mot · GC02Fi214 · 1989-01-25 00:00:00 — Alldeles säkert är att en skatt som aviseras dagen innan verksamhetsåret skall börja kullkastar företagens planering och skapar en osäkerhet, som kan leda till att de förlägger sin expansion utomlands. Vinster som redan gjorts i utlandet tas inte hem av fruktan för nya skatteindragningar. Dessutom lär regeringens handlande inte locka utländska företag till investeringar i . I den mån investeringar kommer till stånd ökar risken för att det blir felinvesteringar genom att jakten på avskrivningsunderlag intensifieras i syfte att undgå höjningen av vinstskatten till . Den andra skatteskärpning sorn finansministern presenterade riktas, som så tidigare, mot enskilt aktiesparande. Det sätt på vilket denna skärpning utformats går på tvärs mot vad regeringen förespråkar i andra skattesammanhang, nämligen principen om symmetri i beskattningen. Den ensidiga begränsningen av rätten till avdrag för reaförlust efter kortare innehavstid än innebär att en privatperson på kort sikt måste få en reavinst som är 2,5 gånger större än varje reaförlust i fortsättningen. Detta är naturligtvis orimligt och leder till en omotiverad höjning av risknivån vid aktiesparande. Följden blir en minskning av det direkta riskvilliga sparandet från hushållens sida med en allt snabbare institutionalisering av aktieägandet som resultat. Dessutom kommer viktiga riskbetonade projekt, som är av betydelse för den framtida ekonomiska utvecklingen, att stoppas i brist på finansieringsmöjligheter. Regeringens sätt att handla rakt emot uttalade ambitioner beträffande skattetryck och skattesymmetri skapar stor osäkerhet inför den planerade skattereformen 1991. Sedan återkomsten i regeringsställning har socialdemokraterna drivit igenom 124 skatteskärpningar, och skattesystemet har blivit alltmer svåröverskådligt. Att regeringen inte föreslår några som helst marginalskattelättnader 1990, trots att sådana skulle underlätta såväl årets som nästa års lönerörelser, bidrar till att minska trovärdigheten. Regeringens budgetpolitik leder till att skattetrycket förblir rekordhögt, ca Av allt att döma har ändå inte konsekvenserna av nyårspaketet räknats in i den redovisade skattekvoten. Beaktas dessa skattehöjningar, stiger skattetrycket till . När socialdemokraterna återkom i regeringsställning , var skattetrycket . Ökningen uppgår således till , vilket betyder ca i dagens priser. Detta motsvarar i stort sett vad staten totalt sett får in i statlig inkomstskatt från fysiska personer. 4 Det moderata alternativet 4.1 Riktlinjer för den ekonomiska politiken Målet för den ekonomiska politik moderata samlingspartiet förespråkar är ytterst att öka den enskildes frihet och välfärd. Det förutsätter god ekonomisk tillväxt, stabila priser och arbete åt alla som vill arbeta. De målen kan nås endast med en politik som stärker marknadshushållningen och avlägsnar de tillväxthinder som byggts in i den svenska ekonomin. Omvandlingens och dynamikens förutsättningar måste sättas i centrum för strukturpolitiken. Omvandling av ekonomin förutsätter utveckling av nya lönsamma företag och avveckling av gamla olönsamma. För en ekonomisk tillväxt i nivå med omvärldens krävs dels god konkurrenskraft, dels en förbättrad utvecklingskraft. Att förbättra såväl konkurrenskraft som utvecklingskraft är den dubbla uppgift som den ekonomiska politiken står inför . Utvecklingskraften förstärks genom att man ökar ekonomins flexibilitet och förmåga att på marknadsmässiga villkor dirigera resurser mot områden med gynnsamma pris- och tillväxtförutsättningar såväl på hemma- som på Mot. 1988/89 världsmarknaden. Det skapar förutsättningar för en varaktigt högre tillväxt. Genom en bättre funktionsduglighet hos olika marknader och högre produktivitet minskar också inflationsbenägenheten i ekonomin, vilket underlättar stabiliseringspolitiken. Den viktigaste åtgärden för att öka drivkraften att arbeta, spara och starta företag samt för att underlätta lönebildningen är att sänka marginalskatterna. Med anledning därav föreslås i en särskild partimotion en omfattande marginalskattereform med början . Vi drar upp riktlinjer för en sänkning av bolagsskatten i samband med att vissa möjligheter till skattefria avsättningar minskas. Förmögenhets- och arvsskatterna bör också sänkas, eftersom de träffar den kapitalbildning som främjar ekonomisk tillväxt. Den svenska ekonomin behöver dessutom avregleras. Det gäller både den offentliga sektorn och det privata näringslivet. kännetecknas områden som barnomsorg, sjukvård, åldringsvård och utbildning av låg effektivitet, bl.a. till följd av övertung byråkrati och långa köer. Vi anser att de offentliga monopolen skall brytas och konkurrensen stärkas genom att enskilda alternativ tillåts arbeta på likvärdiga villkor. Detta kan bl.a. ske genom användandet av den princip som ligger till grund för det gemensamma borgerliga förslaget om familjepolitiken. Dess bärande tanke är att finansieringen i högre grad skall följa medborgaren, och ge denne möjlighet att välja mellan olika alternativ, och inte den offentliga producenten. Våra förslag i dessa avseenden utvecklas utförligt i andra moderata motioner. En så pedagogiskt välmotiverad åtgärd som att sänka genomsnittsåldern för skolstart med skulle därtill få mycket positiva ekonomiska verkningar. Anspråken på en utbyggnad av barnomsorgen minskar med åtföljande lägre driftskostnader. Ungdomarna kommer tidigare ut i arbetslivet, och den yrkesverksamma tiden förlängs i princip med , vilket naturligtvis ger ett betydande produktionstillskott. En privatisering av statliga företag och andra tillgångar befrämjar effektiviteten, sprider ägandet och innebär dessutom en välbehövlig sanering av statens skuldbörda. Förbud och föreskrifter som hämmar näringslivet bör så långt som möjligt tas bort. En avreglerad kapital- och valutamarknad fördelar de finansiella resurserna smidigare, snabbare och säkrare till de områden där de gör mest nytta. Lagstiftningen på arbetsmarknaden bör moderniseras så att den underlättar och inte försvårar strukturomvandlingen. Bostadsmarknaden måste fås att fungera bättre genom att subventioner successivt tas bort, fastighetsskatten stegvis avskaffas, och centralstyrning och byråkrati ersätts med rörlighet och anpassning. Ett viktigt inslag i en politik för högre tillväxt är att ekonomins spelregler är någorlunda stabila över tiden. Den kortsiktighet och ryckighet som kännetecknat den socialdemokratiska politiken har förstärkt osäkerheten för företagare och anställda. Ständiga ändringar av spelreglerna genom skattehöjningar, nya ingrepp och regleringar skapar ett klimat där långsiktiga satsningar och investeringar över huvud taget inte kommer till stånd. Den ekonomiska politikens inriktning bör därför ligga fast över tiden. Stabiliseringspolitiken måste baseras på det förhållandet att kapacitetsut- 24 nyttjandet är högt. Det råder nästan överallt brist på arbetskraft. Inflationstakten tilltar och lönebildningen fungerar så dåligt att kostnadsläget försämras i snabb takt. Bakom dagens överhettningsproblem ligger inte främst en för stor konsumtionsökning utan en för liten produktionstillväxt, vilket i sin tur sammanhänger med restriktioner på ekonomins utbudssida, framför allt det hårda skattetrycket. En åtstramningspolitik skulle minska kapacitetsutnyttjandet och driva upp arbetslösheten. Efter hand kan detta visserligen ge vissa återverkningar i form av lägre pris- och löneökningar. Men i frånvaro av åtgärder som angriper de grundläggande problemen i ekonomin skulle därefter ett ökat kapacitetsutnyttjande stöta på samma utbudshinder, vilket varit det vanliga mönstret vid konjunkturtopparna . Dessutom är de aktuella kraven på snabbt insatta åtstramningsåtgärder ett uttryck för den förlegade uppfattningen att staten skall ägna sig åt att finstyra den totala efterfrågan i ekonomin. regelbundna konjunkturförlopp tedde det sig mer naturligt att försöka stimulera ekonomin i lågkonjunktur för att sedan strama åt vid konjunkturtopparna. Denna keynesianskt inspirerade ekonomiska politik fungerar emellertid inte längre. Såväl svensk som internationell erfarenhet visar att osäkerheten om den ekonomiska utvecklingen samt om hushållens och företagens beteende innebär att den aktiva konjunkturpolitiken tenderar att snarare förstärka än motverka ekonomins svängningar. Mot denna bakgrund har moderata samlingspartiet tidigare avvisat finanspolitiska åtstramningsåtgärder i form av snabba skattehöjningar. I stället är det angeläget att ge stabiliseringspolitiken en mer långsiktig inriktning. Uppgiften för finanspolitiken är inte längre att minska det statliga budgetunderskottet. Tvärtom uppvisar den samlade offentliga sektorn numera ett finansiellt sparandeöverskott, som gör det angeläget att överväga var i ekonomin sparandet skall ske. Den av socialdemokraterna förespråkade inriktningen mot bestående överskottssparande i den offentliga sektorn innebär en successiv överföring av ägande från enskilda händer till det allmänna. Införandet av löntagarfonder, uttaget av pensionsskatt, utvidgningen av AP-fondens placeringsmöjligheter och tillkomsten av är konkreta exempel på utvecklingen mot ett alltmer omfattande tvångssparande. Dessutom innebär de nya idéer som framförts från LO att socialdemokraterna överväger ytterligare steg mot en socialisering av ägandet. Moderata samlingspartiet förespråkar en annan väg. Det sparande och den kapitalbildning som krävs för näringslivets utbyggnad skall ske i den enskilda sektorn. Efter hand som de åtgärder vi föreslår leder till ett ökat hushållssparande bör den offentliga sektorns finansiella sparande kunna reduceras. Målet bör sedan vara att det hålls i balans sett över en konjunkturcykel. För att förbättra det dåliga hushållssparande! krävs en generell politik. Det går inte att nämnvärt öka sparandet med hjälp av skattemässiga styråtgärder som t.ex. nu sker i allemanssparande!. Inte heller påverkas hushållens sparvilja av påkostade annonskampanjer av den typ som spardelegationen genomfört. För att öka hushållens sparande krävs i första hand stabila spelregler. Dessutom krävs en minskning av skattetrycket, som förutom att dämpa inflationen höjer avkastningen efter skatt på sparandet. Våra förslag om reformerad kapitalbeskattning gör det mer lönsamt att spara och mindre lönsamt att låna. Därutöver är det viktigt att särskilt stimulera långsiktigt bundet sparande samt att sprida ägandet av bostäder och aktier till enskilda hushåll. Konkreta förslag för att öka hushållssparande presenteras i en särskild motion. Det moderata alternativet till regeringens ekonomiska politik innefattar således en strukturpolitisk omvandling genom skattelättnader och avreglering samt en icke-interventionistisk, normbaserad uppläggning av stabiliseringspolitiken. Detta program har större möjligheter än en interventionistisk politik att varaktigt och trovärdigt värna den fulla sysselsättningen. Utformningen av finanspolitiken spelar en central roll för den ekonomiska tillväxt som ger ökad valfrihet och tryggare välfärd . Den långsiktiga tendensen till att statsbudgetens såväl inkomst- som utgiftssida ökar i förhållande till den samlade produktionen (BNP) måste brytas. Enligt vår mening är det nödvändigt att både skattetryck och offentlig utgiftsandel reduceras. Detta innebär att de offentliga utgifternas möjliga ökningstakt i nominella termer bestäms av den reala tillväxten i ekonomin, den inflationstakt som råder i de länder mot vilka har en fast växelkurs samt det krav på minskning av skattetrycket som ställs upp. Vårt uppsatta mål är att skattetrycket skall dras ned med i genomsnitt cirka en procentenhet . Det innebär att de offentliga utgifternas reala ökning måste begränsas till 0,51,, vid en genomsnittlig tillväxt i totalproduktionen (BNP) på 2,0-2,. Enligt vår mening är en sådan inriktning av budgetpolitiken fullt realistisk. De avregleringar och avmonopoliseringar som vi har föreslagit skapar tillsammans med nödvändiga besparingar ett tillräckligt utrymme för att klara också de nytillkommande offentliga utgiftsbehov som är ofrånkomliga eller enligt vår mening angelägna att tillgodose. Av tabell 5 framgår att transfereringar till hushåll är den del av de offentliga utgifterna som ökar fortast, mer än dubbelt så snabbt som tillväxten i . Detta har stort genomslag på den totala utgiftsökningen, eftersom dessa transfereringar svarar för en tredjedel av de offentliga utgifterna. Den offentliga konsumtionen har i genomsnitt ökat som tabellen avser. Medan den statliga konsumtionen minskat, har den kommunala ökat långt snabbare än vad angeri som önskvärt. Dessutom visar nu föreliggande prognoser att den kommunala konsumtionen kommer att växa ännu snabbare . Även dessa aktuella tendenser måste brytas. Totalt sett tyder beräkning på att den offentliga sektorns utgifter annars expanderar i volym. tyder på en liknande utveckling. Reala förändringar av den offentliga sektorns inkomster och utgifter Årlig procentuell volymförändring -0,8 -0,4 -7,4 -9,7 -4,9 -0,3 -2,6 Anm.: Förändringstalen för den totala offentliga sektorns inkomster och utgifter redovisas med statsbidrag och andra interna betalningsströmmar eliminerade. Inkomster och transfereringar har defiaterats med KPI. Offentlig konsumtion och investeringar har defiaterats med respektive implicitdeflator. Sammantaget innebär detta att de moderata besparingarna i de offentliga utgifterna måste uppgå till ca 14 miljarder för att volymökningen i den offentliga sektorn skall hållas inom det ovan angivna intervallet. Det budgetalternativ som presenteras nedan följer denna snäva ram. Våra förslag till förändringar är så utformade att de främst begränsar tillväxten i transfereringsutgifterna samt håller tillbaka kommunernas expansion. Effekterna motverkas för hushållen genom att skattesänkningarna är större än besparingarna och för kommunerna genom att minskningen av statsbidrag kopplas samman med ett slopande av till dessa knutna villkor och föreskrifter. Med tanke på lönekostnadernas stora betydelse för kommunernas ekonomi innebär våra förslag därutöver väsentligt minskade kostnader för kommunerna, eftersom de av oss föreslagna skattesänkningarna gör det möjligt att hålla löneökningarna på en låg nominell nivå. Mot bakgrund av behovet av att anpassa den svenska inflationstakten till den som råder i omvärlden måste utgiftsökningarna i nominella termer successivt begränsas till för hela den offentliga sektorn. Mot denna bakgrund delar vi i princip regeringens uppfattning att en utgiftsram bör tillämpas även för nästa budgetår och att denna bör bestämmas till . Detta innebär emellertid inte att vi anser den av regeringen använda tekniken för utgiftsramens tillämpning vara den bästa. Med den reglering och detaljstyrning som följer av budgetsystemet riskerar utgiftsramen att leda till oönskade nedskärningar av offentlig verksamhet. Inte minst debatten kring visar detta. För en smidig tillämpning av en utgiftsram krävs att detaljstyrningen i budgetsystemet minskar. Dessutom krävs en skattepolitik som skapar förutsättningar för en rimlig löne- och prisutveckling. Ytterligare en komplikation är att kommunerna inte omfattas av utgiftsra- Mot. 1988/89 men. Enligt vår uppfattning bör storleken på statsbidragen till kommunerna Fi214 återspegla huruvida deras utgiftsökningar ligger inom ramen eller ej, vilket i sin tur förutsätter att detaljstyrningen i statsbidragsreglerna tas bort på det sätt som vi föreslår. Dessutom krävs att kommunerna inte tillåts kompensera sig med skattehöjningar, vilket förutsätter att ett kommunalt skattestopp införs . Därigenom skulle utgiftsramen bli gällande för en större del av den offentliga sektorn än , vilket tillsammans med andra viktiga delar i den moderata politiken skulle bidra till en mer återhållsam pris- och löneutveckling i hela ekonomin. Vårt förslag till statsbudget för /90 innebär en utgiftsnivå som ligger lägre än regeringens förslag. Av dessa utgiftsminskningar är ca av mer eller mindre engångskaraktär, även om samma slags intäkter av denna storlek torde kunna beräknas under den närmast överskådliga framtiden. Vårt förslag till statsbudget innebär vidare att skatteintäkterna kan beräknas bli mindre än vad regeringen utgått från. Vårt kassamässiga överskott för /90 blir således större än vad regeringen föreslagit. Bortser vi från de icke-permanenta effekterna, som är ett resultat av föreslagen försäljning av statliga företag m.m., beräknas det av oss föreslagna överskottet bli ca större än regeringens. Budgetförändringar, netto () (varav försäljning av statliga företag m.m.) (- 2 975) Minskade statliga intäkter till följd av änd ringar i vissa försäkringssystem 1 Avser endast det icke-militära försvaret. Ytterligare anslagsökningar kommer att föreslås för det militära försvaret i samband med behandlingen av särproposition . 2 Hänsyn har inte tagits till minskade socialhjälpskostnader för kommunerna till följd av grundavdraget för barn vid den kommunala beskattningen, vårdnadsbidraget m.m. 3 Beräknat tillkommande utgiftsbehov för moderata förslag med kostnadskonsekvenser för BÅ 1988/89 har upptagits till . 4 Lägre räntekostnader för statsskulden till följd av sänkta räntor bl.a. efter aviseringen om valutaregleringens avskaffande. Anm: Minustecken anger budgetökning och plustecken budgetminskning. Den uppläggning moderata samlingspartiet föreslår av budgetpolitiken är en konsekvens av de politiska strävanden som redovisats i denna motions inledning. Förslagen ansluter nära till den politik vi 1988 gick till val på. Tre mål har varit väsentliga i arbetet med det moderata budgetalternativet. För det första att minska de automatiska utgiftsökningarna. För det andra att öka valfriheten för såväl enskilda som kommuner och företag. För det tredje att avveckla onödiga subventioner. Speciell vikt har lagts vid avvägningen mellan skattesänkningar och utgiftsbegränsningar. Denna har gjorts så att hushållens ekonomiska situation förbättras genom att skattesänkningarna för individer och hushåll är större än besparingar på direkta transfereringar. Detta gäller t.ex. sjukförsäkringen. Ersättningsnivån i sjukförsäkringssystemet har tidigare på grund av ökade skatter höjts från till av den sjukpenninggrundande inkomsten. Mot bakgrund av de omfattande skattesänkningar vi föreslår är det naturligt att ersättningsnivån 4 1988/89.3 sami. nu åter sänks till . För den enskilde är Mot. det avgörande vad som blir kvar efter skatt - inte vilket belopp denne får ut Fi214 Av samma skäl föreslår vi att ersättningsnivån i föräldraförsäkringen minskas från . Skattesänkning är också ett motiv för den sänkning av ersättningsnivån i delpensionsförsäkringen från som i likhet föreslås. Ett annat motiv är att förhindra den höjning av delpensionsavgiften som annars blir oundviklig. Inom område läggs fram förslag om ökade resurser för att se till att kriminalvårdsanstalter är narkotikafria och för att förstärka domstolsväsendet. Dessa åtgärder innebär ökade kostnader med ca . Inom område föreslås omfördelningar av medel inom såväl biståndsramen som i anslagen till olika organisationer m.m. Sammanlagt minskar anslagen inom detta område med . finns mycket stora reservationer inom biståndsanslagen. Detta innebär att SIDA och de olika s.k. programländerna saknar möjlighet att förbruka pengar i lika snabb takt som fattar beslut om dem. Mot denna bakgrund föreslår vi för det kommande budgetåret att anslagstilldelningen minskas i främst de fall där reservationerna är stora. Vi upprepar dessutom kravet på en avveckling av biståndet till . Inom vår biståndspolitiska ram föreslås ökade satsningar på miljö- och markvård, demokratiutveckling, regionala insatser i bl.a. södra och enskilda organisationer. Inom UD i övrigt föreslås nya medel för att möjliggöra ett utökat samarbete med bl.a. stipendier med främst de baltiska republikerna. Försvarspolitiken kommer att behandlas av i samband med senare förslag till budget för det militära försvaret 1989/90. Enligt vår uppfattning kommer då att krävas väsentliga tillskott för att förhindra en ytterligare nedgång i försvarets kapacitet. Vi har reserverat medel för detta. På det civila totalförsvarets område föreslås redan nu vissa förstärkningar på ca . Dessa avser bl.a. datasäkerhetsberedskap och befolkningsskyddet. Inom socialpolitiken föreslås betydande förändringar i förhållande till regeringens förslag. Dessa har främst samband med familjepolitiken. Totalt minskar utgifterna på detta område med . Förslag läggs fram om ett vårdnadsbidrag på per barn och år i förskoleåldern och avdragsrätt för styrkta barntillsynskostnader på motsvarande belopp. Denna reform innebär att småbarnsfamiljerna får en verklig valfrihet i barnomsorgen innan barnen börjar i förskolan. Kostnaden för denna reform uppgår till för /90. Regeringens förslag om förlängd föräldraförsäkring avvisas. Utöver vårdnadsbidraget och avdragsrätten föreslås ett grundavdrag för barn vid den kommunala beskattningen på . Detta är ett sätt att anpassa skatteuttaget efter familjernas försörjningsbörda och på detta sätt generellt förbättra för barnfamiljerna. Vi föreslår en höjning av garantibeloppet i föräldraförsäkringen från 60 till Förslag läggs också fram om pensionstillskott till de s.k. undantagandepensionärerna. Utgifterna på socialområdet påverkas dessutom av de förslag till ändrade ersättningsnivåer i bl.a. sjuk- och föräldraförsäkringssystemen som redogjorts för tidigare. Inom område föreslås en engångssatsning på underhåll och byggande av vägar på ca . Detta är av stor betydelse för att förhindra att vägarna slits ner för mycket, att trafiksäkerheten kan ökas och att trafiken kan flyta på ett ur miljösynvinkel bättre sätt. Vissa besparingar föreslås. Totalt ökar utgifterna på området med . Vi föreslår minskade utgifter på område på . Kommunerna ges genom bl.a. avregleringar frihet att själva avgöra var tillgängliga resurser skall satsas. En rad specialdestinerade och styrande bidrag slås samman till ett klumpbidrag. Vi föreslår att skatteutjämningsavgiften och den s.k. avskaffas. Våra förslag gör det möjligt att minska transfereringarna till kommunerna med sammantaget för budgetåret, vilket ändå betyder att kommunerna kan bibehålla en realt oförändrad verksamhet. Betalningarna till och från staten effektiviseras. Tullen tillförs ytterligare för att kunna öka insatserna mot narkotikasmuggling. Detta gör det bl.a. möjligt att sätta upp s.k. gränssköldsstyrkor för koncentrerade insatser mot knarksmugglingen. Inom område föreslås betydande omfördelningar av anslagen till samt vissa besparingar inom vuxenutbildningen och presstödet. Den totala kostnaden minskar med . Inom föreslås en förstärkning av resurserna för undervisningen. En större andel av statsbidragen ges direkt till kommunerna. Detta ger kommunerna frihet att förstärka undervisningens kvalitet genom att t.ex. fatta beslut om mindre klasser. Förstärkningarna motsvaras av besparingar på olika specialdestinerade och centralstyrda bidrag samt på administrationen inom skolväsendet. Förslag läggs dessutom fram om att skolstartsåldern skall sänkas till det år barnet fyller . Ökade medel anvisas för att stärka ämnenas ställning inom universitetsutbildningen. På område räknas med ökade inkomster genom försäljning av delar av markinnehav. Eftersom skogsvårdsavgiften föreslås sänkt från kan vissa av de anslag som finansieras av avgiften minskas. Inom område föreslås besparingar på totalt . Regionalpolitiken föreslås ges en ny inriktning genom att socialavgifterna sänks i stödområde A och i stödområde B. Till den allmänna förbättring av näringsförutsättningarna i dessa områden detta leder till skall läggas effekterna av den förstärkning av väganslagen som föreslås. En förstärkning av det s.k. länsanslaget med föreslås. Vissa neddragningar av den äldre regionalpolitiken föreslås parallellt med dessa åtgärder. Förslag läggs också fram om sänkta bidrag till kommunerna för bered- Mot.