ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GC02So221 · 1989-01-16 00:00:00 — Motion till 1988/89: So221 Huvudmannaskapet vid vård av missbrukare Styrkan i den svenska missbruksvården är i första hand inte antalet institutioner utan mångfalden av vårdinnehåll som dessa representerar. Inom missbruksvården liksom inom sjukvården är det viktigt att det allmänna tar på sig en stor del av vårdansvaret, men det är också viktigt att det vid sidan om den offentliga vården finns enskild sektor som tillåts utvecklas och förnya och komplettera den av det allmänna drivna vården. När det gäller den frivilliga vården av vuxna missbrukare finns en bra balans mellan vård driven av landsting och kommuner och vård lämnad av enskilda vårdgivare. Men när det gäller vården av de allra tyngsta missbrukarna som vårdas mot sitt samtycke enlig LVM (Lag om vård av missbrukare i vissa fall) får inte någon annan vårdgivare än det allmänna svara för denna vård. Detta leder till en vård som lever inkapslad i sin egen värld. Oberoende av om kvalitén inom denna vård är sämre än inom den frivilliga delen får den fortsätta ostört eftersom ingen annan vårdgivare tillåts utföra denna vårdtjänst bättre. Därmed inträffar den paradoxen, att för de patienter som behöver komma i kontakt med den bästa och mest kvalificerade vården erbjuds endast den vård som aldrig riskerat att utsättas för konkurrens och därmed behövt förbättra sig. Vårdkonkurrens är något positivt, genom konkurrensen mellan olika vårdgivare slås de dåliga ut och de bästa blir kvar till den enskilde missbrukarens fromma. Det är också från personalens synpunkt bättre om denna får tillfälle att utvecklas som yrkesmän och bli bättre vårdgivare och få glädjen att se allt bättre vårdresultat. Mot bakgrund av vad ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om huvudmannaskapet för missbruksvården.
mot · GC02So223 · 1989-01-20 00:00:00 — Motion till 1988/89 :So223 av och (båda s) Statsbidraget till den kommunala färdtjänsten Det är en viktig jämlikhetsfråga att få resa efter sina egna behov och på sina egna villkor. För många personer med funktionshinder är en väl fungerande färdtjänst en förutsättning för detta resande. Färdtjänsten är en uppgift. Taxor och andra regler för färdtjänsten varierar starkt mellan olika kommuner. Vissa kommuner tillämpar samma taxa för färdtjänsten som för den kollektiva trafiken, medan andra tar taxor på en betydligt högre nivå. Det finns även stora skillnader beträffande den service som erbjuds färdtjänstkunderna. Antal resor är i vissa fall starkt begränsat. Är man hänvisad till specialfordon betyder det i en del kommuner att man i mycket god tid i förväg måste beställa sin resa. Kvaliteten på specialfordon är också mycket skiftande. För att skapa en god kvalitet på färdtjänsten i rikets alla kommuner måste det uppställas vissa krav för verksamheten. presenterade förslag om en förändring av det statliga bidraget till kommunernas färdtjänst i rakt motsatt riktning. Det förslaget innebär att färdtjänstbidraget skulle omvandlas till ett skatteutjämningsbidrag baserat på kommunernas andel innevånare . Bidraget skulle ge kommunerna möjlighet att använda det efter eget gottfinnande, t.ex. till anpassning av den kollektiva trafiken. En sådan bidragskonstruktion riskerar att bli förödande för färdtjänsten i många kommuner, där anpassad kollektivtrafik skulle spelas ut mot dem som är beroende av färdtjänsten. Det statliga bidraget till färdtjänsten måste ge möjlighet att påverka verksamheten utifrån vissa gemensamma intentioner. En ny konstruktion av statsbidraget till kommunerna för deras färdtjänstkostnader bör komma till stånd, som innebär att bidraget regleras med krav om omfattning, avgifter och kvalitet. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen om att till statsbidraget för den kommunala färdtjänsten kopplas krav om verksamhetens omfattning, kvalitet och avgifter.
mot · GC02So224 · 1989-01-20 00:00:00 — av m.fl. (m) Anslaget Kostnader för viss verksamhet för handikappade, m.m. Med hänvisning till vad som anförts i motion 1988/89:Sf266 hemställs 1. att beslutar att under G 7 i bilaga 7 till budgetpropositionen, Kostnader för viss verksamhet för handikappade, för /90 anslå , vilket innebär en höjning med . i syfte att förstärka Synskadades Riksförbunds depåverksamhet i enlighet med vad i motionen anförts, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om statsbidrag till gruppboende, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om hemvårdsersättning i syfte att skapa frihet för den enskilde att välja alternativ hemtjänst. () () ()
mot · GC02So225 · 1989-01-20 00:00:00 — [att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts om utvecklings- och försöksverksamhet med förkortad arbetstid för vårdpersonal,1] [att beslutar att hos regeringen begära förslag om sådana ändringar i pensionsbestämmelserna att insatser i växelvård blir möjliga utan sänkt pension för den anhörige som gör en insats,2] 2. att hos regeringen begär förslag om en skattefri omkostnadsersättning till äldre som gör insatser i en organiserad väntjänst, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts beträffande huvudmannaskapet för vården av de äldre, 4. att som sin mening uttalar vad som anförts beträffande samverkan mellan landsting och kommuner för kostnaderna för hemtjänst och hemsjukvård, 5. att som sin mening uttalar att utökade möjligheter till gruppboende är en viktig primärkommunal uppgift, 6. att beslutar att regeringen får i uppdrag att initiera ett utvecklingsarbete för bättre resursutnyttjande i vård och omsorg för de äldre i enlighet med det anförda, 7. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna att regionalpolitikens målsättning om likvärdiga levnadsbetingelser i alla delar av landet också måste omfatta de äldre i storstad, 8. att beslutar att hos regeringen begära förslag innebärande att forskningsinsatserna kring åldrandet förstärks, 9. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som anförts om kostens betydelse i vården, [att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om ett system med avsevärt höjd grundpension,2] [att beslutar att hos regeringen begära att ålderspensionärernas friår i sjukvården återinförs,2] [att beslutar att alla pensionärer med låg eller ingen ATP tillerkänns pensionstillskott2]. () () () () () () 1 1988/89:A722 2 1988/89:Sf268
mot · GC02So226 · 1989-01-23 00:00:00 — 1988/89 :So226 av och (båda fp) Stöd till alkoholmissbrukares anhöriga Officiella siffror för förekomst av alkoholmissbruk i uppger att av de vuxna männen och av de vuxna kvinnorna är alkoholister. Runt varje missbrukare finns i genomsnitt 4-5 personer som påverkas mer eller mindre negativt av detta. Intresse och hjälpinsatser har i hög grad inriktats på missbrukarna. I en familj där missbruk förekommer påverkas ofta den som står missbrukaren närmast - make/maka - så att mycket kraft och uppmärksamhet riktas mot missbrukaren för att söka förhindra dennes destruktiva beteende. Eventuella barns behov blir osynliga. Familjen anpassar sig efter missbrukaren, tar över ansvar från denne, och isolerar sig ofta socialt. Om en missbrukare får behandling, men familjen lämnas utanför, är risken för återfall mycket stor. Det finns möjlighet att hjälpa anhöriga till alkoholister, även om missbrukaren inte söker hjälp för egen del. Följande exempel är ett bevis på detta. arbetar diakonisällskap med ett program i öppenvård för anhöriga, kallat Vändpunkten. /88 utvärderades programmet. 42 personer av 63 möjliga uppgav, att deras livssituation förbättrats sedan de fått hjälp. tas endast vuxna emot. Flera av deltagarna uppgav, att deras barn också påverkats positivt sedan man i familjen fått möjlighet att öppet tala om situationen (16 alkoholister har sökt hjälp sedan familjen ändrat sitt beteende). Missbrukare, som är motiverade för behandling, kan få ekonomisk hjälp. Familjemedlemmar, oftast kvinnor, som inte kan uppge sin missbrukande makes ekonomi, får avslag av . Erfarenheten visar således att livssituationen kan förbättras i en familj med missbruksproblem, om någon bryter den onda cirkeln. Det är angeläget att också anhöriga erbjuds ekonomisk hjälp för behandling och att detta kan ske med bevarad anonymitet. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om möjlighet för anhöriga till missbrukare att få avgiftsfri behandling. () () 1988/89 So226
mot · GC02So227 · 1989-01-20 00:00:00 — 1988/89 :So227 av (vpk) Bidrag till arbetet bland narkotikamissbrukare m.fl. Under hotet av HIV/AIDS har statsmakterna satsat avsevärda resurser i kampen mot narkotika. De frivilligorganisationer som är verksamma inom detta område, t.ex. åt läkemedelsmissbrukare (RFHL) och (), har gjort stora RFHL har utvecklat en rad verksamheter, t.ex. nya behandlingshem. En satsning som föranletts av behovet av en utbyggd narkomanvård, bl.a. mot bakgrund av HIV/AIDS. Projektbidrag har oftast utgått för igångsättande av dessa nya verksamheter. När organisationernas åtaganden blir allt fler och verksamheterna expanderar, ökar också kraven på organisationerna. Internt vad gäller stöd och utvecklingsarbete, externt i fråga om presentationer, uppvaktningar, förhandlingar, etc. Det är därför angeläget att organisationerna kan erhålla ett ökat och mer långsiktigt stöd, så att de verksamheter som initierats verkligen kan etableras och konsolideras. Så är tyvärr inte fallet . Enligt den föreslagna budgeten kommer organisationsstödet att i princip ligga kvar på fjolårets nivå (uppräkningen är ), vilket i realiteten innebär en sänkning av grundanslagen. Detta är en orimlig situation, särskilt med tanke på att det etablerats fler, nya frivilligorganisationer. En av dessa är Convictus, en organisation som arbetar med HIV-positiva och deras anhöriga. Ett nog så viktigt arbete i dagens situation. Fler organisationer skall alltså dela på ett i princip oförändrat bidrag, trots att deras åtaganden ökat, och deras arbete är nödvändigare . Enligt vpk fordras det en avsevärd höjning av organisationernas anslag, för att de på ett adekvat sätt skall kunna möta de stora sociala problem vi står inför . Vpk föreslår att bidraget till KALV-organisationerna punkt 4, Bidrag till sammanslutningar av före detta alkoholmissbrukare, sammanslutningar för stöd och hjälp åt narkotikamissbrukare samt organisationer som bedriver rehabiliteringsarbete ökas med . utöver regeringens förslag. har i sina äskanden begärt en uppräkning av anslaget , dvs , vilket på inget sätt kan betraktas som orimligt utan snarare som ett minimikrav. Med hänvisning till ovanstående hemställs att till KALV-organisationerna, punkt 4, för /90, anslår utöver vad regeringen föreslagit eller således för bidrag till organisationer. 1988/89 So227 gotal» 16613, 1989
mot · GC02So230 · 1989-01-23 00:00:00 — Motion till 1988/89:So230 av och (båda s) Om viss ändring av socialtjänstlagen Sedan gammalt har rätt till färdtjänst och andra sociala tjänster ansetts föreligga oberoende av sökandes ekonomi. Endast hjälpbehovet har ansetts avgörande. När nu sociala tjänster kan utgöra en form av bistånd har fråga uppkommit om ekonomisk prövning skall ske innan bistånd till en social tjänst beviljas. Så har bl a skett i ett par regeringsrättsdomar. Man har t ex bedömt färdtjänstbehovet utifrån den sökandes egna ekonomiska möjligheter. I socialtjänstpropositionen 1979/80:1 uttalas att bistånd i form av socialtjänster kan utgå även om den hjälpbehövande har egna tillgångar. Däremot påpekas att avgift kan tas ut. Man kan vidare peka på 1 § i SoL, där det anges att mål bl a är att främja mmänniskors lika levnadsvillkor och aktiva deltagande i samhällslivet. När det gäller t ex färdtjänst för äldre och handikappade så borde de ha samma möjligheter att förflytta sig till samma kostnad som andra. Samma resonemang kan föras även kring andra sociala tjänster. När det sålunda gäller annat än ekonomiskt bistånd bör prövningen av om behovet kan tillgodes på annat sätt göras endast i förhållande till den enskildes möjligheter att på det praktiska planet själv eller t ex genom en generell service kunna tillgodse sina behov. 1 socialberedningens betänkande SOU 1986:19 föreslogs ett tillägg till 6 § i SoL för att klart markera att bistånd kan utges antingen som ekonomisk hjälp eller som annat bistånd. I fråga om den ekonomiska hjälpen är givetvis den ekonomiska prövningen avgörande. Beträffande andra former av bistånd är det däremot fråga om att ge människor som på grund av ett handikapp av något slag inte kan klara vissa delar av den praktiska livsföringen en sådan social tjänst att de därigenom uppnår en skälig levnadsnivå. Därför bör inte någon ekonomisk prövning göras när det gäller andra former av bistånd än ekonomisk hjälp, ansåg socialberedningen. I det beredningsarbete som pågår i är det viktigt att denna fråga får sin snara lösning. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen tili känna vad som i motionen anförts om ett tillägg till 6 § Socialtjänstlagen att ekonomisk prövning inte ska göras vid behov av bistånd som baseras på andra orsaker än behov av ekonomisk hjälp. () () 1988/89 So230
mot · GC02So231 · 1989-01-20 00:00:00 — Motion till 1988/89:So231 av m.fl. (s) Fritidshjälpmedel för handikappade Handikappade har tillgång till kostnadsfria hjälpmedel i arbetet, i skolan och för de mest grundläggande ADL-behoven. Däremot ger inte vårt hjälpmedelssystem på samma sätt tillgång till kostnadsfria hjälpmedel för fritidsändamål. Fritiden får en alltmer ökad betydelse i samhället. Det är väsentligt att den blir så meningsfull som möjligt för alla människor. Även handikappade måste ha möjlighet att utveckla fritidsintressen och kunna utöva dessa i önskad omfattning. Tyvärr har många handikappade mer fritid än andra på grund av högre frekvens av förtidspensionering, deltidsarbete m.m Det finns som exempel synskadade som vill ägna sig åt aktiviteter som kräver mycket läsning och skrivning: studier, föreningsarbete, politiska uppdrag. De behöver då olika hjälpmedel för läsning och skrivning. finns det verktyg, leksaker och spel som är anpassade för olika handikappgrupper, men som är mycket dyrare än motsvarande produkter för icke handikappade. Människor ska inte på grund av handikapp behöva drabbas av väsentligt högre kostnader än andra för att kunna ägna sig åt lek, spel, föreningsverksamhet eller hobbyverksamhet. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av stöd till fritidshjälpmedel åt handikappade.
mot · GC02So232 · 1989-01-20 00:00:00 — Motion till 1988/89 :So232 av och () Rätten till bistånd enligt socialtjänstlagen i kommun avslog en ansökan från en 44-årig handikappad man om social hemhjälp. Motiveringen var att mannens behov kunde tillgodoses genom att mannen hade egna ekonomiska medel. Mannen överklagade beslutet till länsrätten som fastslog att rätt till bistånd enligt 6 § socialtjänstlagen inte förelåg. Kammarrätten i ändrade efter överklagan inte länsrättens dom. i avslog en ansökan från en 77-årig kvinna om färdtjänst. Länsrätten i liksom senare kammarrätten i avvisade de besvär kvinnan anförde. Länsrätten ansåg att kvinnans och hennes sammanboendes ekonomi gjorde att hon bedömdes vara i stånd att själv tillgodose sina transporter. Orsaken till dessa beslut i socialnämnder, länsrätter och kammarrätter står att finna i några regeringsrättsdomar, RÅ83 2:82 och RÅ84 2:29, vilka fått genomslag i rättspraxis. I och med dessa domar sätts en fattigvårdsstämpel på t.ex. hemtjänst och färdtjänst. Denna typ av service blir, tvärtemot lagstiftarens intentioner, endast en rätt för personer med begränsade ekonomiska tillgångar. I specialmotiveringarna till biståndsparagrafen står att man kan få social service såsom färdtjänst och hemhjälp även om man har egna tillgångar. Kommunen får emellertid ta ut avgifter för dessa tjänster enligt grunder som kommunen själv bestämmer. Socialberedningens föreslog i betänkandet Aktuella socialtjänstfrågor (SOU 1986:19) ett tillägg till 6 § socialtjänstlagen som innebar att någon ekonomisk prövning inte skall göras när det gäller andra former av bistånd än ekonomisk hjälp. Det är viktigt att en sådan ändring kommer till stånd så att rättspraxis och kommunernas tillämpning av socialtjänstlagen på detta område överensstämmer med avsikten i socialtjänstreformen. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om ett tillägg till 6 § socialtjänstlagen att ekonomisk prövning inte skall göras vid behov av bistånd som beror på andra orsaker än ekonomisk hjälp. 1 1988189.3 sami.
mot · GC02So236 · 1989-01-20 00:00:00 — Motion till 1988/89: So236 av m. fl. Kompletterande ekonomiskt stöd åt asylsökande Med hänvisning till vad som anförts i motion 1988/89: Sf5 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att asylsökande skall kunna få kompletterande ekonomiskt stöd enligt socialtänstlagen. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · GC02So238 · 1989-01-23 00:00:00 — Motion till 1988/89: So238 av och (båda fp) Handikappads möjlighet till leasing-bil beslutade SfU 1987/88:23 om ett förbättrat bilstöd till handikappade. Det var en efterlängtad reform som motionerat om . Förbättringarna gäller bl. a. att förtidspensionärer och föräldrar med handikappade barn kan få bilstöd. En försämring är att nytt bilstöd kan erhållas mot tidigare vart femte. Funktionshindret förutsätts vara bestående under . Att ha tillgång till bil innebär att en handikappads rörelsefrihet ökar högst väsentligt. Men trots att bilstödet finns kan en funktionshindrad av någon anledning ej vilja köpa bil. För många handikappade är färdtjänst enda alternativet till egen bil. Den kommunala färdtjänsten har förbättrats, och i vissa kommuner kan handikappade anlita färdtjänst vid arbetsresor till samma kostnad som för ett månadskort. Detta har dock visat sig kunna få mycket stora ekonomiska konsekvenser för kommunen. Det skulle t.o. m. kunna bli billigare för en kommun att köpa en bil till den handikappade i stället för att betala fårdtjänstkostnaden . 1 det läget skulle leasing av handikapputrustad bil kunna vara ett bättre och billigare alternativ för såväl den handikappade som kommunen. Den handikappade får större rörelsefrihet, och kommunen skulle endast behöva betala kostnaden för bilresor. En annan lösning är att inte kommunen står för själva kontraktet utan låter bilföretaget leasa ut bilen direkt till den handikappade med ekonomisk hjälp från stat och kommun. Det har sagts att detta skulle vara en både dyr och dålig lösning. Detta är ett tvivelaktigt påstående. Man bör kunna hålla kostnaden på samma nivå som förut. En handikappad har däremot svårare att göra enklare underhåll eller rätta till smärre fel än en frisk person, varför fullserviceleasing är ett utmärkt alternativ för den handikappade och gör hanteringen för den handikappade mycket lättare. Man kan också låta en annan handikappad överta en leasad bil när föregående användare kan utnyttja den. Man skulle då inte behöva återställa den i ursprungligt skick. Men för att kunna medge leasing av handikapputrustad bil måste statsbidragsbestämmelserna ändras så att även bilföretag, och inte endast privatpersoner, kan erhålla bidrag till specialutrustning. 1988/89 So238 Med stöd av det ovan anföra hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs angående ändring av statsbidragsbestämmelserna för färdtjänst för att skapa möjlighet för handikappade att leasa bil. () () svensktillverkade bilar som erbjuder viss speciell utrustning som gör det lättare för handikappade att köra. Därtill måste kommunen få rätt att av statsbidragsmedel till färdtjänsten bidra till leasingkostnaden motsvarande kostnaden för bilresor till och från arbetet.
mot · GC02So239 · 1989-01-19 00:00:00 — Motion till 1988/89: So239 av och (båda s) Hem för särskild tillsyn av unga har stor uppmärksamhet riktats mot en liten grupp ungdomar, som i tidig ålder gjort sig skyldiga till ett stort antal grova brott. Detta har bl. a. resulterat i att olika förhållningssätt från samhällets sida gentemot denna grupp och dess verksamhet blivit föremål för diskussion. Många har med en viss uppgivenhet kunnat konstatera att det är svårt att finna metoder för att föra in dessa ungdomar i en livsföring som kan accepteras av samhället. Att fängelsestraff skulle vara en sådan metod är nog de flesta tveksamma till. 1 har man sedan en följd av år på Traeningskolen i nått förvånande goda resultat med ungdomar som straffat sig ut från de flesta vård- eller behandlingsalternativ. Traeningskolen är en dygnet-runt-institution, som drivs i samarbete mellan kommun, arbetsmarknadsverk, kriminalvård och socialvård. Man använder sig av en mycket genomarbetad pedagogik, som går ut på att ge ungdomarna insikt om sitt eget ansvar och man använder praktiskt arbete som metod. Traeningsskolens goda resultat har tagits till grund för att på starta två nya liknande skolor, som ska kunna ta hand om de grönländska ungdomar som annars skulle sänts till för att avtjäna fängelsestraff. Det finns inga fängelser på . På flera ställen i har det med goda resultat gjorts försök att tillämpa de danska träningsskolemetoderna i olika former av verksamhet för ungdomar med skiftande grad av anpassningssvårigheter. Någon regelrätt träningsskola efter dansk modell finns emellertid inte. problem när det gäller missbruk och kriminalitet bland ungdomar är minst lika svåra som . Därför finns det all anledning att tillgodogöra sig de kunskaper och de erfarenheter på detta område som gjorts i vårt grannland och starta ett försök med träningsskola efter dansk modell. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en träningsskola efter dansk modell för ungdomar som gjort sig skyldiga till brott. () () 1988/89 So239
mot · GC02So240 · 1989-01-22 00:00:00 — Motion till 1988/89 :So240 av (vpk) 1988/89 So240248 har haft två socialarbetare placerade i . Socialarbetarna avlönas av och är organisatoriskt knutna till den svenska ambassaden i . En av tjänsterna har status som svensk socialattaché i . Denna socialarbetarverksamhet startades efter krav från myndigheter i och och sågs som ett komplement till den nordiska konventionens bestämmelser om social trygghet. De nordiska länderna - även och har liknade verksamhet var eniga om att läge och dragningskraft på ungdomar med missbruksproblem, motiverade särskilda åtgärder, utöver konventionen, för att på så sätt försöka förhindra att ungdomarna fastnade i . De svenska socialarbetarna har kontakt med drygt 500 svenska klienter . Klienterna har en mer belastad bakgrund än tidigare och är . Flertalet har allvarliga missbruksproblem och antalet personer med allvarliga psykiska störningar har ökat. Huvuddelen av klienterna kommmer från kommuner i , med en tyngdpunkt på . Relativt få kommer från och en mindre andel från norra . De två socialarbetarna i kostar ca , huvudsak i form av lönemedel. översynsutredning har föreslagit att verksamheten ska dras in, alternativt flyttas till annan huvudman. I den allmänna ivern att hitta poster för att minska budgeten vore det minst sagt beklagligt om sparivern gick ut över just den här verksamheten. Vad gäller huvudmannafrågan är det en fördel att verksamheten är centralt knuten eftersom man har hela som upptagningsområde. Det är också viktigt att verksamheten är knuten till den myndighet som är expertorgan och som ska besitta den största kompetensen inom området. Eftersom vill berömma sig av att föra en offensiv narkomanvård, kan det inte vara rimligt att lägga ner den enda spjutspets vi har mot det man ofta menar är drogernas och HIV-smittans centrum i , nämligen . Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av en fortsatt svensk socialarbetarverksamhet i . 1988/89 So240