mot · GC02Sk450 · 1989-01-24 00:00:00 — Det är Mot. 1 därför nödvändigt att det skapas ett entydigt arbetstagarbegrepp. Det är viktigt att det blir möjligt för alla arbetsgivare som så önskar att tillämpa provanställningsformen , vilket förutsätter att den nuvarande lagens regler blir generellt verkande. Ett ökat utnyttjande av provanställning är till fördel både för företagen och för de grupper som har en svag ställning på arbetsmarknaden. Reglerna för anställning vid arbetstoppar är besvärliga. I många fall är företag omedvetna om att vissa tillfälligt anställda kan ställa krav på att bli tillsvidareanställda. Det är t. ex. inte möjligt att två somrar i rad anställa en universitetsstuderande om denne också arbetar mellanliggande jul. Denne får nämligen då rätt till tillsvidareanställning. Vi föreslår att den s. k. tvåårsregeln upphävs och att tillfällig anställning möjliggörs. Turordningsreglerna vid driftsinskränkningar är ibland svåra att följa. Det strikta kravet på att låta anställningstiden vara avgörande för vilka som skall stanna när arbetsstyrkan minskas innebär att företaget kan tvingas säga upp arbetstagare som är viktiga för företagets fortsatta överlevnad. Lagen bör omarbetas så att större hänsyn kan tas till behovet att behålla en personalstyrka som är lämplig med tanke på företagets framtida verksamhet. Vidare bör undantag göras i LAS, så att vissa kategorier av arbetstagare, t. ex. viktiga chefer eller experter, om de själva samtycker, inte omfattas av kraven på tillsvidareanställning. Den praktiska yrkesutbildningen i befinner sig i en kris. Få skolor har möjlighet att ge eleverna utbildning på den typ av avancerad utrustning som många företag utnyttjar. Den starka bindningen till den traditionella skolan gör också att elever som genomgått en vanlig praktisk yrkesutbildning ofta är främmande för den miljö som de möter ute på arbetsplatserna. Detta tillsammans med elevernas bristande kunskaper och färdigheter bidrar till att många unga inte kan få något arbete. har företagen ett stort behov av utbildad personal. Vi har föreslagit att eleverna skall knytas till ett eller flera företag genom ett slags lärlingsanställning. Huvudelen av den praktiska undervisningen och handledningen skulle ske ute på företagen. De teoretiska inslagen skall skolan svara för. Våra förslag till reformerad praktisk yrkesutbildning har mötts av socialdemokratiskt motstånd. En begränsad försöksverksamhet pågår . Enligt vår mening är den otillräcklig som grund för en reformering av den gymnasiala yrkesutbildningen. En begränsad försöksverksamhet med en förändrad utbildning är inte heller till fyllest med tanke på de rådande akuta problemen. Två grupper drabbas ungdomar som inte får en bättre utbildning och därmed blir mindre attraktiva på arbetsmarknaden, samt företagen, som inte kan rekrytera utbildad arbetskraft. Våra förslag beträffande den praktiska yrkesutbildningen återfinns i en särskild kommittémotion om ungdomsfrågor. Den nuvarande regionalpolitiken har i viktiga avseenden varit ineffektiv. Den eftersträvade ökningen av den privata företagsamheten i de svagt utvecklade regionerna hämmas av ett allmänt negativt företagarklimat. Då är det inte tillräckligt att statsmakterna lämnar omfattande subventioner till nyetablering eller utvidgning av företag i stödområdet. Den moderata regionalpolitiken, som redovisas i en särskild motion, syftar till att skapa goda förutsättningar för tillväxt i landets alla regioner. För att detta skall vara möjligt krävs dels ett bättre allmänt företagarklimat, dels att de centraliserande effekterna av statsmakternas agerande uppmärksammas och motverkas. Det är också viktigt att det finns en väl fungerande infrastruktur i hela vårt land. Vägnätet måste förbättras liksom möjligheterna till flygförbindelser även med mindre orter. De mindre högskolornas verksamhet bör utformas så att dessa kan förse regionens företag med välutbildad arbetskraft. Sänkta arbetsgivaravgifter i hela stödområde A skulle skapa bättre konkurrensförutsättningar för företagen i de delar av landet som har störst problem. Det selektiva stöd som kan utgå till företag inom stödområdena bör ges en annan utformning. 10 Offentlig upphandling och konkurrens bedriver kommunerna en omfattande verksamhet i egen regi. Erfarenheterna från både och utlandet visar att genom utläggning av olika serviceuppgifter på entrepenad till privata företag kan kommunerna dels sänka kostnaderna, dels förbättra servicen för kommuninvånarna. får kommunerna därmed möjlighet att främja framväxten av småföretag som leverantörer och entreprenörer. Detta skall naturligtvis ske med iakttagande av konkurrensneutralitet mellan olika företag inom och utom kommunen. Ett oroande hot mot konkurrensneutraliteten är att kommuner i allt större utsträckning uppträder som företagsägare. Trots att det inte är en uppgift finns det kommuner som gått in som ägare i industrioch entreprenadföretag. I vissa fall gör kommunerna det i uppenbart trots mot domstolar, som förklarat det kommunala ägandet olagligt. I andra fall har kommunerna med skattemedel subventionerat driften av en del krisföretag. I annan motion redovisar vi sådana missförhållanden och föreslår åtgärder för att stävja kommunerna agerande och främja småföretagens möjligheter som leverantörer och entreprenörer. Genom subventioner konkurrerar statlig verksamhet ofta med privata företag med illojala medel. Detta skadar servicesektorns utveckling. Det leder också till lägre tjänsteexport än som annars vore möjligt. Offentliga myndigheter är dåliga exportörer och privata foretag går miste om en viktig hemmamarknad och goda referensobjekt, som behövs för att hävda sig på världsmarknaden. Tjänsteföretag är ofta företag som lämpar sig för att vara helt eller delvis personalägda. Detta i och med att personalen ofta är den huvudsakliga tillgången i företagen. Den näringsfrihet och avreglering som kommit den enskilda sektorn till del saknas nästan helt på den offentliga sidan. Näringsfrihet existerar knappt. Regleringar och byråkrati omöjliggör nästan varje form av konkurrens och marknadsstyrning. - som offentlig sektor i stor utsträckning utgörs av vars tillgångar i balansräkningen i princip utgörs av de anställdas kunnande och allmäna kompetens fordrar delägande från desamma för att långsiktigt fungera tillfredsställande. För de flesta råder knappast näringsfrihet. Det finns bara en arbetsgivare som dikterar vilkoren, nämligen den offentliga sektorns politiker. Där har man varit så listig att man bibehållit toppstyrningen och centraliseringen. En människosyn som tillhör industrialismens långa serier och det tidiga . Avreglera och konkurrensutsätt monopolen. Tåt de olika institutionerna bli självstyrande med stor frihet att konkurrera inom vida ramar. Tillåt andra huvudmän än politikersamhället. Låt de anställda själva få förverkliga sig själva, sina idéer, drömmar och förslag. Sprid ägandet till de offentligt anställda och bryt upp monopolens förlamande hand. Ökad frihet för näringslivet har inneburit ökad konkurrens och bättre resursfördelning. Samma tes gäller med all säkerhet mycket av det som utförs i offentlig regi. Många mindre företag skulle vilja ge handikappade arbete på vanliga arbetsplatser. Med det löne- och konkurrensläge som företagen har att rätta sig efter kan detta ske endast i mycket begränsad omfattning. I stället tillväxer (f. d. Samhällsföretag) ständigt. I dess företag bereds arbetshandikappade sysselsättning. Dessa statssubventionerade, landstingsstyrda företag är betydelsefulla för svårt handikappade och för personer som kräver speciell handledning eller teknisk utrustning på en skyddad arbetsplats. Men för en stor del av de arbetshandikappade vore det bättre om de kunde få arbeta på vanliga arbetsplatser. Detta kan bli möjligt genom individuella flexibla lönebidrag, där man tar hänsyn till den arbetsnedsättning som den handikappade har. Sådana bidrag, vars storlek regelbundet skall omprövas, kan utgå fram till normal pensionsålder eller tills den handikappade kan vara ute på en vanlig arbetsplats. Detta förslag återfinns i en motion om handikappfrågor. 12 Plan- och byggnadslagstiftningen Den nya plan- och byggnadslagstiftningen innebär att kommunerna fått ett kraftfullt maktinstrument för att påverka etablering av vissa sorters kommersiell verksamhet. Ett exempel är att de kan förhindra att en affär som inte tillhandahåller livsmedel omvandlas till en livsmedelsaffär. Vi anser inte att kommunerna bör ha möjlighet att förbjuda eller ytbegränsa livsmedelshandeln med hänsyn till, som det heter, lämplig samhällsutveckling. Att det i ett område redan finns en eller flera livsmedelsaffärer är inget skäl för att ytterligare en inte skall få starta. Det är konsumenterna som skall avgöra vilka som skall finnas kvar. Även i flera andra avseenden innebär den nya lagstiftningen att rättssäkerheten minskar. Det är därför viktigt att lagstiftningen revideras. Krav på dessa förändringar framförs i den bostadspolitiska partimotionen. Det torde ankomma på vederbörande utskott att utarbeta erforderlig författningstext. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs [att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om de mindre och medelstora företagens betydelse för den ekonomiska utvecklingen i ,1] 1. att hos regeringen begär förslag om avdragsrätt för aktieutdelning i icke marknadsnoterade aktiebolag i enlighet med vad som anförts i motionen, 2. att hos regeringen begär förslag om att regeln om reduktion för företagsförmögenhet skall gälla även för successiva överlåtelser vid gåvobeskattning, 3. att beslutar att skattereglerna för egendomslivränta återställs till vad som gällde , 4. att beslutar att anskaffningskostnaden för längre innehav av aktier i icke marknadsnoterade aktiebolag får beräknas enligt den schablonregel som gäller för börsnoterade aktier, 5. att hos regeringen begär förslag om ändrade regler för avdrag för pensionsförsäkring för egenföretagare i enlighet med vad som anförts i motionen, [att hos regeringen begär förslag om ändrade regler för avtrappning av kommunalt bostadstillägg enligt vad som anförts i motionen,2] 1 1988/89: N 358 2 1988/89: Sf 367 [att hos regeringen begär förslag om ändrade regler så att underskott i näringsverksamhet kan kvittas mot överskott i motsvarande förvärvskälla i enlighet med vad som anförts i motionen,2] [att hos regeringen begär förslag om ändrade regler för beräkning av egenavgifter så att hänsyn tas till underskott i förvärvskälla enligt vad som anförts i motionen,2] 6. att beslutar att begränsningsregeln om en minsta årsarbetstid för medhjälpande make avskaffas för fåmansföretag, 7. att hos regeringen begär förslag om ändrade regler vad avser lön till egna barn enligt vad som anförts i motionen, 8. att hos regeringen begär förslag om avskaffande av särreglerna för fåmansföretag vad avser enkelbeskattade skattesubjekt, 9. att beslutar att s. k. allmänt skadestånd enligt arbetsrättslig lagstiftning skall vara avdragsgillt vid inkomsttaxeringen, 10. att hos regeringen begär förslag om ändrade regler för avdrag för kapitalförluster i samband med konkurs i enlighet med vad som anförts i motionen, 11. att beslutar att debitering av preliminär B-skatt skall debiteras av den slutliga skatten året före inkomståret, [att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs angående behovet av avreglering,3] [att hos regeringen begär förslag om regler för redovisning av konsekvenserna av lagförslag i enlighet med vad som i motionen anförts3]. () () () () () () 1 1988/89: N 358 2 1988/89: Sf 367 3 1988/89: K 506