mot · GD02Ub803 · 1989-01-01 00:00:00 — Motion till 1989/90:Ub803 av m.fl. (fp) Högskolan Betydelsen av högre utbildning och forskning blir allt tydligare. Ett lands tillgång på utbildad arbetskraft har blivit en konkurrensfaktor viktigare än de traditionella, råvaror och kapital. I land efter land satsas också allt större resurser på utbildning och kunskapsuppbyggande. - kräver en reformering av styr- och anslagssystemet för att minska byråkratin och öka högskolornas autonomi som går avsevärt längre än den genomförde . - Vi vill satsa på högskolans internationalisering. - Vi vill förändra tillträdesreglerna för att säkra bättre förkunskaper. - Det måste löna sig också för studenter att arbeta. Därför måste studiemedelssystemet ändras. Vi föreslår att reglerna för minskning av studiemedlen vid extrainkomster ändras. - Studenternas rabatt på tåg måste bibehållas. I det följande kommer vi att föreslå att grundutbildningen och studiemedelssystemet tillförs ytterligare resurser utöver vad regeringen har föreslagit: - 3 milj.kr. - 5 milj.kr. till lokala och fristående kurser, - 15 milj.kr. till lokaler och utrustning, - 89 milj.kr. - 75 milj.kr. En målmedveten, kraftfull och uthållig satsning på högre utbildning och forskning är nödvändig om skall behålla sin ställning som avancerad industrination och välfärdsstat. Vi lever i och ett samhälle där den allmänna kunskapsnivån hos befolkningen är avgörande för utvecklingskraften inom landet och konkurrenskraften internationellt. Vårt välstånd är till stor del en följd av ett samspel mellan hög kvalitet på grundutbildningarna, grundforskning och tillämpad forskning. I internationellt perspektiv spelar utbildning och forskning en framträ Universitets- och kultursamarbete ökar i betydelse, inte minst i . I de flesta länders nationella planering betraktas forskning och utbildning som viktiga tillväxtfaktorer och industrinationer omprioriterar sina resurser med hänsyn härtill. Detta bör också göra. I takt med att erfarenheterna visar att infrastrukturen är avgörande för den regionala utvecklingen ändrar också regionalpolitiken inriktning. Satsning på utbildning och forskning tillhör de viktigare infrastrukturella åtgärderna. kommer i denna motion att behandla högskolornas grundläggande utbildning och därmed sammanhängande frågor. Forskningsfrågor - såväl forskarutbildning, grundforskning, tillämpad forskning som sektorsforskning - har vi för avsikt att behandla i anslutning till regeringens forskningspolitiska proposition senare i vår. Regeringens förslag i budgeten för kommande treårsperiod brister på högskoleområdet ifråga om både insikter och handlag. De goda ansatserna finns där t.ex. i diskussionen om kvalitet i utbildningarna. Förändringar hindras troligen effektivt av oförmågan att släppa en del ideologiska bindningar från U-68-tiden, övertron på centrala beslut och centrala organ är ett exempel. Detta leder till att de stora problem som högskolan brottas med inte löses utan snarare blir värre år . Problemen för grundutbildningarna kan delas in i två huvudgrupper. - Bristande långsiktighet, - För låg lärartäthet, - För lite forskningsanknytning, - Pedagogiska brister, - Orimlig lokal- och utrustningssituation, - För låg examinationsfrekvens, - Bristande internationalisering. För mycket byråkrati: - Besluten fattas för högt upp i systemet, - Linjesystemet har överlevt sig självt, - Bristfälligt anslagssystem. förslag till liberal högskolepolitik innebär: - Ökade resurser och omprioriteringar för att säkra högre kvalitet i grundutbildningen och avhjälpa de värsta bristerna på utrustningsområdet. - Reformering av styr- och anslagssystemet för att minska byråkratin och öka högskolornas autonomi varvid vårt förslag går avsevärt längre än den genomförde . - Satsning på högskolans internationalisering exempelvis inom språklärarnas utbildning. - Förändringar av tillträdesreglerna för att säkra bättre förkunskaper. - Förbättring av vissa vårdutbildningar bl.a. genom att förstärka logopedutbildningen, förlänga sjuksköterskeutbildningen, öka antalet platser på sjukgymnastutbildningen. - Ökade anslag till lokala linjer och fristående kurser. - Kvalitetsförstärkningar inom AES-sektorn. - Förbättring av studiemedelssystemet. Den högre utbildningens och forskningens betydelse Betydelsen av högre utbildning och forskning blir allt tydligare. Ett lands tillgång på utbildad arbetskraft har blivit en konkurrensfaktor viktigare än de traditionella, råvaror och kapital. I land efter land satsas också allt större resurser på utbildning och kunskapsuppbyggande. Från högskolorna och UHÄ ställs det berättigade krav på ökade resurser inom många områden. Det handlar bl.a. om resurser för att skall få möjlighet att kunna deltaga i arbetet på att lösa svåra internationella problem, motverka miljöförstöring, bekämpa sjukdomar, finna ny energiteknik och utveckla vår internationella konkurrenskraft. anser det också angeläget att framhålla att det krävs att högskolan utnyttjar varje tillfälle till effektivisering av sin verksamhet för att därigenom själv använda sina resurser kostnadseffektivt. Genom att ge enheterna en betydligt större självbestämmanderätt ökar förutsättningarna för att sådana effektiviseringar skall kunna genomföras. Vi återkommer till detta. För ett litet land som är det internationella samarbetet av stor betydelse. har vi också varit relativt framgångsrika i detta. Det förhållandet att svensk forskning och utbildning har hållit en hög och jämn kvalitet gör att vi har erbjudits att deltaga i olika sammanhang där andra länder av motsvarande storlek inte är med. Regeringens saktfärdiga agerande både på hemmaplan och i de internationella förhandlingarna gör att det svenska deltagandet i flera av EG:s utbildningsprogram försenats på ett sätt som kan få drastiska följder. Vi kommer att kunna delta i COMETTS andra steg. Förhoppningen att vi skall kunna deltaga i är inte realistisk . I avvaktan på att får möjlighet att deltaga i EG:s utbildningssamarbete finns det en rad åtgärder som vi bör vidtaga för att utifrån våra egna förutsättningar internationalisera vår utbildning. Nyckelbegreppen i detta arbete bör vara anpassning av utbildningen till de förhållanden som gäller i övriga samt målmedvetna ansträngningar att höja kvaliteten på vår utbildning och forskning så att vi är intressanta även i fortsättningen. En viktig åtgärd för att anpassa vårt utbildningssystem till vad som gäller i övriga är att vi sänker vår skolpliktsålder så att även svenska barn börjar skolan vid . En annan åtgärd för att underlätta för svenska ungdomar att studera vid utländska universitet och högskolor är att förbättra skolans språkutbildning speciellt i språken franska, tyska och spanska. Man bör överväga att öppna möjlighet för elever som så önskar att något minska antalet timmar i engelska för att istället kunna läsa fler veckotimmar av de andra språken. Även inom högskolan måste inslagen av främmande språk bli större. Detta krav framfördes av internationaliseringsutredningen men är det relativt sällsynt med undervisning och kurslitteratur på främmande språk. Det är väsentligt att lärare i främmande språk har goda kunskaper. denternas förkunskaper är av stor betydelse. Vi känner viss oro inför utbildningsministerns uppdrag till UHÄ att se över behörighetsreglerna till lärarutbildningen för att säkra rekryteringsunderlaget. En förändring av behörighetskraven får inte äventyra utbildningarnas kvalitet. För att blivande språklärare skall ha den kompetens som fordras är studier i utländsk språkmiljö oerhört värdefullt.Folkpartiet anser det självklart att det i varje språklärares utbildning ingår studier utomlands. För att högskolorna skall kunna genomföra den utlandsförlagda utbildningen vill vi att särskilda medel reserveras för detta. Vi anser det anmärkningsvärt att regeringen anmäler till att den hittillsvarande förteckningen över s.k. stamlektorat har upphävts och att man nöjer sig med att förutsätta att tjänster som utländsk lektor skall finnas i den omfattning som erfordras för att upprätthålla språkutbildningens roll. En väg att uppnå ett större inslag av främmande språk i undervisningen är att inbjuda lärare och forskare från andra länders högskolor och universitet att föreläsa och forska i . Detta bör ske inom ramen för en utbytesverksamhet för att på motsvarande sätt möjliggöra för svenska lärare och forskare att tillbringa utomlands, även det ett viktigt inslag i ansträngningarna att internationalisera utbildningen. När tar emot gäststuderande, gästforskare och gästprofessorer behöver de visum om deras vistelse planeras vara . är det invandrarverket () som beslutar om visum, efter initiativ från i . Eftersom är så arbetstyngt tar ärendena om visum för gäster till våra universitet och högskolor alltför . så att vistelsen här inte blir av eftersom forskaren har åtaganden i sitt hemland. Ärendena är oproblematiska. Det händer i det närmaste aldrig att nekar visum för dessa personer. För att snabbare ge visum borde medges dispens att göra de bedömningar som krävs och själva besluta om visum för forskare. EG:s intresse, i vart fall så länge vi står utanför organisationen, av utbildningssamverkan med är avhängigt av om kvalitetsmässigt anses ha något att erbjuda. En förutsättning för att vi skall kunna delta i det internationella utbildnings- och forskningssamarbetet är därför att vi satsar på att ständigt höja vår kvalitet inom dessa områden. För att stärka våra baltiska grannländer i demokratiprocessen skulle kunna erbjuda baltiska studenter utbildning i . Detta skulle gälla inom ämnensområden där de själva har dålig kompetens såsom företagsekonomi, statskunskap och miljövårdsteknik. bör få i uppdrag att utarbeta riktlinjer för ett sådant praktiskt samarbete. Sammanfattningsvis anser vi att ansträngningarna för att internationalisera svensk utbildning och forskning bör utgå från följande: - en anpassning av den svenska skolstarten till vad som gäller i övriga , - förbättrad språkutbildning i franska, tyska och spanska, - större inslag av främmande språk inom högskolans undervisning, - en garanti för att alla språklärare får möjlighet till studier utomlands, en smidigare hantering av visum för gästforskare, utbildning av balter i . Utbildning som regional resurs Inom näringslivet kan vi se tendenser till att närhet till högre utbildning blivit en allt viktigare etableringsfaktor utöver kommunikationer och kulturutbud. Nyskapande inom olika områden förutsätter i ökad utsträckning tillgång till särskild kompetens, och genomförandet av nya idéer blir i allt större utsträckning beroende av tillgång till välutbildad arbetskraft. Dessa tendenser ställer högskolepolitiken inför nya uppgifter. När de regionala högskolorna byggdes upp var syftet i första hand att öka människornas tillgång till högre utbildning på nära håll. Det gjorde att de regionala högskolorna byggdes upp kring verksamheter, vilka också återfinns på de gamla universiteten. profilerar de regionala högskolorna i växande utsträckning sin verksamhet efter regionala behov. Man drar nytta av närkontakten med de regionala avnämarna. Den regionala högskolan fungerar som ett , där människor, företag och myndigheter får tillgång till högre utbildning, tillämpad forskning, utvecklingsarbete och utredningsverksamhet. De små och medelstora högskolornas FoU-verksamhet har till stor del vuxit fram med hjälp av externa medel. Därmed har tillämpad forskning, utvecklingsarbete och utredningsverksamhet fått en inriktning mot områden, där den regionala högskolans lokala kontakter och nätverk utnyttjas. Det är viktigt att organ för samverkan mellan den regionala högskolan och avnämarna utvecklas vidare. finns en råd olika former för sådan kontakt och samverkan och även framöver bör frihet råda i fråga om formerna för t.ex. stiftelsers och teknikcentras utveckling. Utvecklingen av kontaktnät och samverkansformer måste få ske på de regionala högskolornas och ortens egna villkor. Mångfald är av stort värde även inom detta område. ser positivt på den samverkan som vuxit fram mellan de regionala högskolorna och avnämarna i form av bl a uppdragsverksamhet. Även framöver måste en viktig del av de regionala högskolornas verksamhet ha denna inriktning. Men utvecklingen rymmer också faror. Högskolan kan bli för beroende av regionens näringsliv och myndigheter. Drabbas en region av ekonomiska och andra problem kan detta medföra att även högskolan försvagas. Den regionala högskolan kan på detta sätt komma att reflektera regionala problem snarare än verka som en kraft för förnyelse. Högskolan måste ha sådan egen kraft, initiativförmåga och stabilitet, att den kan medverka till att tidigt stimulera nyskapande och förändringar i en region. Dessa frågor avser vi att närmare behandla i vår forskningspolitiska motion. Förändring av anslags- och styrsystemet ansåg att det var nödvändigt att vidta åtgärder för att minska byråkratin och detaljstyrningen inom högskolan. Ökas universitetens och högskolornas rätt att själva fatta beslut vad gäller planering och genomförande av undervisning, forskning och investeringar i utrustning och lokaler skapar man förutsättningar för ett bättre resursutnyttjande och möjlighet att minska byråkratin. Ett viktigt steg i denna riktning var avskaffandet av regionstyrelserna 1988. Ett ytterligare steg togs i och med beslut att reformera anslagssystemet. Vi är kritiska till att inte beslutade decentralisera besluten och förändra systemen i tillräcklig omfattning. Därför vill vi på nytt upprepa de krav vi framställde i samband med riksdagsbehandlingen. - Reformen bör innebära att statsmakterna anger det totala statsbidraget till en högskola och om högskolan har utbildning inom mer än en sektor - hur medlen skall fördelas mellan sektorerna. Vi avser med detta att anslagen för utbildning och forskning inom respektive sektor slås samman. Med medelsanvisningen följer också prestationskrav, t ex i form av förväntat antal utexaminerade inom en viss sektor eller från en viss utbildning (läkare, civilingenjörer etc), vilka forskningsfält som skall prioriteras etc. - Inom de angivna ramarna har högskolan och beslutsorganen på respektive sektor (institutionsstyrelser, linjenämnder, fakultetsnämnder och vissa andra organ bör i stor utsträckning kunna slås samman) stor frihet att göra prioriteringar: vilken exakt dimensionering som skall gälla, hur resurser skall överföras mellan utbildningar inom sektorn, hur antagningssystemet skall utformas, vilka tjänster, inkl professurer, som skall inrättas, hur lokalförsörjningen skall ordnas, hur medelsfördelningen mellan forskning och utbildning bör göras etc. - Högskolorna åläggs en samrådsskyldighet vid viktigare förändringar, så att man undviker t ex att samma utbildning läggs ner (eller inrättas) ett visst år vid flera högskolor etc. - Inom ramen för nationella ansvar skall kunna ålägga en enhet att bedriva utbildning i visst ämne. Detta är en möjlighet som kan komma att behöva utnyttjas för att garantera att vissa s k smala ämnen överhuvudtaget skall förekomma i . - De administrativa resurser som frigörs på den centrala nivån torde kunna överföras till utbildnings- och forskningsanslaget. Det av beslutade nya styr- och anslagssystemet innebär en avsevärd decentralisering jämfört med dagens läge. Riksdag och regering kommer inte att kunna avgöra exakt hur många väg- och vattenbyggnadsingenjörer eller barnmorskor som utbildas. Å andra sidan ökar möjligheterna för de centrala beslutsinstanserna att förskjuta sitt intresse från detaljer till det som är viktigare, nämligen resultatuppföljning och mer långsiktiga frågor. Starka skäl talar för att luckra upp linjesystemet. noterar att regeringen äntligen tar upp resonemang om detta. Vi vill särskilt betona att det är angeläget att kandidat- och magisterexamen införs. Med stöd av det ökade lokala ansvaret borde högskolorna i större utsträckning arbeta fram en fungerade organisation för ökning av de inviduella linjerna. Med anledning av vad vi anfört anser vi att det finns möjligheter till vissa besparingar på UHÄ. Vi föreslår att inte anslår ytterligare medel till datauppbyggnad för den centrala antagningen, vilket medför en minskning av anslaget med 3,72 milj. kronor. föreslår att UHÄ:s förvaltningskostnader minskas med 2 milj. kr. i förhållande till vad regeringen föreslår. Vi anser att kraven på god kvalitet i utbildningen i första hand åvilar de enskilda högskolorna och UHÄ. Vi ställer oss därför inte bakom regeringens förslag att inrätta ett särskilt råd för grundutbildningsfrågor. Vi tror att man inom ramen för den befintliga organisationen, särskilt om förslag till förändringar genomförs, kan garantera utbildningarnas standard. Dessutom arbetar en utredning med frågorna . En viktig förutsättning för kvalitet är att lärarna har erforderliga kunskaper. Det gäller såväl pedagogiska kunskaper som ämneskunskaper. Särskilt vid de mindre och medelstora högskolorna måste ansträngingar göras för att fler lärare ska få möjlighet att genomgå forskarutbildning. Vi återkommer i samband med regeringens forskningsproposition till dessa frågor. Vi har stora förhoppningar att den utredning som regeringen tillsatt på initiativ kommer att föreslå lösningar på de pedagogiska bristerna i grundutbildningarna. Högskolelärarnas pedagogiska kunskaper och medvetenhet måste förbättras. Det bör kunna övervägas om inte pedagogik bör ingå som en inledande, obligatorisk del i forskarutbildningen. Vår förhoppning är också att en friare lönesättning på det statliga sektorn kan föra med sig att högskolorna lönemässigt kan prioritera skickliga pedagoger. Vid tjänstetillsättningar måste reell hänsyn också tas till de sökandes pedagogiska meriter. För att utveckla studenternas förmåga till analys och kritiskt tänkande borde det i grundläggande högskoleutbildningar ingå en obligatorisk kurs i vetenskaplig metodik. I sin anslagsframställning begärde UHÄ att regeringen skulle fastställa långsiktiga riktlinjer för högskolans dimensionering. Regeringen har inte varit beredd att på detta sätt binda upp sig för framtiden. Regeringens enda reella förslag är att uppdra till UHÄ att dels göra en avhoppsanalys, dels kunna besluta om överintag på vissa linjer, dels lägga fram förslag om avgifter på ansökningar till högskolan. Avhopp måste självfallet analyseras. Tyvärr finns det ofta skäl till att de ansvariga på vissa linjer har haft ett måttligt intresse av att få siffror på linjens avhopp publicerade. Anslagen skulle nämligen minska . Vi tror att detta synsätt skulle förändras i en högskola med större eget ansvar för de samlade ekonomiska resurserna. Överintag sker redan och kan naturligtvis vara en modell för att garantera att linjens platser skall fyllas med studerande. Vi ställer oss dock tveksamma till att dessa beslut skall fattas vid den centrala antagningen. i större utsträckning decentralisera antagningsförfarandet till de enskilda högskolorna. Vi avvisar förslaget om att avgiftsbelägga de centrala ansökningarna. Problemet med oplanerade ansökningar måste lösas på annat sätt. Regeringen försöker tackla problemen genom att bekämpa symptomen. De verkliga orsakerna glöms bort. Vi tror också att en avgift kan vara negativ om man strävar efter en bredare social rekrytering till högskolan. beslutade om nya regler för tillträde till högre utbildning. var kritiskt till beslutet i vissa avseenden. bör nu med utgångspunkt från våra förslag besluta om förändringar i tillträdesreglerna. I ett antal avseenden är reglerna för antagning till högskolan betingade av vilket betygssystem som tillämpas inom skolan. I den översyn som pågår av betygssystemet i skolan bör detta beaktas. avvaktar utredningens förslag till förändringar. Men vi anser att de nuvarande betygen från gymnasieskolan inte skall anses definitiva utan kunna förbättras genom kompletteringsstudier. Komplettering av betyg skall vara tillåten i så måtto att ett en gång erhållet betyg skall kunna förbättras och därefter tillgodoräknas. Vidare bör en försöksverksamhet inledas med viktning av betyg från gymnasieskolan i samband med ansökan till de längre tekniska utbildningarna i högskolan. Slutligen bör, i avvaktan på ett nytt målrelaterat betygssystem som medger att man ställer upp relevanta krav på särskild behörighet, den allmänna behörigheten skärpas till att kräva genomgången treårig gymnasielinje. De demografiska förändringarna kommer att innebära att antalet ungdomar som lämnar gymnasiet minskar och att färre ungdomar söker till högskoleutbildning. Detta kräver enligt vår uppfattning att åtgärder vidtas för att stimulera yngre att söka till högre utbildning. En åtgärd i detta avseeende bör vara att öka möjligheterna för de yngre att få tillträde. Vårt ofta framförda krav att sökande direkt från gymnasiet skall ges högre prioritet vid urvalet har aktualitet. En allmän uppfattning bland högskolans företrädare är att det uppstått ett balansproblem mellan grundutbildning och forskning. har under en följd av år föreslagit förstärkningar av grundutbildningen inom högskolan. I det följande kommer vi att föreslå att grundutbildningen tillförs ytterligare resurser utöver vad regeringen har föreslagit: - 3 milj.kr. till lokala och fristående kurser, 15 milj.kr. till lokaler och utrustning. De stora förändringarna inom tekniska sektorn hänger samman med genomförandet av den nya korta ingenjörsutbildningen som fattade beslut om . I propositionen skissas som det förefaller en fullständig utbyggnad av utbildningen. Men saknas information om när befintliga allmänna och lokala ingenjörsutbildningar skall dras ner. Detta leder till svårigheter vid planeringen för såväl de enskilda högskolorna som för kommunerna som har ansvaret för lokalerna. Regeringen föreslår en översyn av civilingenjörsutbildningen. Vi anser att detta är riktigt. I detta sammanhang vill vi ifrågasätta förslaget att starta en ny civilingenjörsutbildning vid KTH med inriktning mot industriell ekonomi. Vi anser att inga nya utbildningslinjer bör inrättas i avvaktan på den aviserade översynen. Vi ifrågasätter det riktiga i att såväl UHÄ som SÖ skall bedriva försöksverksamhet med den ett-åriga teknikerutbildningen. Ett exempel på socialdemokraternas bristande långsiktighet i synen på högre utbildning är användningen av det s.k. Kockumspaketet i . Universitet i startade en produktionsteknikerlinje om 80 p och en industriell tekniklinje med inriktning mot verkstadsindustri om 60 p.Kockumspaketet upphör . UHÄ föreslog 3,6 milj för en fortsatt utbildning. Regeringen föreslår inga nya pengar i budgeten och utgår ifrån att det skall finansieras inom befintliga ramar. Bristen på långsiktighet blir särskilt tydlig när vi vet att det investerats ca 45 milj i byggnader och utrustning för Kockumsutbildningarna. Vi menar att regeringen får återkomma på tilläggsstat och föreslå de medel som behövs för att dessa utbildningar skall kunna fullföljas. anser att en översyn av AES-sektorn är nödvändig. Linjesystemet är inte helt adekvat och behovet av kvalitetsförstärkning är stort. har stark kritik riktats mot flera av utbildningsvägarna. har underkänt de svenska ekonomutbildningarna. Förvaltningslinjen har haft svårt att rekrytera studenter. Arbetsmarknaden på detta område är dessutom vikande. Vi föreslår att de medel, , som sparas genom minskningen av ekonomutbildningen används för kvalitetsförstärkning av ekonomutbildningarna. För att lösa dagens vårdkriser och ge förutsättningar för att undvika ytterligare kriser bör flera av dagens vårdutbildningar förändras. Regeringen föreslår ett återupptagade av tandläkarutbildningen i . Med hänsyn till den alarmerande rekryteringssituationen i stöder vi förslaget. Behovet av logopeder ökar i takt med att antalet äldre ökar. För behandling av t.ex. afasitillstånd och i habilitering av utvecklingsstörda behövs logopeder. Vi anser i likhet med UHÄ att utbildningstiden bör förlängas till 160 poäng, men utan att antalet antagningsplatser minskar. Vi föreslår därför 1,5 milj. kr.