ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GC02A710 · 1989-01-18 00:00:00 — av m.fl. (s) Lagen om anställningsskydd Mångå löntagare skulle vilja pröva ett annat arbete, men denna möjlighet är mycket liten. I de flesta fall tvingas den enskilde löntagaren att sluta en anställning för att få möjligheten att pröva ett annat och kanske mer lämpligt arbete. Många löntagare avstår därför att pröva ett annat arbete inför möjligheten att inte trivas på det nya arbetet och därmed risken att inte få tillbaka den gamla anställningen. Vissa avtalsområden - inom främst den offentliga sektorn - har parterna enats om avtal som ger den enskilde löntagaren en möjlighet att pröva annat arbete med bibehållen anställning. Denna avtalsmässiga möjlighet att pröva annat arbete berör dock en minoritet av alla löntagare. För att kunna öka produktiviteten inom samhällets olika sektorer torde ökad arbetsglädje och spännande arbetsuppgifter vara en väg att bättre tillvarata alla löntagares egna intressen och möjligheter att utföra ett jobb man trivs med. Ett sätt torde därför vara att ge alla löntagare en laglig möjlighet att pröva annat arbete med bibehållna anställningsformer. Lagen om anställningsskydd - LAS - borde därför kunna utökas med en sådan här möjlighet. En sådan här rättighet kan naturligtvis kräva en del begränsningar, exempelvis skulle rätten vara möjlig att utnyttja en gång per och att provtiden begränsas i längd. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om en laglig möjlighet att pröva annat arbete med bibehållna anställningsformer. () () () () gotab 16598, Slockholm 1989
mot · GC02A711 · 1989-01-19 00:00:00 — 1988/89 :A711 av Axel m.fl. (s) Ledighet för förtroendeuppdrag inom folkrörelser 1988/89 A711-720 Folkrörelserna spelar en mycket stor roll för samhällsutvecklingen. Inom bostadssektorn har, inte minst genom hyresgäströrelsens arbete, de boendes engagemang och inflytande över sin närmiljö ökat. Detta är en utveckling som har stor social betydelse och därför bör främjas. Genom att de boende engagerar sig i sin närmiljö och i samhällsarbete får vi bättre bostadsområden både i social och fysisk mening som de demokratiska processerna i samhället förstärks. Det är de aktiva medlemmarna, i t.ex. hyresgäströrelsen, som svarar för den breda verksamheten på bostadsområdesnivå. Om hyresgäströrelsen skall kunna fylla sin roll i detta samhällsarbete, måste de förtroendevalda ha rätt att delta i den verksamhet som äger rum även under ordinarie arbetstid. Det är t.ex. nödvändigt för att åstadkomma en bättre samverkan mellan de boende, fastighetsförvaltaren och kommunens verksamhet i bostadsområdet eller stadsdelen. För att möjliggöra och stimulera utvecklingen av de boendes engagemang i sin närmiljö måste rätten till ledighet för föreningsarbete inom t.ex. hyresgäströrelsen jämställas med vad som stadgas för ledighet för fackligt och politiskt arbete. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att hos regeringen begär förslag om en lagändring som jämställer föreningsarbete inom boendet med facklig och politisk verksamhet vad gäller rätten till ledighet från arbetet. Axel () ()
mot · GC02A712 · 1989-01-17 00:00:00 — Motion till 1988/89:A712 av m.fl. (s) Anställningsskyddet Enligt 7 § Lagen om anställningsskydd skall en uppsägning vara sakligt grundad. I de fall en uppsägning eller avsked inte uppfyller dessa krav, kan uppsägningen eller avskedet förklaras ogiltigt och anställningen skall bestå. Om arbetsgivaren förklarar att han inte rättar sig efter domstols förklaring om ogiltigheten av uppsägningen eller avskedet, skall anställningsförhållandet enligt 39 § LAS anses upplöst, som han blir skadeståndsskyldig till den anställde. Enligt lagen skall skadestånd utgå med 16 månadslöner om arbetstagaren varit anställd mindre än om anställningen varat när anställningstiden överstiger . Är arbetstagaren fyllda utgår högre skadestånd med 24, 36 respektive 48 månadslöner. I den utredning som föregick lag Trygghet i anställningen (SOU 1973:7) uttalades att skadestånd, när arbetsgivaren trotsar domstols ogiltighetsförklaring, måste få en kraftigt verkande avhållande effekt. Det har förekommit flera fall där arbetsgivaren inte följt domstols dom om ogiltighetsförklaring av uppsägning eller avsked. Som ett exempel kan nämnas städerskorna vid i . Uppenbarligen är inte skadeståndets storlek tillräckligt avskräckande. Detta kan leda till att den trygghet som anställningsskyddslagen ger mot obefogade uppsägningar och avsked urholkas. För att råda bot mot detta bör skadeståndets storlek kraftigt höjas, så att lagens preventiva effekt återställs. Vid de fall där den uppsagde arbetstagaren är facklig förtroendeman borde särskilt skadestånd komma i fråga och tillfalla den fackliga organisationen vid sidan av det förhöjda skadeståndet till den utlåsta arbetstagaren. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna behovet av en skyndsam översyn av anställningsskyddslagen i enlighet med vad som i motionen anförts. (s) ()
mot · GC02A713 · 1989-01-18 00:00:00 — Motion till 1988/89:A713 av m.fl. (fp) Tjänstledighet för medverkan i katastrofbistånd Det är betydelsefullt att de svenska biståndsinsatserna inte hindras av svårigheter att rekrytera lämplig personal. De frivilliga biståndsorganisationerna som Röda korset m fl har organiserade personalgrupper som snabbt kan rycka in vid katastrofinsatser. Det är självklart att den personal som kan delta vid främst katastrofhjälp snabbt måste kunna frigöras från ordinarie arbeten. Eftersom katastrofinsatserna ofta är korttidsuppdrag kan det inte begäras att de personer som skall anlitas måste säga upp sina anställningar. Tjänstledighetsfrågan är därför av synnerlig vikt för att bistånds- och katastrofarbete skall fungera rationellt. Staten har gjort långtgående medgivanden beträffande tjänstledighet för biståndsarbete. På andra delar av arbetsmarknaden finns olika rekommendationer om tjänstledighet för biståndsarbete. Det är positivt men inte tillräckligt för att tillgodose främst frivilligorganisationernas behov av kvalificerad personal. Vi anser att bistånds- och katastrofarbete är av så stor vikt att hela arbetsmarknaden bör omfattas av samma regler när det gäller möjligheterna till tjänstledighet. Vi delar också uppfattningen att det bör vara fråga om statliga eller statsunderstödda hjälpinsatser. bör ge regeringen i uppdrag att komma med förslag som ger anställda på hela arbetsmarknaden möjligheter till tjänstledighet för svenskt katastrofarbete. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts beträffande rätten till tjänstledighet för svenskt katastrofarbete. () ()
mot · GC02A714 · 1989-01-20 00:00:00 — Motion till 1988/89:A714 av och (båda s) Ledighet vid förtroendeuppdrag i en handikapporganisation I den sjätte paragrafen i lagen om facklig förtroendeman stadgas följande: Facklig förtroendeman har rätt till den ledighet som fordras för det fackliga uppdraget. Denna paragraf torde vara den viktigaste bestämmelsen i lagen och skapar förutsättningar för de fackligt förtroendevalda att företräda sina medlemmar. Det finns anledning att utsträcka den rätt som lagen om facklig förtroendeman ger även till funktionärer inom handikapprörelsen. En handikapporganisation fyller i stor utsträckning samma uppgift som de fackliga organisationerna. Det grundläggande syftet är att genom kollektiva insatser stärka den enskildes ställning. Det praktiska arbetet överensstämmer i många fall också med den fackliga verksamheten. Samhällsutvecklingen har gett handikapporganisationerna allt fler uppgifter som måste utföras . Det gäller exempelvis kontakter med politiker och tjänstemän och representanter från andra organisationer, men även i samband med stöd till enskilda medlemmar. Skall en person åta sig ett funktionärsuppdrag inom handikapprörelsen förutsätter det att han eller hon har goda möjligheter att få ledigt från arbetet. För andra blir det helt enkelt omöjligt att klara de uppgifter uppdraget kräver. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om rätt till ledighet från arbetet för funktionärer inom handikapprörelsen.
mot · GC02A715 · 1989-01-19 00:00:00 — av och (båda s) Arbetsrättsliga frågor avseende familjehem Familjehemmen är en viktig resurs i . Ännu viktigare än tidigare, eftersom institutioner för barn nästan helt försvunnit. Kraven på familjehemmen har stadigt ökat. arbetar numera i allmänhet längre med förebyggande insatser i hemmet, skolan o.s.v. innan ett omhändertagande görs. Det innebär att barnen som placeras kan vara mycket krävande både psykiskt och socialt. Dessutom har kravet på regelbunden och tät kontakt mellan familjehemmet och de biologiska föräldrarna kraftigt ökat. Det är en positiv utveckling, men innebär självklart ytterligare arbete för familjehemmen. Att vara familjehemsförälder är ett tungt och mycket ansvarsfullt arbete. Det gäller att ha psykisk ork och energi dygnet runt . Engagemang, känslor och inlevelseförmåga måste räcka till både för egna barn och fosterbarn. De flesta familjehemsföräldrar är fortfarande kvinnor. Det har också blivit allt svårare att rekrytera nya familjehem, speciellt för de mest arbetskrävande barnen. Ett skäl är naturligtvis kvinnors förändrade situation i dagens samhälle. Kvinnor finns ute på arbetsmarknaden i jobb med lön som ger rätt till A-kassa, sjukpenning, föräldraförsäkring, ATP o.s.v. Det andra skälet är den ytterst osäkra ställning man befinner sig i som familjehemsförälder - som uppdragstagare utan den trygghet som en anställning ger. En familjehemsförälder kan inte tillhöra ett fackförbund, därmed ingen A-kassa och har ingen rätt att söka vuxenstudiebidrag. Föräldraförsäkringen utgår med garantibeloppet /dag. Barnbidraget beräknas efter antalet biologiska barn, vilket gör att familjehemmen går miste om kompensationen via flerbarnstillägget när bostadsbidraget för flerbarnsfamiljer minskar. Det har nämligen utgått grundat på antal hemmavarande barn. En konsekvens av dessa förhållanden är att en del familjehem ombildats till hem för vård eller boende och blivit egna företag, med en dygnskostnad på per plats. Det kan säkert vara motiverat att har tillgång till sådana kvalificerade hem, men det vore högst olyckligt om detta skulle vara det enda alternativet. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av en översyn av de arbetsrättsliga förhållandena för familjehem och förslag till åtgärder. () ()
mot · GC02A716 · 1989-01-20 00:00:00 — Motion till 1988/89:A716 av och (båda vpk) Genom lagen om facklig förtroendemans ställning på arbetsplatsen ges möjlighet till fackligt arbete på betald arbetstid. Det är en framgång att även arbetarnas företrädare kan använda sig av ordinarie arbetstid för att slå vakt om medlemmarnas rättigheter och intressen. Arbetsköparna har och kommer så länge kapitalismen består att ta den tid som de själva anser sig behöva för att söka stjälpa det fackliga arbetet. Förutsättningarna för kampen är ojämn. Arbetsköparna bygger sin verksamhet på att förhindra arbetarnas fackliga kamp och på att själva kunna arbeta ostört eller, när detta misslyckas, försöka få den fackliga organisationen att bli en del av företaget och därigenom oskadliggöra den. Arbetsköparen frågar ingen om lov till detta, fast hans arbete inte kan anses vara vare sig fackligt eller politiskt. Den borgerliga indoktrineringen skall få arbeta ostört och utan inskränkningar medan arbetarna som skapar kapitalet pressas tillbaka. Ett problem för fackföreningsrörelsen är att många fackligt förtroendevalda anses ha fjärmat sig från sina uppdragsgivare på arbetsplatserna. Vi anser därför att det är fel att de förtroendevalda helt lämnar sina ordinarie arbeten; de borde ha en fot kvar på arbetsplatsen. Lämnar man sitt arbete kommer man lätt från sina kamraters problem och får andra intressen och bindningar. Det kan naturligtvis vara svårt att arbeta fackligt och ha sitt arbete kvar. Inte minst kommer arbetsgivaren att lägga hinder i vägen. Men vi anser att det besvärliga väl väger upp de vinster som skulle uppstå om de förtroendevalda delvis hade sina ordinarie arbeten kvar. Vi föreslår att det i förtroendemannalagen införs en huvudregel att när en förtroendevald skall erhålla möjligheten att arbeta fackligt på betald arbetstid skall denne vara kvar i sitt ordinarie arbete en viss del av arbetstiden. Undantag måste göras för klubbordförande, huvudskyddsombud och förtroendemän på stora arbetsplatser. Med anledning av det anförda hemställs att hos regeringen hemställer om förslag till att det i förtroendemannalagen införs en huvudregel om att förtroendevalda till viss del skall ha sitt ordinarie arbete kvar med de undantag som motionen anför.
mot · GC02A718 · 1989-01-23 00:00:00 — 1988/89 :A718 av m.fl. (fp, c, m) Förbud mot blockad i vissa fall har över 400 varsel om blockad eller arbetsnedläggelse riktats mot småföretag. Flera av dessa har riktats mot enmansföretag för dess vägran att teckna kollektivavtal eller separatavtal. Därtill skall läggas alla de mer eller mindre uttalade hot om blockad i samma syfte som riktats mot enmansföretag. I behandlades ett sådant fall. I en del fall har varslen lett till genomförda blockader. Denna typ av blockader förekommer nästan uteslutande inom LO-området. Kraven från den fackliga organisationen för att dra tillbaks varsel om blockad eller häva en pågående blockad är att enmansföretagarna skriver ett s. k. separatavtal med den fackliga organisationen. Frågan om förbud mot blockad av enmansföretag övervägdes av (SOU 1975:1) och har vid ett flertal tillfällen aktualiserats . Motivet att inte införa ett sådant förbud har motiverats med att ett sådant förbud skulle ha en betydande räckvidd samt beröra hävdvunna principer för konflikter på arbetsmarknaden. Ett annat motiv som anförs till försvar för den nu gällande ordningen är att det varit en gängse princip att statsmakterna inte bör ingripa med lagstiftning i arbetsmarknadsparternas rätt att använda stridsåtgärder. Detta motiv måste emellertid betraktas som ohållbart så länge ett företag inte har någon anställd förutom ägaren. Samhället har inte dragit sig för att lagstifta till den svages skydd när dennes position varit extremt utsatt. Sådan är enmansföretagarens situation gentemot de fackliga organisationerna. Dessa principer innebär att en facklig organisation mer eller mindre kan tvinga en enmansföretagare att skriva på avtalsvillkor som måste betraktas som oskäliga. Sådana avtal förekommer inom måleribranschen. Den enmansföretagare som skriver på ett sådant avtal förbinder sig att inte ta större jobb än . Bryter vederbörande mot avtalet så blir han/hon skadeståndsskyldig. Det måste betraktas som orimligt att en facklig organisation ges en laglig möjlighet att utfärda stridsåtgärder gentemot ett företag där den fackliga organisationen inte kan eller har ens en teoretisk möjlighet att representera någon fysisk närvarande person. Så länge det inte föreligger något fackligt arbetsmonopol eller någon lag som förbjuder enmansföretag måste de enskilda individerna i samhället få avgöra under vilka former de vill arbeta som företagare eller anställda. Sedan måste vi överlåta åt konsumenterna att avgöra hos vilka företag de vill köpa sina varor och tjänster. När det sedan gäller påståenden om eventuellt skattefusk i olika branscher Mot. 1988/89 och företag så måste en rättsstat överlåta på myndigheter att beivra sådant. Vi föreslår att hos regeringen anhåller om förslag till en lag som förbjuder blockad av enmansföretag för dess vägran att teckna avtal separat eller via arbetsgivarorganisation. Med stöd av det ovan anförda hemställs att hos regeringen anhåller om förslag till förbud mot blockad av enmansföretag för dess vägran att teckna avtal separat eller via arbetsgivarorganisation. () () () () () () Hans Nyhage (m) ()
mot · GC02A719 · 1989-01-23 00:00:00 — Motion till 1988/89:A719 av m.fl. (fp, m, c) Förlängning av provanställning Enligt lagen om anställningsskydd (LAS) får avtal även träffas om tidsbegränsad provanställning om prövotiden är högst . Denna regel infördes inte minst för att underlätta inträdet på arbetsmarknaden för bl.a. ungdomar. Regeln är dock inte allomfattande på arbetsmarknaden utan när lagen trädde i kraft fanns i olika kollektivavtal bestämmelser om provanställning. Dessa avtalsbestämmelser gav som regel ett snävare utrymme för provanställning än lagen. Detta innebär att det i kollektivavtal fortfarande finns bestämmelser om provanställning som är mer restriktiva än lagen. Införandet av en rätt till provanställning har visat sig vara ett lyckosamt drag på arbetsmarknaden. En enkätundersökning som gjorts på mindre företag i visar att ca en tredjedel av företagen använt sig av provanställningsmöjligheten och att många av nyanställningarna inte skulle kommit till stånd om inte provanställningsmöjligheten funnits. Både arbetsgivare och arbetstagare har sålunda haft nytta av den införda möjligheten till provanställning. De möjligheter som LAS ger till provanställning skulle emellertid kunna bli ännu effektivare om lagen gav möjligheter till förlängning av provanställning i de fall den provanställde blir sjuk, måste ta tjänstledigt eller måste ta semester. riskerar både den anställde och arbetsgivaren att provanställningsperioden blir för kort om något av det ovan anförda inträffar. Detta kan då resultera i att arbetsgivaren är alltför osäker på den provanställdes förmåga och därför inte låter provanställningen övergå i en tillsvidareanställning. Därför bör lagen ändras så att provanställningstiden automatiskt förlängs med det antal dagar den provanställde är frånvarande. Enstaka frånvarodagar bör inte inräknas utan först när den provanställde varit borta bör förlängning av provanställningen träda in. En förändring av ovan angivet slag skulle vara till fördel för en provanställd som tvingas vara frånvarande från sin arbetsplats p.g.a. av sjukdom. 1988/89 A719 Med stöd av ovan hemställs att hos regeringen anhåller om förslag till ändringar i § 6 Lagen om anställningsskydd att förlängning av provanställningstiden medges i enlighet med vad som i motionen anförts.
mot · GC02A720 · 1989-01-23 00:00:00 — Motion till 1988/89 :A720 av m.fl. (m, fp) Förbud mot blockad i vissa fall Arbetsmarknaden består av såväl organiserade som oorganiserade arbetsgivare och arbetstagare. Bland landets företag har en majoritet valt att vara utan avtal medan en minoritet av företrädesvis litet större företag valt att erhålla avtalsservice och annan hjälp från en arbetsgivareorganisation. På arbetstagarsidan är en stor majoritet med i någon facklig organisation medan cirka en halv miljon anställda valt att stå utanför en facklig organisation. Till skydd för rätten att organisera sig finns bl. a. bestämmelser i 7 § MBL. Däremot finns inget skydd för varken arbetsgivare eller arbetstagare ifall bägge parter av någon anledning inte vill organisera sig. a. denna blotta i lagstiftningen har de fackliga organisationerna givits möjlighet att vidta stridsåtgärder gentemot företag för att åstadkomma ett kollektivavtal eller s. k. separatavtal. Stridsåtgärden för att åstadkomma ett avtal kan naturligtvis vara befogad för att uppnå ett avtal på en arbetsplats där vederbörande fackliga organisation har medlemmar men följden kan också bli att en arbetsgivare mot de anställdas vilja tvingas skriva på ett avtal med en facklig organisation som de anställda inte vill låta sig representeras av. Detta är speciellt stötande i mindre företag med endast familjemedlemmar som anställda. Möjligheten att blockera företag som ej har organiserad arbetskraft har också utnyttjats i syfte att förhindra uppkomsten av naturliga kompanjonföretag. I en rättsstat måste det vara upp till den enskilde att själv bestämma om vederbörande vill låta sig representeras av en organisation. Det kan inte betraktas som rättmätigt att vissa organisationer, i detta fall arbetsmarknadsorganisationer, skall kunna förhindra verksamhet på arbetsplatser där de inte har en enda medlem för att uppnå ett avtal som säger att vederbörande fackliga organisation skall representera arbetstagarna. Att uppdra åt arbetsmarknadens parter att lösa dessa frågor är orimligt. Dessa är i princip jäviga då de är föga intresserade av att få frågan reglerad eftersom dess nuvarande situation kan tillföra dessa organisationer både medlemmar och ekonomiska medel. Det bör därför införas ett förbud mot blockad av företag där det inte finns någon fackligt ansluten anställd för dess vägran att teckna avtal separat eller via arbetsgivareorganisation. Med stöd av ovanstående hemställs A720 att hos regeringen begär förslag om förbud mot blockad av företag där det inte finns någon fackligt ansluten för dess vägran att teckna avtal separat eller via arbetsgivarorganisation. () () () () () Hans Nyhage (m)
mot · GC02A722 · 1989-01-20 00:00:00 — Motion till 1988/89 :A722 Förkortad arbetstid för vårdpersonal Med hänvisning till vad som anförts i motion 1988/89:So225 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts om utvecklings- och försöksverksamhet med förkortad arbetstid för vårdpersonal. () () () () () ()
mot · GC02A726 · 1989-01-23 00:00:00 — Motion till 1988/89 :A726 av m.fl. (c, m, fp) Översyn av ledighetslagarna Flera lagar ger de anställda rätt att vara lediga från arbetet med eller utan lön. Dessa lagar har tillkommit i det goda syftet att skapa bättre fortbildningsoch föreningsvillkor för de anställda. Ett problem med lagarna är att arbetsgivarens skyldigheter ofta är uttryckta med abstrakta formuleringar i lagtexten. Lagarna har därför blivit mycket svårhanterliga för den enskilde arbetsgivaren.Detta gäller inte minst i mindre företag som ofta har små administrativa resurser och där behoven av långa varseltider är stora. Mot bakgrund av bl.a. denna kritik tillsattes 1980 i en översyn av de olika ledighetslagarna. Detta utredningsarbete har emellertid legat nere . Bland de frågor som främst skulle granskas var bl.a. varseltidernas längd vid återkomst från studier, begränsning av studieledighetslagens bredd, problem i samband med studier på arbetstid med timstudiestöd. Ytterligare en fråga som skulle behöva utredas gäller ledighet för facklig verksamhet. gäller visserligen att ledigheten inte får vara längre än vad som är skäligt med hänsyn till förhållandena på arbetsplatsen. Men den mer omfattande ledighet som det ibland kan bli fråga om kan slå mycket hårt i ett mindre företag. Problemen kvarstår med andra ord. Den lagtekniska översyn som hänvisas till i arbetsmarknadsutskottets betänkande 1987/88:5 löser inte de ovan angivna problemen. Därför är det av vikt att det arbete som påbörjades får fortsätta så att förslag till förändringar för att anpassa lagarna också till de mindre företagens situation kan framläggas. En sådan anpassning får inte förhindras bara därför att lagändringarna också omfattar andra typer av företag. Med stöd av ovan hemställs att ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående behovet av en översyn av ledighetslagarna. () ()
mot · GC02A727 · 1989-01-20 00:00:00 — Motion till 1988/89 :A727 av m.fl. (fp) Översyn av den arbetsrättsliga lagstiftningen Med hänvisning till vad som anförts i motion 1988/89:N256 hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att företag som är enmansföretag och/eller saknar kollektivavtal inte får diskrimineras, 2. att hos regeringen begär en översyn av de arbetsrättsliga lagarna med syfte att få en bättre anpassning till de mindre företagen. () () () 1 1988/89. Nr A 727- 733