mot · GC02U226 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89:U226 Tredje världskriget har redan börjat. Ett tyst, men inte mindre förfärligt krig. Det sliter sönder , hela och praktiskt taget hela Tredje världen. Det är inte soldater utan barn som mister livet. I stället för miljoner sårade är det miljoner arbetslösa. Det är inte broar som förstörs utan fabriker, skolor, sjukhus och hela länders ekonomier som föröds. Det är krig mot , mot hela Tredje världen. Det är ett krig om skulderna, och huvudvapnet är räntan, ett dödligare vapen än atombomben. (Sagt av den brasilianske arbetarledaren , känd som .) skulder har snabbt växt till en katastrof. 1982 då skuldkrisen bröt ut var skulderna totalt . är de 1 320 miljarder. Skuldtjänsten pumpar kapital från till i-länderna. 1982-1987 var nettotransfereringen av kapital från syd till nord . Det motsvarar fyra Marshallplaner. har investeringsnivån i många inte ens räckt till för att täcka förslitningen av tidigare års investeringar. Satsningarna på utbildning och hälsovård, vägar, telekommunikationer och energi har minskat drastiskt. En mycket stor del av exportinkomsterna har måst användas till skuldtjänst i stället för import av nödvändiga varor och teknik. kris får konsekvenser även för oss. handel med är obetydlig. Fackliga beräknar att ett ökat bistånd motsvarande av BNP i vart och ett av skulle få till resultat att det skapas nästan tre miljoner nya arbetstillfällen inom (med 28 miljoner arbetslösa) genom ökad export till . När skuldkrisen kom, valde () att behandla symptomen, inte orsakerna dvs. råvarupriserna, räntorna och valutakurserna. Inte heller det som är motorn i ränte- och valutafluktuationerna, budgetpolitik. kan använda sedelpressen, så länge dollarn accepteras som internationellt betalningsmedel. Det ställer frågan om en verkligt internationell reservvaluta. Det borde vara omöjligt för en enskild nation att åtnjuta de privilegier som följer av att den egna valutan fungerar som internationell reservvaluta. IMF ordinerade sin gamla patentmedicin, strukturanpassning: devalvera, släpp marknadskrafterna fria, slopa subventionerna, minska budgetunder skotten, strama åt kreditmarknaden, sänk skatterna, minska socialutgifter- Mot. 1988/89 na, slopa subventionerna på livsmedel och tjänster, avskaffa valutareglering- U226 arna, som hindrar exporten av utländsk valuta (i synnerhet betalningar till utlandet av räntor och utdelningar till utländska företag), satsa på exporten. Länder som vill pröva andra vägar avstängs från lån. Effekten förstärks när också de bilaterala biståndsgivarna numera kräver att mottagarlandets regering kommer överens med IMF, vilket även gjort. De tror mer på IMF:s sakkunskap än sina egna biståndsorgan. I har denna tilltro till finansexpertenas överlägsenhet lett till att skuldförhandlingarna med uländerna överförts från UD och SIDA till . ... fick motsatt verkan Verkan blev inte den avsedda. Nedskärningarna framkallade vågor av social och politisk oro som orsakade än mer kapitalflykt. Devalveringarna drev upp kostnaderna i hårdvaluta för skuldtjänsten och importen av insatsvaror till industrin. IMF-receptet motverkar sina egna mål. Exportstrategin kan inte lyckas på en världsmarknad där priserna på produkter ständigt sjunker. När exporten forceras, stryps tillförseln av livsmedel och industriråvaror på den inhemska marknaden, vilket sätter ytterligare fart på inflationen.När valutaregleringar avskaffas, underlättas kapitalflykten. När budgetunderskotten dras ner, drabbas även infrastrukturen vilket förstör möjligheterna att producera och cirkulera varor. Investeringarna går ner. Ju mer skulderna omförhandlats, desto större har de blivit. betalade i skuldtjänst, dvs. mer än vad hela skulden var 1980. Länder har ingått avtal med IMF och följt dem till punkt och pricka, men ändock måst konstatera att underskotten och inflationen inte försvunnit utan kanske rentav förvärrats. är ett exempel på det. Det skulle bli ett mönsterland för IMF. har alla de reformer avskaffats, som genomfördes . Valutan (soles) har devalverats gång på gång. De statliga investeringarna omdirigerades till skuldtjänsten. Socialutgifterna sänktes, subventionerna på baslivsmedel avskaffades. Reultatet blev inte balans. 1986 hade BNP/inv. sjunkit till nivå. Utlandsskulderna var högre . Den inhemska industrin har brutit samman. av befolkningen hade fast arbete och inkomst. Exporten av jordbruksprodukter forceras fast befolkningen svälter. Matbristen blir allt värre, det finns inte pengar att betala import. Landet går mot social kollaps. Det dagliga brödet har blivit en explosiv politisk fråga, som vänstergerillan utnyttjat. De krävde att flera lastbilslaster med mat skulle distribueras som lösen för en kidnappad industriman och f.d. general. Ett annat exempel är . IMF gjorde inget mot de viktigaste orsakerna: den sydrhodesiska rasistregimens aggression, permanenta utpressning och fallet på kopparpriserna. IMF:s hästkur var den vanliga, fast i fall krävde IMF en nedskärning av militärutgifterna. Programmet (1984-86) blev en besvikelse. Ekonomin expanderade inte. Valutan devalverades med . Företagen stimulerades inte av priskontrollens slopande utan minskade sin efterfrågan drastiskt. Många småföretag gick omkull. De höjda räntorna gjorde det omöjligt för bönderna att låna. Importliberaliseringen utsatte den inhemska industrin för utländsk konkurrens, som hindrade dess omstrukturering. Det visar att program, som görs upp fjärran från verkligheten och som bygger på marknadsekonomiska doktriner inte kan tillämpas schematiskt på ett u-land som . som var självförsörjande och nettoexportör av livsmedel, måste importera 1/3 av sina livsmedel. IMF som social nedrustare ... När IMF strukturanpassar, är det alltid de fattiga och svaga som får stå för åtstramningarna. Det är aldrig militärutgifterna om IMF angriper. I ställde IMF 1988 åtta krav, bl.a. att löneökningarna måste ligga under inflationen och att den offentliga sektorn skulle privatiseras. Avgifterna för el, vatten och kollektivtrafik höjdes dramatiskt. Men försvarsutgifterna rörde IMF inte vid. De får sluka av budgeten. När IMF:s politik genomförs, behövs det repressiva medel för att hålla folk i schack. har studerat följderna av och strukturanpassningar: barnadödlighet och analfabetism har ökat. konstaterar att lantarbetarlönerna sjunkit drastiskt i . Flykten till städerna har accelererat och pressat ner lönerna även där. En Världsbanksstudie visar att reallönen för en grovarbetare i Säo sjönk 1980-85. I har redan av skogen skövlats för att producera kött för export till . I norra används grundvattnet för att odla grönsaker för export till . I har maniokodlingarna 30-dubblats och skogen krympt från av landets yta. I avverkas regnskog av skogsbolagen, vilket är snabbare än någon annanstans i världen. Regnskogstimret exporteras huvudsakligen till . I har satsat på biffkor. Det har lett till överbetning och ökenspridning. Köttet exporteras till EG. Befolkningen måste livnäras med utländskt livsmedelsbistånd. I har spenderat på bekämpningsmedel för att skydda bomullsskörden mot skadedjur. Dessa blev resistenta, så kostnaderna steg och närmar sig värdet av den skördade bomullen. Haven fiskas ut. Allt för att mätta IMF:s heliga ko, exporten. De sociala och ekologiska katastroferna i och spår har blivit så uppenbara att banken - och medlemsländerna, t.ex. - Mot. 1988/89 måste sätta in särskilt bistånd för att mildra de sociala effekterna och reparera U226 en del av miljöskadorna. IMF:s lösning är swaps vill bankerna att skattebetalarna i i-länderna skall betala, att staterna skall överta privatbankernas fordringar, skära ner dem och ta förlusterna. IMF har hjälpt affärsbankerna att få regeringarna att garantera privata skulder eftersom stater inte kan gå i konkurs. IMF genomdriver privatisering av statliga företag i skuldländerna, som utländska - främst amerikanska banker och storföretag förvärvar i utbyte mot till reapris inköpta skuldförbindelser genom vad som kallas debt-for-equity-swaps. En ny variant av swaps, som diskuteras, är att utländska importörer skall kunna betala med nedskrivna skuldpapper. Enligt budgetpropositionen har främjat sådan marknadsbaserad skuldlättnad, bl.a. genom att under innevarande budgetår bidra med . till en fond för återköp av skulder till privata långivare. Fonden, som sköttes av Valutafonden, var ett första försök att i ett multilateralt samarbete genomföra skuldåterköp. Det ledde till att häften av skulder till privata kreditorer kunde återköpas och annulleras till en kostnad motsvarande av skuldernas nominella värde. 5, s. I realiteten verkar aktionen ha höjt värdet på skulderna, som 1987 var nere i . har köpt tillbaka av sin utlandsskuld till av det nominella värdet. En som tjänar på detta är som förvärvat skog och exporterar skogsråvara till sitt f.d. hemland. köpte tillbaka av sin skuld till av dess ursprungliga värde. För var motsvarande siffror 31 och . Ändå gjorde långivarna ingen dålig affär. Trots nedskärningarna tjänade de mer på dessa lån än om de hade placerat pengarna i engelska eller amerikanska statspapper. skall sätta upp en ny världsfond för att underlätta swaps och kanalisera japanskt kapital i portfölj investeringar i . Man socialiserar skulderna och privatiserar tillgångarna. Några investeringar handlar det inte om, som skulle kunna bidra till tillväxt av produktionen. Länderna hamnar i ett nytt beroende. tillgångar övergår på nytt i utländsk ägo. Det är en rekolonisering. I de mest skuldtyngda länderna börjar man frukta att bli uppköpt. De transnationella bankerna behöver bara swappa av sina fordringar i för att ta kontroll över landets tio största banker. För kan de ta över 730 företag och utklassa de inhemska kapitalisterna. 1982, när skuldkrisen blev akut, skulle nedsättningar av skulderna ha drabbat banksystemet hårt och lett till en rad konkurser. har bankerna byggt upp reserver och minskat lånen till riskländer i relation till det egna kapitalet. Skuldkrisen hotar inte längre det internationella finansiella systemet. Av affärsbankernas sammanlagda utlåning ligger i . Men de vill inte avskriva lånen, så omförhandlingarna fortsätter att rulla snöbollen framåt. Bankerna har inte förlorat på skulderna. 198285 ökade vinsterna för , Chase , Chemical , Citicorp och Manufacturers och , som har stora lån i . - landet med de största utlandsskulderna - har faktiskt betalat sin skuld. 1985 hade landet betalat i skuldtjänst . Trots det hade skulden vuxit från 9,5 till 105 miljarder. Utarmningen i har lett till en radikalisering. Flera regeringar balanserar mycket osäkert mellan militären och populistiska krafter. En varningssignal var militärrevolten i . Vänsterkrafter, som kräver en drastisk nedskärning av skulden, har nått valframgångar i , och . Den nye presidenten i , socialdemokraten har väckt oro i med sin antiamerikanska retorik och krav på snabba skuldlättnader. I anses den peronistiske kandidaten ha god chans att vinna presidentvalet. Den s.k. åttagruppen (, , , , , och - är för tillfället uteslutet) har inlett ett samarbete om skuldkrisen och undersöker möjligheterna att skapa en regional fond för att köpa tillbaka lånen och olika sätt att omvandla lånen, exempelvis i obligationer. Nya vägar måste prövas måste man välja: är det som skall räddas eller bankerna? Man måste erkänna den verkliga situationen och sluta agera som om man trodde att skulderna skulle kunna återbetalas. har föreslagit att affärsbankerna skall avskriva av lånen till de 15 mest skuldtyngda länderna. Fidei föreslog att skulder omvandlas till statsobligationer med löptid, som i-länderna skall köpa upp för pengar som frigörs genom en nedskärning av militärutgifterna. har föreslagit att inrätta ett moratorium för de minst utvecklade länderna och att i en rad fall helt avskriva skulderna. Från Fria fackföreningsinternationalen har man fört fram tanken på debt-for-development swaps kombinerade med en politik som höjer reallöner och socialutgifter. IMF skall sluta stödja länder, där de mänskliga rättigheterna kränks och folkrörelser förföljs. I en rapport till framförs tanken på en omfattande plan för avskrivning av skulder, ökad handel samt tekniskt och ekonomiskt bistånd. Det skulle få starkt positiv effekt på i-ländernas sysselsättning och export, heter det. Man menar att tillsammans med övriga nordiska länder kan driva på ännu mer för internationella aktioner, som skapar ekonomisk och social utveckling i . Avskrivningar måste utgå från hur skulderna uppkommit. Vilka skulder skall betalas? Vem är skyldig? Vem skall betala? Lån till produktiva investeringar uppmuntrades av under MacNamara. I många fall har de givit bestående resultat: ökad produktion, mer oberoende, tillväxt. Men åtskilliga företag råkade i kris till följd av oljechocken, räntechocken, dollarns uppgång och råvaruprisernas fall. För dessa skulder måste , som felbedömde den ekonomiska utvecklingen och gav felaktiga råd, ta sitt ansvar. Felinvesteringar har gjorts som i , som lockades att bygga världens största sockerfabrik, när sockerpriset gick i höjden. 1975 nådde det rekordet /pund. Men sedan rasade priset, till 1985. står nu därmed en vit elefant. Här är det marknadskrafterna som är skyldiga. Hur få dem att betala? Skall CocaCola betala skadestånd för att de ryckte undan mattan under fotterna på en rad genom att övergå till majssirap i stället för rörsocker för att söta sina drycker? Skall FN skicka räkning till alla råvaruimporterande länder och begära att de solidariskt kompenserar råvaruexportörerna för prisrasen? Projekt har påtrugats länder av bankernas handelsresande i lån, ibland för att någon av bankens stora hemmakunder skulle ta hem en stororder. Ländernas betalningsförmåga bekymrade inte bankerna. Borde inte bankerna få stå sitt kast? Lån har givits till mutprojekt som det kärnkraftverk som fick bygga i för , trots att lagt ett betydligt lägre anbud. rodde hem ordern genom att muta med . Den filippinske industriministern skrev sedan till att denne hade köpt en atomreaktor till priset av två. Till denna skuld är väl , banken och skyldiga? Militärdiktaturer har fallit och lämnat skulder efter sig som hotar stabilitet och demokrati. arv efter diktatorn u-Haq var i utlandsskulder. utlandsskuld var före militärkuppen och 104 miljarder när diktaturen störtades 1985.1 lånade Pinochetjuntan för att importera bilar, TV-apparater och andra konsumtionsvaror för att köpa medelklassens gunst. De som investerar i diktatur borde få ta konsekvenserna. Hur stor kapitalflykten är finns bara gissningar om, som går från 1/5 till 1/3 av de totala utlandsskulderna. En del lån flyktade genast ut ur landet. Det gäller även IMF-lån. beräknas ha förlorat i kapitalflykt enbart 1979-82. sägs ha en förmögenhet på mellan ett par miljarder och i utländska banker. Bankerna har direkt medverkat i kapitalflykten. I fallet har tillstått att aldrig fördes in i landet till följd av bankernas manipulationer, exempelvis falska fakturor. Citicorp har 1 500 kurirer anställda för att transportera heta pengar över gränserna. Dessa miljarder finns i banker i flyktkapitalets asylländer: , , , , , , , , , , , , m.fl. Mot. Citibank sägs ha 13 miljarder i sina kassavalv, som tillhör latinamerikaner, mer än vad banken har i fordringar på . De transnationella företagens manipulationer med fakturor (de underfakturerar exporten och överfakturerar importen) beräknas kosta ca . Om man därtill lägger de subventioner de får (de japanska, brittiska och amerikanska aluminiumbolagen betalar exempelvis endast /megawatt för elkraften som kostar att producera) och de sänkta råvarupriserna, så kommer man fram till att de tar hem motsvarande av BNP . rustningsdrive drev upp räntorna till toppnivå. Realräntan låg på åren 198182. tog lån 1976, då räntan var , vilka betalades 1981 ränta. Det kostade landet . Det finns ekonomer som hävdar att om realräntan legat på för utvecklingslån acceptabel nivå (1,), skulle bankerna häfta i skuld till . Det är uppenbart att de olika slagen av skulder inte kan behandlas med samma metoder. Nord/Sydkampanjen har föreslagit en internationell domstol för att pröva skuldernas legitimitet. Frontstaterna i södra har tillfogats materiella förluster i storleksordningen . har utsatts för handelsembargo och militära aggression genom contras. En seriös diskussion om de afrikanska ländernas skuldkris måste handla om hur lånen skall avskrivas. Först när en väsentlig del av skulderna skrivits av, kan kräftgången i stoppas. Men för att vända den till utveckling behövs massiva biståndsinsatser. Apartheidregimen måste bort i . Krigen måste upphöra. politik i skuldfrågan måste utgå från samma mål, som fastlagt för biståndspolitiken: att höja de fattiga folkens levnadsnivå genom resurstillväxt, ekonomisk och social utjämning, ekonomisk och politisk självständighet, demokratisk samhällsutveckling samt en framsynt hushållning med naturresurser och omsorg om miljön. Utifrån dessa mål måste vi underkänna IMF:s lösning. Den sänker de fattiga folkens levnadsnivå, stryper deras resurser, vidgar de ekonomiska och sociala klyftorna, urholkar den ekonomiska och politiska självständigheten, blockerar en demokratisk samhällsutveckling och hårdexploaterar naturresurserna med miljöförstörelse som följd. Först måste vi få ett mått på ländernas utveckling, som inte är detsamma som tillväxt uttryckt i BNP/inv., mätt i dollar. Det måttet mäter endast i teorin. Med det kan BNP fördubblas om dollarkursen halveras. föreslår ett nytt mått, U5MR, det årliga antalet dödsfall bland barn bland 1 000 födda barn. refererar till en framställan från över 800 parlamentariker från fem länder till ordförande, i vilken det framhölls att de fattigas villkor kan bäst bedömas med sociala mått såsom dödligheten bland barn ; människors genomsnittliga livslängd, tillgång till rent vatten, skriv- och läskunnigheten bland vuxna - speciellt bland kvinnor - och det relativa Mot. 1988/89 antalet undernärda barn. Med det nya måttets - U5MR - hjälp kan vi mäta effekterna av olika metoder för att lösa skuldkrisen och bedöma olika skuldstrategier utifrån våra biståndspolitiska målsättningar. Sedan kan vi utveckla en svensk modell och lägga fram den i internationella fora: FN, IMF, , Vi kan väcka opinion för våra idéer i vida kretsar, samråda med likasinnade regeringar i linje med Manleyrapportens förslag och visa på praktiska framgångssätt för att stoppa skuldkatastrofen. Vpk föreslår att regeringen snabbutreder riktlinjer för en svensk modell för att lösa skuldkrisen. Den bör tillvarata det kunnande som finns här i landet, på SIDA, i folkrörelserna och solidaritetsrörelserna, vid universiteten, i departementen. Gruppen bör arbeta öppet, så att människor får insyn och kan delta i debatten. En upplyst och aktiv opinion är förutsättningen för att vinna stöd för en skuldpolitik, som kommer att innebära uppoffringar av oss. Vpk vill föreslå några frågeställningar, som en sådan skuldgrupp bör bearbeta. Hur det nya utvecklingsmåttet U5MR skall definieras och hur statistiken skall kunna förbättras så att det blir ett tillförlitligt mått. Tillväxtfixeringen måste ersättas med en politik för hållbar utveckling utifrån ländernas reella förutsättningar, vilka är mycket olika i exempelvis och . De skuldsatta ländernas handlingsutrymme blir olika stort, beroende på vilka metoder som används för att åstadkomma skuldlättnader. Den använda principen att inte skriva av lånen får till effekt att de skuldsatta länderna hålls kvar i en situation där kreditorerna och IMF kan diktera villkoren för omförhandlingar och fortsatt bistånd. Inga alternativa strategier har ännu utvecklats för att skapa balans i valuta, budget och penningmarknad med metoder som är skonsammare mot de sociala sektorerna och redan utsatta grupperna i samhället. Någon sådan kan inte utvecklas på grund av IMF/hegemoni på området. Antingen måste djupgående förändringar ske i IMF/politik och struktur eller också måste andra organ skapas, t.ex. en FN-bank med demokratiska röstregler, vilket vpk föreslår i en annan motion. Dollarns ställning som internationell reservvaluta måste omprövas och J.M. Keynes förslag i Bretton bör tas upp till förnyad diskussion: att skapa en neutral reservvaluta, som han kallade bancor. Vpk föreslår detta i en annan motion. - 100-årigt moratorium på skulder - omvandling av lån till statsobligationer med löptid IMF:s strukturanpassningsprogram måste humaniseras och förändras så att de motverkar kapitalflykt, stimulerar produktiva investeringar och en Förhandlingarna med måste demokratiseras så att t.ex. deras fackföreningar kan medverka till att programmen blir socialt acceptabla. kapacitet att utarbeta egna program måste stärkas. Korrupta och tvivelaktiga lån måste särbehandlas. Man måste finna en lämplig rättsinstans för att pröva lånens legitimitet. Ge FN (alternativt IMF) befogenheter att uppspåra flyktkapital och återställa det till de bestulna länderna. Exportsatsningar måste åtföljas av åtgärder som förbättrar handelsvillkor (terms-of-trade). Det förutsätter bl.a. att deras beroende minskas av de transnationella företag, som kontrollerar deras handel, och förmå i-länderna att överge protektionism och dumping. I-länderna måste öka sin handel med och sluta handelsavtal för att stabilisera deras exportinkomster och möjliggöra import. Det är en förutsättning för att återhämtningsprogram skall kunna genomföras, som gör investeringar produktiva och leder till resurstillväxt. Öka självtillit och självförsörjning med livsviktiga varor, i första hand livsmedel. Främja en jordbrukspolitik, där jorden utnyttjas för att täcka behovet av livsmedel, vilket förutsätter jordreformer, stöd till småbrukarorganisationer och -kooperativ samt ekonomisk och social jämlikhet för kvinnorna. Initiativ från de nordiska regeringarna bör tas för att öka biståndsflödet från kraftigt. måste gå i spetsen och höja biståndet till . Inleda diskussioner med om hur dess väldiga ökning av biståndet bäst kommer till användning. Folkligt deltagande i biståndsprojekten - framför allt av de direkt berörda människorna och deras organisationer - bidrar till demokratisering, större verklighetsförankring av projekten och bättre skydd av miljön. Skuldkrisen har ändrat förutsättningarna för u-landsbiståndet, som alltmer måst krisanpassas. Det framstår allt tydligare att det inte räcker med bistånd. Det behövs en mer övergripande u-landspolitik, omfattande även handels- och finanspolitik. Vpk föreslår i en annan motion att en ulandspolitisk utredning skall tillsättas för att utveckla en övergripande u-landspolitik. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna att de av antagna biståndspolitiska målen skall ligga till grund för agerande för att lösa skuldproblem, 2. att som sin mening ger regeringen till känna att bör verka för allmän avskrivning av lån till de fattigaste , framför allt i , 3. att begär av regeringen att ett nytt mått på utveckling, U5MR, införs, 4. att begär att regeringen skall tillsätta en arbetsgrupp för att snabbutreda en svensk modell för att lösa skuldkrisen. (vpk) (vpk) (vpk) gotab 16775, 1989