mot · GD02A107 · 1989-01-01 00:00:00 — I motion 1989/90:N246 har vpk också pekat på att Luleås närhet till förstklassiga ger denna ort särskilda förutsättningar att utvecklas som metallurgiskt centrum genom satsningar på forskning, ny utrustning och teknik. Gruvdriften och även prospekteringsverksamheten har stor strategisk betydelse för järn- och stålindustrin. När riktlinjer för framtida prospekteringsverksamhet föreslås avser vi att återkomma i dessa frågor. De statliga insatserna på energiområdet har en god möjlighet att kombinera miljöhänsyn med positiva regionala åtgärder. Beaktandet av regionala och globala miljöhänsyn gör att vi måste minska användningen av fossila bränslen och avveckla kärnkraften. Dessa energiformer skall ersättas med ökad energieffektivitet och ökat sparande. Den energi som verkligen behöver produceras skall till största delen komma från förnyelsebara energikällor. Dessa är i framför allt vindkraft, biobränslen, vågenergi och geotermisk energi. Energihushållningsmedvetandet hos många mindre energikonsumenter står nu vid ett lågvattenmärke i landet. När t.ex. butiker så långt norrut som i finner det företagsekonomiskt lönsamt att hålla entrédörrarna öppna mitt och istället ha ett varmluftsaggregat påslaget på högsta effekt måste det föreligga allvarliga brister både i energiprissättning och i energihushållningsmedvetandet. Utveckling och ökad användning av förnyelsebara bränslen gynnar regio- Mot. ner med regionala strukturproblem eftersom bränslena är inhemska och pro- A107 duceras i glesbygd. Biobränslen nämns i propositionen men övriga förnyelsebara energikällor förbigås med skrämmande tystnad. Satsning på t.ex. vindkraft i skulle ge våra södra kuster många arbetstillfällen - ofta geografiskt utspridda och i glesbygd. Stark kritik riktas mot statsmakternas oförutsägbara och svaga styrning av energimarknaden, när det gäller både prissättning och produktionsmetoder. Nu i dagarna börjar regeringen t.ex. att tveka om årtalet för kärnkraftsavvecklingen. Dessa ständiga förändringar och brist på konsekvens i energipolitiken vållar marknaden stora problem, inte minst kommuner som har satsat på olika former av fjärrvärme. Vpk menar att det bör upprättas nationella och regionala energiplaner som t.ex. skall visa hur bio-, vind- och vågenergi skall bidraga till vår energiproduktion och hur kärnkraftsindustrins materiella och personella resurser skall tillvaratas. De kommande miljöavgifterna måste sättas så att de inhemska, förnyelsebara energikällorna gynnas och blir konkurrensmässiga. Det får inte bli så att naturgasen konkurrerar ut våra inhemska bränslen. Naturgasen skall endast användas där andra energislag ej är praktiskt användbara, i vårt land gäller det storstadsområdena. Naturgasnätet måste också vara konvertibelt till biogas. Den elintensiva industrin har varit gynnad av relativt sett låga energipriser i . Det har bidragit till lägre grad av rationaliseringar av den elintensiva industrin. har det också från industrins sida framkommit att man inte kommer att få särskilt stora problem när kärnkraften avvecklas, eftersom man bl.a. medvetet underskattat biobränslenas potential. Den elintensiva industrins vinstnivå beräknas - av oberoende ekonomiska institut - ändå ligga på en högre nivå än genomsnittet för svensk industri, trots kommande energiprisökningar. Även i våra traditionella basnäringar är en produktutveckling trolig där produkterna kräver mindre energimängder. En ökning av energipriserna medför inte en minskning av svenskarnas nationalförmögenhet, om vi med nationalförmögenhet menar allt vad vi njuter av i livet. har också ett internationellt ansvar som ett av jordens fem mest utvecklade länder. måste visa att det går att klara både energi- och miljömålen. Det av regionalpolitiska kommittén föreslagna återförandet av /kWh av vattenkraftsskatten, bör genomföras. Medlen - 600 milj. kr. - bör gå till infrastruktursatsningar. Produktionsavgiften får inte kompenseras av kraftbolagen i form av höjda elpriser. har lantbruksstyrelsen arbetat med ett särskilt stöd för landsbygdsutveckling i norra . Detta har fungerat mycket bra. Lantbruksstyrelsen säger själv: Åtgärdsprogrammet har inneburit en kraftig stimulans för uppbyggnad och utveckling av med jord och skog kombinerade företag. En landsbygdsutveckling värd namnet måste baseras på att det finns ett aktivt skogs- och jordbruk som grund. En levande landsbygd kräver ett levande jord- och skogsbruk. Det har stor betydelse för hela infrastrukturen på landsbygden. Vägar hålls i skick. Pensionärer får sina gårdsplaner och bivägar plogade. Lantbrukarens svets kommer väl till hands för att göra småreparationer osv. Delar av detta skulle i annat fall få tas över av det allmänna. Lantbruksstyrelsen begär nu att få fortsätta sitt landsbygdsutvecklingsprogram och dessutom kunna utvidga det till södra och . Det har också visat sig att kombinationsnäringar speciellt har gynnat kvinnornas situation på landsbygden. Alla mått som tas för att kvinnorna skall stanna kvar på landsbygden måste stödjas. har verksamheter som ökad sysselsättning i skogsbruket, alternativodling, trädgårdsodling, nya landsbygdsprodukter, turism samt särskilda projekt för landsbygdens kvinnor visat sig särskilt framgångsrika. När nu en avveckling av jordbruksstödet väntar bakom hörnet kommer också möjligheten till småskalig vidareförädling av livsmedel på gården eller i mindre producentkooperativ att bli allt viktigare för att få ett jordbruk att gå runt och ge vinst. Vi föreslår därför att . beviljas för ett fortsatt aktivt arbete med landsbygdsutveckling. uttalade att användningen av dessa medel skall vara flexibel och anpassad till lokala förhållanden. Tonvikten bör dock ligga på verksamhet som utgör ett komplement till jord- och skogsbruket. Jordbruket står också i övrigt inför stor förändring. En utredning i ämnet är klar och en proposition kommer . Vi avvaktar därför med ytterligare förslag till dess. Utbildningspolitiken påverkar både samhällsutvecklingen och våra möjligheter att avvärja hoten mot människor och miljö. Varje människa skall ha en verklig möjlighet till utbildning och personlig utveckling oavsett klasstillhörighet, kön och var i landet man bor. Frågan om en bra utbildning för alla är i grunden en demokratifråga. Det finns klara samband mellan skolbakgrund och möjlighet att påverka politiska beslut. Kort sagt: En dålig skolutbildning ger sämre möjligheter att ta tillvara de rättigheter man har och det ger sämre möjligheter att påverka samhällsutvecklingen. Det är därför ur demokratisk synvinkel mycket viktigt att alla, särskilt de med kort skolgång, får chansen att komplettera sin utbildning. För den grundläggande utbildningen är det viktigt med en ordentlig satsning på grundvux, komvux och folkhögskolor. Etapp 1 inom komvux, dvs. den som skall ge grundskolekompetens, har faktiskt minskat sin volym . De som endast har gått folkskola och som inte har studerat utgör en mindre del av de studerande inom komvux etapp 1. Många människor med kort utbildning står alltså utanför komvux. En orsak till detta är säkert att vuxenstudiestödet inte motsvarar inkomstbortfallet för folk i normala inkomstlägen. Däremot kan det vara ett möjligt alternativ för dem som kommer från ett deltidsarbete eller som varit hemma och vårdat barn och inte haft en vanlig inkomst. Vpk har i annat sammanhang föreslagit förstärkningar av vuxenstudiestödet. Utbildningsnivån är lägre i de delar av landet som behöver regionalpoli- Mot. Befolkningen i dessa delar av landet får inte heller så stor del av A107 satsningarna på personalutbildning. Eftersom personalutbildningen omfattar betydligt mer än hälften av all vuxenutbildning och mest tillfaller högutbildade män i de expansiva områdena ställer detta ännu större krav på samhällets utbildningsinsatser i glesbygd. Mot bakgrund av ovanstående föreslår vpk en satsning på för att öka rekryteringen inom vuxenutbildningen och för att öka antalet studietimmar i den kommunala vuxenutbildningen i stödområdet. Otvivelaktigt spelar studieförbunden en viktig roll i strävan efter ett jämlikt utbildningsutbud. Inte minst gäller detta glesbygden. Detsamma gäller för folkhögskolorna, som ofta är belägna på landsbygden och där kan fungera som kulturcentra. Folkhögskolan är också särskilt lämpad för utbildning av elever utan studie vana genom sin pedagogiska frihet. Internatformen ger en helhetsmiljö som i sig kan vara viktig för elevernas sociala utveckling. Vpk har till årets föreslagit höjda statsbidrag till dessa för landsbygden så viktiga studieformer. Ofta har den regionalpolitiska debatten om utbildning inriktats på högskoleutbildning. Tillgången till högskoleutbildning med hög kvalitet är naturligtvis viktig. Men för den lilla orten är tillgången till grund- och gymnasieskola av större betydelse än en högskola. Skolan har också ett symbolvärde för den omgivande bygden. Den står för utveckling och framtidstro. För att behålla nedläggningshotade byskolor är det viktigt att ta till vara de positiva erfarenheter man på många håll gjort av integration mellan skola och barnomsorg. Det har dessutom ett värde i sig att bryta upp de stela gränserna mellan dessa verksamheter. Vpk har i en särskild motion till årets föreslagit ett särskilt stöd till skolor i glesbygd. Självklart spelar också högskolans utbildning och forskning en viktig roll som motor för en regional utveckling. Vpk har i samband med regeringens proposition om forskningspolitiken bland annat krävt förstärkta forskningsanslag vid vissa små och medelstora högskolor. Vpk menar att distansundervisningen inom högskolan är viktig för att rekrytera nya grupper med långa avstånd till någon högskoleort till högre utbildning. Det är också viktigt att ta tillvara erfarenheter av distansundervisning vid . Vpk vill därför föreslå till högskolans distansundervisning och till lokala studiecentra. Vpk instämmer i propositionens slutsatser om att fortsatt utbyggnad och förnyelse av kommunikationssystemen har en avgörande betydelse för den regionala utvecklingen. Det finns dock inga som helst miljö- och energiaspekter på kommunikationssektorn i propositionens beskrivning. Det är viktigt med satsningar på kommunikationer men det måste kombineras med hänsyn till miljön. Att inte göra det är att verkligen skapa framtida problem för många regioner, t.ex. i skogsområden där försurningen fortgår och närmar sig nivåer där skogens produktivitetsförmåga påverkas. Av dessa skäl måste ökningen av bil- och flygtrafiken brytas. Även flera Mot. andra skäl talar för att ett ökat kollektivt, spårbundet resande måste till. handlar om att minska olycksantalet, rädda våra stadskulturer, minska orättvisorna i transporterna, minska resursslöseri osv. För tyngre och mer långväga transporter måste sjöfart och järnväg stå för merparten. Bilism skall gynnas där den är samhällsekonomiskt lönsam (inkluderat miljökostnader). I vårt land innebär det att bilens möjligheter skall tas till vara i , framför allt i dess inland där det aldrig kommer att vara aktuellt med spårbunden trafik. Detta innebär att stödet till mindre vägar och enskilda vägar skall bibehållas och ökas via de regionala stödfonderna. Ett annnat stort fel i propositionen är att den talar mycket om vårt ökade resbehov som en livsnödvändighet som ej går att undvika. Vpk menar att vi måste se över infrastrukturen i stort och inte bygga fast oss i ett bil- och flygberoende. Det kan inte vara riktigt att bygga samhällen och infrastrukturer så att långväga pendling mellan bostad och arbetsplats tvingas fram. Ej heller kan det vara riktigt att lägga serviceinrättningar såsom storskaliga köpcentrum och sjukhus långt ifrån bostadsområden. Vi efterlyser en långsiktig strategi för att motverka dessa felaktiga infrastruktur-uppbyggnader. Data-, tele- och videokommunikationernas möjlighet att ersätta framför allt persontransporter måste lyftas fram. Nya rön visar att det finns en stor potential på detta område, som måste utnyttjas på ett bättre sätt . Här finns fortfarande en tradition och tröghet som måste övervinnas. Vpk instämmer också i den kritik som menar att utvärdering och bedömning av olika infrastrukturåtgärder tillämpas i för låg grad. Det behövs noggranna analyser av projekt för att bäst kunna få största möjliga effekt av olika. Man kan t.ex. inte bara bygga en väg på måfå och anta att den har positiva regionala effekter. För konkreta yrkanden på kommunikationsområdet hänvisas till vpk:s motion till proposition 1989/90:88 om vissa näringspolitiska frågor. Enligt regionalpropositionen betyder skattereformen följande för glesbygden: Sänkningen av skattesatserna ger en begränsad skattelättnad för regioner med låga inkomster. Glesbygden i präglas av låg- och medelinkomsttagare. Propositionen menar också att dessa regioner inte behöver vara med att finansiera skattereformen i lika stor utsträckning. Det är ett påstående som måste tas med en stor nypa salt, eftersom de stora pålagor på bilen som kommit drabbar speciellt glesbygden, där bilen oftast är det enda transportmedlet. Vpk:s skatteförslag skulle ha gett grupper med låga inkomster en större skattelättnad, med tanke på det grundavdrag som vi föreslog. Regeringen har tvingats till reträtt vad gäller reseavdragen, vilket har hjälpt upp situationen något. Den regionalpolitiska kommittén anser att biobränslen även i fortsättningen skall vara befriade från skatt. Vi håller med eftersom en skatt på biobränslen skulle slå hårt mot glesbygden och dessutom skapa stora svårigheter för en konvertering till alternativa bränslen vid en kärnkraftsavveckling. Vi menar att regionalpolitiska lättnader vad gäller turistmomsen skulle be- Mot. tyda mycket för turismen i glesbygden. Detta har även pe- A107 kat på. Vi kommer också att gå emot ett införande av skatt på svamp-, bär- och kottplockning. I glesbygden är detta ett mycket viktigt tillskott för försörjningen, som dessutom tar tillvara tillgångar i skogen, vilka annars skulle ruttna bort. Ett annat problem som ännu inte är tillfredställande löst är kvittningsrätten mellan tjänsteinkomster och underskott i rörelse, som har en avgörande betydelse vad gäller tillkomsten av småföretag i glesbygden. Speciellt för nystartade jordbruk är denna fråga av stor betydelse. Propositionen pekar på att mer underlag behövs för att bedöma de regionalpolitiska effekterna av skattereformen. Här instämmer vi tillfullo och frågar oss varför det hastar så med skattereformen att underlag och analyser inte tas fram innan reformen är genomförd, utan istället kanske kommer i efterhand när skadan redan till stor del är ett faktum. Regionalpolitiken är könsblind. Kvinnor och män lever i olika världar. Kvinnor har, generellt sett, färre yrken att välja på, lägre löner, sämre arbetstider och tyngre arbeten än män. Detta faktum har dock inte gett stort utslag i regeringens proposition om regionalpolitiken. Visserligen omnämns kvinnorna på flera ställen i propositionen, men det blir mest vackra ord. Bl a står det följande under avsnittet om jämställdhet: För ett fullt kapacitetsutnyttjande krävs att kvinnors tillgång till arbete, service, kultur, fritid, m.m. blir likvärdig i landets olika delar. För en god regional utveckling är kvinnors kompetens och särskilda erfarenheter nödvändiga inslag. Mot bakgrund av den skrivningen är det beklagligt att propositionen innehåller så få förslag till konkreta åtgärder eller särskilda medel för att förverkliga dessa nödvändiga inslag. I stället övervältras frågan på kommunerna och länsorganen, som förväntas klara av nödvändiga prioriteringar. Den nuvarande situationen, med kvinnounderskott i många inlandskommuner, visar att detta ej har fungerat. Regionalpolitikens utformning har missgynnat kvinnorna. I redovisningen av det hittillsvarande stödet konstaterar man i propositionen att verkstadsindustrin är den bransch som erhållit mest stöd, vilket innebär att drygt vart tredje stödföretag finns inom denna bransch. Lägger man till trävarubranschen så täcker man av stödet. Både verkstadsindustrin och trävarubranschen är typiskt manliga områden. Även vid redovisningen av olika slags statistik över utvecklingen under så har man missat könsaspekten. Så skulle t ex tabellerna som redovisar arbetslöshet, befolkningsutveckling och flyttningsnetton kunnat ge viktig information om utvecklingen om de redovisat siffrorna uppdelade på män och kvinnor. Vid redovisningen av utfallet av det hittillsvarande regionalpolitiska stödet har man inte redovisat sysselsättningsökningen för kvinnor på länsnivå, vilket minskar värdet av totalsiffran. Ovan givna exempel döljer det faktum att det är kvinnorna som flyttar från lands- och glesbygd. Om man skall leva upp till målsättningen att kvinnor skall ha likvärdig tillgång till arbete, service, kultur och fritid, måste man börja med att beskriva hela verkligheten. Den bristande verklighetsbeskrivningen får också andra konsekvenser när det gäller regelverket runt det regionalpolitiska stödet. Grundregeln som gäller , och som föreslås gälla även fortsättningsvis - att av det antal arbetsplatser som tillkommer till följd av stödet skall förbehållas vartdera könet - kan synas jämlik, men mot bakgrund av att merparten av stödet går till manliga sysselsättningar så innebär det faktiskt att kvinnorna missgynnas . Vpk menar att det regionalpolitiska stödet måste omprioriteras och gå till kvinnor i större utsträckning, eftersom läget just nu är kritiskt i många inlandskommuner. Det är kvinnorna som flyttar först. Ovanstående visar att regionalpolitiken inte tagit hänsyn till kvinnors och mäns olika arbetsmarknader. Kvinnorna finns i huvudsak inom den offentliga sektorn, som ju inte får del av det regionalpolitiska stödet. Eftersom den offentliga sektorn har så stor betydelse för kvinnorna, borde detta avspegla sig i regionalpolitiken. Vpk anser att regionalpolitiska medel måste kunna användas även till satsningar på offentlig sektor inom utsatta regioner. I stället för nedsättning av socialavgifterna, vill vpk göra en satsning på sex timmars arbetsdag inom vård och omsorg i inlandet. Ett av de viktigaste kraven bland kvinnor är kravet på en daglig arbetstidsförkortning. Vpk föreslår att försöksverksamhet med sextimmarsdag får tilllämpas inom vård och omsorg i det inre stödområdet och vill anslå 338 milj. kr. för detta ändamål. Denna arbetstidsförkortning kommer också att skapa 500-1 000 nya jobb i stödområde 1. Viktiga delar av den offentliga sektorn är vård och omsorg, där utbyggnad av barnomsorgen är viktig för att klara service till den ökande andelen gamla människor. Alternativa, flexibla lösningar måste prövas, och kommunerna måste ges ekonomiska förutsättningar för detta. Vpk föreslår därför ett särskilt glesbygdsstöd för barnomsorg på små orter och på landsbygden. Den offentliga sektorn är också kommunikationer, och en kraftig satsning på kollektiva färdmedel skulle gynna kvinnorna. Ett speciellt statsbidrag till länstrafiken i län med stora avstånd skulle skapa mer likvärdiga förutsättningar för de olika länstrafikbolagen. En tredje viktig del av den offentliga sektorn är utbildning och forskning. Möjligheterna till utbildning behandlas i annan del av motionen. När det gäller forskningen så behövs det forskning om kvinnor på landsbygden, vilka villkor de lever under och vad som krävs av regionala satsningar. Kunskaperna om kvinnors villkor är ännu otillräckliga och det gäller framför allt kvinnor på landsbygd och i glesbygd. ska leva har visat på den kraft och det engagemang som finns på landsbygden och ofta har det varit kvinnor som har gått i spetsen. Arbetssättet och metoderna, att arbeta i platta organisationer, skapa lokala nätverk och att bygga upp något underifrån, har passat Vpk föreslår ett forskningsprojekt med särskild inriktning på kvinnor på landsbygden. Om regionalpolitiken skall få någon verklig betydelse , så måste den på ett helt annat sätt än i regeringens proposition ta sin utgångspunkt i mäns och kvinnors olika villkor och om talet om jämlikhet skall bli mer än vackra ord, måste de åtföljas av konkreta åtgärder i form av rejäla resurstillskott inom de områden där kvinnor finns . För att främja boendet i glesbygd bör åtgärder genomföras för att framför allt yngre och äldre skall kunna ha ett rimligt boende. Dessa grupper är inte alltid attraherade av villaboende, som dominerar i glesbygd. Stöd bör ges till ökad självförvaltning, självbyggande, experimentbyggande och ekohusbyggande även av och i flerfamiljshus. Bostadsfinansieringen bör ses över så att en ökad diversifiering finns. Då skapas möjligheter för bättre anpassning till situationen på landsbygd och i skärgård. Permanentbosättning i glesbygd måste stödjas så att den kan konkurrera med fritidshusägande. När det gäller äldres boende i servicehem är vi emot koncentrationen till stora hem i tätorter. Liksom när det gäller barnomsorgen har det runt om i landet gjorts ett flertal försök med boende på mindre institutioner mycket nära hemmiljön. Vi anser att man nu samlat så mycket kunskap om detta att denna inriktning kan permanentas. En sådan inriktning tror vi stärks om kommunerna i lag får ansvaret för att inrätta särskilda boendeformer för service och omvårdnad, vilket vpk föreslagit. I propositionen sägs att målet för regionalpolitiken är rättvisa, valfrihet och tillväxt och att detta skall ske genom att man skapar sysselsättning, service och en god miljö på landet. Detta erkännande av en misslyckad regionalpolitik stämmer väl överens med de erfarenheter och analyser som vi har gjort. Förutom att det råder stora orättvisor mellan olika grupper så finns det också stora sociala och ekonomiska skillnader mellan regioner. Klyftorna är i detta avseende störst mellan storstad och land - då inget sagt om psykologiska värden som exempelvis livskvalitet eller om miljöaspekterna. I detta avsnitt vill vi behandla möjligheten till en utbyggnad och utveckling av den sociala servicen i glesbygd och på landsbygden. Många av de sociala och miljömässiga problem som finns i de befolkningstäta områdena beror på att det snart är omöjligt att bo kvar i andra regioner. Man måste för sin försörjning flytta till storstäderna antingen man vill eller inte. En förutsättning för att människor skall kunna stanna kvar i glesbygden och på landsbygden är att den sociala servicen fungerar. Kommunerna med stora glesbygder har ofta en mer ansträngd ekonomi än andra kommuner och har svårt att klara sociala åtaganden. Kommunerna måste därför ha ett statligt stöd dels för att kunna bibehålla en viss servicenivå, dels för att kunna bygga upp den. Viktigt i detta uppbyggande är en samverkan över olika sek- 17 torsgränser, posten, affärsverksamhet, föreningsliv och kommunen. I detta kan länsstyrelserna ha en viktig planerande och samordnande roll. Då kan man också nå en samordning med arbetsmarknad och bostadsplaneringen. När vi gått igenom regeringens proposition förvånas vi över den nästan totala avsaknaden av ett socialt perspektiv på regionerna och då särskilt när det gäller glesbygden. Intrycket man får är att glesbygden är befolkad med en annan art än människor. Barns, ungdomars, mäns, kvinnors och äldres behov av socialt utbyte och gemenskap berörs oändligt perifert. Kvinnor talas det om i termer av arbetskraft och företagande. Ungdomar betraktas som en sorts reservarmé för arbetsplatserna. Vi tror att för ökad rättvisa och en utvecklad välfärd måste ett mycket större perspektiv finnas än vad som denna proposition har. De sociala frågeställningarna, medvetet eller omedvetet, har inte kommit fram. Problem och problemlösningar måste utgå från människors behov och utgöra grunden för en levande landsbygd och vi kan inte finna den substansen/det underlaget i regeringens förslag. Det finns därför en risk för att den vilar på hälleberget och ger dålig skörd. Att ställa samlingslokaler till förfogande är en viktig samhällelig uppgift. Under ett flertal år har statens bidrag till upprustning och utbyggnad varit fryst vid .