mot · GC02So492 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89: So492 av och både (fp) Rättsläkarverksamheten Rättsmedicinsk verksamhet består i att utföra rättsmedicinska undersökningar av levande och avlidna personer, samt att avge utlåtanden om skadors och sjukdomars uppkomsträtt och svårighetsgrad samt om orsakssamband mellan handling eller andra förhållanden och effekt. Den rätsmedicinska verksamheten utövades i i första hand av provinsialläkare och stadsläkare m.fl. 1938 övertog rättsmedicinska institution verksamheten för med omgivning. 1945 inrättades en rättsläkarstation i , i , i , i , i och i . Verksamheten var underställd dåvarande medicinalstyrelsen och sedermera . 1971 lade fram en utredning om den fortsatta utbyggnaden av rättsläkarväsendet. Man gjorde en gränsdragning mellan rättsläkarnas och allmänpatologernas obduktionsverksamhet och menade att de typer av fall som skickas till en rättsläkarstation för undersökning endast i undantagsfall skulle utföras av patolog emedan dessa saknar nödig kompetens för bedömning av onaturliga dödsfall såsom olyckor, förgiftningar, mord-dråp etc. I den s. k. översynsutredningen (ÖSoS/1978) för framkastas förslag att rättsmedicin jämte rättspsykatri skulle överföras till landstingen. I regeringens proposition (1979/80:6) om uppgifter och organisation m.m. förutskickades att en särskild utredningsman skulle kallas för att kartlägga behovet och omfattningen av rättsmedicinsk service samt närmare utreda i vilka organisatoriska former denna service skulle tillhandahållas. Därvid skulle belysas förutsättningarna för att överföra det rättsmedicinska undersökningsväsendet till sjukvårdshuvudmännen. Utredningen inleddes och lade fram sitt betänkande 1986 (DsS 1986:3). Man föreslog att statens rättsläkarstationer, den kemiska avdelningen vid statens rättskemiska laboratorium samt statens kriminaltekniska laboratorium förs samman och bildar en egen myndighet som skall benämnas statens rättstekniska laboratorium antingen underställd eller direkt underställd . Utredaren föreslog vissa åtgärder för att läkare i högre utsträckning än vad som sker skall utfärda dödsbevis varvid han förmodade att antalet sådana undersökningar kraftigt skulle minska inom den rättsmedicinska organisationen. Betänkandet har remissbehandlats. Merparten av remissinstanserna ställde sig positiva till den föreslagna organisatoriska förändringen medan bl. a. NUU () fortfarande menar att landstingen vore den lämpligaste huvudmannen för den rättsmedicinska verksamheten. Överdirektören och chefen för statens förhandlingsnämnd har utrett frågan vidare och sammanställt en lagrådsremiss med förslag till Lag om omhändertagande och undersökningar av avlidna. Denna remiss har dock ej lämnat departementet utan frågan är fortfarande under beredning. Sedan betänkandet framlades har intet förslag framlagts. har således huvudmannafrågan för statens rättsläkarstationer varit föremål för utredning och övervägande. har man sökt hålla verksamheten flytande på en oförändrad bemanningsnivå. Arbetsvolymen, som är helt styrd av den gällande lagstiftningen, har inte kunnat påverkas av vare sig eller av de enskilda rättsläkarstationerna. Inflödet av undersökningsfall har ökat , vilket i första hand beror på det ökade antalet avlidna i landet. De undersökta fallens karaktär har blivit betydligt mycket mer komplicerade beroende på den ökade mängden våldsbrott i samhället men också en ökad tendens till anmälningar av t. ex. felbehandlingsfall i sjukvården, s.k. polismisshandel m. m. Det har alltid varit svårt att rekrytera läkare till rättsmedicinsk verksamhet på grund av arbetets speciella karaktär. Denna svårighet har accentuerats ytterligare av ovissheten om verksamhetens framtid men också av den stora arbetsbelastningen som väsentligt skiljer sig från annat läkararbete. F. n. utför en svensk rättsläkare mellan 600 och 700 obduktioner . Risken för felbedömningar är uppenbar, och har även rättsläkarstationernas funktion börjat svikta i så måtto att handläggningstiderna successivt ökar. Semester och jourkompensationer har ej kunnat tas ut. Som exempel kan nämnas rättsläkarstationen i där fyra läkare har innestående och 450 timmars jourkompensation som ej kunnat uttas i avtalsenlig ledighet. finns drygt 500 ärenden på stationen som ej är färdiga för expediering varför anhöriga, polis m. fl. tvingas avvakta med bouppteckningar, utredningar etc. I en skrivelse () har meddelat rättsläkarstationem att man på grund av ett förväntat underskott om ca 2,5 milj.kr. för /89 måste säga upp all personal som ej är tillsvidareförordnad och att man ej längre kan anställa vikarier på tjänster som ej är besatta. Av de 24 tjänster för rättsläkare som finns i landet är endast 16 besatta. Verksamheten kan därmed ej bedrivas på tillfredsställande sätt och olika typer av neddragningar i servicen åt de rättsvårdande myndigheterna har aviserats av föreståndarna på de olika stationerna. Det är synnerligen allvarligt att den rättsmedicinska verksamheten på detta sätt dras ner så att den inte kan tillgodose samhällets behov av rättsmedicinsk service. Enskilda människor som utsatts för våld som incest och misshandel blir härigenom lidande liksom rättssäkerheten. 1988/89 So492 Det är mot denna bakgrund nödvändigt att nu reagerar och begär omedelbara insatser från regeringens sida för att ge stabilitet och stadga åt den rättsmedicinska verksamheten. Dels måste klarhet skapas om det framtida huvudmannaskapet för rättsmedicinen, dels bör verksamheten tillföras resurser så att elementära krav på rättssäkerhet kan tillfredsställas. Regeringen bör återkomma till i båda dessa frågor. För akuta insatser föreslår vi att beviljar 3 miljoner utöver det anslag som är uppfort i årets budgetproposition. Med hänvisning till ovanstående hemställs 1. hos regeringen begär förslag till riktlinjer för den framtida rättsmedicinska verksamheten, 2. att under anslaget E 4 Statens rättsläkarstationer beviljar 5 milj. kr. utöver det av regeringen föreslagna beloppet. () () 1988/89 So492