mot · GC02So207 · 1989-01-12 00:00:00 — Vi förordar därför att en sådan grupp, bestående av bl.a. representanter för polis, åklagare, domstolar, socialvårdskonsulent, sjukvårdsstyrelse, länets Hem och samt länsskolnämnden, bildas i varje län. Enligt vår mening är de åtgärder som syftar till att samordna insatserna på lokalt och regionalt plan så viktiga att dessa bör prioriteras i särskild ordning. Emellertid är inte enbart ökade polisinsatser tillräckliga för att vända den oroande brottsutvecklingen. Många andra åtgärder är nödvändiga. I vårt samhälle måste vi på alla plan verka för att hemmen och skolan skall lära barnen respekt för givna regler och för andra människors liv och egendom. Vi behöver påföljder som tas på allvar av lagöverträdare. Vi måste få alla de åtgärder som vi pekat på i denna motion för att komma åt narkotikamissbruket på bred front. Men utan fler poliser kan vi inte på kort sikt öka medborgarnas skydd mot våldsbrott, stölder och skadegörelse. Därför måste fler poliser utbildas. Det är också helt nödvändigt med fler poliser för att komma åt gatulangningen. Dessa frågor behandlas bl.a.i partimotionen om minskad brottslighet. Stöd åt enskilda initiativ Ideell verksamhet utgör ett viktigt och omistligt inslag i den totala kampen mot drogmissbruket. De alternativa behandlingsformerna och det engagemang som där kommer till uttryck bör stimuleras och uppvärderas. Alternativen ger ofta en bättre rehabilitering än motsvarande verksamheter i offentlig regi. Inom alkoholistvården i behandlas sällan någon annan än alkoholisten själv. Men erfarenheten visar att det ofta är nödvändigt att ta med även alkoholistens familj i rehabiliteringsprogrammet. Det är oftast svårt för en ideell organisation att starta ett behandlingshem eller annan rehabiliteringsverksamhet. Osäkerheten är stor och initialkostnaderna höga. Det finns därför anledning att från statens sida höja ambitionsnivån, då det gäller att stimulera och stödja sådana initiativ. Bristen i det nuvarande systemet med åtgärder från sida är tvivelsutan de långa väntetiderna mellan initierandet och planerade åtgärder. En missbrukare som av skilda orsaker plötsligen känner sig motiverad för att lägga av får ofta efter kontakten med sin socialsekreterare vänta i veckor innan någon åtgärd kommer till stånd. Denna ordning får självklart till följd att vederbörande hinner förlora sin motivation att bryta sitt missbruk. Naturligtvis kan fördröjningar i vårdkedjan vara ett utslag av en ineffektiv byråkrati men säkert också otillräckliga resurser vad gäller vårdplatser o.d. Även av detta skäl måste stat och kommun använda sig av enskilda ideella organisationer som innehar tillstånd från länsstyrelserna att driva hem för vård eller boende och som med kort varsel kan gå in snabbt och erbjuda respektive socialnämnd/distriktsnämnd behandling för denna hjälpsökande individ. Man kan i sammanhanget nämna institutioner som , Narconon, , Länkrörelsen, m.fl. Dessa kan representera olika bakgrund och metoder men har alla gemensamt att de kan redovisa ett gott rehabiliteringsresultat. Vi vill särskilt erinra om de insatser som görs av , där bl a just familjevården varit mycket framgångsrik. I stället för att den missbrukare som känner sig motiverad (för en viss slags hjälp/metod som han/hon tror på) skall behöva vänta i veckor (ibland upp ) på erforderliga samhällsinsatser måste dessa kunna initieras för att kunna värna om den befintliga motivationen. Missbrukarens eget viljebeslut anser vi vara så helt avgörande för slutresultatet, att allt måste göras för att ett sådant tillfälle inte skall försummas. I sammanhanget kan man naturligtvis också peka på andra luckor i vårdkedjan, vilka frestar till återfall, liksom bristen på uppföljande insatser efter avslutad behandling, såsom medverkan vid anskaffning av utbildning, arbete och bostad. Vi föreslår därför att anslaget H 3 Bidrag till organisationer räknas upp med ytterligare , som tillförs fördelningsposten "bidrag till organisationer som bedriver rehabiliteringsarbete. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om behovet av en vetenskaplig kartläggning av drogmissbrukets medicinska, ekonomiska och sociala skadeverkningar med särskilt beaktande av barns situation i missbrukarhem, [att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om inriktningen av narkotikapolitiken, [att hos regeringen begär kompletterande förslag till narkotikastrafflagen i enlighet med vad som anförts i motionen, [att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om ett förbättrat europeiskt och internationellt samarbete genom upprättandet av en europeisk bas för bekämpandet av narkotikabrottslighet,1] 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om lokal och regional samordning av resurser för bekämpande av narkotikamissbruket, 3. att som in mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om nödvändigheten av att förkorta väntetiderna för intagning till frivillig missbrukarvård och bl.a. därför i större utsträckning utnyttja de enskilda ideella organisationernas tjänster, 4. att vid behandlingen av proposition 1988/ 89:100, bilaga 7, anslaget H3 Bidrag till organisationer, för /90 anvisar70 , samt att den i förhållande till regeringens förslag med sålunda beslutade förhöjningen skall tillföras fördelningsposten bidrag till organisationer som bedriver rehabiliteringsarbete. Per Stenmarck (m) ') 1988/89: Ju802