mot · GC02Jo798 · 1989-01-23 00:00:00 — Avfallsfrågan utgör ett växande problem. Mängden avfall måste drastiskt minskas. Den syn på utvecklingen inom avfalls- och återvinningsområdet som varit rådande har som huvudprincip betraktat avfall som en resurs som ska återanvändas i så stor utsträckning som möjligt. Detta är ett felaktigt synsätt. Avfall är ingen resurs - avfall är en belastning. I direktiven till det utredningsarbete Avfallet och miljön som regeringen gav i uppdrag 1987 och som presenterades betonas glädjande nog vikten av att minimera avfallsmängden. Detta måste ske genom att ny avfallssnål teknik utvecklas. Målet måste vara att mängden avfall minskas genom åtgärder i såväl produktions- som konsumentledet. Flera av de förslag, som redovisas i de två delrapporterna Miljö och förpackningar och Om avfallsstyrd produktutveckling från , är viktiga och centrala åtgärder för att snabbt komma till rätta med avfallsproblemen. Det konkreta resultatet av detta utredningsarbete hänger nu på regeringens vilja och handlingskraft. Det handlar nu om att gå vidare och föreslå åtgärder på dessa områden. Det gäller igångsättandet av forsknings- och utvecklingsprogram rörande förebyggande miljöskyddsstrategi och teknik, åtgärder i form av ekonomiskt stöd till forskningsoch utvecklingsprojekt med inriktning på förebyggande miljöskydd. Vidare behövs lån, skatteförmåner och förmånliga avkastningsregler för att stimulera implementeringen av förebyggande miljöskyddsteknik samt miljöavgifter för att täcka kostnader för utveckling av miljövänlig teknik samt för pilot- och demonstrationsprojekt. För en målmedveten och konsekvent miljöpolitik krävs att klara spelregler och villkor ställs upp för marknadens aktörer - såväl i producent - som konsumentledet. På hushållsavfallsidan utgör förpackningarna ett betydande miljöproblem. Nya förpackningar t ex dryckesförpackningar av engångskaraktär introduceras kontinuerligt på marknaden. En ryckig och inkonsekvent miljöpolitik leder till svårigheter att komma till rätta med problemen på detta område. Motsvarande regler som gäller för returglaset och aluminiumburken gäller inte för övriga dryckesförpackningar. En konsekvent och målmedveten miljöpolitik skulle därför vara att ålägga alla som introducerar nya dryckesförpackningar av engångskaraktär krav på ett fungerande återvinningssystem. Detta skulle dessutom ur konkurrenssynvinkel vara att föredra. 1 1988/89. En annan åtgärd på avfallsområdet vore att i likhet med vad som redan skett i vissa delstater i och införa en miljöavgift på fast avfall som förs till brännerier och sopstationer en avgift som skulle kunna användas för att finansiera etableringen av svenskt forskningsprogram för miljöriktig teknik. En sådan miljöavgift ska kunna finansiera forskning och utvecklingsprojekt inom miljövänlig teknik. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om återvinningssystem för alla dryckesförpackningar som introduceras på marknaden. [att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om införande av miljöavgifter för fast avfall som förs till brännerier och sopstationer1]. 1988/89 Jo798 1 1988/89:Sk648