ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GC02So266 · 1989-01-24 00:00:00 — Motion till 1988/89: So266 av och (båda m) Barnbidrag vid längre tids utlandsvistelse Det är angeläget att underlätta ideellt biståndsarbete i utvecklingsländerna. Rätten till barnbidrag för medföljande barn till anställda hos trossamfund och andra ideella organisationer är en viktig del av detta. beslutade att 1 § lagen om allmänna barnbidrag skulle ändras på så sätt att det fr. o. m. gäller en principiell ettårsgräns för barnbidrag under vistelse utomlands (prop. 1984/85:39, SoU 6). Om vistelsen är avsedd att vara än skall alltså barnbidrag inte utgå. För barn till statligt anställda som utför arbete utomlands gäller ingen tidsbegränsning. För barn till svenska missionärer och präster gäller liksom tidigare en treårsgräns, vilket före lagändringen gällde som allmän huvudregel. Missionsarbete och ideellt biståndsarbete företer i betydande utsträckning likheter vad gäller såväl arbetsinnehåll som organisationsbakgrund. Det är därför önskvärt att likställa olika'typer av ideellt biståndsarbete. Samma förmåner bör utgå till alla som är anställda av ett svenskt trossamfund eller av en svensk ideell organisation som bedriver biståndsverksamhet i utvecklingsländerna. gäller dock en treårsgräns för svenska missionärer och präster, ett steg i rätt riktning, men för övriga anställda hos trossamfund och övriga ideella biståndsarbetare gäller inte denna treårsgräns. De volontärbidrag som SIDA administrerar utjämnar inte de ekonomiska skillnader som detta skapar. Den treårsgräns som gäller för barnbidrag för barn till präster och missionärer bör därför utsträckas till att gälla för barn till personer som är anställda av , svenska trossamfund eller till ett sådant samfund knutet organ eller av en svensk ideell organisation som bedriver biståndsverksamhet. Därmed kan barnbidrag utgå för medföljande barn till dessa under utlandsvistelser som inte avses vara längre än . bör i samråd med SIDA upprätta en förteckning över ideella organisationer som har en uppbyggd och fungerande biståndsverksamhet till ledning för försäkringskassorna. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till sådan ändring i den nu gällande 1 § lagen (1947:529) om allmänna barnbidrag att treårs gränsen kommer att gälla för alla som är anställda i , svenska trossamfund eller till sådant samfund knutet organ eller av en svensk ideell organisation som bedriver biståndsverksamhet. () () 1988/89 So266
mot · GC02So267 · 1989-01-23 00:00:00 — Motion till 1988/89: So267 av och (båda mp) Handikappades beroendeställning Människor som drabbats av funktionshinder har alltid varit diskriminerade. Dels direkt genom det aktuella handikappet dels indirekt genom att man kommer i en beroendeställning när det gäller beslut som berör den egna vardagen. Administratörer och experter avgör i stor utsträckning på vilket sätt resurser skall användas som direkt berör vardagen för den som har funktionshinder. får de flesta personlig hjälp från hemtjänst eller boendeservice etc. Centraliserat schemalägger man verksamheten och ibland undrar man om den person som är drabbad bor på ett vandringshem, en arbetsplats eller i ett verkligt hem. Det servicebehov som människor med funktionshinder har underkastas granskning, värderingar och bedömningar av administratörer och experter. Den person det handlar om står ofta helt eller till stor del utanför. Därigenom fråntas den drabbade av kontrollen över sin vardag. Det kan upplevas som kränkande och man kan uppfatta det som att det strider mot grundläggande självbestämmanderätt och integritet. Människor med funktionshinder behöver ingen anonym förmyndare utan ökat inflytande över sin egen situation. Att försöka och lyckas eller ibland misslyckas minskar känslan av passivitet och förmyndarskap. De som så önskar måste ges möjlighet att självständigt, eller tillsammans med människor som han/hon själv väljer, få styra sitt liv. För att klara detta behövs det nya organisationsformer. Några har redan prövats, bl. a. kollektiva lösningar där funktionshindrade tillsammans har tagit över såväl medel som beslutsrätt över dessa. Någon form av service-peng borde införas. En service-peng som innebär att den som drabbats av funktionshinder själv eller tillsammans med andra i ett kollektiv får avgöra vem som skall anställas, hur man skall arbeta etc. Genom att ge möjlighet för alla människor som behöver servicehjälp att själva få ansvar för hur denna peng används ökas friheten och möjligheten att styra sin vardag. Det kan handla om anställande av personliga assistenter etc. Självfallet skall möjligheter finnas att kommunen formellt skall stå för arbetsgivaransvar på motsvarande sätt som ofta sker för föräldrakooperativa daghem, om så önskas av den som det berör. Med hänvisning till det anförda hemställs att ger regeringen till känna vad som i motionen anges om behovet av ökade möjligheter för människor med funktionshinder att själva få disponera en servicepeng. () () 1988/89 So267
mot · GC02So269 · 1989-01-24 00:00:00 — Motion till 1988/89: So269 av m. fl. (s, m, fp, c, vpk, mp) Alkoholpolitiken Målsättningen för den svenska alkoholpolitiken är att begränsa den totala alltför höga alkoholkonsumtionen och att komma till rätta med alkoholmissbruket. Denna målsättning antogs av 1977. undertecknade 1984 tillsammans med över 30 andra länder inom WHO:s europaregion ett hälsopolitiskt dokument om att bl. a. minska den totala alkoholkonsumtionen med fram . Målet grundas på undersökningar som visar en markant ökning av alkoholkonsumtionen i de flesta europeiska länder de senaste 20 30 åren och det klara sambandet mellan konsumtionsnivå, skadeutveckling och andelen storkonsumenter. antog 1985 målsättningen. Försäljningen av alkoholdrycker i minskade med . Därefter har emellertid alkoholkonsumtionen tenderat att öka något på nytt. har en markant ökning av starkölsförsäljningen ägt rum, både vid detaljhandel och servering. Socialministern skriver i budgetpropositionen 1988/89:100 att mycket talar för att ungdomsgrupperna står för en betydande del av denna konsumtionsökning. Vi delar den uppfattningen och känner också oro för utvecklingen. För att motverka ökningen av alkoholkonsumtionen krävs en uppslutning bakom de mål som formulerades alkoholpolitiska beslut. Endast genom att begränsa den totala alkoholkonsumtionen är det möjligt att åstadkomma en bättre folkhälsa. har beslutat att den totala alkoholkonsumtionen skall begränsas fram . För att klara den målsättningen Finns det anledning att prioritera delmål beslut. Sådana delmål är: att verka för att alkoholkonsumtion ej förekommer att förmedla och vidmakthålla kunskaper om alkoholens verkningar, alkohollagstiftningen, alkoholpolitiska samband, drogförebyggande insatser etc att begränsa tillgången på alkohol genom prisinstrumentet och förbättra tillsynen över tillståndsgivning och servering att främja avhållsamhet i situationer som ställer särskilda krav på reaktionsförmåga och omdöme. Andra delmål som bör beaktas är: att öka den alkoholfria sektorn att främja konsumtion av alkoholfria drycker som alternativ till alkoholdrycker att slå fast att hög alkoholkonsumtion är ett folkhälosproblem och att alkoholpreventiva program ges hög prioritet vid planeringen av insatser inom såväl socialtjänst som hälso- och sjukvård att motverka hembränning, smuggling, langning och annan illegal alkoholhantering och att verka för alkoholfria miljöer och umgängesformer. Om alkoholpolitiken fram konsekvent drivs efter dessa riktlinjer, vilka beslutade , är vi övertygade om att den totala alkoholkonsumtionen minskar med enligt beslut. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om inriktning av alkoholpolitiken för att minska den totala alkoholkonsumtionen med fram . () () () (vpk) 1988/89 So269
mot · GC02So271 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89: So271 av och (fp, c) Åldersgränsen vid alkoholfbrtäring på restaurang Den ökande alkoholkonsumtionen bland ungdom inger den största oro. Vid flera mätningar som företagits visar det sig gång på gång att alkoholkonsumtionen okar bland de yngre åldersgrupperna. Aktiva informationsinsatser från regering och verk och kommittéer har inte haft erforderlig effekt. Det gäller även den startade en drogfri ungdomstid. De informationsinsatser som görs av ideella föreningar når inte tillräckligt många ungdomar. har antalet serveringstillstånd för alkoholdrycker fördubblats . Många av dessa restauranger ser ungdom som den viktigaste och mest köpstarka gruppen. Detta har åsetts alltför passivt, och enda åtgärden har varit ett uppdrag till att bevaka frågan och komma med förslag till åtgärder. har presenterat förslag i ett handlingsprogram. Dessvärre har handlingsprogrammets antagande försenats. Ett av de förslag som i programmet finns innebär en höjning av serveringsåldem från nuvarande till . Den samlade har föreslagit att både försäljnings- och serveringsålder höjs till . Erfarenheter har inhämtats i bl. a. där förändringar av åldersgränserna skett på federalt initiativ. Bryggeriintressen och restaurangägare i har själva föreslagit att åldersgränsen vid servering skulle kunna höjas till . Antalet restauranger med alkoholförsäljning har ökat. Antalet restauranger med huvudsaklig inriktning mot ungdom har ökat. Enligt opinionsundersökningar framgår att särskilt unga män attraheras extra starkt av starköl utskänkt på restaurang. Enligt budgetpropositionen ökade starkölsförsäljningen och starkölskonsumtionen vid servering ökade med inte . Dessa faktorer sammantagna är tillräckliga argument för en snabb insats. Utredningar och ytterligare studier behöver i detta avseende ej inväntas. Serveringsåldem måste höjas till lägst . Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en höjning av alkoholutskänkningsåldern till lägst . () () 1988/89 So271
mot · GC02So273 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89: So273 av och (fp, c) Varningstexter på alkoholförpackningar Målsättningen för landets alkoholpolitik är att minska den totala alkoholkonsumtionen. Detta ger enligt alla tillgängliga forskningsrön en avspegling i alkoholskadorna, som därmed kan nedbringas. Ett delmål är att minska den totala alkoholkonsumtionen med fram . En hörnsten i metoderna att uppnå de alkoholpolitiska målen är information till konsumenterna. När det gäller olika produkter som kan innebära någon form av fara eller där viss försiktighet rekommenderas i vissa fall, är det vanligt med information och konsumentupplysning på varans förpackning. Denna' möjlighet utnyttjas obegripligt nog inte när det gäller alkohol, medan t. ex. rökare varnas för konsekvenserna av tobaksbruk genom varningstexter på såväl tobaksförpackningar som i tobaksannonser. Vi föreslår att varningstexter införs också på alla alkoholförpackningar som innehåller drycker med en alkoholhalt överstigande lättöl eller motsvarande. Bestämmelser om sådan obligatorisk varningstext bör också innehålla regler för utformandet, så att storlek och placering av varningstexten bidrar till att uppmärksamhet kan väckas hos konsumenten. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om obligatoriska varningstexter på alkoholförpackning samt utformningen av denna text.
mot · GC02So274 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89: So274 av m. fl. (fp, c) Snabbvinsatser finns snabbvinsatser att tillgå i den allmänna handeln. Exponeringen av snabbvinsatser och tillbehör görs ibland utmanande och i de flesta fall mycket tydligt i såväl specialaffärer som varuhus. Försäljningen av snabbvinsatser ligger utanför den registrerade handeln med alkoholhaltiga drycker. Inte heller på annat sätt räknas konsumtionen av färdiga snabbviner in i den registrerade totalkonsumtionen. Mörkertalet kan förväntas vara stort. Försäljningen av snabbvinsatser strider mot grundprinciperna i den svenska alkohollagstiftningen. Försäljningen motverkar syftet med portalidén alkoholpolitiska beslut av , nämligen att minska totalkonsumtionen av alkohol. Sambandet mellan totalkonsumtion och skador är fastslaget och har sedermera lett till WHO:s rekommendation som bl. a. ställt sig bakom, om att minska totalkonsumtionen med . För att kunna minska totalkonsumtionen erfordras en lång rad åtgärder som också statsmakterna tar ansvar för. Ännu har inte tillräckligt kraftfulla beslut fattats, och någon minskning av totalkonsumtionen har inte heller kunnat skönjas. Möjligheten att nå det uppsatta målet inom stipulerad tidsgräns utan utomordentligt kraftfulla åtgärder minskar kontinuerligt. Ett inslag för att minska den faktiska totalkonsumtionen är att vidta åtgärder i fråga om snabbvinsatserna. Genom försäljning i nuvarande former av snabbvinsatserna åsidosätts principen om att ungdomsåren skall vara alkoholfria. Tillgängligheten i vanliga butiker leder till att många ungdomar kan välja att skaffa sig en lätt överkomlig billig alkoholdryck genom egen produktion. Därmed har också åldersgränsen för inköp av alkoholdrycker indirekt men fullt uppenbart kunnat åsidosättas. Den normala beskattningen på alkoholdrycker berör inte snabbviner. Därigenom bortfaller statsinkomster men viktigast är att prisinstrumentet som styrmedel för att nedbringa alkoholkonsumtion över huvud taget inte tillämpas. Försiktiga beräkningar tyder på att den årliga produktionen av snabbviner kan uppgå till ca . Den mängden är inte betydelselös när det gäller den faktiska totalkonsumtionen. Förslag i fråga om snabbvinsatser har tidigare hänvisats till . Då detta råd inte kan ta egna initiativ har frågan inte vidare behandlats. 11 1988/89. 1988/89 So274 Med hänvisning till ovanstående hemställs att om sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att snabbvinsatser endast skall få tillhandahållas i systembolagets butiker och med beskattning och övriga regler som gäller för alkoholhaltiga drycker eller motsvarande. () () Vi anser att en tänkbar lösning kan vara att systembutikerna blir ensamma om försäljningen av snabbvinsatser. Därmed undviker man ett direkt förbud. Beskattning kan då också ske på ett enhetligt sätt, och åldersgräns kan upprätthållas.
mot · GC02So277 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89: So277 Läkarintyg vid ansökan om vård enligt LVM Fr. o. m. har vi en ny lag (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall. Den nya lagen utmärks bl. a. av att socialnämnden bör spela en aktivare roll under utredningsarbetet. Detta för att undvika det dubbelarbete som förekommit tidigare. Det är otvivelaktigt så att gjort en egen utredning som socialnämnden har utrett samma sak. Enligt den nya lagen har kvar ansvaret för utredning och ansökan. Däremot skall själva utredningsarbetet utföras av socialnämnden. står således för insamlandet av faktaunderlaget, medan det är som svarar för bedömningen av behovet av LVM-vård. Till ansökan om LVM-vård skall foga den redogörelse som socialnämnden lämnat och, om det inte möter synnerligt hinder, ett läkarintyg om missbrukarens aktuella hälsotillstånd. Läkarintyget förutsätter en läkarundersökning, vilken bör ingå som ett led i utredningsarbetet. Det borde alltså vara så att socialnämnden kan komplettera sin redogörelse med ett läkarintyg. Detta förutsätter att socialnämnden inte får rätt att besluta om läkarundersökning enligt 10 § LVM. Mål och ärenden enligt LVM skall handläggas skyndsamt. Jämfört med den gamla lagen har det skett en utvidgning genom att också ärenden enligt lagen skall handläggas skyndsamt. Härmed avses främst handläggningen av LVM-ärenden vid . Handläggningen kan påskyndas genom att socialnämnden får rätt att besluta om läkarundersökning. arbete med individärenden bör minimeras. sociala funktion måste få möjlighet att fullgöra sina åligganden vad gäller tillsyn och utveckling av . (1987/88:6 y) konstaterade att hanteringen av enskilda ärenden har fått ökat utrymme i den sociala funktionens arbete och detta kan ha påverkat funktionernas övriga arbetsuppgifter. sociala enhet borde utöver handläggningen av LVM-ärenden också utöva rådgivande verksamhet gentemot kommunernas socialnämnder, handha tillsynen av sociala institutioner och tillse att socialtjänstlagens grundläggande intentioner genomförs. Den pågående översynen om den sociala funktionens arbetssätt, arbetsformer och organisatoriska tillhörighet torde inte beröra frågan om läkarintyg vid ansökan om LVM-vård. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till sådan ändring i lagen (1988:870) om vård av missbrukare att socialnämnden får rätt att besluta om läkarundersökning. 1988/89 So277
mot · GC02So281 · 1989-01-24 00:00:00 — Motion till 1988/89:So281 av m.fl. (s) Anmälningsskyldigheten rörande vissa missbrukare Vi har erhållit en tvångslagstiftning mot vuxna missbrukare som går mycket långt när det gäller tiden för omhändertagande, vidgade intagningsgrunder m.m. Man kan befara att den nya utvidgade LVM-lagstiftningen kommer att innebära att många människor kommer att hysa en betydande misstänksamhet mot att kontakta som är utrustad med långtgående möjligheter att ta till tvångsåtgärder. Det är nu viktigt att skadeverkningarna inte tillåts sprida sig till andra myndigheter som har att lämna service till utsatta människor. I LVM 6 § stadgas om anmälningsskyldighet, dels från myndigheter som har daglig kontakt med missbrukargrupper, som exempelvis och skyddskonsulent, dels från läkare som har anmälningsskyldighet om den vårdbehövande inte kan beredas tillfredsställande vård och behandling inom sjukvården. Denna anmälningsskyldighet betyder att människors sekretesskydd kan brytas och uppgifter överlämnas till en myndighet som har att pröva frågan om tvångsintagning skall vidtas. Många utsatta människor anser att de måste se upp, inte bara när de besöker , utan också i kontakten med andra myndigheter och läkare. Det är inte acceptabelt att redan utsatta människor måste överväga att avstå från stöd och hjälp i rädsla för att uppgifter, som de lämnar, skall komma att användas emot dem vid en eventuell prövning om tvångsintagning. Vi anser att reglerna i 6 § LVM skall ändras så att utsatta människor skall med förtroende kunna vända sig till myndigheter och läkare utan att befara att uppgifter som lämnas kan komma att användas emot dem vid en eventuell prövning om tvångsomhändertagande. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till ändring av § 6 LVM i enlighet med vad som anges i motionen. () () () () 1 1988/89.3 sami.
mot · GC02So282 · 1989-01-24 00:00:00 — Motion till 1988/89:So282 m.fl. (s) Vården av missbrukare Enligt 27 § i LVM skall den som förestår LVM-hem fatta beslut om att den intagne, så snart det kan ske med hänsyn till den planerade vården, bereds tillfälle att vistas utanför LVM-hemmet för vård i annan form. Detta kan ske genom att vården fortsätter på ett annat behandlingshem, sjukhus eller i familjehem. Det bör dock observeras att utskrivning skall ske när syftet med vården har uppnåtts, dvs att den intagne är motiverad till vård i frivilliga former. Vi anser att en sammanblandning har skett mellan institutioner som bedrivs av samhället med ansvar för dem som blivit tvångsomhändertagna och frivilliga institutioner med privat huvudman med lönsamhetskrav. Det kan inte vara rimligt att en tvångsvårdad överförs till en institution med lönsamhetskrav. Om en sådan vård skall komma i fråga bör en förutsättning vara att utskrivning sker och att den tvångsintagne samtyckt till vård under de former som anvisats. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till sådan ändring i § 27 LVM att tvångsomhändertagna ej kan överföras till privat institution. () ()
mot · GC02So284 · 1989-01-24 00:00:00 — Motion till 1988/89 :So284 av jörkqvist och (båda fp) Försök med inköpsbegränsning av alkohol I ett riksupprop för inköpsbegränsning av alkohol presenteras skrämmande och välgrundade fakta angående medicinska och sociala skador orsakade av alkoholbruk: Cirka 6 000 människor dör av alkoholskador i . 300 000 500 000 personer i missbrukar alkohol. Cirka 100 000 barn lever i missbrukarhem. - Omkring 1 miljon människor i lider direkt (missbrukarna) eller indirekt (de anhöriga) av alkoholmissbruket. av all misshandel (speciellt kvinnomisshandel) utförs av alkoholberusade personer. - av akutsjukvårdens platser utnyttjas för vård av personer med alkoholbetingade sjukdomar. av patienterna på de psykiatriska sjukhusen har alkoholberoende sjukdom. - är samhällets sammanlagda nettokostnad för alkoholmissbruket . Uppropet hade fått stöd av 200 professorer i medicin, 6 000 läkare, 1 800 poliser, 200 000 personer bland allmänheten, av , av 5 av och 6 kristna samfund. Försäljningen av alkohol (per person) i fördubblades . Därefter skedde en minskning av alkoholförsäljningen med . Främsta orsaken till minskningen är sannolikt att mellanölet togs bort. Både svenska och internationella erfarenheter av alkoholrestriktioner talar för att det är en effektiv väg att få en avsevärd minskning av alkoholskadorna. Framför allt kan man förvänta sig en avgörande påverkan på ett av våra huvudproblem, berusningsdrickandet, offentligt och i hemmen. Mest påtaglig borde förändringen bli av ungdomsdrickandet, gängsupandet i 15-20årsåldern. I de åldrarna kommer man knappast att få tag i alkohol att berusa sig på. En inköpsbegränsning skulle också med all säkerhet motverka den dagliga högkonsumtion, som är typisk för den kontinentala alkoholismen - i ofta kallas dold alkoholism. har både alkoholförsäljning och skador genom alkoholmissbruk stått stilla på en oacceptabelt hög nivå trots stora satsningar på information, vård och rehabilitering. har vi t.o.m. fått en ökande totalkonsumtion. Detta stämmer illa med WHO-målet, som anslöt sig till 1984, att minska alkoholkonsumtionen . För att få en radikal minskning av alkoholmissbrukets skador föreslår vi därför ett 3-årigt vetenskapligt planerat och genomfört försök med inköpsbegränsning av alkohol. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om ett 3-årigt försök med inköpsbegränsning av alkohol. () () 1988/89 So284
mot · GC02So286 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89: So286 av och (fp, c) Höjd åldersgräns för tillstånd att servera alkohol Ungdomars ökade alkoholkonsumtion ger anledning till stor oro. 1987/SIFO-mätning visar på en ökning för tredje året i följd. I åldrarna uppgår ökningen till . Andelen ungdomar som druckit alkohol ökar. Andelen ungdomar som är storkonsumenter av starköl och sprit ökar. Genomsnittliga antalet konsumtionstillfällen ökar. Detta framgår av förslag till idéprogram minska alkoholkonsumtionen vilket är det WHO-mål, som tillsammans med 32 andra länder anslutit sig till. Där finns också många andra tankeväckande fakta angående ungdomars alkoholbruk, t.ex. att frikallas på grund av drogmissbruk vid mönstring till värnplikt och att ungefär 1/3 av dödsfallen hos män är alkoholrelaterade. Antalet serveringstillstånd för alkoholdrycker har fördubblats. Många restauranger har, tyvärr med framgång, utsett ungdomarna til sin viktigaste målgrupp. föreslår därför i idéprogrammet att serveringsåldern skall höjas från 18 till , dvs. samma ålder, som gäller vid inköp på systembolaget. Den samlade har - inte minst med utgångspunkter i erfarenheter från - föreslagit att både försäljnings- och serveringsålder skall höjas till . Bryggeriintressen och restaurangägare har var för sig föreslagit en åldersgräns i servering . Det finns så vitt vi kan bedöma inga sakliga skäl för att invänta ytterligare utredningar. Kunskapen om ökad restaurangetablering med ungdomsinriktning och ungdomens - särskilt de unga männens - ökande intresse för starköl utskänkt på restaurang (starkölet ökade enligt regeringens egen prop. 1988/89:100 Bilaga 7 sid. 150 och på restaurang) leder till slutsatsen att serveringsåldern med omedelbar verkan måste höjas till lägst . Med anledning av det ovan anförda hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna att åldersgräns för inköp av alkoholdrycker på utskänkningsställen höjs till 20