mot · GC02Ub712 · 1989-01-24 00:00:00 — av m. fl. (fp) Högskolan En målmedveten, kraftfull och uthållig satsning på högre utbildning och forskning är nödvändig om skall behålla sin ställning som avancerad industrination och välfärdsstat. Satsningen måste innebära både ytterligare resurser och sådana förändringar i regelsystemen att verksamheten underlättas och de i högskolan verksamma känner stöd och stimulans. har arbetat för ett sådant positivt klimat för högskoleutbildning och forskning i . Regeringen brister på högskoleområdet ifråga om både insikter och handlag. De goda ansatserna finns där, men de hindras effektivt av två spärrar: oförmågan hos departementsledningen att övertyga finansministern om tillräckliga anslag och oförmågan att helt släppa en del ideologiska bindningar från U-68-tiden, t.ex. övertron på centrala beslut och linjesystemet. Detta leder till att de stora problem som högskolan brottas med inte löses utan snarare blir värre år . De kan delas in i två huvudgrupper. Bristande kvalitet i grundutbildningen - För låg lärartäthet - För lite forskningsanknytning - Orimlig lokal- och utrustningssituation - För låg examinationsfrekvens - Bristande internationalisering För mycket byråkrati - Besluten fattas för högt upp i systemet - Linjesystemet har överlevt sig självt - Onödig och felaktig uppdelning av anslag och beslutsorgan för grundutbildning respektive forskning. Högskolepolitiken rymmer också en kostnadsbomb som regeringen måste hantera i arbetet med en ny forskningsproposition, nämligen hur staten ska avlösa de från bankerna som räddade regeringen från tvånget att göra en rejäl utrustningssatsning i förra forskningspropositionen. I denna motion skisseras huvuddragen i en liberal högskolepolitik. - Ökade resurser för att säkra högre kvalitet i grundutbildningen och avhjälpa de värsta bristerna på utrustningsområdet. - Reformering av styr- och anslagssystemet för att minska byråkratin och öka högskolornas autonomi som går avsevärt längre än den regeringen föreslagit. - En kraftigare satsning på högskolans internationalisering. - Särskilda åtgärder för att främja de små och medelstora högskolornas utveckling, inte minst med avseende på forskningsanknytning. - Vissa förändringar av tillträdesreglerna för att säkra bättre förkunskaper. - En ytterligare förbättring av studiemedelssystemet. I det följande utvecklas dessa frågor mer utförligt. Den högre utbildningens och forskningens betydelse Betydelsen av högre utbildning och forskning blir allt tydligare. Ett lands tillgång på utbildad arbetskraft har blivit en konkurrensfaktor viktigare än de traditionella, råvaror och kapital. I land efter land satsas också allt större resurser på utbildning och kunskapsuppbyggande. Mot denna bakgrund är det en anmärkningsvärt svag och initiativfattig utbildningsbudget som regeringen har presenterat. Regeringen står handlingsförlamad när det gäller frågan hur skall kunna öka sitt deltagande i det alltmer ökade internationella utbildnings- och forskningssamarbetet. I budgeten tas anslaget till lokaler och utrustning i högskolan upp till ett lägre belopp än innevarande år, förstärkningar av grundutbildningen inom vissa sektorer finansieras genom besparingar på andra, förskollärarlinjen byggs inte ut tillräckligt för att beslut om full behovstäckning inom barnomsorgen skall kunna genomföras, den marinbiologiska forskningen får obetydliga resursökningar trots alla tecken på havsdöd, för att nämna några exempel. anser att regeringens passivitet är svårförsvarlig. Från högskolan ställs det inom många områden berättigade krav på ökade resurser. Att sådana resurser tillförs är utomordentligt viktigt. Det handlar om resurser för att skall få möjlighet att kunna deltaga i arbetet på att lösa svåra problem, miljöförstöring, bekämpandet av sjukdomar, finna ny energiteknik och för att vi skall kunna utveckla vår internationella konkurrenskraft. Det handlar kort sagt om förutsättningar för ett fortsatt välståndsbygge. I denna motion yrkar på anslagsökningar på . till högre utbildning och forskning. Hur dessa medel bör fördelas framgår av avsnitt 5. Det är i detta sammanhang emellertid angeläget att framhålla att jämsides med de anslagshöjningar som vi anser måste komma den högre utbildningen till del krävs det att högskolan utnyttjar varje tillfälle till effektivisering av sin verksamhet för att därigenom tillskapa ökade resurser. Genom att ge enheterna en betydligt större självbestämmanderätt ökar förutsättningarna för att sådana effektiviseringar skall kunna genomföras. Vi återkommer till detta. 1 * * 1988189.3 sami. För ett litet land som är det internationella samarbetet av stor betydelse. Vår litenhet gör att vi är särskilt beroende av att kunna medverka i internationellt forsknings- och utbildningssamarbete. har vi också varit relativt framgångsrika i detta. Det förhållandet att svensk forskning och utbildning har hållit en hög och jämn kvalitet gör att vi har erbjudits att deltaga i olika sammanhang där andra länder av motsvarande storlek inte är med. I takt med att andra länder nu höjer kvaliteten på sina utbildnings- och forskningsansträngningar skärps kraven på ytterligare för att vi skall ha förutsättningar att kunna deltaga. Vad gäller vårt deltagande i det europeiska samarbetet kompliceras därtill situationen av det mycket omfattande utbildnings- och forskningssamarbete som bedrivs inom EG. medverkar i ett antal av EG:s forskningsprogram. Däremot är vi utestängda från de många projekt vad gäller utbildningssamarbete som också förekommer mellan . Något tillspetsat är förklaringen till detta att inom många områden har en forskning av hög kvalitet som är av intresse för andra länder, medan vi när det gäller grundutbildningen inte är tillräckligt unika för att det skall räcka att bryta genom EG-muren. Det faktum att inte är med i utbildningssamarbetet inom EG inger enligt vår mening betydande oro. Särskilt gäller detta det förhållandet att vi inte är med i , ett program där de viktigaste inslagen är ett utbyte av studerande och lärare mellan medlemsländerna. Inom ramen för ERASMUS-samarbetet ingår ca 13 000 studenter i ett utbytesprogram mellan universitet och högskolor inom . 1992 beräknas motsvarande siffra vara ca 110 000 studenter. möjliggör alltså för många ungdomar i att genom studier i ett annat land bredda sina kunskaper och skaffa sig värdefulla erfarenheter av främmande miljöer. Självfallet är detta utomordentligt viktigt för de studenter som får denna chans. I motsvarande mån går svenska studenter miste om dessa erfarenheter. Ett annat projekt med hög prioritet inom EG är COMETT som är ett program för tekniköverföring genom utbildning från universiteten till näringslivet, särskilt industrin. Ytterligare ett centralt EG-projekt är ansträngningarna att få medlemsstaterna att ömsesidigt erkänna examina och utbildningsbevis, ett arbete som har hunnit mycket långt. Det faktum att inte bereds möjlighet att medverka i EG:s utbildningssamarbete kan, om vi även skulle hållas utanför, bli ödesdigert för våra förutsättningar att kunna bibehålla en högkvalitativ utbildning och forskning. måste därför fortsätta sina ansträngningar att få komma med i utbildningssamarbetet. Den bedömning man kan göra tyder på att det finns förutsättningar för oss att komma med i COMETT men att chanserna för att bli deltagare i verkar mycket begränsade . Vårt intryck är att regeringen bär ett visst ansvar för denna utveckling genom att inledningsvis ha varit alltför passiv i kontakterna med EG. I avvaktan på att får möjlighet att deltaga i EG.s utbildningssamarbete finns det en rad åtgärder som vi bör vidtaga för att utifrån våra egna förutsättningar internationalisera vår utbildning. Nyckelbegreppen i detta arbete bör vara anpassning av utbildningen till de förhållanden som gäller i övriga samt målmedvetna ansträngningar att höja kvaliteten på vår utbildning och forskning så att vi är intressanta för andra länder. En viktig åtgärd för att anpassa vårt utbildningssystem till vad som gäller i övriga är att vi sänker vår skolpliktsålder så att även svenska barn börjar skolan vid . En annan åtgärd för att underlätta för svenska ungdomar att kunna studera vid utländska universitet och högskolor är att förbättra skolans språkutbildning i språken franska, tyska och spanska. Man bör överväga att öppna möjlighet för elever som så önskar att något minska antalet timmar i engelska för att istället kunna läsa fler veckotimmar av de andra språken. Även inom högskolan måste inslagen av främmande språk bli större. Detta krav framfördes av internationaliseringsutredningen men är det relativt sällsynt med undervisning och kurslitteratur på främmande språk. En väg att uppnå ett större inslag av främmande språk i undervisningen är att inbjuda lärare och forskare från andra länders högskolor och universitet att föreläsa och forska i . Detta bör ske inom ramen för en utbytesverksamhet för att på motsvarande sätt möjliggöra för svenska lärare och forskare att tillbringa utomlands, även det ett viktigt inslag i ansträngningarna att internationalisera utbildningen. Som vi nämnde ovan är EG:s intresse, i vart fall så länge vi står utanför organisationen, av utbildningssamverkan med i inte ringa mån avhängigt av om kvalitetsmässigt anses ha något att erbjuda. En förutsättning för att vi skall kunna delta i det internationella utbildnings- och forskningssamarbetet är därför att vi satsar på att ständigt höja vår kvalitet inom dessa områden. Internationellt utbildnings- och forskningssamarbete kräver ett väl utbyggt system för utbyte av skilda former av publikationer. Högskolor och universitet i behöver därför vara med i de stora internationella databaserna för faktasökning. Det behövs vidare resurser för att översätta svenska forskningsrapporter till främmande språk och självfallet för att löpande kunna köpa litteratur och tidskrifter från andra länder. I alla dessa avseenden är resurserna i alltför begränsade. Ett särskilt problem är att tjänsteportot avskaffas för de vetenskapliga biblioteken utan att full ersättning anslagsvägen garanteras. Vi kommer nedan att yrka att ökade anslag skall tillföras de vetenskapliga biblioteken. Därav bör medel också användas förde syften vi här har nämnt. Regeringen är i budgetpropositionen anmärkningsvärt passiv när det gäller behandlingen av internationell samverkan inom högre utbildning. Av budgetbilagans drygt 500 sidor ägnas knappt en sida åt detta. En nyckelmening visar utbildningsministerns bristande engagemang: Jag förutsätter även att universitet och högskolor inom sina medelsramar beaktar behovet av internationalisering. anser att omedelbara och resoluta åtgärder måste vidtagas för att öka medverkan i den internationella utbildningssamverkan. länge står utanför utbildningssamarbetet inom EG bör ansträngningarna koncentreras till att gälla samarbete mellan universitet och högskolor i och motsvarande i andra länder, såväl inom EG som övriga Väst- och samt övriga . Särskilt bör därvid ett utbyte av studenter mellan svenska högskolor och utländska prioritetas. Till skillnad från regeringen tror vi inte att det finns möjlighet att skapa ett mer omfattande sådant samarbete om det skall ske inom de ordinarie medelsramarna. För att möjliggöra och uppmuntra svenska högskolor att ta initiativ till att inleda ett mer omfattande studentutbyte bör avsätta särskilda medel. Vi föreslår därför att tillförs UHÄ för /90 för att efter ansökan kunna fördelas till högskolor och universitet i syfte att finansiera utbyte av studenter och lärare mellan och andra länder. Sammanfattningsvis anser vi att ansträngningarna för att internationalisera svensk utbildning och forskning bör utgå från följande: - en anpassning av den svenska skolstarten till vad som gäller i övriga , - förbättrad språkutbildning i franska, tyska och spanska, - större inslag av främmande språk inom högskolans undervisning, - till utbytesverksamhet för lärare och studenter mellan svenska högskolor och universitet och motsvarande i och övriga OECDländer. - ökade resurer för informationsutbyte. Utbildning som regional resurs Det etablerings- och expansionmönster inom näringslivet vi kan se tendenser till antyder att närhet till högre utbildning blivit en allt viktigare etableringsfaktor. Nyskapande inom olika områden förutsätter i ökad utsträckning tillgång till särskild kompetens, och genomförandet av nya idéer blir i allt större utsträckning beroende av tillgång till välutbildad arbetskraft. Bägge faktorerna skapar ett tryck på de orter där högre utbildning, främst med naturvetenskaplig och ekonomisk inriktning, finns att tillgå. Dessa tendenser ställer högskolepolitiken inför nya uppgifter. När de regionala högskolorna byggdes ut handlade det mest om att öka människornas tillgång till högre utbildning på nära håll. De regionala högskolorna byggdes upp kring verksamheter, vilka också återfanns på de gamla universitetsorterna. har de regionala högskolorna i växande utsträckning profilerat sig genom att inrikta sin verksamhet på regionala behov, antingen som dessa framställs av andra grupper inom regionen eller som de uppfattas av högskolan själv. Man har sökt dra nytta av närkontakten med de regionala avnämarna. Denna utveckling innebär att det är relevant att beskriva högskoleorganisationen som en kedja med flera länkar. Genom ett system med regionalt förankrad högskoleutbildning ges regionerna kontakt även med de forskningsresultat som de större högskolorna producerar. De regionala högskolorna kan därmed spela en viktig roll i den teknik- och kunskapsspridning, som utgör en central faktor för att företag skall kunna etablera sig utanför universitetsorterna. Den regionala högskolan fungerar som ett , där företag och myndigheter får tillgång till tillämpad forskning, utvecklingsarbete, utredningsverksamhet och utbildning. De små och medelstora högskolornas FoU-verksamhet har till stor del vuxit med hjälp av externa medel. Därmed har tillämpad forskning, utvecklingsarbete och utredningsverksamhet fått en inriktning mot områden, där den regionala högskolans lokala kontakter och nätverk utnyttjas. Det är viktigt att organ för samverkan mellan den regionala högskolan och avnämarna utvecklas vidare. har en rad olika former för sådan kontakt och samverkan tillkommit, och även framöver bör frihet i fråga om formerna för t.ex. stiftelsers och teknikcentras utveckling råda. Utvecklingen av kontaktnät och samverkansformer måste få ske på egna villkor. Mångfald är av stort värde även inom detta område. ser positivt på den samverkan som vuxit fram mellan de regionala högskolorna och avnämarna i form av bl a uppdragsverksamhet. Även framöver måste en viktig del av de regionala högskolornas verksamhet ha denna inriktning. Men utvecklingen rymmer också faror. Högskolan kan bli för beroende av regionens näringsliv och myndigheter. I den mån en region drabbas av ekonomiska och andra problem kan detta medföra att även högskolan försvagas. Den regionala högskolan kan på detta sätt komma att reflektera regionala problem snarare än verka som en kraft för förnyelse. Högskolan måsta ha sådan egen kraft och stabilitet, att den kan medverka till att stimulera nyskapande och förändringar i en region. Det är viktigt att goda möjligheter finns för forskningsanknytning och kontakter med universiteten och små och medelstora högskolor. Målsättningen bör vara att de små och medelstora högskolornas lärare har ett brett kontaktnät med verksamheten vid andra högskolor, och att de ges möjlighet att löpande följa forskningens och utbildningens utveckling vid dessa. förutsätter en god forskningsanknytning av undervisningen vid de små och medelstora högskolorna att lärarna vid dessa forskar själva. LÄTU-reformen innebar att samtliga högskolelärare skall ha möjlighet att bedriva forskning. Från högskolelärarnas sida har förslag presenterats som innebär att uppdelningen mellan forskar- och lärartjänster på högskolan slutgiltigt skall försvinna och att forskning skall ingå i tjänstgöringen för samtliga lärare. Detta skulle innebära att svenska högskolelärares situation blev densamma som i flertalet andra länder. Från sida ser vi positivt på de målsättningar som högskolelärarnas organisation framfört om lärares forskning. Frågan är dock hur resurser för lärares forskning (den s.k. rörliga resursen) skall fördelas på kortare sikt. Dagens system bygger på att lärare vid små och medelstora högskolor skall ansöka om forskningsmedel från fakulteterna vid universiteten. Det ligger en fara i detta system: den prioritering av forskningen mellan olika områden, som görs vid den större högskolan, kan avvika från den prioritering och profilering som den mindre högskolan valt. är det viktigt att forskningsmedlen delas ut i ett sammanhang, där man kan tala om reell konkurrens mellan de sökande. I tre fall - de ursprungliga universitetsfilialerna , och - anser vi att man bör få egna medel för lärares forskning. Kvalitetskontroll av ansökningarna om forskningsmedel bör dock även i fortsättningen ske vid något av de större universiteten eller högskolorna. Vid många av de små och medelstora högskolorna är antalet disputerade lärare alltför litet. Dessa högskolor bör erbjudas stärkta forskningsresurser så att insatserna för att stimulera deras lärare att genomgå forskarutbildning och disputera ökar. En väg som bör prövas är att ge de små och medelstora högskolorna möjlighet att finansiera forskarutbildning för odisputerade lärare, t ex genom möjlighet till tjänstenedsättning med bibehållen lön. Detta stöd bör kunna ges till lärare som antagits till eller genomgått delar av forskarutbildning vid högskola med sådan utbildning. Detta system innebär ökad självständighet för de små och medelstora högskolorna. innebär det förbättrade kontakter mellan dessa och universiteten och de större högskolorna. Vad gäller lärares forskning skall kvalitetsbedömningar ske vid den större högskolan, och när det gäller odisputerade lärares vidareutbildning sker forskarutbildningen vid någon större högskola. De små och medelstora högskolorna ges möjlighet att själva välja inriktning på forskningen. hålls kontakten med de större högskolorna i frågor om vilka kvalitetsnormer som skall gälla i olika hänseenden. I detta sammanhang vill vi understryka att forskarutbildning ställer särskilda krav på forskningsmiljön. Det gäller inte bara behov av stora institutionsmiljöer, utan även att högskolan kan uppvisa sådan mångfald i verksamheten att den forskarstuderande kan erbjudas perspektiv på det egna ämnet. En sådan miljö är nödvändig för att tillräckligt brett metod- och teorimedvetande skall kunna växa fram hos den forskarstuderande. är det endast universiteten och de större högskolorna som erbjuder sådana miljöer. En annan väg att öka kontakterna mellan mindre och större högskolor är att gå vidare med det system av fakultetsanknutna professorer, som finns på flera håll. Ytterligare en väg att förstärka kontakterna mellan de större och de mindre högskolorna är att vissa delar av grundutbildningen läggs vid någon av de små och medelstora. Så sker i , där det finns möjlighet att läsa av civilingenjörsutbildningen.De studerande läser sedan vidare vid KTH i . Detta exempel bör kunna leda till efterföljd på fler håll. I det följande kommer vi att föreslå att grundutbildningen tillförs ytterligare resurser utöver vad regeringen har föreslagit: - till teknikerutbildningarna, - till vårdutbildningarna, - till lärarutbildningarna, - till de administrativa och sociala utbildningarna, - till utrustning, - till de vetenskapliga biblioteken. - till fora för kvinnliga forskare. har under en följd av år föreslagit förstärkningar av grundut- Mot. bildningen inom högskolan. En allmän uppfattning bland högskolans Ub712 företrädare har varit att det har uppstått ett balansproblem mellan grundutbildning och forskning eftersom forskningen resursmässigt har lyckats hävda sig bättre än grundutbildningen. har det kommit nya larmrapporter om kvalitetsproblemen, bl a från och . Även i UHÄ:s anslagsframställning beskrivs kvalitetsproblemen på ett utförligt sätt. Mot denna bakgrund är det synnerligen anmärkningsvärt att regeringen låter de nödvändiga förstärkningarna till utbildningarna för administrativa, ekonomiska och sociala yrken bekostas av besparingar på bl a utbildning för tekniska yrken och vårdyrken. har vid ett antal tillfällen anslagit medel utöver vad regeringen har föreslagit till teknikerutbildningarna. Enligt vår uppfattning är situationen för dessa utbildningar alltjämt ytterst besvärlig. vittnar företrädare för de tekniska utbildningarna om brister i grundutbildningen. Alltjämt råder det stor lärarbrist inom vissa områden. Studerande på de första årskurserna undervisas fortfarande av kamrater på de senare årskurserna. Utrustningen är så begränsad att laborationer ofta måste utföras på nattetid etc. Mot denna bakgrund är det obegripligt att regeringen föreslår en besparing på av anslaget för tekniska yrken. Besparingen skall enligt regeringen ske genom att utbildningarna effektiviseras. För alla de lärare och studenter som är verksamma på de tekniska högskolorna och som upplever ett sådant påstående som svårförståligt hade det varit önskvärt att regeringen hade exemplifierat vad den menar med effektiviseringsåtgärder. Den nedskärning som föreslås av teknikerutbildningarna ter sig inkonsekvent också mot bakgrund av vad finansministern skriver i finansplanen: Det behövs fler högt utbildade ingenjörer och forskare. motsätter sig besparingen och föreslår att ett belopp motsvarande utöver vad regeringen har föreslagit anslås till utbildning för tekniska yrken. har inte råd med en dålig civilingenjörsutbildning. Brister i detta avseende kan få ödesdigra konsekvenser för svensk industri. En annan av de sektorer som råkar ut för regeringens opreciserade effektiviseringskrav är sektorn för vårdutbildningar. Detta sker som kvalitetsproblemen inom flera av sektorns linjer är påtagliga och behovet har ökat av påbyggnadsutbildningar på ett antal av de kortare utbildningarna inom sektorn. Svensk sjukvård kommer att ställas inför ökade uppgifter och problem . Till skillnad mot vad regeringen uppenbarligen anser menar vi att detta ställer ökade krav på vårdutbildningarna . Vi ser därför inga möjligheter till nedskärningar av anslagen utan anser tvärtom att kvalitetsförstärkningar måste göras med bättre anpassning av utbildningens innehåll till vårdens framtida arbetsuppgifter. Vi förslår därför att 10 milj.kr. utöver vad regeringen har föreslagit skall tillföras sektorn. Vinnaren i omfördelning är sektorn för administrativa, ekonomiska och sociala utbildningar. Detta är i hög grad motiverat. Påslagen är emellertid inte tillräckliga för att möjliggöra nödvändiga förbättringar av undervisnings- och examinationsformer och en höjning av antalet undervisningstimmar. Vi yrkar därför att anslaget skall höjas med 5 milj.kr. utöver vad regeringen har föreslagit. En proportionellt större andel av detta belopp bör avdelas till där genomsnittskostnaden för utbildningarna inom sektorn ligger betydligt lägre än för övriga landet vilket har lett till allvarliga kvalitetsproblem. har beslutat att full behovstäckning inom barnomsorgen skall vara uppnådd . Detta innebär att det krävs ett ökat antal utbildade förskollärare. Antalet nybörjarplatser på förskollärarlinjen är 3 216. Socialstyrelen har, mot bakgrund av riksdagsbeslutet, beräknat att antalet platser på linjen kan öka till 4 000 utan risk för att man därmed utbildar för många. UHÄ:s tolkning av detta är att 3 600 nybörjarplatser borde inrättas för att det framtida behovet av förskollärare skall täckas. Mot denna bakgrund är det anmärkningsvärt att regeringen bara föreslår ett nytillskott med 60 platser vilket dessutom motsvarar redan tidigare fattade riksdagsbeslut. anser att ett ökat antal platser på förskollärareutbildningen är en förutsättning för att barnomsorg skall kunna erbjudas åt alla som så önskar.