ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GC02K440 · 1989-01-25 00:00:00 — 1988/89: K440 av och (båda vpk) Offentlig databasservice I finns många databaser. De kan ge snabb och ofta aktuell information inom många ämnesområden. En mängd information kan sökas om näringsliv, ekonomi och företag. Upplysningar om rättsfall inom olika områden, exempelvis skatterätt och arbetsrätt, liksom annan allmän juridisk information kan snabbt nås. Inom området vetenskap och teknik finns ett växande antal databaser som ger värdefull och lättillgänglig information inom olika speciella områden. Givetvis finns också databaserad information inom områdena medicin, hälsovård och miljövård. Listan över exempel på denna information kan naturligtvis göras längre. Det mesta av den information som finns i databaserna kan i princip sökas på annat sätt, t ex via bibliotek, men det är just snabbheten och lättillgängligheten som är den stora fördelen vid användandet av databasinformation. Detta gäller givetvis då dem som har tillgång till abonnemang och terminal. Inom skolväsendet utbildas alla ungdomar i grundläggande datateknik. Genom AMU, Komvux och studieförbunden skaffar sig ett stort antal vuxna motsvarande kunskaper. Tekniken att söka i databaser är enkel för den som kan skriva på ett tangentbord och har fått instruktion i datalära och i den aktuella databasens manual. Människor i allmänhet kan därför i stor utsträckning med litet hjälp lära sig tekniken att söka i databas. Tillgången till den databaserade informationen är emellertid i högsta grad snedfördelad i samhället. Statliga myndigheter, företag av olika storlekar och välbeställda enskilda personer äger, behärskar och kan ta obegränsad del av denna enorma faktasamling. Folk i allmänhet, fackligt aktiva och förtroendevalda i kommuner, landsting samt även riksdag har ingen eller dålig överblick över de nya informationssystemen. Informationsklyftan i vårt samhälle växer. Enligt kommunisternas synsätt utgör detta ett hot mot demokratin. Att tillhandahålla lättillgängliga terminaler med abonnemang på de viktigaste databaserna borde vara en samhällelig angelägenhet. Naturligtvis bör instruktör eller assistent finnas, som kan hjälpa allmänheten tillrätta med tekniken. Konsumentupplysning, bibliotek och gymnasieskolor borde kunna samarbeta för att ge allmänheten en offentlig databasservice till en låg kostnad eller kanske t o m gratis. Man kan naturligtvis också tänka sig att en samhällelig databasservice mot avgift kunde erbjudas små och medelstora företag som inte själva ekonomiskt kan klara egna dataabonnemang. När denna fråga tidigare varit uppe till behandling i , har många positiva yttranden fällts, men inget konkret gjorts. När en motion med ungefär samma innehåll som det ovan anförda behandlades Mot. skrev utskottet mycket positivt om förslaget men fann ändå att de försök och K440 överväganden som då inletts inte borde föregripas. Detta kan inte ha varit annat än svepskäl. Ordslingor som nödtorftigt döljer oviljan att lösa denna demokrati- och utvecklingsfråga på ett positivt sätt. Med hänvisning till det anförda föreslås att hos regeringen begär initiativ till offentlig databasservice i kommunerna. (vpk) (vpk)
mot · GC02K441 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89 :K441 av m.fl. (s) Förhandsgranskning av videogram Videotillgången i fortsätter att öka kraftigt. hade av befolkningen tillgång till videobandspelare i det egna hemmet och bland barnfamiljerna var andelen ännu högre, hade egna videobandspelare. Barn och ungdomar är avgjort den grupp som tittar mest på video och undersökningar har visat att det är vanligt att ungdomar ser på barnförbjudna filmer på video. Dessa barnförbjudna filmer är av varierande kvalité, en del av dem är mycket råa vålds- och skräckfilmer. får vi ständigt massmediarapporter om händelser där ungdomar varit inblandade i grova våldsbrott där bl.a. karatesparkar, hemmagjorda vapen och andra tillhyggen har använts mot offret. Naturligtvis kan inte endast våldsvideomarknaden lastas för att sådana händelser inträffar. De grundläggande orsakerna finns i ungdomarnas uppväxtmiljö. Brist på meningsfull fritidssysselsättning, sociala villkor och fattiga boendemiljöer är de bidragande faktorerna till att destruktiva handlingar uppstår bland ungdomar. kan det dock inte bortses från att tillsammans med ovanstående grundläggande orsaker kan våldsvideofilmer ha en negativ inverkan på barn och ungdomar. Risken är uppenbar att ungdomar som ofta ser på våldsvideos avtrubbas i sin syn på våldet med en förhöjd aggressivitet som följd. Ett sätt för dem att lösa konflikter blir därför att tillgripa våld och dessa ungdomars uppfattning om konsekvenserna av våldet stämmer inte överens med verkligheten. De existerade reglerna för videomarknaden är otillräckliga för att komma tillrätta med problemen, allt för många våldsvideos är tillgängliga på marknaden. För att minska utbudet av denna typ av video krävs det ett system där alla videogram genomgår en förhandsgranskning. Att det är effektivt visar bl.a. de erfarenheter som gjorts i de länder som tillämpar ett sådant system. De skulle också möjliggöra en typ av konsumentupplysning med åldersgräns liknande den som finns i biograffilmer. Genom ett system med förhandsgranskning skulle det bli möjligt att komma tillrätta med videomarknadens avarter i form av våld och pornografi. Kostnaderna för förhandsgranskningen bör bekostas av videobranschen själv eftersom det borde ligga i dess intresse att stävja att dylika filmer kommer ut på marknaden. borde det vara möjligt att från det föreslagna systemet göra undantag för program som görs i utbildningssyfte och t.ex. religion, musik och samhällsinformation från ideella föreningar. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om obligatorisk förhandsgranskning av hemvideogram. () () () () gotab 16664, 1989
mot · GC02K444 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89 :K444 av m. fl. (mp) Förhandsgranskning av videogram, m.m. Med hänvisning till vad som anförts i motion 1988/89:Kr353 hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om att göra kulturnämnden i kommunerna obligatorisk, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om förhandsgranskning av videogram. () ()
mot · GC02K445 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89:K445 Med hänvisning till vad som anförts i motion 1988/89:Kr354 hemställs att beslutar om sådan ändring av kabel-TV-lagstiftningen att gränsen för tillståndspliktigt nät höjs till 250 bostäder som kommunala och landstingskommunala institutioner och studentbostäder undantas från tillståndsplikt. () () () () gotab 16665, 1989
mot · GC02K5 · 1989-01-13 00:00:00 — av m.fl. (vpk) med anledning av prop. 1988/89:67 om sekretessfrågor inom undervisningsväsendet m.m. Vi delar regeringens uppfattning av "de värden som bär upp offentlighetsprincipen gör att behovet av nya sekretessregler, särskilt inom verksamheter där sekretess inte tidigare gällt, bör prövas med stor restriktivitet. Då det gäller att skydda den enskilda människans integritet anser vi emellertid att behovet av sekretess bör prövas mer generöst än då det gäller myndigheternas allmänna verksamhet, där offentlighetsintresset i allmänhet bör stå i förgrunden. Det är anledningen till att vi förordar bättre sekretesskydd för uppgifter hos skolpsykolog. I en skrivelse till regeringen har begärt att uppgifter om enskilda hos skolpsykologen skall ha samma starka sekretessskydd som motsvarande uppgifter inom elevhälsovården genom att den särskilda elevvården betraktas som en självständig verksamhetsgren. De flesta remissinstanser har tillstyrkt förslaget som emellertid avvisas i regeringens proposition. Skolpsykologen får i sin verksamhet ofta uppgifter i förtroende av mycket känslig natur. Det är därför svårt att förstå varför sekretessbestämmelserna för psykologens verksamhet skall vara mjukare än för skolsköterskans och skolläkarens. Samma sekretessregler bör gälla för skolpsykologens verksamhet som för elevhälsovården. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till sådan ändring i sekretesslagen att samma bestämmelser gäller för skolpsykologens verksamhet som för elevhälsovården i övrigt. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) 1 1988/89.
mot · GC02K501 · 1989-01-12 00:00:00 — Motion till 1988/89: K501 av m.fl. (fp) Angivande av rättslig grund för beslut, m. m. Med hänvisning till vad som anförts i motion 1988/89:Ju804 hemställs 1. att beslutar om sådan ändring av 20 § förvaltningslagen att det av lagen framgår att myndighet i sina beslut skall ange den eller de föreskrifter som myndigheterna grundar sina avgöranden på: Ett beslut varigenom en myndighet avgör ett ärende skall innehålla de skäl som har bestämt utgången, om ärendet avser myndighetsutövning mot någon enskild. Skälen får dock utelämnas helt eller delvis. Föreslagen lydelse Ett beslut varigenom en myndighet avgör ett ärende skall innehålla hänvisning till den eller de författningsbestämmelser som avgörandet grundas på och de skäl i övrigt som har bestämt utgången, om ärendet avser myndighetsutövning mot någon enskild. Skälen får dock utelämnas helt eller delvis. 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en översyn av förbudet mot retroaktiv skattelagstiftning. () () () () () () () 1988/89 K501-506 1 1988/89.3 sami.
mot · GC02K502 · 1989-01-19 00:00:00 — Motion till 1988/89 :K502 av m.fl. (vpk) Det har stormat rejält kring justitiekanslern . Många frågor har väckts i samband med justitiekanslerns olika utredningar med anknytning till den s.k. . JK:s beslut att inkalla DN-journalisten till vittnesförhör och tvinga henne att avslöja källan till en tidningsartikel har också lett till en omfattande och upprörd debatt. Frågan om justitiekanslerns roll i det svenska samhället är inte i första hand en personfråga. Viktigare är att granska de olika arbetsuppgifter sorn åvilar . Från många håll har anförts att justitiekanslern har alltför motstridiga arbetsuppgifter, vilket har lett till att allmänhetens förtroende för justitiekanslersämbetet allvarligt har rubbats. JK skall bl a vara regeringens advokat och försvara statens intressen i rättegångar. skall han utöva tillsyn över motpartens ombud, dvs advokaten. Han utövar också tillsyn över domaren som skall döma i samma mål. Dessa olika uppgifter förefaller minst sagt svårförenliga. På samma sätt har JK motstridande roller i fråga om tryckfriheten. Han skall å ena sidan se till att de bestämmelser som finns i tryckfrihetsförordningen inte överskrids och vara åklagare i tryckfrihetsmål. Å andra sidan skall han tillse att myndigheterna följer bestämmelserna i och bl a slå vakt om meddelarskyddet. Svårigheterna med den dubbla rollen belystes i Åshedenfallet. I Åhmansson-affären försökte JK på en och samma gång uppträda som regeringens ombudsman, som regeringsutredare och som fristående ämbetsmannajurist. Det gick inte bra. I debatten om har förre justitiekanslern lagt fram ett förslag som baseras på hans egna erfarenheter. vill att man skall skilja på situationer där JK handlar i enlighet med den s k objektivitetsprincipen och de situationer där han agerar som regeringens advokat. föreslår därför att man delar upp ämbetet i två, en statsåklagare och en justitiekansler. Förslaget är värt att prövas men det kan också finnas andra modeller. Olika möjliga alternativ bör omgående prövas. Därför förordar vi en översyn av JK:s arbetsuppgifter och organisation. Nuvarande ordning är uppenbarligen inte tillfredsställande i ett rättssamhälle. Med hänvisning till det anförda hemställs K.501 att begär att regeringen låter göra en översyn av uppgifter och organisation. (vpk) (vpk)
mot · GC02K503 · 1989-01-18 00:00:00 — Motion till 1988/89 :K503 Formerna för myndigheternas normgivning Normgivningen är på högre statsrättslig nivå underkastad stränga föreskrifter som syftar till att garantera hög kvalitet på reglerna. Sålunda finns för riksdag och regering i regeringsformen, riksdagsordningen och andra författningar stadganden som noggrant anger hur det skall tillgå vid normers förberedande, beslutande och utfärdande. Den stora floden av föreskrifter härrör från våra myndigheter. Detta slag av normgivning har emellertid icke blivit föremål för en samlad reglering. Viss stadga har dock givits åt normgivningsförfarandet genom verksförordningen och begränsningsförordningen, som båda beslutats av regeringen . I , Rättsfonden , dryftas ingående det nuvarande tillståndet inom ifrågavarande område. Det hävdas att nuvarande ordning är otillfredsställande och att det föreligger starkt behov av att åstadkomma en klar och entydig reglering av formerna för myndigheternas omfattande normgivningsverksamhet. Som myndigheterna kan grunda sin behörighet på delegation såväl från regeringen som från , bör de efterlysta förfarandereglerna läggas fast i en allmängiltig författning av lags karaktär. Exempel på sådana förfaranderegler är angivandet av det bemyndigande som utgör grund för behörigheten. Härigenom uppnås att den enskilde har möjlighet att kontrollera att myndigheten ej överskridit ramen för sin behörighet. I regeringsformen och i riksdagsordningen återfinns stadganden om beredning av propositioner, motioner och regeringsärenden, allt i syfte att skapa ett så fullgott beslutsunderlag som möjligt. Självfallet bör det ej ställas lägre krav på myndigheternas förberedelsearbete. Ytterligare är av betydelse hur och i vilken omfattning bemyndigandena utnyttjats. Regeringen bör här ha ett slags konstitutionellt ansvar för myndigheternas normgivning. Det bör därför skapas någon form av återrapportering eller efterkontroll. I annat sammanhang har framförts den - med 8 kap. 12 § RF ej oförenliga - tanken att riksdagsutskotten av sitt arbete borde såväl registrera som granska hur de bemyndiganden använts som utfärdat på utskottens förslag . I enlighet med det anförda bör regeringen taga initiativ till skapandet av en allmän författning som innehåller grundläggande regler för myndigheternas utfärdande av föreskrifter. Med hänvisning till det anförda hemställer jag att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om myndigheters normgivning.
mot · GC02K504 · 1989-01-24 00:00:00 — 1988/89 :K504 av m.fl. (s) Förtroendemannainflytande över miljöfrågorna på länsnivå För att samhället på ett bra sätt skall kunna bedriva miljöpolitiken behövs en effektiv organisation lokalt, regionalt och centralt. har viktiga uppgifter inom miljöpolitiken på den regionala nivån. Uppgiften framåt blir att utveckla verksamheten - för tillsyn och planering. Länsstyrelserna går också in i ett inventeringsarbete, där det blir en angelägen uppgift att utpeka de största miljöproblemen. Detta för att åstadkomma bättre kvalité i de politiska prioriteringarna, både inom länen och mellan olika regioner i landet. finns ett utvecklat förtroendemannainflytande på länsnivån. Det gäller t.ex. skolan, jordbruket, bostadsfrågorna m.m. Däremot saknas ett motsvarande förtroendemannainflytande inom miljöområdet - bortsett ifrån det övergripande lekmannainflytandet i styrelse. I behöver de tio svåraste miljöproblemen utpekas efter en bred inventering. En sådan prioritering är nödvändig för att kraftsamla resurserna till de viktigaste insatsområdena. En sådan prioritering skulle vinna större kraft om de förtroendevalda engagerades. Vi har länge värnat idén om förtroendemannainflytande inom statsförvaltningen. Med tanke på den prioritering som miljöpolitiken nu fått är det angeläget att bättre engagera de förtroendevalda i miljöarbetet också på länsnivån. Det är därför angeläget att regeringen prövar på vilket sätt ett sådant förtroendemannainflytande kan organiseras. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av förtroendemannainflytande över miljövårdsfrågorna på länsnivå. () () () ()
mot · GC02K506 · 1989-01-24 00:00:00 — Motion till 1988/89 :K506 av m.fl. (m) Redovisning av konsekvenser av lagförslag Med hänvisning till vad som anförts i motion 1988/89:Sk450 hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av avreglering, 2. att hos regeringen begär förslag om regler för redovisning av konsekvenserna av lagförslag i enlighet med vad i motionen anförts. () () () () () ()
mot · GC02K6 · 1989-01-14 00:00:00 — av m.fl. (fp) med anledning av prop. 1988/89:67 om sekretessfrågor inom undervisningsväsendet m.m. Sekretesskyddet för uppgifter i bibliotekens låntagarregister I propositionen föreslås att någon särskild sekretessbestämmelse för bibliotekens låntagarregister inte skall införas. anser att folkbibliotekens personregister bör omfattas av sekretessreglerna. Det finns ingen anledning att uppgifter om människors läsvanor och läsval skall vara offentliga. Sådana uppgifter kan av andra människor ställas samman till en läsprofil som kan tas till intäkt för att läsaren förmodas hysa vissa åsikter. En sådan risk anser vi bör undanröjas. Sekretesskyddet för barn gentemot vårdnadshavare instämmer i propositionens förslag att sekretess skall gälla i förhållandet till vårdnadshavaren, om det kan antas att barnet lider betydande men om en viss uppgift vidarebefordras. Det är angeläget att barnets rätt på detta sätt kan tillgodoses. Vi finner det dock väsentligt att påpeka att den föreslagna lagändringen måste tillämpas rätt. Lagändringen får inte tas till intäkt för att undanhålla föräldrarna väsentlig information om sina barn och därigenom försvåra deras uppgift som uppfostrare och föräldrar. Vi vill därför framhålla det angelägna i att den personal som skall tillämpa dessa nya sekretessregler utbildas. Fallbeskrivningar och allmänna riktlinjer behövs som stöd för den enskilde tjänstemannen. Det är vidare angeläget att det sker en kontinuerlig uppföljning av lagens tillämpning och effekter. Med anledning av ovanstående hemställer vi 1. att hos regeringen begär förslag till lagändring innebärande att sekretessbestämmelser för folkbibliotekens låntagarregister införs, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om sekretesskyddet för barn gentemot vårdnadshavare. () ()
mot · GC02K601 · 1989-01-10 00:00:00 — Motion till 1988/89 :K601 av m.fl. (mp) Mot Representation i kommunala nämnder och styrelser 1988/89 Platser i kommunala nämnder och styrelser fördelas mellan politiska partier med en metod som så nära som det är matematiskt möjligt, för varje nämnd eller styrelse, återger den sammansättning som finns i kommunfullmäktige. Detta innebär att det totala antalet platser i nämnder och styrelser inom en kommun blir fördelade på ett sätt som missgynnar sådana minoritetspartier som har ett antal mandat som understiger ett visst tröskelvärde. En för minoritetspartier allvarlig nackdel med systemet är att de inte får tillräcklig del av förbehandlingen av frågor innan dessa kommer upp för beslut i kommunfullmäktige. För fullmäktige och kommun innebär systemet att man inte får så stor glädje av idéer och synpunkter som minoritetspartiet kan tillföra på ett tidigt skede av frågornas behandling. de gröna anser att situationen är otillfredsställande och föreslår nedan ett bättre system: Ett fundamentalt behov gäller valberedningar, där det är väsentligt att varje parti som är representerat i kommunfullmäktige har minst en ledamot. Valberedningens uppgift är ju endast att förbereda frågor för kommunfullmäktige och det kan inte anses viktigt att nämnden vid sina beslut har samma majoritetsförhållanden som fullmäktigeförsamlingen. Platser i nämnder och styrelser a) Proportionell fördelning av totala antalet nämndplatser Det är helt möjligt att fördela det totala antalet nämnd- och styrelseplatser mellan partierna i förhållande till antalet mandat i fullmäktige. Härvid bör hänsyn tagas till antalet mandat på det sättet att kommunstyrelsen och de tyngre nämnderna har majoritet för samma block som kommunfullmäktige. Sådana överväganden torde vara fullständigt onödiga när det gäller de budgetmässigt mindre krävande nämnderna. En valberedning med representanter för samtliga partier bör där kunna utföra fördelningen med hänsyn tagen till intresse och kunskap för de olika nämndernas aktiviteter. b) Inrättande av observatörsposter Även med det ovan skisserade systemet kommer en del partier att bli orepresenterade i vissa nämnder och styrelser. Därför bör organen komplet- Mot. teras med insynsplatser, vars innehavare äger närvaro-, yttrande- och K601 förslagsrätt, men ej beslutsrätt. En sådan insynsperson bör dock inte, i likhet med en suppleant, kunna ta en ordinarie ledamots plats i fråga om omröstning. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att beslutar att kommunernas valberedningar skall ha representanter för samtliga i kommunfullmäktige representerade partier, 2. att beslutar att det totala antalet nämnd- och styrelseplatser inom en kommun skall fördelas proportionellt mot antalet mandat i fullmäktige, 3. att beslutar att varje i kommunfullmäktige representerat parti skall ha insynsplats enligt ovan i varje nämnd och styrelse i kommunen. () () Hans Leghammar (mp)
mot · GC02K603 · 1989-01-10 00:00:00 — 1988/89: K603 av tredje vice talman m.fl. (c) Den fackliga representationen i kommunala nämnder I de allmänna valen väljs kommunfullmäktigeledamöter och ledamöter i landstingen direkt av folket. Utgången av dessa val avgör sammansättningen av alla de nämnder och styrelser som finns i kommuner och landsting och som är viktiga beredningsorgan, ibland med egen beslutanderätt. I de kommunala organen blir olika grupper i samhället representerade, fackliga liksom andra, genom de politiska partiernas nomineringar. Men alla ledamöter i nämnder och styrelser har det gemensamt att de är utsedda i demokratisk ordning och får ta ansvar och stå till svars inför väljarna som politiker. Det sätt på vilket ledamöterna i kommunernas och landstingens olika organ nu utses är en konsekvent tillämpning av grundläggande principer i en politisk demokrati. beslöt den socialdemokratiska och kommunistiska majoriteten i på förslag av regeringen, att fackliga organisationer skall ha obligatorisk rätt till tre representanter och tre ersättare för dessa i landstingens och kommunernas nämnder och styrelser med undantag av förvaltningsutskott och kommunstyrelse (prop. 1984/85:200, KU 1985/86:3). Genom det beslut som riksdagsmajoriteten fattade kommer inte längre de kommunala nämnderna att vara en avspegling av den viljeyttring som väljarna avgett genom de allmänna valen. Den demokratiska representationsprincipen bryts av en intresserepresentation. Den nya ordningen är således ett utslag av ett korporativistiskt synsätt. Vissa intressen garanteras representation helt vid sidan av de demokratiska valen. Detta är en ur principiell synpunkt helt oacceptabel ordning. I KU 1985/86:15, KU 1986/87:21 och KU 1988/89:3 har behandlat denna fråga. ser ingen anledning till en förändrad ståndpunkt i frågan efter dessa beslut och genomförda debatter. Till dessa grundläggande invändningar mot det nya systemet kan fogas en rad andra. Om man har den - enligt vår mening helt förkastliga uppfattningen att den politiska demokratin skall inskränkas i kommunerna är det omöjligt att finna hållbara skäl för att just de fackliga organisationerna och enbart dessa skall tillförsäkras särskild representation. Det finns i varje kommun en mängd andra intressegrupper som med lika goda skäl skulle kunna kräva representation. Den nya ordningen innebär således ett otillbörligt gynnande av vissa intressen på bekostnad av andra. 1988/89 K603 Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställer vi att beslutar att upphäva bestämmelserna i kommunallagen om representation för fackliga organisationer i kommunala nämnder och styrelser. () () () () () För kommunerna medför den påtvingade fackliga representationen ökade ekonomiska bördor och utökad byråkrati. Riksdagsmajoritetens beslut får ses som en eftergift åt mäktiga intressegrupper i samhället. Det är synnerligen oroande att sådana hänsyn skall få diktera allvarliga ingrepp i den politiska demokratin.