ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GC02N286 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89:N286 av () Översyn av bankinspektionen I vårt ekonomiska samhälle finns många viktiga sektorer, exempelvis finanssektorn innefattande bl.a. banker, finansbolag och mäklarföretag. Nuläget kan beskrivas så att den s.k. finansvärlden fått ökad frihet men också uppmärksamhet med skärpning av både krav och tillsyn. Bankinspektionens roll är att bära huvudansvaret för den samhälleliga tillsynen. Detta är en viktig och angelägen uppgift som kräver betydande effektivitet. Men har numera alltmer utsatts för kritik från flera håll under påstående att BI i sitt effektivitetsnit åsidosatt grundläggande rättssäkerhetskrav. I detta sammanhang har anförts några principiella exempel. När kritik har framförts har felet inte preciserats och kritiken har varit oklar (Wermlandsbanksfallet). Kritik har framförts muntligen och offentligen och först i efterhand skriftligen (Civic-fallet). De framställda kraven på rättelse har varit oklara (Civic-fallet). Rättelsekraven och inte heller sanktionerna har klart motiverats (Wermlandsbanksfallet). Den allmänna granskningen följer diffusa eller obefintliga riktlinjer, varigenom självsaneringen försvåras. Generaldirektörens behörighet förefaller opreciserad. Dennes framförda åsikter har inte sällan missuppfattats. Oklarhet har uppstått om uttalande gjorts som myndighetschef eller privatperson beträffande exempelvis stoppande av den s.k. inofficiella listan och utvidgning av insiderkretsen till att omfatta hela bankkåren. Dessutom har framförts klagomål över att det saknas möjlighet till rättslig överprövning av BI:s beslut, trots att dessa kan innehålla synnerligen ingripande sanktioner såsom indragning av tillstånd för den bedrivna rörelsen. Inom andra samhällssektorer finns också tillsynsorgan, exempelvis konsumentombudsmannen, och försäkringsinspektionen som ansvarar för sina resp. områden. Här bedrivs tillsynsverksamheten i andra former. Mot denna bakgrund torde det vara motiverat att överväga att göra en översyn av BI:s roll framför allt dess befogenheter och arbetsformer för att balansera effektivitet och rättssäkerhet, tillsynen med ledning av verksamheten i andra tillsynsorgan. 1 1988189.3 sami Nr N286292 Med hänvisning till ovanstående hemställs N286 att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en översyn av bankinspektionen.
mot · GC02N287 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89:N287 av och (båda c) Kreditupplysningslagen Kreditupplysningslagens syfte är att hindra att kreditupplysningsverksamheten leder till otillbörligt intrång i den personliga integriteten eller till skada genom oriktiga eller missvisande upplysningar. Rätt för näringsidkare att få beställaruppgift Enligt en bestämmelse i kreditupplysningslagen skall den som avses med en personupplysning utan anfordran få underrättelse om vem som har begärt upplysningen och om vilka uppgifter, omdömen och råd som denna innehåller. Ifall en omfrågad är näringsidkare rör det sig inte om en personupplysning utan om en s.k. företagsupplysning. Han skall då få meddelande om de uppgifter som upplysningen innehåller om honom. Uppgift om beställaren är kreditupplysningsföretaget däremot inte ålagt att lämna. Med näringsidkare likställs i detta sammanhang andra personer med väsentligt inflytande. konstaterar liksom tidigare (NU 1988/89:9) att två intressen, som båda kan anses legitima, står mot varandra i detta fäll. Det gäller å ena sidan att skydda enskilda personers integritet mot otillbörligt intrång, å andra sidan att värna om möjligheterna till en effektiv kreditupplysningsverksamhet som kan förebygga missriktad kreditgivning och andra icke önskvärda dispositioner. Vid avvägningen mellan de olika intressena måste, menar vi, integritetsskyddet och den enskilde näringsidkarens rättssäkerhet tillmätas den största betydelsen. Den olust som många nu känner när de blir föremål för anonyma förfrågningar väger mycket tyngre än de temporära relationsstörningar som under en övergångstid möjligen skulle uppstå i enstaka fall efter införandet av en regel om obligatorisk beställaruppgift även när kreditupplysningen gäller en näringsidkare. Det finns ingen anledning till att en enskild person som är näringsidkare skall ha ett sämre integritetsskydd än vad kreditupplysningslagen ger varje annan medborgare. Regeringen bör därför förelägga förslag till en lagändring. Med hänvisning till ovanstående hemställs N287 att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om näringsidkares rätt att få beställaruppgift enligt kreditupplysningslagen. () ()
mot · GC02N290 · 1989-01-24 00:00:00 — 1988/89 :N290 Förbudet att exportera aluminiumskrot För aluminiumskrot har export tidigare varit fri ända . saknar exportförbudet betydelse ur försörjningssynpunkt eftersom de svenska smältverken föredras av svenska säljare vid lika pris. Farhågorna att aluminiumskrot skall lämna landet om exportförbudet upphävs är ogrundade då fraktfördelarna alltid är på de köpande svenska smältverkens sida. Redan fraktfördelarna talar för att en produkt som aluminiumskrot kommer att stanna inom landet. Indirekt verkar exportförbudet i protektionistisk riktning eftersom svenska smältverk tillverkar tackor som sedan kan försäljas till underpriser till bl.a. de nordiska grannländerna. Framställningar till resp. lands berörda departement har gjorts av inhemska smältverk både i och , varvid man har påtalat den svenska prisdumpningen och krävt att åtgärder vidtas i syfte att förhindra att de svenska verken, baserade på billigt aluminiumskrot, skall utkonkurrera de inhemska smältverken. Nuvarande ordning är inte bara kommersiellt diskriminerande utan också till nackdel för insamlingen av den miljömässigt farliga metallen aluminium. Den står dessutom i strid med den alltmer frihandelsvänliga inställning som regering och riksdag i olika sammanhang gjort sig till talesman för. Om det anses att aluminiumgjuterierna skall subventioneras genom ett lägre tackpris än omvärlden bör detta ske först efter en särskild utredning. Kvar står ändå att en sådan subventionering är i strid med anti-protektionistiska hållning. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att hos regeringen begär förslag om slopande av förbudet att exportera aluminiumskrot.
mot · GC02N291 · 1989-01-23 00:00:00 — av och (mp, vpk) Förbud mot export av kärnteknisk utrustning m.m. Under intryck av reaktorhärdsmältan i och all den information som kom fram om kärnkraftens risker röstade svenska folket för kärnkraftens avskaffande. Detta bekräftades sedermera av , som föreskrev att kärnkraften skall vara avskaffad . Därefter inträffade reaktorkatastrofen i Tjernobyl, som demonstrerade för en hel värld att talet om kärnkraftens risker ingalunda var en skrivbordsfantasi. Även i vårt land kommer följderna av denna katastrof att vara märkbara och orsaka ett antal människors för tidiga död. Tjernobylkatastrofen riktade ånyo med full kraft svenska folkets uppmärksamhet på att - som statsminister uttryckte det kärnkraften inte hör hemma i ett civiliserat samhälle. har beslutat att ta två reaktorer ur drift åren 1995/96. Detta är visserligen enligt vår uppfattning helt otillräckligt men visar ändå att anser att kärnkraft är en för oacceptabel teknik, på grund av den totalbedömning som folket och gjort. med detta pågår emellertid från ASEA-gruppens sida - numera ABBs sida - ivriga ansträngningar att exportera svenskt kärnkraftkunnande och svensk kärnteknisk utrustning: kraftverk, reaktorer, reaktorbränsle m.m. Det måste betraktas som helt oetiskt att på världsmarknaden, ibland till fattiga länder som har svag betalningsförmåga och liten förmåga att på ett någorlunda säkert sätt handha denna livsfarliga teknik, prångla ut en kärnteknik som svenska folket främst av säkerhetsskäl sagt nej till. Särskilt stötande är att statsledningen i form av kungen och regeringen gett denna verksamhet sitt stöd. Kungen genom uttalande vid statsbesök; regeringen genom löften om exportkrediter och statsråds deltagande i exportansträngningar som inkluderat kärnkraftteknik. Det är hög tid att sätter stopp för denna verksamhet och att en lag stiftas, som förbjuder såväl export av kärntekniskt kunnande som kärnteknisk utrustning. Med stöd av vad som ovan anförts hemställer vi att regeringen underställer ett lagförslag som förbjuder all export av kärntekniskt kunnande och kärnteknisk Mot. 1988/89 utrustning. () (vpk)
mot · GC02N293 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89:N293 Ett fristående handelskontor i har ett kraftigt underskott i sin handel med . Exporten har stagnerat på en årsnivå kring , medan importen ligger på ca . Om de pågående förhandlingarna om naturgasleveranser leder till avtal kommer obalansen ytterligare att öka. Inte minst därför är det angeläget att kraftfullare åtgärder för marknadsbearbetning i sätts in. Under den förändringsprocess som pågår har förutom ett 40-tal etablerade utrikeshandelsföretag i inemot 150 industriföretag också beviljats egna utrikeshandelsrättigheter. Från förväntas praktiskt taget alla större företag kunna komma ifråga för utrikeshandelsrättigheter. Det visar de nya möjligheter som öppnar sig. Som jämförelse kan nämnas att bedriver en mycket framgångsrik verksamhet i , som i stor utsträckning redan har en decentraliserad utrikeshandel. På uppdrag av svenska företag bearbetas regelbundet ungerska myndigheter och företag av det fristående handelskontorets personal med gedigen affärserfarenhet. Uppdragsvolymen är cirka 2 milj. kr. Även i med handelskontor i och en filial i sker en motsvarande verksamhet med en uppdragsvolym i storleksordningen . När det däremot gäller har de statliga insatserna ännu inte anpassats till det nya läget. De sker fortfarande dels direkt från i och dels från den inom ambassaden i inrymda handelsavdelningen. Den senare har en uppdragsvolym som varierar mellan 0,4 till . alltså betydligt lägre än vad som är fallet i och . Med utökade resurser i form av fristående handelskontor i och en lämplig replipunkt i borde staten kunna medverka till att bättre stödja svenska företags marknadsbearbetning i , när nu möjligheterna på allvar öppnar sig. Ett nödvändigt första steg i denna upprustning av de svenska statliga exportansträngningarna i är att omvandla nuvarande handelsrepresentation vid ambassaden i till ett fristående handelskontor. 1 1988/89. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om att handelsrepresentationen vid ambassaden i omvandlas till ett fristående handelskontor.
mot · GC02N295 · 1989-01-25 00:00:00 — 1988/89 :N295 av och (båda vpk) Exportkrediter för reningsutrustning m.m. kommunisterna anser att det brådskar med åtgärder för rening av utsläpp i luft och vatten. Skärpt och tvingande lagstiftning på området är av nöden. Detsamma gäller möjligheterna till kontroll av att lagstiftningen följs. Det är viktigt för vårt lands internationella uppträdande (och berättigade kritiserande av andra länder) att vi först sopar framför egen dörr. Det finns trots detta anledning att överväga vad som kan göras för att påskynda installation av reningsanläggningar för utsläpp i luft och vatten i vår omvärld. Verkligheten har visat att det krävs åtgärder inte bara i vårt eget land, utan också i andra länder för att våra gemensamma resurser av luft och vatten skall skonas. Länder och företag med mycket ansträngd ekonomi har svårigheter att installera effektiv men kanske också kostnadskrävande reningsteknik. Ett exportkreditstöd för export av sådan utrustning skulle kunna vara ett stöd för snabbare åtgärder. har också , vid behandlingen av en vpk-motion, beslutat om att sådan kredit kan beviljas. Den har vid skilda tillfällen i olika internationella sammanhang givit uttryck för en svensk önskan att exportera miljöreningsteknik. Just när denna motion skrivs så meddelas det att statsministern uttryckt detta vid besök i . Eftersom man i budgetpropositionen anför att få ansökningar om utnyttjande av exportkrediter över huvud taget inkommer, så föreslår man ett 1 000-kronorsanslag i avvaktan på utvecklingen. Anledningen till de få kreditansökningarna kan förmodligen sökas i det faktum att näringsliv och bankväsende sväller över av likvida medel, och att man nu är beredd att ta större egna risker vid kreditgivningen från företagets/bankernas sida. Självfallet är det bra om företagen kan stå sina egna risker utan att belasta samhället. Men för att styra/främja en export av materiel som i högsta grad kan gynna vår egen och andras långsiktiga ekonomiska utveckling genom minskad miljöförstöring, bör insatser göras och möjligheterna till just miljöexportkrediter bekantgöras hos företagen och hos tilltänkta kunder. Det viktigaste med denna export anser vi vara att själva tekniken kommer till utnyttjande genom snar installation på plats. En offensiv för sådan export bör därför på lämpligt sätt genomföras via exportfrämjande organ. Regeringen bör därefter återkomma med anslagsbegäran i tilläggsbudget. Med hänvisning till vad sorn i motionen anförs hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om en offensiv för export av miljöreningsteknik. (vpk) (vpk)
mot · GC02N296 · 1989-01-20 00:00:00 — Motion till 1988/89:N296 av m.fl. (s) Näringstillstånd Kommissionen mot ekonomisk brottslighet föreslog i betänkandet Näringstillstånd en ramlag med möjlighet för regeringen att införa krav på näringstillstånd i branscher som är särskilt utsatta för brottslighet. Kommissionen hade fem branscher i åtanke - restaurang-, transport-, bygg-, bil- och städbranschen. Förslaget lades inte till grund för lagstiftning. I proposition 1985/86:126, Lag om näringsförbud m.m. uttalades att inga krav på ekonomiska garantier för kommande förpliktelser mot det allmänna skulle införas för rätt att driva näring och inte heller att formella utbildningskrav skulle uppställas. Vad som återstod var förslag om utökad vandelsprövning begränsat till yrkestrafikområdet och restaurangbranschen. Regeringen betecknade den föreslagna utökade vandelsprövningen som en försöksverksamhet, som skulle bli föremål för praktisk utvärdering efter en treårsperiod. hade ingen erinran mot förslaget. De tre åren är nu snart gångna. Våra erfarenheter är att arbetet med att bekämpa den branschanknutna ekonomiska brottsligheten synes ha avstannat i och med att nämnda beslut fattats. I kontakter med fackliga organisationer från försöksbranscherna har de uttryckt likadana erfarenheter. Det är angeläget att den utvärdering som förutskickats möjligt föreläggs som underlag för ställningstagande till fortsatta åtgärder mot oseriösa näringsidkare. Enligt vår uppfattning har inte förhållandena ändrats i de inledningsvis nämnda branscherna när det gäller ekonomisk brottslighet. Därför kvarstår behovet av att få fram en ramlag som ger regeringen möjlighet att införa krav på näringstillstånd så som föreslog. Internationellt sett har vi i en närmast unik frihet att etablera företag. Med undantag för finns det världen över omfattande system för kontroll av dem som vill etablera sig. Särskilt markant är detta i länder som , och . Utomlands är det också mycket vanligt att man har omfattande krav på särskild utbildning och erfarenhet för etableringstillstånd. Det pågående arbetet med harmonisering till EG bör enligt vår mening också omfatta etableringskontrollfrågorna. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av en ramlag med möjlighet för regeringen att införa krav på näringstillstånd i vissa branscher, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av att etableringskontrollfrågorna ingår i arbetet med harmonisering till EG. () () () ()
mot · GC02N299 · 1989-01-24 00:00:00 — Motion till 1988/89:N299 av m. fl. Anslagsfrågor inom industridepartementets område Med anledning av industridepartementets anslagsäskanden i budgetpropositionen (prop 1988/89:100, bil. 14) vill vi anföra följande. anser att näringspolitiken skall föras med generella medel. Selektiva åtgärder riktade mot en en enskild bransch, företag eller geografiskt område bör undvikas. Med en generell och tillväxtbefrämjande politik gynnas företagandet. Vi beskriver syn på näringslivet och företagandet i separata motioner. Mot denna bakgrund anser vi att ett antal av de anslag som regeringen vill ge till olika åtgärder inom industripolitiken minskas. Av denna inställning följer att en rad av de program som SIND ägnar sig åt bör dras ned. Därigenom bör staten kunna spara på en rad utgifter utan att de centrala målen för näringspolitiken påverkas: Anslag Bl (förvaltningskostnader) och B7 (branschfrämjande åtgärder), kan minskas med sammanlagt . Vidare anser vi att endast den del av anslaget B8 som berör de regionala utvecklingsfonderna, EG och arbetskooperationen har någon betydelse för företagsamheten och småföretagens utveckling i . Vi bedömer att det är möjligt att upprätthålla utvecklingsfondernas verksamhet med den inriktning som vi beskriver i partimotion om småföretagen med ett mindre anslag, och föreslår en minskning av B8 med . har länge kritiserat den socialdemokratiska regeringens tekopolitik som genom importrestriktioner och branschstöd avsevärt bidragit tili högre priser för konsumenterna, utan att nämnvärt förbättra de inhemska producenternas konkurrenskraft. Emellertid ställde vi oss bakom beslut om ett produktionstekniskt centrum (Proteko) i . Vi anser därför att anslaget BIO inte bör avskaffas helt utan minska med och förutsätter att de resterande via SIND kommer Proteko till del. Med anledning av det anförda hemställs 1. att anslår 10 milj. kr. mindre på anslaget Bl : förvaltningskostnader än regeringen föreslagit för /90, eller således 54 740 000 milj. 2. att anslår 17 milj. kr. mindre på anslaget B7 Branschfrämjande åtgärder än regeringen föreslagit för /90, eller således 0 milj. 3. att anslår 90 milj. kr. mindre på anslaget B8 Småföre- Mot. 1988/89 tagsutveckling än regeringen föreslagit för /90, eller N299 således 92 500 000 milj. 4. att anslår 80 milj. kr. mindre på anslaget BIO Industripolitiska åtgärder för tekoindustrin än regeringen föreslagit för /90, eller således 5 milj. kr. () () () () I 'i-. :, n ; ».<£} 'v, '> 'tsinrA1. ,// \ W VivV^* ;V\iljj.ö ':'ViU ; . i.^) lW>'v'Q v v-Vi''") i tfim?, j . illén» nagt bio{nttt f. lalia .tK* ' lali agl jukawt nag ragut nä gnibbavm*qii} ,i>i i.W -!l> - :-J i'; ii/r.-.nt .! .ji.-m <'{ ;.vii;wah K»; ; u X; . >: i ;* ;i. ': >b' ': bliillV 21 i -j; si Valv u;! gotab 17102, Slockholm 1989
mot · GC02N301 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89:N301 av () Garanti för riskfinansiering Undersökningar har visat på det länge kända förhållandet, att nystartade företag har stora svårigheter med kapitalförsörjningen. Det är troligt, att många företag med utsikter att bli framgångsrika aldrig startats därför att den tilltänkte företagaren inte vågat riskera sin egen och sin familjs trygghet. Ett nystartat företag har inga skattemässiga reserver i form av nedskrivningar på varulager och pågående arbeten. En växande del av småföretagen arbetar med högtekniskt nyskapande, även inom tjänstesektorn. Deras möjligheter att avskriva lager och utrustning är små, som deras startkostnader kan gälla t.ex. personalutbildning, som inte kan bokföras i balansräkningen. Finansiering från någon riskkapitalpartner kan svårligen påräknas av ett ännu ej startat småföretag i ett läge, där det mesta utom affärsidén ännu är ovisst. En slutsats kan dras av konkursutredningen (SIND 1985:7) och av och nyföretagande. Framgång och misslyckanden i ett fungerande system. Alltför många företag startas alltför optimistiskt. Av 50 undersökta företag har 20 gjort konkurs. 15 har på grund av ekonomiska problem blivit s.k. sviktande företag. Endast 15 företag mindre än en tredjedel - har lyckats få igång planerad verksamhet. Undersökningen hänför sig till stödområden. En avgörande brist föreligger uppenbarligen i bedömningen av företagens möjligheter tekniskt, marknadsmässigt, administrativt och ekonomiskt samt av ledningens kunnande och av produktens värde. Det är angeläget, att sådana bedömningar görs tillräckligt sakkunnigt och någorlunda enhetligt. Inför överväganden om förändrade uppgifter för utvecklingsfonderna borde prövas att fonderna finge ikläda sig en särskild garanti för riskfinansiering för de tre till sju första åren av nystartade företags verksamhet. Därvid borde , helst innan företaget bildas, en noggrann prövning göras av företagets förutsättningar. För likformighetens skull och för att ingen orättvisa skall kunna råda borde prövningen göras enligt en särskilt konstruerad checklista. En sådan prövning, om den kan godtas, borde vara enda villkoret för att få garantin för riskfinansiering. Det är angeläget att utvecklingsfonderna genom utåtriktad verksamhet gör en sådan stödform känd bland dem, som överväger att starta egen verksamhet. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs N301 att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om särskild garanti för riskfinansiering.
mot · GC02N302 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89:N302 av och (c, fp) Stiftelsen i 1984 bildade i och län och kommun Stiftelsen . Ändamålet var att inom Citadellet i under ledning av en av stiftelsen anställd intendent möjliggöra skolning av hantverkare och vidareutbildning av byggnadshantverkare i äldre tekniker avseende iordningställande av äldre byggnader och föremål i . Hit kan föreningar, kyrkor, kommuner och privatpersoner vända sig om man behöver hjälp med byggnadsrestaureringar, konservering av konstföremål, ombindning och nybindning av böcker, lagning och nytillverkning av metallföremål, renovering av textilier, möbler, papper, osv. Målsättningen är att bidraga till att äldre föremål och byggnader omhändertas på ett kunnigt sätt och till hantverkets fortbestånd genom praktiskt inriktad utbildning. Från vår sida har vi i tagit upp frågan om utbildning av lärlingar vid Stiftelsen på Citadellet i . Intresset för stiftelsens verksamhet är mycket stort. Behovet av renovering av gamla kulturskatter är så omfattande att det inte låter sig överblickas. Det som fattas är ekonomiska resurser för att behovet skall kunna tillgodoses. En ekonomisk förstärkning till driften är absolut nödvändig för att denna ur kulturell synpunkt så värdefulla verksamhet skall kunna säkerställas och utvecklas. För att rätt kunna bedöma verksamhetens karaktär och det nationella värdet av att denna kulturverksamhet får resurser att utvecklas är det nödvändigt att berörd anslagsgivande myndighet på regeringens initiativ bereds möjlighet att bilda sig ingående kännedom om verksamhetens karaktär, omfattning och kulturella värde. En så omfattande verksamhet behöver ytterligare tjänster. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts angående behovet av ekonomiska resurser vid Stiftelsen i .