mot · GD02So1 · 1989-11-10 00:00:00 — av m. fl. med anledning av prop. 1989/90:28 om vård i vissa fall av barn och ungdomar 1989/90 Sol-4 Manga barn far illa i vart land. och försummelse förekommer alltför ofta. När det sker inom familjen blir det sällan känt utanför denna krets. Det gör att åtgärder sätts in alldeles . Det allvarliga är att barn inte har möjlighet att föra sin egen talan. Den eller de som oftast står för övergreppen är också barnets vårdnadshavare och skall föra barnets talan och ge det skydd. Det är just detta som gör det nödvändigt med en klar lagstiftning till skydd för det enskilda barnet. De som misstänker att ett barn far illa ställs inför ett svårt dilemma. Förs tanken vidare ifrågasätter han föräldrarnas lämplighet. han riskerar barnet att fortsätta att fara illa. Det finns stora risker för att barnet skadats eller fått allvarliga men innan någon åtgärd sätts in. och då är det i många fall. tragiskt nog, alldeles . Den föreslagna lagen måste, mer än vad sorn är föreslaget, användas innan barnet kommit till skada. Möjligheter till detta borde därför uttryckas tydligt i lagtexten. För att lagstiftningen skall fungera väl i praktiken behövs förbättrade förebyggande åtgärder som grundar sig på ökade kunskaper om barn och ungdomar som far illa. I andra sammanhang har vi länge krävt att forskningsresurser avdelas för att kartlägga till exempel barns situation i missbrukarhem. i det här sammanhanget finns det ett behov av ökade kunskaper om barns situation, inte minst vad gäller barn som utsätts för våld och sexuella övergrepp inom familjen. De uppgifter och den information som finns måste sammanställas och värderas. har vi kunnat läsa och konstatera att våldet på gator och torg bara blir grövre och grövre. Dessutom har våldstendenserna gått ner i åldrarna. Ett av manga medel i kampen för att förhindra och bekämpa våld och destruktivitet har varit den införda lagen med särskilda bestämmelser om värd av unga. Syftet med lagen har varit att sociala myndigheter pä ett så tidigt stadium som möjligt skall kunna gripa in om barn eller ungdom riskerar att hamna i en situation som leder till kriminalitet eller drogmissbruk. eller om hemförhållandena för den unge anses vara till men för den unges uppväxt. 1 praktiken har det dock visat sig att LVU inte har lyckats i sina i och för 1 l9S9i9l). sig goda föresatser. Ett av de största problemen har varit att åtgärder ofta Mot. satts in alldeles , samt att det har varit lätt att "straffa sig ur" de så Sol kallade paragraf 12-hemmen. Sedan propositionen om ändringar i nuvarande LVU lagts har regeringen i ett förslag till tilläggsbudget insett att en väl fungerande vård också kräver tillräckliga resurser. Det är något vi moderater krävt . Regeringen föreslår nu att den gamla LVU ersätts med en ny lag. Även om mycket i den gamla lagen upprepas i den nya kan vi konstatera att regeringen är på rätt väg. Men vi anser att den skulle ha kunnat gå betydligt längre. Det föreslagna lagförslaget ger socialnämnderna en något ökad möjlighet att på ett tidigare stadium komma in för att i samförstånd med hemmet, försöka rätta till förhållanden som kan riskera den unge uppväxt. Vad vi däremot saknar är den stegvisa åtgärdslista som fanns i den gamla barnavårdslagen. Vi ser ett omhändertagande som en sista utväg. I den gamla barnavårdslagen uppmanades barnavårdsnämnderna till fyra olika åtgärder innan ett omhändertagande blev aktuellt. Det första var hjälpåtgärder, följt av förmaningar och varningar, föreskrifter om den unges levnadsförhållanden och slutligen övervakning. Detta gav barnavårdsnämnderna en reell möjlighet att agera. Både föräldrar och den unge var medvetna om att åtgärderna skulle trappas upp om inga förändringar till det bättre ägde rum. kommer ofta socialnämndernas agerande överraskande. Det dröjer ofta alltför länge innan nämnden griper in. Den som begått brottslig gärning eller som på annat vis levt på ett sätt som anges i den nya lagen om viss vård av barn och ungdomar och är skall hänvisas till socialnämnderna. Fängelsestraff utdöms endast i undantagsfall för ungdomar mellan och ytterst sällan för dem mellan För ovan nämnda åldersgrupper finns det enligt förslaget till ny lag likväl som i den gamla LVU. möjlighet för socialnämnderna att tvinga den unge in på ett sä kallat paragraf 12-hem förvård och behandling. Detta måste, som vi redan tidigare nämnt, vara den sista åtgärden från socialnämnden, och vara slutpunkten på ett försök med de åtgärder som vi skisserat ovan i enlighet med den gamla barnavårdslagens 26 §. Justitieombudsmannen gjorde en undersökning av de så kallade paragraf 12-hemmen ("Hem för särskild tillsyn en undersökning rörande vården och behandlingen på hemmen"). I undersökningen konstateras att de ungdomar som är placerade på hemmen kommer fran ytterst svåra hemförhållanden. De har en relativt lång historia av missbruk och kriminalitet bakom sig. Därför krävs att den vård som erbjuds pä hemmen också är anpassad efter detta. Sverne är ytterst kritisk mot hur hemmen fungerar. Vi menar att de brister Mot. som pekar på i sin rapport måste åtgärdas. Behovet av paragraf 12-hem har ökat, som antalet platser kontinuerligt har minskat. Detta är ytterst allvarligt. Ett annat problem är att det inte finns en helhetsbild över de hem som finns och att resurserna är snedfördelade. Den främsta orsaken till detta är att ansvaret för hemmen ligger på lokal och regional nivå. Vi menar att det är viktigt att ansvaret för hemmen återgår till staten. Detta skulle bland annat innebära att man erhöll den helhetssyn som saknas, och åtgärder mot de missförhållanden som redogör för i sin rapport skulle gå att genomföra på ett betydligt mer effektivt sätt. Om en ungdom intagen på ett paragraf 12-hem uppträder på ett sådant sätt att hemmet anser att han eller hon omöjliggör vård kan den intagne få lämna hemmet. Det är detta som kallas för att den unge "straffar ur sig". Vi anser att detta inte skall vara möjligt. Vården skall fullföljas. Dessa synpunkter framförs också i rapport. För att göra detta möjligt anser vi också att den bestämmelse som hindrar hemmen att låsa in en intagen mer än bör förändras. Vi menar att det skall vara möjligt att placera en intagen på en låsbar enhet i princip sä länge det anses nödvändigt. Detta kräver att socialtjänstförordningens 21 § och 26 5 ändras i syfte att möjliggöra ovan nämnda förändringar. Det är dock viktigt att rättssäkerheten inte sätts ur spel med ovan nämnda förändring. Dessutom är det viktigt att får en tydlig och klar tillsynsskyldighet. I propositionen nämns att frågan om paragraf 12-hemmen skall utredas i särskild ordning. De förändringar som vi föreslår behöver dock inte utredas, utan regeringen bör skyndsamt ändra socialtjänstförordningen i syfte att uppnå de förändringar vi föreslagit. Vi anser att den föreslagna ändringen av socialtjänstlagens 71 § är positiv, men anser att den bör göras tydligare. Det borde uttryckas klart att det är viktigt med ett samarbete mellan i kommunerna och barnhälsovården. Barnhälsovården kommer tidigt i kontakt med familjen, och den följer även familjen och har därför unika kunskaper om barnen. 1 mindre kommuner kan det vara lämpligt att en person på utses att handha barnärenden för att på så sätt samla kunskaperna. Detta bland annat mot bakgrund av att manga socialsekreterare anser att dessa ärenden är mycket svåra att handlägga. Detta innebär att de preventiva åtgärder som föreslagits ovan förstärks ytterligare. Vi menar också att bör fä möjlighet till utökat samarbete med polisen. Goda kunskaper om barn. och ett bra samarbete mellan dem som kommer i kontakt med familjer och barn är nödvändigt för att den nya lagen om vård i vissa fall av barn och ungdomar skall bli det stöd för barn och föräldrar som är avsett och för att undvika situationer där omhändertagande är den enda lösningen. Det bör ankomma pa utskottet att utforma erforderlig lagtext. 1* 1989/90. 1989/90 Sol () () () () Per Stenmarck (m) () () () () () () Mot bakgrund av det ovan anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om en sammanställning och värdering av uppgifter kring barn utsatta för våld och sexuella övergrepp, 2. att hos regeringen begär förslag om en preciserad lagstiftning om socialnämndernas skyldighet till preventiva åtgärder på sådant sätt som anges i motionen, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om förändringar av socialtjänstförordningens 21 § och 26 §, 4. att beslutar ändra socialtjänstlagens 71 § vad gäller barnhälsovårdens centrala position i det preventiva arbetet på sådant sätt som anges i motionen.