mot · GC02Jo878 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89:Jo878 av () Älgjakten Skötseln och beskattningen av den svenska älgstammen har stor betydelse för både samhället och många enskilda människor. Från samhällets synpunkt utgör älgstammen en viktig naturresurs, som kan förorsaka samhällsekonomin betydande förluster genom skador på gröda och skog samt allvarliga trafikolyckor. För landets drygt 300 000 jägare innebär älgjakten ett värdefullt köttillskott i hushållen, på samma gångsom älgjakten ger dess utövare ett synnerligen uppskattat rekreationsvärde som är svårt att rättvisande omräkna i pengar. För markägarna medför älgjakten inkomster i form av kött eller arrendeavgifter, som älgarna stundom förorsakar de enskilda markinnehavarna stora kostnader och förluster i form av skador på gröda och skog. har skogsskadorna uppmärksammats som ett särskilt stort problem. Då 1987 beslutade om en ny jaktlagstiftning och nya regler för älgjakten var målsättningen att tillgodose både jaktens och de areella näringarnas intressen. Det beslut som därvid fattade var en sammanjämkad kompromiss som ansågs fylla de uppställda krav som föranlett behandling av älgjaktsfrågan. Det framstår som självklart att de som deltog i beslutsprocessen förväntade sig att den praktiska tillämpningen av riksdagsbeslutet skulle följa vad som direkt angavs i beslutet samt den lagstiftning som följde av detta beslut. Till viss del har detta emellertid inte varit fallet. Vid länsstyrelsernas beslut om älgjakten har det i många fall uppställts högre krav för jaktutövningen än vad avsåg och angav i sitt beslut. För A-licensområden var den klart uttryckta meningen att dessa skulle bestå enligt oförändrade regler, med undantag för att det borde finnas möjlighet att något skärpa kraven i fråga om licensområden som var osammanhängande och splittrade på många olika skiften. Följdriktigt beslutade om att kravet för A-licens skulle vara att jaktområdet medgav en årlig avskjutning av minst en vuxen älg. Således exakt vad som varit gällande. Lagstiftningen är självfallet helt oförändrad i denna del. Trots detta frångår länsstyrelserna detta beslut och den fastställda lagstiftningen och kräver areal för tvä djur. i fråga om reglerna för registrering av B-licensområden har länsstyrelserna frångått innebörden i beslut. I flera fall har länsstyrelserna vägrat registrering av B-licensområden fast dessa områden fyllt de krav som angavs i grunderna för riksdagsbeslutet. Detta förfaringssätt kan omöjligt accepteras. Vidare har länsstyrelserna genomgående kortat av jakttiden för B-licenserna , medan de stora jaktområdena fått extra tilldelningar och förlängda jakttider som i flera fall omfattar även januari månad. Motivet till de förlängda jakttiderna för de stora jaktområdena anges vara omfattande skogsskador. Onekligen förekommer det omfattande skogsskador även på de mindre jaktområdena med B-licens. Innehavarna av dessa fastigheter undandras dock möjligheten att skydda sin skog genom jakt de som enligt jaktförordningen skall utgöra norm för B-licensområden. Vid omfattande skogsskador skall naturligtvis alla jaktområden beredas tillfälle att medverka till en minskning av älgstammen och därmed förebygga skogsskador. Länsstyrelsernas handläggning av älgjaktsfrågorna är i dessa avseenden inte konsekvent och objektiv. Inom norrlandslänen uppgår i många fall den erforderliga arealen för en A-licens till 300-500 ha. Jaktområden som inte fyller dessa arealkrav är hänvisade till att söka B-licens. För att få denna B-licens är flertalet av dessa markinnehavare tvingade till att gå runt i socknen och fråga sin större markgrannar om lov för att få jaga vuxen älg på sin egen mark. Detta förfaringssätt är kränkande för alla normala begrepp om frihet och enskild rätt. Att med mössan i hand" tvingas gå runt och fråga grannarna om lov att jaga på sin egen mark är mer diskriminerande än vad det avskaffade statarsystemet var. Detta kränkande och onödiga påbud bör omgående avskaffas. Den jaktliga administrationen hanteras olika länen emellan. Inom har i flera avseenden prövat nya vägar för att få bättre funktion av jaktadministrationen. Således var först med att utarbeta en heltäckande och långsiktig plan för älgstammens vård och beskattning. Vid utarbetandet av denna plan utnyttjade samtliga regionala resurser i fråga om kunskap och erfarenheter. Ett flertal län har använt sig av Västernorrlandsmodellen i sina försök att förbättra sin egen administration. Därmed har kommit att fungera som banbrytande föregångslän. I sin strävan att uppnå bästa möjliga resultat av älgjaktsadministrationen har i fullt ut utnyttjat länets båda jägarorganisationer. Detta har slagit väl ut och varit betydelsefullt för att lösa flertalet svårbemästrade problem som uppkommit inom länet. har haft särskilt stora problem med skogsskador som varit sammanhängande med älgvandringar samt älgjaktens påverkan av cesiumnedfallet. I fråga om cesiumproblemen bör Jägarnas Riksförbund-Landsbygdens Jägares länsorganisations arbetsinsatser för kartläggning och information särskilt uppmärksammas. En långsiktig lösning av de cesiumdrabbade länens problem med skogsskador och ändamålsenlig älgavskjutning förutsätter en god samverkan mellan länsstyrelse, skogsvårdsintressen samt båda jägarorganisationerna. Då kommit att fungera som föregångslän i fråga om den jaktliga administrationen, finns det starka skäl att överväga att tills vidare låta utgöra försökslän för en ytterligare fördjupad samverkan av den jaktliga administrationen. Detta förutsätter att Jägarnas Riksförbund-Landsbygdens Jägares länsorganisation erhåller ett årligt bidrag som täcker kostnaden för en handläggartjänst. Denna tjänst kan då medverka till 1988/89 Jo878 förbättrat beslutsunderlag för i alla de skiftande frågor sorn rör jakten och viltvården samt skogsskadorna. kommer denna tjänst att avsevärt öka möjligheterna till den angelägna uppföljningen av cesiumnedfallets inverkan på växter och djur. av riksförbundet har förklarat sig berett att satsa ännu mer av egna resurser om bidrag till den aktuella tjänsten beviljas. Mot bakgrund av de stora kostnader som älgskadorna medför, är bidraget till ifrågavarande tjänst en låg kostnad i relation till den nytta som kan uppnås med densamma. Bidraget kan lämpligen tagas av odisponerade medel ur jaktvårdsfonden eller viltskadefonden. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om länsstyrelsernas administration av älgjakten, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om avskaffande av kravet om grannarnas lov för att få registrera B-licensområde, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att tills vidare skall få utgöra försökslän för fördjupad samverkan inom jaktadministrationen samt att Jägarnas Riksförbund-Landsbygdens Jägares länsdistrikt i erhåller bidrag för en tjänst som handläggare. 1988/89 Jo878