mot · GC02Kr229 · 1989-01-19 00:00:00 — Utan statligt stöd skulle den svenska filmproduktionen näst intill upphöra. Det är därför en viktig uppgift för svensk filmpolitik att medverka till att filmskaparna får förutsättningar att förverkliga sina konstnärliga ambitioner. Stödet till filmproduktion måste ges i former som säkrar mångfald och som ger utrymme för olika genrer och stilarter. Särskilt angeläget är det att trygga en inhemsk filmproduktion som kan locka barn och ungdom. På många håll i landet är biografrepertoaren torftig. En växande uppgift för filmpolitiken är därför att medverka till att bra film kan visas runtom i . Här kan stöd till fraktkostnader och bidrag till alternativa visningsformer vara lämpliga åtgärder. Kommunerna bör ta ansvar för visning av kvalitetsfilm, särskilt för barn och ungdom. Den svenska filmpolitiken finansieras enligt filmavtal i huvudsak med avgifter som belastar biobesöken och uthyrningen av inspelade videokassetter. Det är en i kultursammanhang originell men för filmområdet ändamålsenlig finansiering. Den innebär i praktiken att man belastar trivialkonsumtionen och stöder produktion och distribution av kvalitetsfilm. I ett kärvt statsfinansiellt läge kan en sådan okonventionell finansieringsmetod ge svensk filmpolitik resurser som annars inte skulle stå till buds. I debatten om videotekniken har särskilt dess risker lyfts fram. Men video är inte bara ett medium för att distribuera färdiga program. Den öppnar också nya möjligheter på kulturområdet både för självständig konstnärlig gestaltning, för bildkonsten och dansen, för kulturinstitutionernas dokumenterande verksamhet och för folkbildningen. Inspelade videokassetter sprids praktiskt taget enbart genom kommersiella kanaler. Kvaliteten på en stor del av utbudet är låg. Många program rymmer inslag av grovt våld. Åtgärder från samhällets sida behövs framför allt för att skydda barnen. Huvudregeln bör vara att missbruk skall definieras i brottsbeskrivningar och beivras i efterhand. Föräldrarna måste ta ett större ansvar för barns och ungdomars videoval. Det är också viktigt att skapa förutsättningar för att ett brett utbud av videogram av god kvalitet finns lätt tillgängligt. Det kan bl a ske genom att biblioteken lånar ut kvalitetsvideogram. Också själva utbudet av videogram behöver breddas. Det kan ske bl a genom att TV-program från , kvalitetsfilm från Svenska filminstitutet och andra filmproducenter samt för mediet särskilt avpassade inspelningar av teaterföreställningar görs tillgängliga på videokassett. Kulturpolitik måste bedrivas med långsiktighet. Ingenstans är det mer uppenbart än när det gäller vården av vårt kulturarv. Museerna, arkiven och vårt byggnadsarv är samhällets minnen. Dessa skall vårdas, bevaras, kompletteras och förnyas men också levandegöras. Dokumentationen från vår egen tid måste också förbättras och ansvaret vidgas till att gälla också industrialismens och naturvetenskapernas områden. Härigenom möjliggörs en dialog mellan vår samtid och det förflutna som är en förutsättning för ett levande kulturliv. Kraven på vård av kulturarvet är absoluta. Miljöförstöringen har ytterligare skärpt detta krav. Luftföroreningar och försurning har förödande inverkan på byggnader, skulpturer, hällristningar och andra fornminnen. Föremål som förstörs, fornminnen som vittrar, byggnader som rivs är oåterkalleligen borta. Vi välkomnar den ökade medvetenhet om vårt förflutna och kulturens betydelse som återspeglas i massmedier och politisk debatt. Den måste dock även omsättas i handling. Det gäller inte minst fornminnesvården som nästan helt saknar egna anslag och är beroende av arbetsmarknadspolitikens växlingar. Kultur- och byggnadsminnesvården har fått en starkare förankring . Efter en period av historielös syn på vårt kulturarv finns en stark opinion för ökat bevarande. Det har tagit sig uttryck i att bevarandeplaner upprättats i ett stort antal kommuner och i ett växande intresse att rusta upp äldre bebyggelse. Tyngdpunkten bör nu i ökad utsträckning förskjutas mot kommunerna som måste spela en central och mer aktiv roll för skyddet av kulturmiljön och bevarandet av enskilda byggnader och kulturhistoriskt intressanta miljöer. Den lokala kulturminnesvårdsverksamheten är en viktig inkörsport till ett ökat medvetande om och intresse för vårt kulturarv. Förfarande finns betydande fornlämningar som är så gott som helt okända för svenska folket. En väl fungerande byggnadsvård kräver resurser både i pengar och kunskaper. En förutsättning för såväl omedelbar byggnadsvård som framtida underhåll är att äldre yrkestraditioner hålls vid liv och att hantverksutbildningen förstärks. Kulturarvet omfattar många värdefulla, samlade miljöer av byggnader, föremål och kulturlandskap, som länge skyddades av fideikommisslagen. Dessa unika miljöer och samlingar håller nu på att splittras och många föremål förs ut på den internationella konstmarknaden. Statens möjligheter till övertagande eller inlösen är begränsade. har föreslagit att en särskild utredning bör se över möjligheterna för en speciallagstiftning som underlättar att framgent hålla samman en del av dessa kulturmiljöer. En möjlig förebild är i . Med tillfredsställelse noterar vi att en sådan utredning nu tillsatts. Arkiven utgör inte bara en viktig del av vårt kulturarv utan har också en väsentlig betydelse för vår demokrati: en grundförutsättning för att offentlighetsprincipen skall kunna tillämpas är att dokumenten finns ordnade och tillgängliga. Svenskt arkivväsende har en lång tradition, som vi måste värna om. Det finns två problem som är nya för 1900-talet och som påverkar arkivens arbetssituation. Informationsexplosionen innebär att mängden information växer. Desutom kräver nya media som radio och TV, film, grammofonskivor, ljud- och videokassetter nya former av arkivering om inte kunskapen om vår tid skall gå till historien i ett mycket fragmentariskt skick. Tillkomsten av Arkivet för ljud och bild och lagen om pliktleveranser av ljud och bild fyller därför en viktig funktion. Det är viktigt att den statliga arkivpolitiken har klart formulerade mål och beredskap att möta den ansvällande mängden arkiveringsstoff. Det förutsätter också klara regler för sållning och utgallring samt en högre specialisering. Arkivens tillgänglighet för forskare och amatörforskare måste också säkras. Museernas inre arbete med vård, forskning och utvecklingsinsatser är en förutsättning för att de skall kunna klara sina utåtriktade uppgifter med utställningar och pedagogisk verksamhet. Vård och konservering ställer krav på utbildning som måste ges hög prioritet. För museerna är en regional samordning av konserveringsuppgiften önskvärd. Detta får emellertid inte leda till att de utåtriktade uppgifterna försummas. Den tendens till inre slutenhet som kan skönjas måste bekämpas. De centrala museerna bör organisera utställningar som kan turnera i landet. Genom vidgade kontakter med ideella föreningar kan regional- och lokalmuseer bredda sin utställningsverksamhet. Centralmuseerna bör undersöka förutsättningarna att i högre grad arbeta tillsammans med studieförbunden, särskilt när det gäller att få fram skrifter och publikationer inom centralinstitutionens olika sakområden. Den nuvarande museistrukturen bör inte anses vara en gång för alla given. Museerna bör i högre grad än vad som sker ge en överblick över vår egen tids utveckling. Det bör kunna ske i form av samfällda satsningar kring gemensamma temata. Vi välkomnar också de olika satsningar på att tillvarata industrimiljöer och skapa industrimuseer som sker ute i landet. Det är en viktig form för kulturlivets decentralisering, som ökar människors självkänsla och intresse för kulturarvet och kulturlivet. Teknik och vetenskap är också viktiga för att väcka barns och ungdomars intresse för museer och kulturinstitutioner. Under valrörelsen utlovade socialdemokraterna generösa satsningar på kulturområdet. Av detta märks inte mycket i årets budgetproposition. Det kan delvis förklaras av att satsningarna av s.k. reformmedel görs utanför den En kraftig förstärkning av kulturverksamheten i studieförbunden kan i bästa fall gynna också vissa grupper av kulturskapare. Ett anslag till kultur i skolan är i och för sig värdefullt men torde i relativt liten utsträckning nå utöver vad skolan kan erbjuda av kontakter med kultursektorn. I övrigt karakteriseras budgetpropositionen av en alltmera markerad överflyttning av makten och beslutsrätten från riksdag och regering till . Någon reell förbättring av konstnärernas arbetsvillkor sker inte, bortsett från den uppräkning av biblioteksersättningen som redan avtalats. Amatörverksamheten gynnas på bekostnad av den professionella kulturen. Operan och drabbas av ett dråpslag. Kulturministern skriver: Budgetförslagen för de tre institutionerna (, , Operan) kommer därför att kräva en anpassning av verksamheten till den nivå som är realistisk med hänsyn till statsbidragets framtida utveckling och de möjligheter till inkomster som kan finnas. Dessa meningar är uttryck för en kulturpolitisk reträtt. Den konstnärliga målsättningen för nationalscenerna stympas. ABF och Folkets hus framstår som viktigare än Operan och . Vi vill medverka till att säkerställa den nuvarande verksamhetsnivån vid nationalscenerna. I en särskild flerpartimotion utvecklas detta närmare. Där föreslås en uppräkning av anslaget till Operan med 11 milj. kr. och till med 8,9 milj. kr. utöver regeringens förslag. Vi vill förbättra konstnärernas och kulturskaparnas arbetsvillkor, dels genom ett förslag i en särskild motion om ett eget inkomstskatteslag för konstnärer, dels genom en rad förslag i denna motion om förbättring av kulturskaparnas arbetsvillkor. I en särskild motion har vi fört fram kravet på att fotografireglerna skall integreras i upphovsrättslagen. Bidrag till utvecklingsverksamhet inom kulturområdet m.m. Kulturministern föreslår att ett trettiotal bidragsändamål som har utgjort särskilda anslagsposter i budgetpropositionen buntas ihop och får sina anslag inte genom beslut i utan fördelade av . Detta har förberetts av som överlämnade ett förslag till ny anslagsstruktur. Detta har inte remissbehandlats, och för säkerhets skull lägger kulturministern nu ett förslag som är ännu mera genomgripande än vad föreslagit. Innebörden av denna nya modell är dels att beslutsbefogenheterna överförs från till , dels att beslut om anslagen kommer att fattas betydligt senare än . För t.ex. de institutioner som främst arbetar under en sommarsäsong - och Vadstenaakademien kommer då beslut om anslag att fattas endast innan säsongen börjar. Den nya modellen innebär en stor nackdel för institutionerna, eftersom de redan i budgetpropositionen kunnat utläsa på vilken miniminivå anslaget skulle hamna. har ofta gjort förändringar i budgetförslagen på Vi anser att det varit till gagn för kultursektorn att motioner kunnat väckas i om var och en av de ofta särpräglade institutioner och föreningar som bidrar till utvecklingsarbetet inom kulturområdet. Vi anser det inte motiverat att genom detta förslag beröva insyn och inflytande över en viktig del av kulturområdet. Vi anserinte helleratt Statens kulturråds inflytande över anslagstilldelningen behöver förstärkas på bekostnad av och . I nästa års budgetproposition bör en återgång ske till den hittillsvarande anslagsstrukturen. Vi föreslår därför att som sin mening ger regeringen till känna att den föreslagna anslagsstrukturen inte bör godtas för framtiden. Bidrag till regionala teater-, dans- och musikinstitutioner Verksamheten vid Skådebanan i har upphört. Kulturministern föreslår att regeringen för teaterfrämjande verksamhet får disponera medel motsvarande de 37 grundbidrag, som Skådebanan i tidigare erhållit, dvs. Vi anser emellertid att dessa frigjorda medel bör tillföras de regionala teater-, dans- och musikinstitutionerna genom en utökning av antalet grundbelopp. Därigenom bör en välbehövlig förstärkning kunna komma till stånd av institutionerna både i och i landet i övrigt. Utredningsarbetet som syftar till att stärka stödet till de regionala institutionerna bör påskyndas. Därvid bör uppmärksamhet ges bl.a. åt de länsteatrar som har dansensemble. Kulturskaparnas ekonomiska förhållanden kännetecknas aven olycksbådande kombination av låga inkomster och hög arbetslöshet. Detta gäller för alla konstområden. var i genomsnitt 9,7 r/c av medlemmarna i musikernas erkända arbetslöshetskassa utan arbete. För teateranstälida var motsvarande siffra 14.4 c/r. För musikerna hade därmed situationen i viss mån förbättrats jämfört med . men för teateranstälida hade den ytterligare försämrats. är arbetslösheten i musikerkassan nästan sex gånger och i teaterkassan mer än åtta gånger så hög som genomsnittet för samtliga arbetslöshetskassor (1.7 c/c). Också för bild- och formkonstnärerna - som i egenskap av fritt verksamma kulturskapare inte är anslutna till någon A-kassa - är läget ytterst bekymmersamt. Detta är talande - och skrämmande - fakta, som är väl bekanta för regeringen. Trots detta är den enda större ökningen av ersättningen till konstnärer i årets budgetproposition den höjning av biblioteksersättningen som och staten avtalat om. I övrigt begränsas ökningen av det direkta konstnärsstödet i årets budgetproposition till en milj. kr. utöver en uppräkning med . Det är helt otillräckligt. Vi föreslår därför att det under anslaget F5 Bidrag till konstnärer beräknas 1 milj. kr. utöver vad regeringen beräknat. Dessa medel bör i stort sett fördelas lika mellan de konstnärsgrupper det gäller. Därutöver bör förstärkningar göras för vissa Vi återkommer i fortsättningen till det. De fakta om kulturskaparnas situation på arbetsmarknaden som vi ovan refererat behöver kompletteras med en mera omfattande kartläggning av deras ekonomiska förhållanden. Allting tyder på att nödvändigheten av kraftfulla insatser för att ge konstnärer på alla områden bättre förutsättningar för att utöva sin konst därmed kommer att framstå ännu klarare. Sådana undersökningar gjordes både och . har någon motsvarande studie inte gjorts. påtalar i nu gällande treårsprogram behovet av att göra en sådan undersökning . Erforderliga medel - . har dock inte kunnat avsättas. Konstnärliga och litterära yrkesutövares samorganisation (KLYS) har ytterligare poängterat vikten av att en undersökning, jämförbar med den som utfördes , kommer till stånd. , som har i uppdrag att hålla sig underrättad om konstnärernas ekonomiska och sociala förhållanden, disponerar dock inga särskilda medel för ändamålet. Nämnden har inte ansett sig kunna i erforderlig omfattning omfördela medel som anvisats för konstnärsbidrag till statistikproduktion. föreslår i sin anslagsframställning /90 att SCB tillförs de medel som behövs för att undersökningen skall kunna genomföras. Vi tillstyrker att erforderliga medel avsätts men anser att de bör tillföras konstnärsnämnden, som sedan får beställa undersökningen av SCB. Komponister, musiker och sångare Vi har tidigare framhållit att komponister bör få ersättning för att noter lånas ut och används som referensexemplar på bibliotek samt att såväl upphovsmän som utövande musiker och sångare bör få ersättning för att fonogram lånas ut och används för enskild avlyssning på bibliotek. Önskemål härom framfördes första gången av 1968. framlades ett konkret förslag av konstnärsnämnden i utredningsrapporten för biblioteksmusik. Regeringen hänsköt emellertid saken till upphovsrättsutredningen. Först i förra årets budgetproposition avsattes en milj. kr. Vi konstaterade redan då att detta belopp var väl snålt tilltaget. Enligt konstnärsnämndens förslag skall ersättning utgå med ett belopp per notexemplar och fonogram, motsvarande ersättningen för referensexemplar av litterära verk. Vi ansluter oss till den beräkningsgrunden. Om den tillämpas på nu befintlig statistik över noter och fonogram som är tillgängliga via folkbiblioteken skulle ersättningen för noter uppgå till . och för fonogram till . Vårt förslag innebär ett ökat anslagskrav med drygt 1.8 milj. kr. jämfört med regeringens. Vi föreslår att hela ersättningen för noter tillförs den av oss ovan förslagna och att fonogramersättningen delas lika mellan komponistfonden och den av oss likaledes ovan föreslagna . I fortsättningen bör dessa medel anvisas under särskilda anslag och inte. under anslaget Bidrag till konstnärer. Som en följd av vårt förslag bör regeringens anslagsberäkning under detta anslag sänkas med 1 milj. kr. I enlighet med konstnärsnämndens förslag bör konstnärsnämndens arbetsgrupper för upphovsmän på musikområdet och för musiker och sångare ombildas till styrelser för de båda fonderna. I likhet med de nuvarande styrelserna för och bör de fördela också konstnärs- och projektbidrag inom sina ansvarsområden. De medel som på detta sätt tillförs konstnärer som är verksamma inom tonområdet är dock otillräckliga för att möta de knappa ekonomiska förhållanden som de lever under. Vi föreslår därför att anslaget F5 Bidrag till konstnärer tillförs ytterligare en milj. kr. för att användas för stöd till frilansande musiker och sångare. Vidare föreslår vi att Svenska rikskonserter tillförs särskilda resurser för att beställa verk av svenska komponister och anordna fler konserter med anlitande av svenska musiker och sångare. Beloppet under Bidrag till Svenska rikskonserter bör därför ökas med 2,0 milj. kr. utöver vad regeringen föreslagit. I en analys av scen- och filmkonstnärernas arbetsmarknad konstaterar att tillgången på arbetstillfällen med kortare varaktighet visserligen ökar men att antalet spelårs- och tillsvidareanställningar är eller rent av minskar. Vid privatteatrarna samt på film-, video-, TV- och radioområdena förekommer nästan enbart kortare anställningar. Medlemmar av de fria grupperna får sin försörjning genom sitt arbete i grupperna under en allt mindre del av verksamhetsåret. 1 andra sammanhang har dansarnas, koreografernas och danspedagogernas bekymmersamma situation framhållits. Dessa uppgifter bestyrker nödvändigheten av en ökad satsning på stödet också till scenkonstnärerna. Vi föreslår att till scen- och filmkonstnärer under anslaget F5 tillförs 1,7 milj. kr. utöver vad regeringen föreslagit. Därav bör 0,7 milj. kr. öronmärkas för ökat stöd till danskonstnärer. har under en följd av år begärt att återfå en del av de medel som nämnden tidigare disponerade för stöd till filmprojekt. Samma önskemål har framförts av och Oberoende filmares förbund. De båda organisationerna framhöll bl.a. behovet av bidrag till experimentell film. Vidare betonade de att den konstnärliga yttrandefriheten och mångfalden ökar om det finns fler organ som ger bidrag till ickekommersiell, konstnärligt syftande film. har det varit svårt att öka de statliga anslagen till filmproduktion, som förvaltas av . slöts emellertid ett nytt film- och videoavtal, som tillför filminstitutet nya resurser i betydande omfattning. Det bör då vara möjligt att överföra en mindre del av det filmstöd som anvisas under anslaget G2 från filminstitutet till konstnärsnämnden. Vi föreslår därför att konstnärsnämnden tillförs 2 milj. kr. Anslaget till filminstitutet minskas med motsvarande summa. Dessa medel skall användas bl.a. som startbidrag till unga filmare, som bidrag till film- och videoexperiment och som bidrag till författare av manus till icke-kommersiell, konstnärligt syftande film. Därigenom får konstnärsnämnden möjlighet att möta behov som varken den eller andra organ nu kan tillgodose eller på grund av brist på medel tillgodoser i otillräcklig omfattning. Det blir alltså inte fråga om administrativt dubbelarbete på filminstitutet och konstnärsnämnden. Vid föregående föreslog vi att en särskild fond skall inrättas för att stödja bildkonsten och bildkonstnärerna på grundval av en ny avgift som tas ut på yrkesmässig andrahandsförsäljning av konst. beslöt med utgångspunkt från förslag i motioner av bl.a. att uppmana regeringen att närmare överväga frågan om en avgift på vidareförsäljning av konst. Vi utgår från att regeringen redan nu börjar bereda detta ärende, så att förslag kan framläggas så snart upphovsrättsutredningen redovisat sitt ställningstagande till frågan om droit de suite. Den inom konstnärsnämnden verksamma styrelsen för bildkonst närsfond lämnar bl.a. bidrag till konstutställningar i utlandet. Denna verksamhet är av stor betydelse när det gäller att sprida kunskap om svensk konst i andra länder. För konstnärerna själva är det av stor betydelse att direkt få konfronteras med utländska kollegor och kritiker. Både antalet sökande och antalet beviljade bidrag har ökat stödformen infördes . Förra budgetåret uppgick dessa bidrag till . för detta ändamål. Vidare finansierar fonden tillsammans med , och två ateljéstipendier som ger svenska konstnärer tillfälle att arbeta i ateljéer i två av det internationella konstlivets viktiga metropoler, nämligen och . Fondens bidrag, som svarar för lejonparten av kostnaderna, uppgår innevarande budgetår till . Vi föreslår nu att konstnärsnämnden - utöver vad regeringen föreslagit under anslaget F5 Bidrag till konstnärer anvisas 1,0 milj. kr. som öronmärks för bidrag till utställningar i utlandet och till stipendier för arbete i ateljéer utomlands. Därigenom ökar bildkonstnärsfondens möjligheter att göra insatser av detta slag. av nuvarande medel som kan användas för andra angelägna insatser för bild- och formkonstnärer. Inkomstgaranti kan beviljas konstnärer som svarar för konstnärlig verksamhet av hög kvalitet och stor betydelse för svenskt kulturliv. finns 129 garantirum, varav sju avser personer som haft tidsbegränsade lärartjänster inom högre konstnärlig utbildning och ett professor . Regeringen föreslår att två nya garantirum inrättas för lärare vid , vilkas förordnaden upphör . Innehavare av inkomstgaranti med en taxerad årsinkomst på . får inte ut någon del av garantisumman. gällde det 37 personer. Ett tjugotal av dem har aldrig fått ut någon del av garantisumman. Vi föreslår därför att 10 nya garantirum inrättas under vart och ett av . Om de nya innehavarnas genomsnittliga inkomst ligger på samma nivå som medelinkomsten för de nuvarande innehavare som får ut någon del av garantibeloppet, ökar kostnaden för statsverket /90 med ca . Vi vill vidare ifrågasätta det lämpliga att använda inkomstgarantierna som ett slags pension åt lärare vid högre konstnärlig utbildning som haft tidsbegränsade förordnanden. Det är givetvis viktigt att deras trygghet tillgodoses, särskilt som de under sin lärartid rimligen varit förhindrade att utöva sin konst i samma omfattning som . Inkomstgarantierna är emellertid avsedda för att ge trygghet åt personer som står mitt uppe i sitt aktiva skapande. Det bör lämpligen ankomma på UHÄ att framlägga förslag om hur trygghetsfrågorna för dessa högskolelärare kan lösas. Inköpsanslag till statens konstmuseer Kombinationen av de senaste årens ökande konstpriser och nedskärningarna av statens konstmuseers budget har fått en synnerligen olycklig inverkan på museernas fortsatta förmåga att förvärva konstverk till samlingarna. Nedskärningarna har hårt drabbat inköpsanslagen eftersom varit ett av de få ställen där inskränkningar kunnat göras utan omfattande begränsningar av den utåtriktade verksamheten. När det gäller förvärven av samtida svensk konst uppstår, om anslagspolitiken inte ändras, en synnerligen allvarlig situation eftersom det skapas luckor som man med stor säkerhet aldrig kommer att kunna fylla. Det leder till en brist på kontinuitet i samlingarna som kommer att försvåra för såväl forskare som publik att skaffa sig en någorlunda riktig bild av det konstnärliga skapandet i landet . Det samlande det här talas om sköts av med fotografiska museet (måleri, skulptur och fotografi), Nationalmusei gravyravdelning (teckningar och grafik) och Nationalmusei konsthantverksavdelning (konsthantverk och formgivning).