ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GD02Jo250 · 1989-01-01 00:00:00 — Motion till 1989/90:Jo250 av och (båda m) Skördeskadeskydd för trädgårdsnäringen Inom trädgårdsnäringen föreligger i princip ett lika stort behov sorn inom jordbruket att skydda sig mot de ekonomiska konsekvenserna av skördeskador. Det är därför förvånande att man från myndigheternas sida i olika utredningar om skördeskadeskydd endast marginellt berört trädgårdsnäringens behov av skydd. I betänkandet Nytt skördeskadeskydd (SOU 1979:53) framhölls bl.a. att för de grödor som har väsentlig betydelse för de enskilda odlarna är det angeläget att skapa ett skördeskadeskydd i någon form. Om det från teknisk synpunkt är möjligt att inordna dem i det allmänna skördeskadeskyddet bör så ske. Behovet av ett skydd är alltså påtalat i olika utredningar men det har ändå inte gjorts något konstruktivt. har bl.a. omfattande skador inträffat, t.ex. utvintringsskador på jordbruksplantor, stora frostskador i fruktodlingar och översvämningsskador m.m. Påfrestningarna i ekonomiskt hänseende för de enskilda odlarna har i vissa fall varit mycket allvarliga. Genom Naturkatastrofanslaget har vissa odlare kunnat få bidrag. har emellertid Naturkatastrofanslaget tagits bort av . En möjlighet finns dock att vända sig direkt till regeringen, men genom den praxis om bl.a. inkomstgränser etc. som har bildats, är det i praktiken nästan omöjligt att få hjälp. Det finns därför ett mycket stort behov av att en gång för alla lösa dessa frågor, som kan ställa trädgårdsföretagen i en helt orimlig ekonomisk situation. I många fall kan det efter en skada ta mycket innan inkomster kan påräknas av odlingen. har företagaren utgifter för de löpande driftkostnaderna m.m. Då trädgårdsnäringen har en starkt varierande intäktsbild på grund av variation i väder, köldskador, olika växtsjukdomar och skadedjur borde detta kunna lösas genom att möjligheten till resultatutjämning mellan åren införs. Exempelvis kan någon form av trädgårdskonto övervägas med likartad uppbyggnad som finns för skogsbruket. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att skördeskadeskydd för trädgårdsnäringen bör införas.
mot · GD02Jo305 · 1989-01-01 00:00:00 — Motion till 1989/90:Jo305 av () Ädellövskog Svenskt jordbruk står inför många omställningsproblem. En stor del av åkermarken behövs inte längre för produktion av livsmedel. På goda grunder kan antagas att en stor andel av överskottsmarken kommer att beskogas. På många områden i vårt land är det nödvändigt att denna beskogning sker på sådant sätt att man så långt möjligt kan bibehålla karaktären av ett öppet landskap. Det kan åstadkommas med ett större inslag av lövskogsproduktion. Genom att stimulera till ökad plantering av ädellövskog skulle också på detta sätt bidra till att vi i större utsträckning än vad som är fallet tillgodoser vårt behov av hårda träslag. Det är nödvändigt att vi också bidrar till att den överavverkning av hårda träslag som bland annat förekommer i världens regnskogar nedbringas genom att vi i allt större utsträckning inriktar oss på en inhemsk produktion. Det föreligger stora svårigheter att anlägga helt ny ädellövskog. De statsbidrag, som finns för ändamålet, bör därför utnyttjas på ett bättre sätt än . I bland annat finns stora arealer av blandskog. Dessa arealer skulle kunna ligga till grund för att i närtid skapa förutsättning för en ökad produktion av hårda träslag som ek och bok. Med hjälp av ädellövskogsbidraget kan man stimulera till att röja och gallra fram en framtidsinriktad ekeller bokskogsproduktion. Genom en sådan åtgärd bidrar man också till att en del av denna typ av biandskogsareal inte omvandlas till ren granskog. Landskapsbilden förändras på ett naturvänligt sätt. En nyanläggning av ädellövskog på exempelvis nedlagd är både arbets- och kostsam. Man får exempelvis räkna med mycket stora viltskador, som också är svåra att bemästra på ett fullgott sätt. I har det bedrivits en omfattande och väl dokumenterad ekskogsproduktion. Nyproduktion av ek på nedlagd har skett tillsammans med plantering av gran. På så sätt har viltskadorna minimerats. Stamkvistningen på eken har i stort sett skötts på naturlig väg genom den växande granen. Samplantering med gran gör att det ekonomiska utfallet blir klart bättre. Risktagandet minskar betydligt. De erfarenheter man sålunda erhållit genom denna väl dokumenterade ekskogsproduktion visar att man på detta sätt efter cirka 45 år 1989/90 Jo305 Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att beslutar att statsbidraget för ädellövskogsbruk får utnyttjas för att i befintlig blandskog genom olika skötselåtgärder förändra produktionen till en renodlad ädellövskogsproduktion, 2. att beslutar att statsbidraget för ädellövskogsbruk får utnyttjas vid nyanläggning av ädellövskog i kombination med exempelvis gran. kan åstadkomma en helt renodlad ekskog. Det är således endast en tredjedel av ekens omloppstid som samproduktion sker med gran. Gällande ädellövskogsbidrag bör utnyttjas på ett optimalt sätt. Man måste från statsmaktens sida se långsiktigt när det gäller att stimulera till ökad ädellövskogsproduktion .
mot · GD02Jo402 · 1989-01-01 00:00:00 — Motion till 1989/90:Jo402 av och (båda fp) Anslag till fisketillsyn För /90 beviljade . utöver vad regeringen föreslagit till anslaget Främjande av fiskerinäringen. beslut grundades på ett motionsförslag från undertecknade. I motionen pekade vi bl.a. på behovet och värdet av en väl fungerande fisketillsyn. I regleringsbrev från avseende anslaget E 3Främjande av fiskerinäringen - disponerades det höjda anslaget, så att bidraget till fisketillsynen förblev oförändrat. Vi anser att det finns ett klart och dokumenterat samband mellan fisketillsynen och efterlevnaden av olika föreskrifter och åtgärder i fiskevårdande syfte. Om tillsynsinsatsen blir lägre eller i många fall helt uteblir, så minskar självfallet effekten av de föreskrifter som beslutats. En god fiskevård förutsätter en väl fungerande fisketillsyn. Medlen för fisketillsyn, f.n. högst . , används främst för att täcka fisketillsynsmännens utgifter för drivmedel m.m. Detta anslag har förblivit oförändrat under en följd av år, vilket innebär en reellt kraftig minskning. Det krävs en betydande ökning av det ekonomiska stödet till fisketillsynen och vi anser att inom ramen för ovan angivna anslag ytterligare medel bör fördelas till fisketillsyn. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om bidrag till fisketillsyn.
mot · GD02Jo756 · 1989-01-01 00:00:00 — Motion till 1989/90:Jo756 av m.fl. (s) Skärpta regler för engångsförpackningar I regeringens budgetproposition föreslås en rad åtgärder för att minska andelen engångsförpackningar. Det föreslås bl.a. att PET-engångsflaskan bör vara avvecklad och att återtagningsmålet för returförpackningarna bör höjas. Vi anser att dessa och en rad andra förslag i propositionen är viktiga steg för att skapa en bättre miljö. Den ökande försäljningen av drycker i engångsförpackningar är negativ för miljön i dubbel bemärkelse. Dels är det slöseri med energi vid tillverkningen, dels hamnar en del av förpackningarna i naturen eller leder till utsläpp vid förbränning. Enligt vår mening bör förslagen kompletteras för att ytterligare minska användningen av engångsförpackningar. säljs exempelvis cider enbart i engångsglas. Användningen av engångsförpackningar har ökat också därför att det i vissa butiker ej tillhandahålls drycker i returglas. Dessa butiksinnehavare, som inte tar sitt miljöansvar, skaffar sig dessutom ekonomiska konkurrensfördelar. Butiker och kiosker borde därför enligt vår mening inte få sälja drycker enbart i engångsförpackningar utan åläggas att också tillhandahålla dessa drycker i returglas. De borde också åläggas att ta emot returglas. Likaså borde producenterna av läsk, öl och cider åläggas att tillhandahålla dessa drycker också i returglas. Den utredning som skall tillsättas för att lämna förslag till styrmedel inom förpackningsområdet borde därför få i uppgift att pröva hur producenter och försäljare av drycker kan åläggas att tillhandahålla dessa i returförpackningar. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om tillhandahållande av returförpackningar. () ()
mot · GD02Jo775 · 1989-01-01 00:00:00 — Motion till 1989/90:Jo775 av () Alternativ för bilars avgasrening Att finna flera och bättre metoder för att minska bilarnas utsläpp av avgaser är en av de viktigaste uppgifterna för forsknings- och utvecklingsarbetet inom miljöområdet. Speciellt i ett skede då inte alla bilar har katalytisk rening . Vi kommer att ha gamla bilar utan katalytisk rening ytterligare . Olika idéer och förslag till tekniska lösningar för att minska utsläppen från gamla bilar finns. har de motarbetats avmiljövårdsbyråkrati och krångliga bestämmelser. Ett system kallas Lemi-systemet. Det går ut på att påverka förbränningen i motorn med hjälp av oxidationsmedel(väteperioxid). Effekten blir bättre förbränning av bensinen och därmed mindre kolväten och koloxid som kväveoxiderna kan begränsas.Ett annat system innebär att man eftermonterar en enkel form av katalytisk renare på gamla bilar som kan använda blyfri bensin. erkänner att t.ex. Lemi-systemet har goda effekter och minskar utsläppen från bilar som inte har katalytisk rening. Av outgrundliga anledningar vill verket ändå inte medverka till att Lemi-systemet kan prövas i stor skala. De skulle kunna ge tillstånd genom att vara mera flexibla i sitt regelsystem. Allteftersom tiden går blir frågan mindre angelägen eftersom de gamla bilarna minskar i antal. har vi utsläpp i miljön som skulle kunna undvikas. Liksom inom flera andra områden i samhället skulle miljön må bra av att alternativa tekniska lösningar på problem får konkurrera med varandra. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om alternativa reningssystem för bensindrivna fordon, exempelvis Lemi-systemet.
mot · GD02Jo782 · 1989-01-01 00:00:00 — Motion till 1989/90:Jo782 av m.fl. (mp) Allemansrätten Allemansrätten är en unik rätt, en sed från gamla tider att vara rädd om. Men med ökande turistströmmar, effektiva och lätta terrängfordon och över huvud taget större lätthet att komma ut i naturen, uppstår problem för markens förvaltare, störningar för de omkringboende och nedskräpning och vandalism i naturen. Särskilt drabbade är de mest uppskattade turistområdena, dit vi också kan räkna områdena närmast de större städerna. Naturligtvis är det viktigt med sopbehållare o dyl. En del områden är välförsedda med uppsamlingsplatser, som t ex skärgårdens sopmajor. Inom andra områden skulle nedskräpningen minska om kommunen anordnade fler uppsamlingsplatser. har givit ut information om allemansrättens friheter och skyldigheter på ca 15 invandrarspråk, dessutom bra broschyrer på de stora språken. Denna information borde ses över, ev kompletteras och spridas frikostigare, exempelvis till försäljare av fiskekort, till campingläger, alla turistbyråer i och dessutom till de större turistbyråerna i de länder varifrån flest turister kommer. I budgetmotion har vi satsat hårt på utökad information bl a på naturvårdens område. Kommunernas tillsyn av allemansrättens efterlevnad borde intensifieras. Men personalen på miljö- och hälsoskyddsnämnder och fritidsnämnder är redan hårt pressade och lär få ytterligare arbetsuppgifter i och med pågående kommunaliseringssträvanden. Utöver de ökade medel som redan anslagits borde de mest turisttäta kommunerna få ytterligare medel för att nödtorftigt klara tillsynen. På grundval av det anförda hemställs 1. att ger regeringen till känna att den av naturvårdsver att minska de skador som hotar den allemansrättsliga friheten. () () ket begär översyn, komplettering och väl spridd information om allemansrätten så som angivits i motionen, 2. att som sin mening ger regeringen till känna att den ger i uppdrag att till särskilt turisttäta kommuner ge ett extra bidrag för tillsyn, information och andra insatser; detta för
mot · GD02Jo910 · 1989-01-01 00:00:00 — K»** av och (båda c) Vilda djur Jordbruket är inne i en mycket omfattande förändringsprocess, vilket kommer att påverka våra mellanbygder mycket påtagligt. Vi har tyvärr redan kunnat konstatera att antalet aktiva jordbruksfastigheter minskar. I denna omdaning är fårnäringen mycket intressant och betydelsefull som en möjlighet att hålla landskapet öppet. Vi är angelägna om att vi kan tillåta våra vilda djur på en nivå i antal så att stammar kan överleva. Här uppstår direkt konflikter mellan framför allt rennäring men även fårnäring och vilda djur. För är det konflikt mellan varg och får. Reglerna är sådana att djurägare som får sina djur dödade av rovdjur får ersättning frän staten. Man får alltså ingen som helst ersättning för åtgärder som måste vidtas för att klara kvarvarande del av tex en besättning. Det kan gälla utfodring på manuellt sätt för att inte låta fåren gå ute på bete. Det kan gälla uppsättande av stängsel för att helt enkelt skydda fåren. I har ett stort antal får blivit dödade av varg. Detta har tyvärr inneburit stora kostnader för ägarna och stora lidanden för fåren. Här kan vi konstatera att ersättning för döda djur inte räcker. För att inte få alla djur uppätna mäste man flytta djur, vilket innebär extra kostnader för utfodring. Vi anser att staten måste fä möjligheter att täcka sådana merkostnader. vill vi också peka på vikten av att får utökade resurser att gälla även för förebyggande åtgärder, dvs. i den fråga att man kan uppföra fårstängsel som hindrar varg att ta sig in till fåren. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna att djurägare skall få ersättning för extra kostnader i samband med omställning av betesmarker etc., 2. att beslutar att får ökat anslag för att kunna uppföra vargstängsel. 1 I9R9/90. 1989/90 Jo910
mot · GD02Jo930 · 1989-01-01 00:00:00 — Motion till 1989/90:Jo930 av och (båda fp) Vid jakt och lerduveskytte sprids avsevärda mängder blyhagel i skog och mark. Detta bekymrar såväl ansvarsfulla jägare som andra människor som undrar över vilka skadliga effekter detta kan ha på djur och natur. Det är väl känt att fåglar som äter blyhagel dör av blyförgiftning. Vad som händer med hagel som blir liggande, särskilt i mark med lågt pH-värde, vet man inte med säkerhet, liksom att blyhaglets miljöpåverkan över huvud taget är outforskad. Vid den senaste riksdagsbehandlingen av denna fråga hänvisade jordbruksutskottet till att jaktmedels tillåtlighet hörde hemma inom kompetensområde. Med andra ord, något som inte borde lägga sig i. Trots den stora osäkerheten kring blyhagels nedbrytning i olika marktyper och dess miljökonsekvenser, kan det ändå inte vara försvarbart att ta detta som intäkt för att problemet kan avfärdas. Tvärtom finner vi det vara synnerligen angeläget att utforska dels nedbrytningen hos det bly som används till hagel och dels vilka substitut som är möjliga liksom deras för- och nackdelar. Som jordbruksutskottet tidigare påpekat är detta en uppgift för . Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utforskande av blyhagels miljökonsekvenser liksom vad ett utbyte mot andra jaktmedel skulle innebära.
mot · GD02Ju1 · 1989-01-01 00:00:00 — Motion till 1989/90: Jul av m.fl. (s) v ' Mot. med anledning av prop. 1989/90:2 om 1989/90 Frågan om trafiknykterhetsbrotten har diskuterats vid det här laget. Särskilt har då diskussionen gällt en sänkning av den nedre straffbarhetsgränsen från nu gällande . En proposition i ämnet från regeringen har länge varit efterlängtad. Vi motionärer hälsar därför med tillfredsställelse att proposition 1989/90:2 om trafiknykterhetsbrotten nu lämnats till . Mycket av det som framförts i föreliggande proposition stämmer väl överens med vad också vi motionärer anser. Vi avser då såväl de grundläggande argumenten om förbättrad trafiksäkerhet och att alkohol och trafik inte hör ihop som de förslag till skärpning av straffmätning och ökade möjligheter till återkallande av körkort, som framförs. Emellertid anser vi inte att den nedre straffbarhetsgränsen kan sättas så pass högt som . Vi anser inte att denna gräns tillräckligt väl fångar in framförallt de unga, förhoppningsvis alkoholovana förarna. Vi anser vidare att utrymmet för s k promilletänkande ytterligare bör minskas. Justitieministern påpekar själv i propositionen att: Ju mer straffbarhetsgränsen sänks desto mer minskar förstås utrymmet för sådana spekulationer. Det mest önskvärda vore att fastställa en ren nollgräns. Vi gör emellertid i det fallet samma bedömning som justitieministern, nämligen att en sådan gräns skulle vara svår att upprätthålla. Vi har därför stannat för att förorda att den nedre straffbarhetsgränsen fastställs till vid i övrigt samma lagtekniska konstruktion som den i propositionen föreslagna. En sådan uppläggning har fördelen att den kan beslutas av direkt utan den ytterligare tidsutdräkt som en nykonstruktion av ett lagförslag skulle medföra. Det är angeläget att förändringarna kan träda i kraft regeringen föreslagit. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att beslutar att fastställa den nedre straffbarhetsgränsen vid trafiknykterhetsbrott till 0,2 %c. () ()
mot · GD02Ju11 · 1989-01-01 00:00:00 — med anledning av prop. 1989/90:36 om ändring i lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall, m. m. Det är glädjande att EG inrättar en delegation i och naturligt att delegationsmedlemmarna jämte familjer och vissa andra personer tillerkänns immunitet och privilegier på samma sätt som gäller i fråga om utländska beskickningar i . Propositionen tillstyrkes i denna del. Det är också naturligt av praktiska skäl att delegationen är en juridisk person som har rätt att sluta avtal, förvärva egendom etc försitt arbete i . Artikel 2 i överenskommelsen gäller emellertid inte EG-delegationen utan ger rätt för var och en av de tre europeiska gemenskaperna - Kol- och stålgemenskapen, den Europeiska ekonomiska gemenskapen samt den Europeiska atomenergigemenskapen - att bli juridisk person i . Artikel 2.2 lyder: Gemenskaperna skall sålunda ha befogenhet att sluta avtal, att förvärva och förfoga över fast och lös egendom såvitt detta erfordras för att de effektivt skall kunna fullgöra sina uppgifter samt att vara part i rättsligt förfarande och skall för detta ändamål företrädas av kommissionen. Det verkar inte vara fråga om praktiska arrangemang för delegationens arbete, utan mer långtgående befogenheter. Propositionen innehåller inte några närmare motiv för detta samtycke till att de tre Europeiska gemenskaperna ska bli juridiska personer i , inte heller någon analys av vad detta kan komma att innebära. bör alltså inte godkänna artikel 2 i överenskommelsen. Med anledning av det anförda hemställs att hos regeringen begär omförhandlingar med EG varvid EG-delegationen erbjuds samma status som andra utländska beskickningar men de tre europeiska gemenskaperna inte får rätt att vara juridiska personer i . 1 1989/90.
mot · GD02Ju12 · 1989-01-01 00:00:00 — Motion till 1989/90:Jul2 av och (båda mp) med anledning av prop. 1989/90:36 om ändring i lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall, m. m. Propositionen går i korthet ut på att regeringen vill att skall tilldela Europeiska gemenskapens kommission (EG-delegationen) och delegaternas familjemedlemmar och anställda diplomatisk immunitet och privilegier. I dessa privilegier ingår bl. a. skattefrihet för lokalanställd personal, viss befrielse från moms och bensinskatt, avtalsrätt för viss fast och lös egendom, etc. Principerna för tilldelning av diplomatisk immunitet och privilegier har varit att mottagaren skall vara erkänd stat, eller mellanfolklig organisation där är medlem. EG eller EG-delegationen är ingen sådan organisation. de Gröna har granskat regeringens agerande när det gäller EG-frågan, eftersom en stor del av den information som skall ligga till grund för beslut undanhålles den demokratiska processen. Det aktuella förslaget är ett tydligt exempel på hur regeringen i sin integrationsambition mer ser till EG:s intressen än hävdvunna rättsprinciper för umgänget mellan och andra länder och mellanfolkliga organisationer. Det föreligger också en risk att EG vid tilldelandet av dessa förmåner, upphöjes till en status som det i själva verket inte skall ha. de Gröna ser därför ingen anledning att ändra rådande principer, eftersom sådana avsteg bl. a. kan ge följdverkningarna att andra rent ekonomiska organisationer och organ bör ha rätt att kräva motsvarande förmåner, under åberopande av uttalade neutralitets- och alliansfrihetsprinciper. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att avslår proposition 1989/90:36.
mot · GD02Ju214 · 1989-01-22 00:00:00 — Motion till 1989/90:Ju214 av m.fl. (fp) Polisens trafikövervakning Med hänvisning till vad sorn anförts i motion 1989/90:T410 hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om nya poliser till trafikövervakning, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om bättre utnyttjande av polisbilar och motorcyklar. () ()
mot · GD02Ju228 · 1989-01-01 00:00:00 — Motion till 1989/90:Ju228 Åklagarna och polisens resurser Det är en grundläggande princip att alla misstankar om brott skall utredas utan onödigt dröjsmål. Emellertid är det tydligt att polisen inte har resurser att och med samma noggrannhet utreda alla brott, som den får kännedom om. Polisen kommer heller aldrig att få så stora utredningsresurser. Det betyder att prioriteringar kommer att vara nödvändiga framöver. Att prioritera är att rangordna efter angelägenhetsgrad. Detta kan ske på olika nivåer och från skilda utgångspunkter. För polisens del måste detta göras mellan åtskilliga verksamhetsgrenar. Exempel på prioriteringar är också fördelningen av polismanstjänsterna mellan utredningsrotlarna inbördes. Den löpande prioriteringen innebär dessutom att vissa ärenden ges företräde i förhållande till andra. Det naturligaste sättet är att ta hand om ärenden i den ordning de kommer in till myndigheten. Eftersom förundersökningarnas karaktär är mycket skiftande måste man ofta prioritera dessa på andra grunder. Krav på särskild skyndsamhet eller fastlagda tidsfrister Det är många förhållanden som styr angelägenhetsgraden på en förundersökning. Prioriteringsfrågan har från såväl lokalt som centralt håll kommit att tillmätas en ökande betydelse. Den organisatoriska och den löpande prioriteringen hos polisen har också en avgörande inverkan på åklagarnas verksamhet. Åklagarna har inga egna utredningsresurser men har ändock, i egenskap av förundersökningsledare, ett direkt ansvar för att förundersökningen bedrivs korrekt och med tillbörlig skyndsamhet. Åklagarna kan dessutom påverka prioriteringsläget hos polisen genom att avbryta inledda förundersökningar eller ta upp initiativärenden. Det borde därför vara naturligt att åklagarna bereds möjlighet att, när de så önskar, få delta i sådana lokala överläggningar hos polisen, som avses styra fördelningen av utredningsresurserna. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om åklagarnas möjlighet att få delta i sådana överlägg ningar hos polisen som avses styra fördelningen av utredningsresur- Mot. 1989/90 serna.