mot · GC02U530 · 1989-01-25 00:00:00 — av och (båda fp) Observatörsplatser i för , och 1988 blev ett händelserikt år i de baltiska länderna. En rad händelser inträffade som visar att yttrandefrihetens gränser vidgats påtagligt. De estniska, lettiska och litauiska folken uppnådde denna ökade frihet genom att modigt kräva att signalerna från om glasnost och perestrojka måste få konsekvenser i praktiken. Vart och ett av de tre folken kräver respekt för sin nationella särart; sin egen kultur, sitt eget språk och sin egen historia. I , där frihetsrörelsen kommit längst, bildades Folkfronten samt återinfördes den egna flaggan och den egna nationalsången. Ett arbete inleddes som syftar till att få delrepubliken erkänd som en ekonomisk frizon. inträffade också en mycket uppmärksammad författningsstrid med Högsta i , som också bottnade i det estniska önskemålet om en ökad nationell bestämmanderätt. För de flesta svenskar är utvecklingen i mycket glädjande. De många som intresserat sig för de tre länderna, vars historia är så nära sammanflätad med , har beklagat att informationen om situationen varit så bristfällig och att möjligheterna till personliga kontakter varit så små. Hos andra svenskar, som ägnat de baltiska staterna mindre intresse, har rapporteringen om den sjungande revolutionen skapat en nyfikenhet. Starka folkliga rörelser i alla de tre staterna kommer att arbeta vidare för en högre grad av nationellt oberoende. Genom vår geografiska närhet, vår neutralitet och de många exilbalterna i har det svenska folket unika möjligheter att både följa och stödja frihetsprocessen. Svenskarna omfattar utan tvekan esternas, letternas och litauernas kamp med den största sympati. Ett kulturellt och ekonomiskt uppsving i skulle kunna betyda mycket för , även om det argumentet självfallet är betydelselöst i jämförelse med vikten av att tre grannfolk får värdigare och drägligare livsmöjligheter. är i vissa avseenden en del av . Det är nu av vital betydelse att kontakterna mellan de tre baltiska staterna och resten av utvecklas. Sådana kontakter kan främja en fredlig och demokratisk utveckling i . Vi bör således verka för bredast möjliga kontaktyta mellan våra länder och folk. Offentliga organ och institutioner, fackliga organisationer, partier, kyrkor, teatergrupper och många andra bör i den utsträckning det är möjligt söka kontakter. De tre baltiska delrepublikerna av bör också erbjudas observatörsstatus i Norisjca rådet. Ett sådant erbjudande skulle understryka det nordiska intresset av kontakter med de tre länderna och markera vår Mot. 1988/89 positiva hållning till den utveckling som äger rum. Det kan påpekas att andra sovjetiska delrepubliker är medlemmar i internationella organisationer. Ett par delrepubliker är t.o.m. medlemmar i . Det finns ingen anledning att förutsätta att en inbjudan av detta slag skulle tas upp negativt av centralregeringen i . Observatörsplatser skulle skapa officiella kontakter som kan underlätta det nyssnämnda kontaktskapandet mellan enskilda och organisationer på olika sidor om . Det skulle också ge värdefulla möjligheter till informationsutbyte mellan parlamenten i länderna. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att i kontakter med de övriga medlemsländerna i bör verka för att de baltiska unionsrepublikerna , och erbjuds observatörsstatus i rådet. () ()