mot · GC02So450 · 1989-01-20 00:00:00 — Motion till 1988/89: So450 Åtgärder mot läkemedelsberoende och läkemedelsmissbruk Mångå lugnande medel och sömnmedel bland vilka bensodiazepinema utgör den största gruppen, har visat sig kunna förorsaka läkemedelsberoende och missbruk. efter bensodiazepinemas introduktion på marknaden första hälft insåg man detta. inledde därför 1971 en informations- och utbildningsaktivitet riktad till läkarkåren för att denna skulle uppmärksammas på riskerna med medlen. tog initiativ till fortbildning av distriktsläkarna i läkemedelslära. Här samarbetar man med , och läkarnas egna organisationer. I den fortbildningen ingår som en viktig del hur man på bästa sätt behandlar ångest, oro och sömnrubbningar. Omfattning av bruk, beroende och missbruk förskrivs ca 3,5 miljoner recept på lugnande medel och sömnmedel. Detta motsvarar 65 definierade dygnsdoser (DDD) per 1 000 invånare och dag (DDD=ungefarlig genomsnittsdos och ett mått på hur stor andel av befolkningen som använder ett läkemedel). Användningen i landets olika delar varierar betydligt. I Malmö- och Göteborgsområdena förskrivs medlen i betydligt större kvantiteter (80 DDD resp. 85 DDD per 1 000 invånare och dag) än i (60 DDD per 1000 invånare och dag) trots att man där oftare söker för psykiska problem. Detta talar för att man har olika behandlingstradition i de tre områdena. Om detta återspeglas i olika förekomst av läkemedelsberoende och missbruk är ej känt. Lugnande medel och sömnmedel används främst av kvinnor och för behandling av ångest, oro och sömnsvårigheter. Medlen förskrivs huvudsakligen av allmänläkare, distriktsläkare, intemmedicinare och psykiatriker. Det har angivits att en procent av befolkning skulle vara beroende av medlen, vilket skulle motsvara 80000 personer. Så höga siffror som 200000 har också publicerats. Data från talar för att siffran skulle ligga lägre, någonstans kring motsvarande 12000 individer i riket om skulle vara representativt för hela . Siffrorna på läkemedelsberoendets omfattning varierar således och samtliga är baserade på osäkert underlag. Någon rikstäckande undersökning av omfattningen av beroende och missbruk av lugnande medel och sömnmedel har vi inte. Åtgärder mot beroende och missbruk Trots avsaknaden av härda data om omfattningen kan man på basen av befintliga data dra slutsatsen att det rör sig om allvarliga problem och att dessa problem måste åtgärdas. På grund av de bristande kunskaperna om omfattningen av läkemedelsberoende och missbruk anser jag att bör få i uppdrag att initiera en rikstäckande epidemiologisk undersökning av läkemedelsberoendets och missbrukets förekomst samt vilka läkemedel som är aktuella. Det finns data som tyder på att en del bensodiazepiner är mer riskabla än andra, men detta behöver undersökas närmare. Rapportering av beroende och missbruk som läkemedelsbiverkan skall läkarkåren anmäla misstänkta eller säkra fall av läkemedelsberoende till läkemedelsbiverkningsregister. Underrapporteringen är omfattande och bör därför vidta åtgärder för att effektivisera denna biverkningsrapportering. Nya läkemedel innehållande nya kemiska substanser mot oro, ångest och sömnrubbningar bör bli föremål för intensivregistrering av effekter och biverkningar i enlighet med vad som föreslagits i motionen om rationell läkemedelsanvändning. Den information till och fortbildning av läkarkåren som förekommer beträffande användningen av lugnande medel och sömnmedel bör fortsätta och intensifieras. Särskilt viktiga är insatserna på det lokala planet där läkemedelskommittéerna spelar en betydelsefull roll. Det är viktigt att fortbildningen av läkarkåren vidgas till att omfatta inte bara de offentligt anställda utan även privatpraktikerna. Dessa har av ekonomiska skäl ofta svårt att delta i fortbildningsaktiviteter. Här bör man utreda om har möjlighet att ekonomiskt bidra till en sådan utbildning eftersom läkemedelsförmånen ligger inom budget. Mångå läkare är ovetande om i vilken omfattning de förskriver lugnande medel och sömnmedel. Detta har visats både internationellt och nationellt. En åtgärd vore därför att forse läkarna med statistik över den egna läkemedelsforskrivningen (se motion om rationell läkemedelsanvänd fl 1988/89. Försök med sådan återföring har gjorts bl. a. i , och här hemma och lett till att läkarna själva ifrågasatt och korrigerat sina förskrivningar (s. k. terapeutisk självrannsakan). Genom Apoteksbolagets datoriserade system över läkemedelsleveranser och icke individbaserade receptdata är det möjligt att regelmässigt förse läkarna med dessa uppgifter. En återföring och analys av sådant material borde bli en rutinuppgift för vården. Mångå läkare är också helt ovetande om att de har patienter som går runt till olika läkare och får recept på sömnmedel och lugnande medel. Ett sätt att minska risken för detta är genomförandet av husläkarsystem som innebär att vaije medborgare inom försäkringens ram knyts till en läkare som han eller hon själv valt. En annan väg att gå när det gäller att stävja missbruk av läkemedel är tillskapandet av en effektiv tillsynsorganisation. hade vi en länsläkarorganisation som tillsammans med hade ansvar för tillsyn av läkemedelsförskrivningen. Sedan länsläkarorganisationens upphörande är resurserna för sådan tillsyn mycket begränsade. Dessutom lägger sekretesslagen hinder i vägen för informationsutbyte mellan apotek och läkare om personer som apotekspersonalen vet går runt till många läkare och får ut recept på beroendeframkallande medel. Det sistnämnda problemet kommer att utredas inom ramen för den översyn av sekretesslagen som beställde . Tillsynsfrågan behandlas av den särskilda utredning regeringen tillsatte 1987 och som skall vara färdig 1989. Det berör också den utredning som gjort om framtida uppgifter och som enligt uppgift kommer att framläggas i proposition till . Förebyggande insatser bör riktas till patienterna. Många människor ser läkemedelsterapi som enda möjlighet vid behandling av ångest, oro och sömnsvårigheter trots att andra åtgärder som ändrad livsstil skulle vara effektivare. Apoteken har skriftlig information riktad till allmänheten om detta och det gäller att se till att denna information får ett ordentligt genomslag. Apoteken bör därför tillsammans med primärvård och företagshälsovård i större omfattning än gå ut med detta informationsunderlag till olika målgrupper t. ex. kvinnor i medelåldern och pensionärer och diskutera alternativ till läkemedelsbehandling. Därmed skulle också patientförväntningar på läkaren, att alltid skriva ut läkemedel, ändras. En bidragande orsak till överförskrivning av sömnmedel och lugnande medel är att patienten kan vara så inställd på att få läkemedel för sina besvär att läkaren skriver ut sådana även om annan behandling skulle vara bättre för att inte äventyra patient/läkarrelationen. De patienter som blivit läkemedelsberoende eller läkemedelsmissbrukare hamnar ofta mitt emellan narkomanvård, psykiatrisk vård och alkoholistvård. finns bara ett fåtal platser inom vården avsedda för tablettmissbrukare. På varje sjukhus bör det därför finnas någon med speciell kompetens inom området läkemedelsberoende. Antalet platser för sådana patienter måste ökas. Det arbetssätt man infört på , det s. k. , vilket innebär att man skräddarsyr behandlingen för patienter med tablettberoende, har givit lovande resultat och bör enligt min mening prövas på fler ställen. Endast en liten del av medlen för narkomanvårdsforskning avsätts för forskning rörande läkemedelsberoende. Det är t. ex. viktigt att studera varför en del människor blir läkemedelsberoende och andra inte för att man skall kunna identifiera riskpatienter och redan från början ge dem annan behandling. Behandlingsforskning är ett annat viktigt område att satsa på. Sådan forskning bör därför stimuleras och stödjas av de olika forskningsråden. Läkemedelsindustrin har ett stort ansvar att inte marknadsföra beroendeframkallande läkemedel på ett otillbörligt sätt. Det är viktigt att man här följer de etiska regler för marknadsföring som utarbetats och godtagits både nationellt och internationellt. har begränsade resurser för sådan granskning och bör tillföras ytterligare resurser för reklamgranskning och granskning av industrins övriga metoder för marknadsföring. Detta kan finansieras genom ett påslag av registreringsavgiften som industrin betalar. Beroendeframkallande läkemedel bör vidare säljas i mindre förpackningar. och industrin bör här arbeta mer aktivt för att dessa medel skall tillhandahållas i mindre förpackningar. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om ett samlat åtgärdsprogram mot läkemedelsberoende och läkemedelsmissbruk i enlighet med de riktlinjer som anges i motionen.