mot · GD02N23 · 1989-11-20 00:00:00 — Motion till 1989/90:N23 av m.fl. (mp) med anledning av prop. 1989/90:44 om statlig medverkan vid finansiering av export m.m. Propositionen behandlar huvudsakligen förslag till vissa ändringar i den statliga exportkreditnämndens (EKN:s) verksamhet. Den berör också det halvstatliga kreditinstitutet, AB (). EKN kan betraktas som ett statligt försäkringsinstitut. Dess ursprung kan återföras ekonomiska kris, då staterna sökte få i gång handelsutbytet för att få fart på världshandeln och minska arbetslösheten. Man gav då garantier till exportföretag emot kommersiella och politiska risker vid exportaffärer på billiga villkor. Statligt ingripande i marknaden av denna typ skedde i de flesta industriländer och har fortsatt med vissa variationer alltsedan dess. Verksamheten hade en högkonjunktur då industriländerna genom ökad export till mindre utvecklade länder sökte öka sina exportinkomster för att kunna betala den allt dyrare oljan. Därvidlag grundlädes också den s.k. skuldkrisen. EKN:s verksamhet expanderade, och 1980 var den försäkrade kreditvolymen . Därefter har volymen sjunkit till ca . har kreditförlusterna stigit, och de ackumulerade förlusterna i EKN utgör nu . Man kan av propositionen utläsa att möjligheterna att återvinna detta belopp bedöms som små. Regeringens ambition är nu att i fortsättningen avgifter och förluster skall täcka varandra. För framtiden föreslår regeringen att krediterna skall indelas i kortfristiga (n-systemet) och långfristiga (LT-systemet). Vid beviljande av garanti i nsystemet skall enbart affärsmässiga kriterier anläggas. När det gäller LT-systemet så skall inte bara kreditrisken beaktas utan också i vad mån den planerade exporten uppfyller de industripolitiska målen, vilket uppenbarligen kan motivera större risktagande än normalt. Dessa industripolitiska mål formuleras i propositionen på det sätt som de formuleras av de flesta avancerade industriländer: industriell tillväxt skall främjas, nya idéer skall föras ut på marknaden, produktutveckling skall främjas, särskilt s.k. högteknologi. Enbart sysselsättning eller regional utveckling anses inte vara ett tillräckligt skäl. LT-systemet bör ej användas för att lösa akuta kriser, men kan vara en bidragande orsak till att man tar ökade Mot. 1989/90 risker. Inte överraskande anför regeringen att med tanke på den pågående EGintegrationen bör samarbetet med garantiinstitut i utlandet stärkas. Propositionen avvisar tanken att export av miljöteknik skulle kunna vara ett tillräckligt skäl för att ta särskilda risker. Mot de förslag som framläggs i propositionen vill vi anföra följande: De garantier som EKN-systemet enligt propositionen föreslår är dels rent affärsmässiga, dels samhällsekonomiskt motiverade. Samtliga n-garantier, men också åtskilliga LT-garantier, är av den rent affärsmässiga typen. Det rör sig här om ganska normala åtaganden av försäkringskaraktär. Det förebringas inte i propositionen några vägande skäl varför staten skall ägna sig åt en sådan verksamhet som lika väl kan skötas av banker och försäkringsbolag. Det förefaller som endast traditionens makt gör att den frågan helt förbigåtts. Vi menar att EKN-systemet ej skall syssla med rutinmässig försäkring av normala kommersiella risker. Däremot finns det behov av statligt ingripande i undantagsfall när det gäller att få till stånd affärer som bedöms som samhällsekonomiskt starkt motiverade, eller av andra skäl önskvärda ur samhällets synpunkt, även om de vid en renodlad privatekonomisk analys ter sig alltför riskfyllda. Det gäller fall där inhemsk utveckling, sysselsättning och regionalpolitik i nationens intresse bör främjas. Det gäller miljöfrågor där svensk teknik, om den introduceras i närbelägna länder, minskar våra egna miljöskador. Det kan slutligen röra sig om introduktion av människo- och miljövänlig teknik i eller andra länder med specifikt stödbehov. I sådana fall bör staten ingripa. Vi föreslår sålunda att exportkreditnämndens verksamhet i fortsättningen inskränks till att bevilja exportkreditgarantier enbart i fall då de kommersiella riskerna bedöms vara så stora att en ur samhällets synpunkt önskvärd exportaffär annars inte kommer till stånd. De kriterier som bör beaktas är bl.a.: Främjande av svensk teknikutveckling, om den bedöms gagna mottagarlandet. Det senare är särskilt viktigt i fråga om . Främjande av regional utveckling i . Minskning av risker för arbetslöshet. Främjande av utvecklingen i . Främjande av spridningen av miljöteknik, särskilt i vårt närområde, men även i och andra kreditsvaga länder. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att avslår regeringens förslag i proposition 1989/90:44 avsnitten 3.1.2, 3.1.3, 3.1.7 och 3.1.8, 2. att som sin mening ger regeringen till känna att, i motsats till regeringens uttalande i 3.1.5, exportkreditnämnden icke bör samarbeta med garantiinstitut i utlandet, 3. att av regeringen begär ett omarbetat förslag till rikt linjer för det statliga exportfinansieringsstödet enligt de riktlinjer som Mot. framförs i motionen. () ()