mot · GD02Sk1 · 1989-01-01 00:00:00 — av m.fl. (m) med anledning av prop. 1989/90:3 om ändringar i betalningssäkringslagen 1989/90 Sk 1-3 Moderata samlingspartiet har under en följd av år krävt förändringar i betalningssäkringslagen i syfte att stärka rättssäkerheten. Vi har dessutom ställt krav på att en skadeståndsregel måste införas. De förändringar som föreslås i denna proposition tillgodoser till en del de krav vi tidigare framställt. På en del punkter vill vi emellertid gå betydligt längre. Enligt den översyn av betalningssäkringslagen som företagits framgår att nio av tio beslut om betalningssäkring meddelas utan att gäldenären haft möjlighet att yttra sig. I en mycket stor andel av de undersökta betalningssäkringsärendena har det allmänna tagit för mycket egendom i anspråk. Det är därför uppenbart att rättssäkerheten måste förbättras för den enskilde. Betalningssäkringslagen har utformats med ledning av bestämmelserna om kvarstad i . Utgångspunkten bör därför vara att riskrekvisitet utformas liktydigt i båda lagarna. Med beaktande av att så stor del av besluten meddelas utan hörande av gäldenären och då en stor del av besluten innebär för höga betalningsanspråk bör en skärpning av riskrekvisitet företagas. I enlighet med vissa remissinstanser föreslår vi därför att i likhet med vad som gäller för kvarstad skall förutsättning för betalningssäkringsbeslut föreligga om det skäligen kan befaras att gäldenären inte kommer att betala fordringen. I utländska rättsordningar, bl.a. i övriga nordiska länder, utgör bland annat sabotagerekvisit grund för att säkerställa skattefordringar. Med en sådan utformning av lagen tvingas domstolarna mer än vad som är fallet att i sina domskäl redogöra för sin bedöming. Vi ställer oss bakom förslaget att muntlig förhandling skall hållas om gäldenären begär det. Vi kan däremot inte acceptera att domstolen skall kunna vägra muntlig förhandling. Med beaktande av att ett beslut om betalningssäkring innebär ett kraftigt ingrepp i gäldenärens förfoganderätt över sin egendom är det synnerligen viktigt att gäldenären ges tillfälle att personligen komma till tals med domstolen. Det är bra att lagen kompletteras med krav om att det allmänna måste väcka talan beträffande den betalningssäkrade fordringen från beslutet. Tidsfristen är visserligen betydligt längre än vad som är fallet beträffande kvarstad men med hänsyn till den omfattande utredning som ofta följer med skattemål anser vi att tidsfristen är väl avvägd. Förlängning av denna tidsfrist skall emellertid endast kunna ske om gäldenären förhalar utredningen. Utredningsmaterialets omfattning kan enligt vår uppfattning inte ligga till grund för en förlängning av tidsfristen. Med beaktande av de negativa effekter som en betalningssäkring utgör för gäldenären räcker det enligt vår uppfattning inte med en tidsfrist avseende väckning av det aktuella målet. Handläggningen av ett sådant mål i länsrätten måste prioriters. Det bör prövas från beslutet om betalningssäkring. Förlängning av denna tidsfrist bör endast ske om den skattskyldige har förhalat målets handläggning. Vi har i annat sammanhang krävt att beslut om att inordna ombuden för det allmänna i länsskattemyndigheten bör rivas upp. I konsekvens härmed föreslår vi att ett gentemot länsskattemyndigheten fristående allmänt ombud för det allmännas talan vad beträffar talan i mål om betalningssäkring. Betalningssäkringslagen har längre gående rättsverkningar än kvarstad vad avser förmånsrätt vid konkurs. I den mån statens fordran inte är fastställd vid konkurstillfället bör betalningssäkringen inte medföra förmånsrätt. Det är självklart att enskild skall ersättas för all skada som han lidit på grund av ett felaktigt beslut om betalningssäkring. Vi godtar således inte propositionens förslag att endast ren förmögenhetsskada skall ersättas. Vidare bör skadeståndsansvaret vara strikt som vid kvarstad. Det måste emellertid vara lika självklart att den skadelidande måste ersättas för sina kostnader för biträde i mål som berör skadestånd. Vi föreslår därför att sista punkten i 21 § utgår. Det torde ankomma på vederbörande utskott att utarbeta erforderlig författningstext. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att beslutar att riskrekvisitet utformas i enlighet med vad som anförts i motionen, 2. att beslutar att muntlig förhandling vid handläggning av frågor om betalningssäkring i länsrätt och kammarrätt alltid skall hållas om gäldenären begär det, 3. att beslutar att förlängning av tidsfristen att väcka talan sorn anförts i motionen. () () () () beträffande den betalningssäkrade fordringen utformas i enlighet med vad som anförts i motionen, 4. att beslutar att en tidsfrist införs beträffande handläggningen av sådana skattemål som varit föremål för betalningssäkring i enlighet med vad som anförts i motionen., 5. att beslutar att det allmännas talan i mål om betalningssäkring skall föras av ett gentemot länsskattemyndigheten fristående allmänt ombud, 6. att beslutar att betalningssäkrad fordran inte bör omfattas av förmånsrätt om fordringen inte är fastställd vid konkurstillfället, 7. att beslutar att ersättning för uppkommen skada i samband med beslut om betalningssäkring utformas i enlighet med vad