbrukat hela sitt valutrymme. Vi föreslår att utrymmet för tillval skall utökas till att sammanlagt omfatta cirka en fjärdedel av tiden på högstadiet. Timmar till ett ökat tillval tas dels från fria aktiviteter, dels från temastudierna. Högstadiet bör utformas utifrån följande principer: - De olika tillvalsmöjligheterna skall anges i läroplanen för att garantera kvaliteten på tillvalen. - Varje elev skall ha möjlighet att välja flera alternativ. Tillvalsalternativen skall omfatta både ämnen som är obligatoriska för alla och sådana som inte är obligatoriska. Ämnena skall kunna ges i kurser av olika svårighetsgrad. - Antalet tillvalstimmar bör gradvis öka ju längre upp i högstadiet eleven når. Den tillvalsmodell vi här skisserat ger såväl möjlighet till specialisering som utrymme för sådant som bör vara gemensamt för alla. Hänsyn till personlig utveckling förenas med behovet av en för alla gemensam kunskapsbas. För elever med speciella intressen kan det vara svårt att organisera tillräckligt stora grupper för gemensam undervisning. I sådana fall bör det vara möjligt att organisera undervisning i form av handledda självstudier. Därigenom ökar skolans möjligheter att tillgodose ett intresseval. Detta förutsätter givetvis ett mycket uttalat intresse för de valda studierna. Sådana mer självständiga studier kan för vissa elever vara värdefull förberedelse för senare studier. För elever som är så skoltrötta att tiden i skolan är meningsfull bör skolan ha ytterligare alternativ. I undantagsfall bör eleven därför kunna påbörja den av oss i det följande föreslagna yrkesutbildningen redan efter årskurs 8. Att tillsammans med vuxna människor utföra arbete som ger synligt resultat kan återge eleverna självförtroende. Yrkesutbildningen bör förlängas med för dessa elever. Vi vill också erinra om att ungdomar, enligt vårt förslag, skall delta i den verksamhet som bedrivs genom det kommunala uppföljningsansvaret tills de fyllt . Det är härutöver angeläget att ge skolan möjlighet att i särskilda fall ordna anpassad studiegång. Får en elev anpassad skolgång vid en lämpligt vald tidpunkt kan möjligheterna öka för att studierna senare återupptas. Möjligheterna att medge anpassad studiegång bör inte begränsas. Oavsett vilka val eleven gör bör för varje elev upprättas en individuell studieplan som anger målen för undervisningen. Fler tillval i högstadiet innebär att eleverna kommer att lämna med vissa variationer i sin kunskapsprofil. Vi har tidigare föreslagit att krav på förkunskaper skall gälla för de olika gymnasielinjerna. Som förkunskapskrav kan även gälla viss tillvalskurs från högstadiet. Det måste därför alltid ges möjlighet att korrigera ett val eller förbättra kunskaperna i ett ämne. En möjlighet till kompletteringsutbildning bör därför skapas efter årskurs 9 för elever som av olika skäl kan ha behov av en sådan. En sådan kompletteringsutbildning bör ingå i uppgifterna för det förändrade och utvidgade kommunala uppföljningsansvar som beskrivs i en särskild kommittémotion. Det utvidgade uppföljningsansvaret skall gälla ungdomar i åldrarna och ha följande innehåll: - Komplettering för elev som har för lågt betyg i ett ämne för vilket särskilda krav på förkunskaper gäller eller för den som har för lågt betygsgenomsnitt för samtliga ämnen att komma in på önskad linje. - Komplettering för elever som alltför sent upptäcker att de borde ha gjort ett annorlunda tillval på högstadiet. - Vägledning för elever som inte vet om eller vad de skall läsa i gymnasieskolan. - Hjälp till studietrötta elever (sextonåringar eller äldre) att få plats i arbetslivet. Behoven av kompletteringar och stöd varierar mycket och måste kunna anpassas efter varje elevs behov. Antalet elever som behöver extra stöd kommer att minska med vårt förslag. Genom att krav på kunskaper finns angivna för varje utbildning kan studierna målinriktas. Antalet studieavbrott borde därmed kunna minimeras. Dessa bidrar nu till hälften av de elever som finns inom uppföljningsansvaret. Skolstyrelsen skall liksom nu ha ansvaret för det vidgade uppföljningsansvaret. Syo-konsulenterna skall ha ansvaret för att varje elev som inte kommer in på önskad gymnasielinje får ett individuellt program. En tidigare skolstart innebär att de flesta elever lämnar . Samtliga ungdomar bör bli pliktiga att intill fyllda delta i den verksamhet som bedrivs inom det kommunala uppföljningsansvaret. För de allra flesta kommer detta att innebära att de går i gymnasieskolan. Övriga kommer att få ett individuellt program inom uppföljningsansvarets ram. 5.11 Avreglering och klasstorlek Våra förslag om att öka friheten att använda statsbidragen på det sätt som lokalt anses bäst öppnar möjlighet att minska klassernas storlek eller skapa andra grupperingar som ger eleverna arbetsro. Mindre klasser är därmed bl.a. ett bra sätt att stödja elever med inlärningssvårigheter. regleras en mängd förhållanden i skolan. Det gäller t.ex. centrala timplaner, klasstorlekar och elevgrupperingar. Vi anser att man lokalt skall kunna besluta om hur man vill organisera verksamheten för att nå skolans mål. Vi har tidigare i denna motion konstaterat att dessa mål måste utformas på ett sätt som ger bättre vägledning än om vilka resultat som skall nås. Svensk skola förfogar över internationellt sett stora resurser. Skolanslagen har varit större än . Totalkostnaderna utslagna per elev har nått nya rekordnivåer. har världsrekord i antalet vuxna per elev i kan konstateras att de resultat som skolan presterar inte är på den höga nivå som resurserna motiverar. Elever som inte får egna och aktuella läromedel, skollokaler som förfaller och i vissa fall klassas som hälsovådliga och lärare som flyr yrket talar också ett annat språk. Dagens kvalitetskris i den svenska skolan leder regelmässigt till krav på ökade resurser. Detta mönster är inte specifikt för vårt land. Professor har med anledning av detta konstaterat att när man nått den utgiftsnivå som utbildningsväsendet svingat sig upp till i de rika länderna har man lämnat den kritiska minimitröskeln bakom sig. Vi kan i princip ansluta oss till detta resonemang. Skolans kris beror inte på brist på pengar. Den beror på att pengarna i alltför liten utsträckning satsas på det som är skolans huvuduppgift - att förmedla kunskaper och färdigheter. För att lyckas med detta krävs bl.a. välutbildade lärare, ändamålsenliga lokaler, god tillgång på bra läromedel och att resurserna satsas på undervisningen som sådan. Den socialdemokratiska skolpolitiken har lett till motsatt resultat. Centraliseringsivern och det förmenta jämlikhetstänkandet har medfört att en omfattande och resursslukande byråkrati byggts upp. Resurser har dessutom slussats från undervisningen till diverse kringaktiviteter med hänvisning till skolans sociala uppgift. Bidragen har konstruerats så att kommunerna stimulerats att bidra med ytterligare, kommunala, medel för dessa ändamål. Det är därför inte förvånande att regeringens i budgetpropositionen framlagda förslag om att ökningen av statsbidragen till lärarlöner skall minskas med har lett till omfattande protester. Trots att beloppet motsvarar endast av kostnaderna för betraktas förslaget av många som droppen som till slut har urholkat stenen. Om regeringens förslag genomförs kommer det också att leda till att undervisningen drabbas. Kommunernas möjligheter att kompensera anslagsminskningen genom att i stället dra in på annan verksamhet är till följd av dagens central reglerade system begränsade. Regeringens förslag är från socialistiska utgångspunkter följdriktigt. Det strider däremot mot den skolpolitik som vi förordar och som sätter kunskaper och färdigheter i centrum. Vi avvisar därför förslaget. Moderata samlingspartiet accepterar inte socialdemokraternas sätt att hantera anslagen för skolan. som de vägrar att släppa stora delar av centralstyrningen och regleringen av de olika delanslagen, gör de schablonmässiga nedskärningar av skolans basresurser. Detta leder till att den grundläggande undervisningen i skolan drabbas som olika kringak 2 1988189.8 sami. tiviteter och specialsatsningar får fortsatt eller t.o.m. ökat stöd. Därmed innebär denna politik att skolans kvalitets- och kostnadsproblem förstärks. Den för skolans kvalitet så viktiga grundläggande undervisningen försvagas, som den för skolans kostnadsutveckling så allvarliga utvecklingen av reglering och kringaktiviteter kvarstår eller t.o.m. förstärks. Skolan riskerar att bli både sämre och dyrare genom denna politik. I samband med riksdagsbehandlingen av regeringens förslag till s.k. utgiftstak för lönekostnaderna framhöll moderata samlingspartiet att en förutsättning för att ett sådant skulle kunna fungera bl.a. var att de offentliga myndigheterna kunde disponera sina resurser på ett friare sätt . Vi tvingas konstatera att denna förutsättning inte finns på skolområdet . Statsbidragen till skolan bör läggas om. Principen bör vara att skolan får ett visst anslag för varje elev, och att det är kommunen och skolan som själv fattar beslut om hur detta anslag skall användas. Ett sådant anslagssystem öppnar för en ny frihet för föräldrar och elever att själva välja skola och skolform. Mot denna bakgrund föreslår vi minskningar av olika anslag som inte direkt berör undervisningen i skolan med totalt . En betydande neddragning av länsskolnämndernas resurser och funktioner föreslås. De på detta sätt frigjorda resurserna används för att förstärka de anslag som går direkt till den grundläggande undervisningen. Förutom ett återställande av anslagen för skolans s.k. basresurser med föreslås en förstärkning av den undervisningsrelaterade delen av den s.k. förstärkningsresursen med ca . Våra förslag redovisas i detalj nedan. Vi har under en följd av år lagt förslag om minskningar av sådana bidrag som inte är lika centrala som andra för skolans verksamhet. Vi har dessutom lagt förslag om ökad frihet för skolorna att själva bestämma över hur tilldelade resurser skall användas med därtill hörande minskningar av byråkratin. Detta har skapat utrymme för andra förslag i kvalitetshöjande syfte. I årets motioner föreslår vi bl.a. att det statliga stimulansbidrag som utgår för den så kallade samlade skoldagen - eller för utvecklingsarbete med frågor rörande den icke-timplanebundna delen av skoldagen som det heter på utbildningsbyråkratiskt fikonspråk - avskaffas. Beloppet uppgår till . Minskade kommunala utgifter på mångdubbelt detta belopp kan åstadkommas om den samlade skoldagen med flera aktiviteter som följd av detta upphör i de kommuner som bedriver sådan verksamhet. Vi kommer också att föreslå att bidragen till länsskolnämnderna minskas med . Bland annat föreslås att länsskolnämndernas befattning med anslaget för s.k. särskilda insatser på skolområdet minimeras. Dessa pengar - - skall i stället fördelas direkt till respektive kommun. Länsskolnämndernas anslag för så kallat lokalt utvecklingsarbete minskas med . Enligt vår mening skall sådant utvecklingsarbete vara ett reguljärt inslag - och är ett reguljärt inslag i skolarbetet i varje kommun. Av den s.k. förstärkningsresursen skall enligt nuvarande regler användas för undervisning medan resterande används till andra insatser under skoldagen. Vi föreslår att anslaget för annan verksamhet minskas med . De öronmärkta bidragen om till s.k. kulturverksamhet i skolan föreslås utgå. Enligt vår mening måste kulturfrågor vara en integrerad del av all undervisning i skolan. Öronmärkta bidrag riskerar däremot att bidra till att göra kulturfrågorna till jippon. De medel för särskilda insatser i mellan- och högstadierna som föreslås skall enligt vår mening utgå. Föreslagna medel är . Behovet av särskilda insatser kommer att öka ju längre den socialdemokratiska skolpolitiken får fortgå. Vår utgångspunkt är en annan. Genom att skolans resurser satsas på den centrala undervisningen kommer behovet av punktinsatser att minska.