ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GC02Ub291 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89: Ub291 av m. fl. Fördelningen av undervisningstimmar i vuxenutbildningen 1988/89 Ub291 299 Vuxenutbildning i olika former berör en stor del av befolkningen i vårt land. Det beräknas att varannan vuxen svensk deltar i utbildning. En viktig del av utbildningen för vuxna sker i vuxenutbildnings regi. fordelar undervisningstimmar mellan länen. har efterfrågan på undervisningstimmar varit större än tilldelade resurser. Angående fördelningen finns följande att läsa i SFS 1987:736: 5 § skall för varje redovisningsår fördela envar av riksramarna på länsramar. Vid fördelningen skall hänsyn tas till att länen har olika behov av undervisningstimmar beroende på sådana faktorer som utbildningsnivå, arbetsmarknadsförhållanden och näringsliv samt till de varierande möjligheterna att genomföra utbildning av olika slag. Att hänsyn skall tas till utbildningsnivå, arbetsmarknadsförhållanden och näringsliv innebär att olika områden bör bli olika väl tillgodosedda på grund av lokala och regionala behov. är ett område som faller väl inom ramen för ovan uppräknade kriterier. a. kan nämnas att har haft och har en besvärlig arbetsmarknad utbildningsnivån för befolkning är osedvanligt låg, bland de lägsta i landet framför allt kvinnorna har en låg utbildningsnivå tillgången på högskolekurser med karaktär av fortbildning för vuxna är mycket begränsad i undervisningstimmar i går åt för kurser med enbart militära kursdeltagare. En strikt proportionell fördelning skulle ge länet större tilldelning än . Om hänsyn tas till länets behov och utbildningsnivå bör tilldelningen bli väsentligt större. Tilldelningen per vuxen i åldern 16 har t. ex. varit väsentligt större i norra randkommuner än i . För att befolkning skall få möjlighet att nå en utbildningsnivå, likvärdig den andra områden redan har, krävs en väsentlig ökning av timtilldelningen. 1 1988/89. 1988/89 Ub291 Flans () () Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att hos regeringen begär att får i uppdrag att beakta vad i motionen anförts om ökad tilldelning till komoch grundvux i .
mot · GC02Ub292 · 1989-01-23 00:00:00 — Motion till 1988/89: Ub292 Betygsättningen i den kommunala och statliga vuxenutbildningen I proposition 1983/84:169 angående och statlig utbildning för vuxna föreslog regeringen att den femgradiga betygsskalan skulle ersättas med betygen godkänd och icke godkänd för grundskolekurser inom den kommunala och statliga vuxenutbildningen. Enligt propositionen fyllde de graderade betygen enbart funktionen att sökande från vuxenutbildningen kunde behandlas på samma sätt som sökande från vid urvalet till gymnasieskolan. Att ersätta den femgradiga betygsskalan med betygen godkänd respektive icke godkänd borde enligt föredraganden, , inte vara något problem. Enligt hennes mening borde det vara naturligast att en vuxen elev som vill fortsätta sina studier på gymnasienivå gör det inom något slag av vuxenutbildning. Det finns inte anledning att behålla en femgradig betygsskala för grundskolekurserna med tanke på de vuxenstuderande som kan tänkas söka sig till och få plats på grundskoleanknutna studievägar i gymnasieskolan. I de fall vuxenstuderande på grundval av slutbetyg från Komvux eller SSV söker sig någon utbildning inom gymnasieskolan kan ansökningen behandlas inom den fria kvoten. Vad som inte framgår av propositionen är att alla elever faktiskt inte kan fullfölja en gymnasieutbildnign inom vuxenutbildningens ram. De elever som önskar en teoretisk utbildning i gymnasieskolan kan studera vidare inom vuxenutbildningen. Det ställer sig emellertid annorlunda i fråga om de yrkesinriktade utbildningarna eftersom dessa inte anordnas fullt ut inom vuxenutbildningen. Även de utbildningar som finns inom den s. k. lilla ramen kan vara attraktiva för denna grupp elever. Problemet är med andra ord inte försumbart. Etfekterna av beslutet börjar nu att slå igenom. På vilka grunder skall landets intagningsnämnder bedöma om elever från vuxenutbildningen skall anses konkurrenskraftiga till platserna i gymnasieskolan? Någon vägledning finns inte. Även i andra sammanhang, t. ex. på arbetsmarknaden, kan det inträffa att grund vuxelever och grundskoleelever jämförs med varandra. Beslutet var ogenomtänkt och förhastat. De pedagogiska skäl som anfördes i propositionen mot den femgradiga betygsskalan kunde ha tacklats på annan sätt än att införa ett särskilt betygssystem, som i sin tur leder till än allvarligare invändningar. Inte minst från rättssäkerhetssynpunkt är den femgradiga betygsskalan överlägsen nuvarande system. 1 1988/89. betygsskalan bör därför återinföras för grundskolekurser inom den kom- Mot. 1988/89 munala och statliga vuxenutbildningen i avvaktan på ett nytt betygssys- Ub292 tern. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om återinförande av den femgradiga betygsskalan för grundskolekurser inom den kommunala och statliga vuxenutbildningen.
mot · GC02Ub295 · 1989-01-24 00:00:00 — Motion till 1988/89: Ub295 av och (båda m) Undervisning i kost- och hälsokunskap i gymnasieskolan En råd utredningar alltifrån professor första rapport svenska folkkosten till HS90, LMK () och cancerutredningen talar entydigt om sambanden mellan mat och hälsa. Man spekulerar i siffror som att av vissa cancersjukdomar är kostrelaterade och att av hjärt-kärlsjukdomar skulle ha samma orsak. Klart är att kunskaperna kring maten måste öka för att vi skall må bättre och inte drabbas av ohälsa. Kostvanorna i de svenska hushållen har förändrats i negativ riktning. I allt fler hushåll förekommer inte längre gemensamma måltider, utan var och en tar sig något ur kylskåpet när man känner sig hungrig, s. k. frukostisering. En undersökning 1985 i grundskolor visar att mellanmålsätandet svarar för av hela dagens energiintag bland mellan- och högstadieelever. Ett annat tecken på våra felaktiga matvanor är att inte av dagens värnpliktiga uppges vara överviktiga. Denna utveckling pekar entydigt på att det saknas kunskaper om matens roll för hälsa och välbefinnande. Kunskaper om matlagning och hushållning fördes tidigare över till kommande generationer inom hemmets väggar. Det handlade om att kunna få ut mesta möjliga av de knappa resurserna, att kunna ta till vara råvaror, förlänga hållbarhet, att skydda naturen och den egna miljön. Det var en viktig kunskapsöverföring som hade med överlevnad att göra. Dessa kunskaper förs av kända skäl inte längre vidare inom hemmet. I har ungdomarna ämnet hemkunskap, där ett av fem huvudmoment är kost. har eleverna maximalt . Det innebär att av de ca 11000 lektioner som en elev får under sin grundskoletid är i bästa fall 240 lektioner hemkunskap. Ämnet är näst minsta, endast barnkunskap har färre timmar. Att på dessa få lektioner åstadkomma varaktiga förändringar av barns och ungdomars attityder till kost och hälsa är svårt, då ämnet dessutom innehåller andra moment som t. ex. konsumentekonomi och miljö. Timplanerna för gymnasieskolan kommer att omarbetas. Då anser jag det nödvändigt att kost- och hälsokunskap kommer att vara ett av de tillvalsämnen som alla gymnasieskolor skall inrätta och därmed erbjuda eleverna i samtliga årskurser. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående undervisning i kost- och hälsokunskap i gymnasieskolan. () () 1988/89 Ub295
mot · GC02Ub296 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89: Ub296 av och (båda fp) Försöksverksamhet med en internationell linje på gymnasieskolan Tiden är nu mogen enligt vår uppfattning att pröva förutsättningarna för en särskild studieväg inom gymnasieskolan med koncentration på internationella frågor. En sådan studieväg kan konstrueras som de estetisk-praktiska linjerna. Utbildningen bör ge en samlad och ämnesövergripande behandling av vår tids stora överlevnadsfrågor såsom krig och fred, mänskliga rättigheter, , miljöhoten och internationell ekonomi. Utbildningen bör ge både en global allmänbildning och en viss studieoch yrkesförbindelse. Att det bland dagens gymnasieelever finns ett stort intresse för frågor av denna art kan exemplificieras med de s. k. fredsstudieveckor, som organisationen för fred anordnat i under terminstid. Flera hundra elever har deltagit i dessa kurser rörande internationella samhällsfrågor med besök och diskussioner hos riksdag, departement, myndigheter, ambassader och internationellt arbetande organisationer. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att en försöksverksamhet i gymnasieskolan startas med en internationell linje.
mot · GC02Ub297 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89: Ub297 av och (båda c) Sänkt skolpliktsålder har vi i tagit upp frågan om sänkt skolpliktsålder. Enligt vår uppfattning är det hög tid att fatta ett principbeslut om en tidigare skolstart. Den skulle ta till vara den tid i barnens utveckling då de är särskilt receptiva och motiverade. I en rätt anpassad skolmiljö kan krav ställas som flertalet barn är vuxna och som utgör förutsättning för att deras receptivitet skall komma till sin rätt. Det finns pedagogiska fördelar att vinna genom att de personalresurser som satsats på sexåringarna i förskolan kan utnyttjas . Det betyder mindre klasstorlek, ökat stöd för enskilda elever, etc. Den bekymmersamma situation som från många håll omvittnas råda kan därigenom i någon mån skingras. En god skolstart är betydelsefull för den fortsatta skolgången. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts angående beslut om sänkt skolpliktsålder.
mot · GC02Ub298 · 1989-01-23 00:00:00 — Motion till 1988/89: Ub298 av och (båda fp) Med hänvisning till vad som anförts i motion 1988/89:A455 hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om flyttning av den flygtekniska utbildningen, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om eget budget- och lokalansvar för olika skolenheter, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om skolråd, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om skolor i glesbygd, 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utbyggd gymnasieskola i sydöstra länsdelen.
mot · GC02Ub300 · 1989-01-24 00:00:00 — Motion till 1988/89: Ub300 av m. fl. Utbildning av kvinnliga idrottsledare inom idrottens studieförbund 1988/89 Ub300 309 Med hänvisning till vad som anförts i motion 1988/89: Kr515 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om SISU:s möjligheter att expandera för att säkerställa behovet av kvinnliga idrottsledare. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) 1 1988/89.
mot · GC02Ub301 · 1989-01-19 00:00:00 — Motion till 1988/89: Ub301 av m. fl. (vpk) Bidrag till studieförbunden Med hänvisning till vad som anförts i motion 1988/89: Kr313 hemställs att beslutar att till bidrag till anslå utöver vad regeringen har föreslagit, eller således . (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · GC02Ub302 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89: Ub302 av m. fl. (m) Jämställdhetsarbetet i skolan Med hänvisning till vad som anfbrts i motion 1988/89: A808 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om jämställdhetsarbetet i skolan. (m) () () () () ()
mot · GC02Ub303 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89: Ub303 av m.fl. (s) Gymnasieutbildningen i Med hänvisning till vad som anförts i motion 1988/89: A464 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om utvidgad försöksverksamhet inom den yrkesinriktade gymnasieutbildningen. Bo Finnkvist (s) ()
mot · GC02Ub304 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89: Ub304 Svenska språket på gymnasieskolan På gymnasieskolans samtliga linjer ges i ämnet svenska två betyg. Det ena, som benämns svenska språket, avser främst förmågan att tala och skriva. Det andra, som benämns litteraturkunskap och språklig orientering, avser såväl litteraturkunskaper som kunskaper om språkbruk och det egna språkets byggnad. Att bedriva undervisning i svenska på tvååriga yrkesförberedande linjer är i sig en mycket svår uppgift, beroende på de speciella omständigheter som möter lärarna på dessa linjer. Undersökningar visar att många elever från sin grundskoletid är trötta på studier i teoretiska ämnen och inser inte alltid meningen med sådana studier. Andelen elever med svårigheter i skolan uppgår till 15 . Enligt vissa studier skulle av eleverna på yrkeslinjerna hellre velat arbeta än att gå i skolan. Förutom att undervisningen måste anpassas för att i möjligaste mån möta dessa elevers behov av färdighetsträning, måste den ge ett tillräckligt underlag för två rättvisande betyg. Det är en mycket svår uppgift att hos elever, som inte är självklart positiva till ämnet svenska, skapa en motivation för litteraturhistoria, språkhistoria och stilistik, som är tillräckligt stor för att utgöra underlag för ett helt betyg. Dessutom påpekas ofta att undervisningen i svenska på dessa linjer i stor utsträckning bör anknytas till respektive yrkesämne, för att eleverna ska inse nyttan av och meningen med studier i svenska. Detta minskar ytterligare möjligheten att få fram tillräckligt stort underlag för två betyg. Just nu pågår försöksverksamhet och planering av förändringar inom de yrkesinriktade gymnasielinjerna. Tanken är att de tvååriga linjerna i stor utsträckning ska bli treåriga. En vanlig modell i denna försöksverksamhet är att eleverna i de första årskurserna har svenska och i de tredje årskurserna . Med en sådan timplanering skall alltså två betyg sättas på ett underlag av . Det vore en fördel både för elever och lärare på dessa linjer om undervisningen i svenskämnets olika moment kunde anpassas bättre till dessa elevers behov. Ett betyg i svenska, som mäter såväl färdigheter som kunskapsmoment, skulle dels vara mera rättvisande, dels ge större möjligheter att göra svenskundervisningen mera meningsfull för eleverna. Mot denna bakgrund hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om prövning av frågan om ett betyg i undervisningsämnet svenska på gymnasieskolans yrkesförberedande linjer. 1988/89 Ub304
mot · GC02Ub306 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89: Ub306 av och (båda fp) Användningen av levande djur i naturkunskapsundervisningen och djurdissektioner upplevs av många elever som plågsamt och otäckt. Frågan är om det verkligen är nödvändigt att experimentera med levande eller döda djur i och på gymnasiet. En minoritet av barnen kommer att använda djur på motsvarande sätt i sin framtida yrkesverksamhet. I vilket fall som helst bör eleverna ha rätt att slippa delta vid eller utföra djurdissektioner. Om det skall förekomma sådana här undervisningsmoment bör de generellt anses som frivilliga. I stod tidigare att läsa: Vid dissektionsövning skall djuren inte avlivas framför eleverna. Elev som reagerar starkt inför den döda djurkroppen eller för blod, skall kunna befrias från dissektionsövningen. Dessa rekommendationer upphävdes 1983, och de regler som kom 1984 säger inget om att elever skall kunna befrias. Det bör emellertid klart framgå i SÖ:s anvisningar. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om SÖ:s anvisningar i vad avser djurförsök i undervisningen. () ()
mot · GC02Ub308 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89: Ub308 av m. fl. (s) Bidrag till har en rad beslut på skolområdet fattats i syfte att målmedvetet förnya skolan. En grundläggande tanke har därvid varit att öka det lokala ansvarstagandet för skolan. En förnyelse av skolan förutsätter ett starkt lokalt engagemang, vilket vi nu också kan se flera exempel på. Kommunerna utnyttjar på ett annat sätt än tidigare möjligheten att lokalt styra skolverksamheten, resurser fördelas i större utsträckning behovsinriktat och allt fler kommuner gör omfattande ekonomiska satsningar för att förbättra tidigare eftersatta områden. Det lokala inflytandet på skolan ökar successivt och det är därför angeläget att underlätta kommunernas strävanden att förbättra skolverksamheten. Den socialdemokratiska regeringen har i sin proposition 1988/89:4 om skolans utveckling och styrning pekat på de principiella riktlinjer som bör gälla för den fortsatta utvecklingen av ansvarsfördelning och styrning på skolområdet. Det innebär att kommunerna ges ett fortsatt ytterligare utökat ansvar för skolverksamheten, att en starkare målstyrning genomförs, att den lokala skolledningen stärks och att en effektivare tillsyn av skolverksamheten kommer till stånd. När det gäller skolans ekonomiska resurser har debatten visat på brister t. ex. vad avser skollokaler och läromedel. kan konstateras att skolan förfogar över mycket stora resurser såväl i ett nationellt som i ett internationellt perspektiv. Regeringens förslag om minskning av statsbidraget med 167 milj. kr., varav en del skulle användas för omprioritering, har väckt kraftiga protester. Debatten som uppstått runt regeringens förslag understryker behovet av att få till stånd en bredare diskussion om skolans problem och framtida utveckling. En förändring i riktning mot en klarare ansvarsfördelning och ett mer rationellt utnyttjande av resurserna så som redovisats i regeringens proposition om skolans styrning och utveckling är nödvändig för att skolans inre arbetsförutsättningar skall kunna utvecklas och förbättras. Med hänvisning till det anförda föreslår vi att under anslaget Bil. Bidrag till driften av grundskolor m.m. för /90 anslår 167 milj. kr. utöver vad regeringen föreslagit. () () () () () () 1988/89 Ub308
mot · GC02Ub309 · 1989-01-23 00:00:00 — Motion till 1988/89: Ub309 av m. fl. (mp) Hemspråksundervisningen m.m. Med hänvisning till vad som anförts i motion 1988/89:Sf545 hemställs 1. att beslutar att invandrarbarn skall ha rätt till fyra timmars hemspråksundervisning varav inom schemats ram samt att denna undervisning skall ske och upp till och med klass 9, 2. att beslutar att hemspråksundervisningen skall ske även på samiska, 3. att beslutar att enspråkiga förskolegrupper och hemspråksklasser skall inrättas, när föräldrarna till barnen så önskar och när förutsättningarna i övrigt finns, 4. att beslutar att enspråkiga förskolegrupper och hemspråksklasser, där de inrättas, skall undervisas även på svenska i alltmer ökande grad, 5. att som sin mening ger regeringen till känna att det finska språkets ställning i bör stärkas, utan att för den skull få officiell status, 6. att som sin mening ger regeringen till känna att möjligheten att ha enspråkiga finsktalande daghemsgrupper och hemspråksklasser i skall bedömas generöst om föräldrar och barn efterfrågar sådan verksamhet, 7. att beslutar att kulturkunskap skall införas i skolan som en viktig del i undervisningen. () ()
mot · GC02Ub314 · 1989-01-20 00:00:00 — Motion till 1988/89:Ub314 av och (båda fp) Barn- och ungdomskunskap i gymnasieskolan Ungdomars intresse för frågor som rör "livets mening" har ökat och många genomgår en oerhört arbetsam process i sina strävanden att finna en identitet. brottas många elever med personliga problem till förfång för studieresultaten. Vi vet också att "ungdomskulturen" tar en allt större del av ungdomars liv och intresse, både på gott och ont. I gymnasieskolan saknas ett ämne som barn- och ungdomskunskap. där mer direkta frågor om normer, uppfostran, sexualfrägor, kamratrelationer, mobbning, våld m.m. ryms. Att få behandla dessa frågor på ett ingående och seriöst sätt med professionella lärare skulle enligt vår mening bidra till att utveckla eleverna och därmed skolan i enlighet med läroplanens mål och riktlinjer. Vi anser därför, att eleverna bör ges möjlighet att bearbeta ungdomstidens problematik genom undervisning i ämnet barn- och ungdomskunskap. Ämnet bör införas på alla linjer i gymnasieskolan. Med hänvisning till ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om undervisning i ämnet barn- och ungdomskunskap i gymnasieskolan.
mot · GC02Ub317 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89:Ub317 Bestämmelser om timramar för utbildning för vuxenutbildning finns i förordningen (1987:736) om timramar för utbildning för vuxna. Det totala antalet undervisningstimmar fastställs av . Regeringen fördelar därefter samtliga undervisningstimmar på fyra riksramar, en för grundvux samt tre för komvux avseende grundskolekurser (etapp 1), gymnasieskolor i allmänna ämnen (etapperna 2-4), samt gymnasieskolkurser i yrkesämnen. Riksramarna fördelas av SÖ på länen och länsskolnämnderna fördelar länsramarna mellan kommunerna. Dessa har sedan möjlighet att omfördela undervisningstimmar mellan de kommunramar som fastställts av länsskolnämnderna. Däremot får ingen kommunram ökas eller minskas med . I sin senaste anslagsframställning föreslår SÖ att länsskolnämnderna skall få rätt att besluta om smärre omfördelningar mellan kommunramarna utöver de som kommunerna själva kan besluta om. Det förslaget har regeringen i budgetproposition 1989 delvis tillmötesgått, genom att i stället föreslå att varje kommun ges rätt att omfördela även om 10-procentregeln därmed överskrids. Detta förslag anser jag vara i rätt riktning, men inte, enligt mitt förmenande, tillräckligt. Även med denna regel så ger det alltför begränsade möjligheter till omfördelning för små och medelstora kommuner. Det system vi har uppfattas av länsskolnämnder och skolstyrelser som stelbent och att det visar brist på flexibilitet. När det gäller undervisningstimmar som ej utnyttjas har SÖ och länsskolnämnderna arbetat mycket med att få kommunerna att återlämna timmar till länsskolnämnderna på ett så tidigt stadium att timmar kan omfördelas till en annan kommun. Med det system som vi har så leder det till den här typen av arbete för länsskolnämnderna, eftersom kommunerna, i vissa fall, hellre ser till att man har kursverksamhet inom sin kommunram än att ge timmar tillbaka. Hade kommunerna i stället en större frihet tillsammans med länsskolnämnderna att omfördela timmar, så skulle det leda till bättre prioriteringar mellan kommunramarna ute i våra kommuner. Då kan vi också ta hänsyn till de ökade kraven på utbildningsnivå, arbetsmarknadsförhållanden och utvecklingen inom arbetslivet ställer. Jag inser att det är viktigt att de mål och riktlinjer som regering och riksdag fattat beslut om inom vuxenutbildningen, följs. För att inte riskera att utbildningspolitiska mål, till äventyrs, åsidosätts, så föreslår jag att länsskolnämnderna får fatta beslut om när det är frågan om en större omfördelning än eller , för att sedan rapportera detta till SÖ. Med ett friare system är jag övertygad om att vi får ett effektivare utnyttjande av timresurserna. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om att förordningen om timramar för kommunalutbildning för vuxna ändras i enlighet med vad som i motionen anförts. 1988/89 Ub317