mot · GC02U524 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89:U524 av och (båda m) Kurderna Det finns uppskattningsvis 20 miljoner kurder. De bor i ett bergsland som tillhör fem olika stater men de binds samman av språk, kulturell identitet och andra nationella särdrag. Det flesta - ca 11 miljoner - finns i , i ca 5 miljoner, i ca 4 miljoner, i och finns ca 500 000 respektive 200 000 kurder. I varje land utgör de en förföljd och förtryckt minoritet, dock tycks inte förtrycket vara så påtagligt i och . Vapenstilleståndet i kriget mellan och innebar för kurderna i att de utsattes för en stor offensiv från sina landsmän, soldater; ett anfall, som syftade till utrotning, med bl.a. kemiska stridsmedel. Det finns uppgifter om att 100 000 kurder flydde till och att 30 000 av dessa skickats vidare till . I finns många av flyktingarna i tältläger i bergsområden där vinterkylan brukar vara hård. Det är förvånande att som påstår att det inte finns några kurder, turkiskt språk eller ett tagit emot kurdiska flyktingar. Vill visa sin goda vilja, imponera med sin medmänsklighet på ? propåer om medlemsskap i EG har ju avvisats. Ett av de tungt vägande skälen har varit den turkiska regimens brott mot de mänskliga rättigheterna. Kurderna är i konflikt med sina hemländers regimer i , och . Under kriget mellan och uppstod även den situationen att regimen i stödde de iranska kurderna och regimen i de irakiska kurderna. Allianserna har säkert inneburit många problem för kurderna, men de har gripit de halmstrån som funnits i en situation av förföljelse och våld. Historien visar att dessa två länder och andra makter som styrt området legat i ständiga fejder med varandra. Kurderna och kom att lyda under kalifatet i . Under islamiserades kurderna, en smärtsam process kantad av många upprorsförsök. var för en kraftmätning mellan det sunnitiska ottomanska väldet och det shiitiska persiska väldet. Fredsfördraget mellan de två stormakterna innebar en gränsdragning rakt genom som då bestod av många små kurdiska riken. Uppkomsten av nationalstater i påverkade också folken i det osmanska väldet: armenier, kurder, turkar och araber. De fick stöd av europeiska kolonialmakter som hoppades på egen . Kurderna gjorde flera uppror. Sheik Obeidullah lyckades befria ett stort område 1880-82 men slogs ned gemensamt av osmanska och persiska Mot. Det var det första upproret som strävade efter självständighet och U524 oberoende för hela . Sevrés-fördraget 1920 efter innebar ett officiellt erkännande av de kurdiska självständighetssträvandena. Enligt detta skulle en kurdisk stat bildas. , undertecknades ännu ett fördrag i , som slutgiltigt skulle fastställa gränserna i det gamla . som gått hade turkarna vunnit segrar som givit dem en styrkeposition vid förhandlingarna och någon kurdisk stat nämndes inte med ett ord i Lausanne-fördraget. delades mellan , under brittiskt mandat och under franskt; kurderna i berördes inte. De nya gränserna är de innanför vilka kurderna lever . Kurderna i är ättlingar till nomadstammar och en stor del ättlingar till flyktingar som sökt sig bort från krig och förföljelse. har stora naturtillgångar som olja, krom, zink, järn och uran. Naturtillgångarna exploateras men inkomsterna investeras i andra delar av de olika länderna. De kurdiska områdena är därför mer underutvecklade än andra regioner och kurderna har en lägre inkomstnivå och levnadsstandard än den övriga befolkningen i dessa länder. Kurderna har gjort uppror gång på gång . Upproren har krossats av centralregeringarnas militärmakter. Både de som aktivt deltagit i upproren och civilbefolkning har drabbats hårt. Fredsförhandlingarna mellan och leds av FN, där även är medlem. Om inte utvecklingen skall leda till en total katastrof för kurderna måste FN medverka till en lösning där kurdernas rätt beaktas. Fred, varaktig fred i denna del av världen kan endast uppnås om kurdernas sak får en lösning. Det är också synnerligen viktigt att få humanitär hjälp till kurderna och att påverka regimerna i , och så att de visar en större respekt för kurderna. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att begär att regeringen internationellt agerar för att kurdernas sak beaktas i fredsförhandlingarna mellan och , 2. att begär att regeringen genom lämpliga organisationer verkar för hjälpsändningar till kurdiska flyktingläger och byar, 3. att begär att regeringen verkar internationellt för att regimerna i , och bättre skall respektera de mänskliga rättigheterna. () ()