mot · GC02A809 · 1989-01-25 00:00:00 — 1988/89 :A809 av m.fl. (c) Jämställdheten mellan kvinnor och män 1988/89 A809-810 Ett bra och fungerande samhälle förutsätter att skilda individers erfarenheter och värderingar kan komma till uttryck i samhällsarbetet. Det är väsentligt att det politiska arbetet och den offentliga verksamheten inte bedrivs på ett sådant sätt att endast ett fåtal har möjligheter att delta i denna. En oundgänglig del i en positiv samhällsutveckling är att både kvinnors och mäns värderingar och erfarenheter måste få komma till uttryck i arbetet på skilda samhällsområden. Det ger ett breddat och bättre underlag för ställningstaganden och beslutsfattande. Det kan ge det politiska och fackliga arbetet nya infallsvinklar och dimensioner. Det kan ge en mänskligare arbetsmarknad och en större social och miljömässig medvetenhet hos näringslivet. Det kan förnya och utveckla arbetet inom organisations- och samhällsliv, där kvinnor och män gemensamt och i solidaritet med varandra kan forma ett mänskligare samhälle. Strävandena att skapa likvärdiga ekonomiska och sociala villkor för alla ställer krav på att var och en är beredd och ser som sin skyldighet att ta sin del av föräldraansvar, personlig service och ett fungerande familjeliv. Parallellt med politiska, ekonomiska och sociala reformer måste ett långsiktigt arbete bedrivas genom opinionsbildning, information och ökad kunskapsspridning. Detta i syfte att öka insikten och skapa en positiv attityd till att alla, kvinnor och män skall respekteras som individer, ha likvärdiga förutsättningar och villkor och skyldighet att ta ansvar för sig själva och sina efterkommande. arbetar utifrån denna syn på att trygga kvinnors och mäns lika rätt och möjligheter till: - arbete, utbildning och social trygghet - ansvar och omsorg för barnen - ansvar för samhällets utveckling och inflytande i den samhälleliga beslutsprocessen Målsättningen måste vara att skapa ett samhälle där relationer människor emellan präglas av respekt för varje människas värdighet, integritet och egenart. Det politiska arbetet måste inriktas mot att ge varje människa likvärdiga förutsättningar och möjligheter att ta till vara sina personliga resurser. Detta innebär att samhället måste utformas så att varje individ har reella möjligheter att efter intresse, läggning och förmåga fritt välja sitt levnadsmönster i solidaritet och samverkan med andra människor. 1 1988189.3 sami. I budetpropositionen konstaterar föredraganden att den femåriga handlingsplan som antogs av enligt hennes uppfatttning innebär en väsentligt höjd ambitionsnivå. Några mera konkreta insatser för att fullfölja dessa ambitioner finns dock inte i budgetpropostionen. Det är främst utredningsarbete och viss försöksverksamhet som föredraganden pekar på. Det mest konkreta är kraven på att jämställdhetsplaner skall upprättas. Den enda direkta åtgärd som föreslås är - vid sidan av sedvanligt förslag till anvisning av medel till jämställdhetsombudsmannen - drygt 3 milj. kr. för projektverksamhet att öka kvinnorepresentationen i statliga organ. Jämställdhetsarbetet måste utgå ifrån att alla människor visar en ömsesidig respekt för varandras integritet, egenart och lika värde. Detta innebär att grundläggande för en positiv jämställdhetsutveckling är familjesituationen och möjligheterna för man och kvinna att ta ett lika ansvar och ha lika möjligheter för försörjning, till omsorg om barn, till personlig service m m. Vi har också understrukit att en central del i arbetet för ökad jämställdhet är en fungerande barnomsorg. har utvecklat sin syn på jämställdhetsfrågorna i flera motioner under de senaste riksmötena. Vi har därvid bl a pekat på nödvändigheten av en mer rättvis arbetsmarknad, en fungerande barnomsorg utformad så att valfrihet finns mellan olika omsorgsformer, förändrad inriktning i utbildningsutbudet, skärpning av jämställdhetslagen, och mer resurser till m.m. Senast i motioner till föregående har vi tagit upp jämställdhetsfrågorna. I dessa motioner föreslog vi konkreta åtgärder för att förbättra kvinnors ställning på arbetsmarknaden bl a och den betydelse kvinnors arbete har för samhällsekonomin. Vi betonade vidare vikten av regional balans och samhällsplaneringens betydelse för jämställdheten. Vi krävde bl a att den regionalpolitiska utredningen skall få i uppdrag att särskilt belysa möjligheterna att öka kvinnosysselsättningen i utsatta regioner. Vi pekade även på nödvändigheten av en förändrad inriktning av utbildningen och föreslog åtgärder för ett mindre könsbundet utbildnings- och yrkesval, behovet av stöd för att stimulera kvinnligt nyföretagande, inflytandefrågor och betydelsen av jämställdhet inom familjen m m. Vårdnadsbidrag ger jämställdhet Mot. Regeringspolitikens ensidiga inriktning av familjepolitiken strider mot många familjers egna val och prioriteringar och innebär att många gör sina dispositioner utan hänsyn till de allmänna villkor som följer därav. Förekomsten av en svart barnomsorgsmarknad är ett uttryck för detta. Omfattande deltidsarbete bland främst kvinnor är ett annat exempel. Båda dessa exempel leder till att kvinnor får sämre sociala villkor och sämre utvecklingsmöjligheter i sina arbeten. Därför har det en avgörande betydelse från jämställdhetssynpunkt att samhällets regler formas så att det är möjligt för den enskilde att med full valfrihet i barnomsorgen bibehålla sina möjligheter i arbetslivet och inte förlora social trygghet. Förslaget om en beskattad vårdnadsersättning kombinerad med förbättrade pensionsvillkor i samband med hemarbete med egna barn har just denna innebörd. Mindre valfrihet i barnomsorgen innebär sämre trygghet för föräldrarna. bör ge regeringen detta till känna. ATP-år för vård av barn Förälder som vårdat minderårigt barn och därför inte intjänat några pensionspoäng kan få tillgodoräknasig detta som poängår. För att få tillgodoräkna sig ATP-år måste en särskild ansökan göras. Antalet ansökningar är få och tyder på att kunskapen om denna möjlighet är liten. Främst kvinnor drabbas av den bristande informationen och förlorar därmed berättigad ATP-pension. Mot denna bakgrund anser vi från sida att någon form av automatik bör införas i syfte att alla får tillgodoräkna sig de ATP-år man är berättigad till. Vi anser att bör hemställa om att regeringen ger i uppdrag att utarbeta rutiner så att var och som är berättigad till ATP-år för vård av eget barn påförs dessa automatiskt. Vi anser dessutom att kvinnor som ej anmält vård av barn som underlag för ATP-pension skall ha rätt att göra detta retroaktivt. Vi vill i detta sammanhang understryka vikten av att kvinnor som på olika sätt misshandlas, trakasseras, förföljs av män måste få stöd och hjälp. Viktiga delar i detta är det personliga skyddet och ett utvidgat sekretesskydd så att mannen inte via dataregister kan spåra kvinnan eller barnen vid flyttning. Kvinnan bör få ekonomiskt stöd vid flyttning på grund av förföljelse. Det bör vidare vara möjligt att få byta identitet utan alltför stort byråkratiskt krångel. Erfarenhetsmässigt har det visat sig att den enda möjligheten att slippa förföljelse i vissa utsatta fall är att byta identitet och försvinna. Det torde inte heller räcka med besöksförbud i sådana fall. För att lagen om besöksförbud skall få någon reell betydelse är en skärpning av straffskalan upp nödvändig. Detta innebär att det blir möjligt att häkta den som ofredar i avvaktan på dom, vilket inte är möjligt med nuvarande straffskala. Den som utsätts för förföljelse skall också meddelas när den som dömts för brott avtjänat sitt straff eller får permission. Detta i Mot. syfte att kunna vidta lämpliga skyddsåtgärder. Detta bör ges regeringen till A809 De traditionella könsrollsmönstren grundläggs tidigt och värderingarna om vad som är manligt och kvinnligt formas . Det är därför enligt vår mening viktigt att genom hela utbildningen från förskolan till universitetsoch vuxenutbildning beakta jämställdhetsaspekterna. En viktig del för att förändra invanda könsrollsmönster och attityder är att skolpersonalens sammansättning avspeglas i den syn man försöker bibringa eleverna. Barn lär sig genom skolans egna förebilder vad som är att betrakta som manligt respektive kvinnligt. Under förskole-, lågstadie- och mellanstadietiden möter eleverna nästan bara kvinnliga lärare. Rektorn är oftast man liksom vaktmästaren. Bespisningspersonalen är kvinnlig osv. Det är därför kanske mer väsentligt än på andra områden att strävandena att få en jämnare könsfördelning inom olika yrkesområden snabbt leder till resultat inom skolans område. Det är sannolikt ett av de viktigaste instrumenten för att långsiktigt förändra attityderna i samhället om vad som är mäns och kvinnors uppgifter. Om det könsbundna utbildnings- och yrkesvalet skall kunna brytas är det nödvändigt med kvinnor i chefsposition som förebilder för flickorna. Skolledarna är en grupp som unga flickor kommer i kontakt med. är huvuddelen av dem som rekryteras till skolledartjänster män. 1986 var andelen kvinnor . Undersökningar visar att kvinnliga skolledare kan tillföra skolan nya kvaliteter och värderingar, främst när det gäller de sociala frågorna. Enligt vår mening bör en bred kampanj för rekrytering av kvinnliga skolledare igångsättas. Kampanjen bör syfta till attt stimulera, informera och bygga upp kvinnors självförtroende att ta chefstjänster. Den beslutade grundskollärarutbildningen är ett steg i rätt riktning för att bryta det nuvarande mönstret. Det är därför viktigt att en fortbildning av tidigare utexaminerade lärare sker. I annat fall riskeras att intentionerna inte leder till några praktiska resultat. Det är enligt vår mening betydelsefullt att man noggrant följer dessa frågor och att en mer samlad syn får prägla jämställdhetsarbetet på skolområdet. Det måste vara uppgift att verka för att flickor resp pojkar väljer för sitt kön otraditionella utbildningar m.m. Läromedlen har här stor betydelse. SÖ bör få i uppgift att leda jämställdhetsarbetet på skolområdet. Det torde vara mer ändamålsenligt än att såsom propositionen aviserar tillsätta en ledningsgrupp för jämställdhetsfrågor inom utbildningsområdet. arbete bör på det regionala och lokala planet kompletteras med att en jämställdhetsansvarig inrättas vid varje länsskolnämnd med uppgift att kunna ge de lokala skolmyndigheterna råd och stöd i jämställdhetsfrågor. Vidare bör också noggrant analyseras vilka karriärhinder som möter kvinnor inom högskolan. Vi anser att regeringen bör ge UHÄ i uppdrag att genomföra en undersökning med direktiv att komma med förslag som syftar till att undanröja sådana hinder. Detta skulle kunna innebära att fler kvinnor blir motiverade att ägna sig åt forskning och fler forskarbegåvningar tas till vara. En mindre mansdominerad forskarvärld än skulle både vitalisera, bredda och förnya utbildningens och forskningens inriktning inom universitet och högskolor. En viktig del i arbetet för ökad jämställdhet är att kvinnliga forskare får bättre villkor och större möjligheter att bedriva forskning. Möjligheterna att bedriva forskning på ett framgångsrikt sätt bestäms ofta av faktorer vid sidan av forskarsamhället såsom t ex den sociala situationen, ekonomin, bostadsförhållanden etc. Det innebär att kvinnor ofta har betydligt svårare att sammanhängande kunna ägna sig åt forskning, vilket är nödvändigt om man skall kunna nå ett resultat och därmed skapa sig förutsättningar för en forskarkarriär. Enligt vår mening torde således ett förbättrat stöd till forskarstuderande vara av avgörande betydelse för att fler kvinnor skall ägna sig åt forskning. En ökad andel kvinnliga forskare torde också leda till att inriktningen på forskningen breddas och därmed ge en större belysning av problem som upplevs som väsentliga för kvinnor. Dessa områden har varit eftersatta. Ett ökat stöd till jämställdhetsforskning kan motiveras utifrån behovet att mer explicit belysa kvinnors problem och sociala villkor såväl i historisk tid som i nutid. Vi har i vår kommittémotion om högskola och forskning föreslagit att anslaget till jämställdhetsforskning skall räknas upp med . Vi anser att inför den kommande forskningspropositionen arbetet bör vara inställt på att öka såväl de ekonomiska resurserna för forskning som är av starkt intresse för kvinnor som att skapa bättre förutsättningar allmänt för kvinnor att bedriva forskning. Detta bör ges regeringen till känna. Vi har ovan konstaterat att en oundgänglig del av en fungerande demokrati är att kvinnors och mäns värderingar och erfarenheter får komma till uttryck i det politiska arbetet. Det är mot denna bakgrund viktigt att kvinnorepresentationen i beslutande organ inom näringsliv, fackliga organisationer, politiskt liv m.m. ökar. I budgetpropositionen kostaterar dock föredraganden att andelen kvinnor i t ex de statliga styrelserna har ökat . Vi ser självfallet positivt på denna utveckling, men vill betona att denna utveckling bör så långt möjligt ske på frivillig väg och tvingande regler undvikas. Vi vill i detta sammanhang ta upp på vilket sätt föreslagna medel för att öka kvinnorepresentationen i statliga organ bör användas. I propositionen föreslås en projektverksamhet för att öka kvinnorepresen tationen i de statliga organen och att anvisas för detta ändamål. Vi anser att målsättningen med dessa medel bäst uppfylls om de i stället utnyttjas för att förstärka stödet till kvinnoorganisationerna. Propositionens förslag bör således avslås i denna del. Den ekonomiska standarden, såväl kvinnors som mäns, är beroende av möjligheterna att få förvärvsarbete och en egen inkomst. Utvecklingen har också inneburit att förvärvsfrekvensen alltmer utjämnats mellan kvinnor och män. Det kvarstår dock fortfarande betydande skillnader mellan kvinnors och mäns yrkesval. Arbetsmarknaden är könsuppdelad och löneskillnaderna mellan kvinnor och män stora och t o m växande. Yrkesområden, där kvinnor utgör huvuddelen av de anställda, har haft en mycket svagare löneutveckling än områden där män utgör det dominerande antalet anställda. Av tradition värderas arbeten inom vård- och servicesektor lägre än arbeten t ex inom yrken med teknisk inriktning. har omsorg, vård, service etc en central betydelse för möjligheterna att främja en positiv samhällsekonomisk utveckling. Brister i t ex vård och omsorg leder till stora samhällsekonomiska förluster genom att många, främst kvinnor, antingen inte förvärvsarbetar i den utsträckning man önskar eller helt tvingas avstå från förvärvsarbete. Utvecklingen har också visat att förhållandena inom kvinnodominerade yrkesområden på arbetsmarknaden blir alltmer ohållbara. Kraven på en bättre löneutveckling framförs allt starkare och många väljer i desperation över sin arbetssituation att lämna sitt arbete. Vi anser därför att en parlamentarisk kommitté bör tillkallas med direktiv att genomföra en arbetsvärdering av olika yrkessektorer för att kartlägga skillnader och analysera bakgrunden till att kvinnodominerade yrken oftast värderas lägre än yrken där män dominerar. Utredningen bör även lägga förslag om hur rådande missförhållanden skall åtgärdas utan att man från samhällets sida inkräktar på det ansvar parterna på arbetsmarknaden har. Rätten till arbete är grundläggande för att uppnå jämställdhet mellan kvinnor och män. Förvärvsarbetet är inte bara en förutsättning för egen försörjning. Det har också ett egenvärde genom att det är en väg till sociala kontakter, gemenskap och personlig utveckling. De praktiska förvärvshinder som finns måste undanröjas. Attityder och värderingar är också av stor betydelse när det gäller kvinnors och mäns lika möjligheter till arbete och utbildning. Ansvaret för att förändra attityder på arbetsplaten och arbeta bort fördomar ligger såväl hos den enskilde som hos arbetsgivaren och de fackliga organisationerna. Jämställdhet innebär bl a att kvinnor och män skall kunna förvärvsarbeta på lika villkor. De skall ha samma lönevillkor och möjligheter till utveckling och befordran i arbetet. Grundläggande för jämställdhet på arbetsmarkna- 6 den är också att både kvinnor och män kan kombinera förvärvsarbete med Mot. 1988/89 det praktiska arbetet i hemmet och föräldraansvar. Under har kvinnornas andel på arbetsmarknaden kraftigt ökat. relaterades ökningen av antalet kvinnor i arbetskraften till högkonjunkturen och efterfrågan på arbetskraft. Kvinnornas inmarsch på arbetsmarknaden har emellertid fortsatt, och finns i det närmaste lika många kvinnor som män på arbetsmarknaden. Det finns dock betydande skillnader mellan kvinnors och mäns förvärvsarbete. Nära hälften av alla förvärvsarbetande kvinnor arbetar deltid. Det kan delvis vara ett frivilligt val, men är sannolikt i lika stor utsträckning beroende på att familjeförhållanden, begränsningar i utbildning, begränsad arbetsmarknad m.m. förhindrar möjligheterna att öka sin betalda arbetstid. Arbetsmiljön och arbetsorganisationen kan också vara ett hinder för kvinnor att arbeta heltid. Den tekniska utvecklingen har inneburit att arbetsmiljön i t.ex. industrin kraftigt förbättrats. Motsvarande förbättringar har inte skett inom kvinnodominerade yrkesområden. Detta leder till att vissa arbetsmiljöer är både fysiskt och psykiskt påfrestande och att många därför inte klarar av att arbeta heltid. Arbetsmarknaden är könsuppdelad och kvinnorna har ett betydligt smalare verksamhetsområde än männen. Kvinnor arbetar främst inom vård, service och kontorsyrken och har oftast lägre löner än män. Detta leder också till ytterligare orättvisor genom att vårt sociala trygghetssystem är kopplat till lönearbetet på arbetsmarknaden. Kvinnor arbetar oftare och har dessutom ofta lägre lön för likvärdigt arbete. Detta medför lägre arbetslöshetsersättning, lägre sjukpenning och lägre pension. Det är enligt vår mening inte acceptabelt att i det sociala trygghetssystemet bygga in orättvisor som beror av arbetsmarknadens utseende och sociala förhållanden som i mångt och mycket är ett arv från ett samhälle med andra attityder och värderingar till kvinnors arbete. Möjligheterna att uppnå mer likvärdiga sociala trygghetsvillkor mellan kvinnor och män förutsätter att de sociala trygghetssystemen i större utsträckning utgår från grundtrygghetsprincipen med möjligheter till individuell påbyggnad i det sociala skyddet. Målsättningen för det politiska arbetet måste vara att utveckla de nuvarande trygghetssystemen i denna riktning. Detta bör ges regeringen till känna. Från sida har vi i annat sammanhang motionerat om införande av en allmän arbetslöshetsförsäkring/trygghetsförsäkring för alla. En sådan försäkring skulle ge såväl kvinnor som män en grundtrygghet lika för alla. Systemet skulle innebära att de högst avlönade som gynnas, i de flesta fall män, får avstå till dem som missgynnas mest, i de flesta fall kvinnor. förslag innebär även att de som med nuvarande regler står helt utanför Mot. möjligheter till arbetslöshetsersättning skulle få en rimlig grundtrygghet. En viktig del i jämställdhetsarbetet är arbetsmiljöfrågorna. Ovan har framhållits betydelsen av att arbetsmiljön inom många kvinnodominerade områden förbättras. Inom vissa yrkesområden är arbetsmiljön särskilt tung, både fysiskt och psykiskt. Det gäller t ex för vårdbiträden - en personalgrupp där arbetsskadorna är många och personalomsättningen stor. Det är bl a nödvändigt att tekniska hjälpmedel tas fram som minskar de rent fysiskt tunga momenten inom vård och omsorg. Det är också nödvändigt att monotoni i arbetet motverkas. Ensidiga arbetsmoment kan t ex innebära betydande risker för belastningsskador, förslitning m m, vilket ofta drabbar kvinnor med monotona och ensidiga arbetsuppgifter. Den tekniska utvecklingen skapar emellertid nya arbetsmiljöproblem. Få arbetsmiljöfrågor har blivit så uppmärksammade som bildskärmsarbete. Det är klart belagt både genom vetenskapliga undersökningar och praktisk erfarenhet att skilda typer av besvär kan uppstå vid bildskärmsarbete. För kvinnor som arbetar vid terminaler har pekats på risken för graviditetsstörningar genom strålningen från bildskärmen. Den framtida utvecklingen innebär också att fler, kvinnor som män, kommer att arbeta vid bildskärmar. Det är således angeläget som vi vid upprepade tillfällen framhållit, att riskerna med bildskärmen kartläggs och analyseras så att påvisade arbetsmiljöproblem kan åtgärdas. Enligt vår mening bör särskilda resurser anvisas för insatser med inriktning på att åtgärda arbetsmiljöproblem och arbetsskador som främst drabbar kvinnor. Vi bedömer att bör avsättas för detta ändamål. Vi tar i övrigt upp arbetsmiljöfrågorna i särskilda motioner. har vid upprepade tillfällen understrukit att såväl en flexibel som förkortad arbetstid är angelägen för många människor. Den planerade reformeringen av arbetstidslagstiftningen måste genomföras på ett sådant sätt att de faktiska skillnaderna mellan kvinnors och mäns arbetstid utjämnas. Stor vikt måste enligt vår mening läggas vid personliga valmöjligheter så att arbetstiderna kan anpassas till olika familjers och individers behov och önskemål. Frågan om arbetstidens längd måste enligt vår mening främst diskuteras som en livskvalitetsfråga och inte enbart som en arbetsmarknadsfråga. Detta är nödvändigt om olika individers, kvinnors och mäns, rätt till en meningsfull tillvaro anpassad efter vars och ens intresse, läggning och inriktning, skall kunna tillgodoses. Detta bör ges regeringen till känna. Jämställdheten och regional- och näringspolitiken Från sida har vi i partimotioner om närings- och regionalpolitiken lagt förslag med syfte att stärka näringslivet i landets alla delar. Vi konstaterade därvid att en viktig resurs för att utveckla utsatta områden är såväl satsningar på kvinnligt nyföretagande som en bättre arbetsmarknad för kvinnor. En breddning av kvinnors arbetsmarknad genom ett ökat nyföretagande skulle säkerligen få stor betydelse för möjligheterna att skapa sysselsättning i utsatta regioner. Erfarenheter visar att det kvinnliga företagandet ofta fyller igen luckor som männen lämnat. Det kan gälla val av branscher. Kvinnliga företagare är ofta inriktade mot serviceområdet. Det är av särskilt intresse med tanke på att många bedömare anser att den privata tjänstesektorn kan förväntas bli det mest expansiva området under de närmaste decennierna. Vi har vidare betonat vikten av att avancerad teknik kommer hela landet till del. Ett område som kommer att få allt större betydelse är data- och kommunikationstekniken. Det är enligt vår mening väsentligt att kvinnliga företagare, inte minst i avfolkningsbygder, tar till vara och utnyttjar de möjligheter den nya tekniken ger och inte låter den bli en konkurrensnackdel. Vi har i annan motion föreslagit att bör anvisas till särskilda projekt för utveckling av landsbygden. Dessa medel skall användas för stöd till sådana insatser som inte får stöd via de ordinarie regionalpolitiska stöden m.m. Projekt som syftar till att öka det kvinnliga företagandet på landsbygden skulle genom vårt förslag kunna få ett bättre stöd. Vi föreslår även i kommittémotion en uppräkning och reformering av länsanslagen till 1 350 miljoner i syfte att stärka insatserna för småföretagande. Även om viss uppmjukning skett är de regionala utvecklingsfondernas verksamhet huvudsakligen inriktad på tillverkningsindustrin och turism. Det är enligt vår mening viktigt inte minst med tanke på kvinnors engagemang som företagare, att ytterligare bredda fondernas verksamhet och ge stöd även åt serviceföretag. Bl a med tanke på utvecklingen inom dataområdet finns inom serviceområdet stora möjligheter för ett ökat kvinnligt företagande. Vi föreslår därför att kvinnliga företagare som innehar eller avser starta företag inom servicenäringarna skall få möjlighet att i större utsträckning erhålla stöd via utvecklingsfonderna. Detta skulle underlätta möjligheterna till eget företagande inom tjänstesektorn och bidra till den offentliga sektorns förnyelse, vilket skulle kunna vara särskilt betydelsefullt i områden med dåligt utbyggd service.