mot · GC02Jo898 · 1989-01-25 00:00:00 — av m.fl. (s,m,fp,c) i som nationalpark Genom beslut av länsstyrelserna i och avsattes i som naturreservat. I besluten tog länsstyrelserna även upp frågan om inrättandet av en framtida nationalpark i området. Länsstyrelserna framhöll bl.a. följande: Reservatsområdet omfattar en större och sammanhängande övärld med karakteristisk mälarnatur som har mycket höga bevarandevärden. Större delen av området är i statens ägo. anser att området är av sådan karaktär och har sådana kvaliteter att det bör avsättas som nationalpark - . Genom förordnande av nationalpark skulle området ges ett kvalificerat skydd som angelägna vårdåtgärder skulle ges hög prioritet ... Riksdagsmän från såväl som har senare vid olika tillfällen motionerat om att området bör avsättas som nationalpark. har i sin behandling av motionerna i samtliga fall hänvisat till att arbetat med en plan över sådana områden i landets södra delar som borde ges nationalparksskydd. Med anledning av detta har utskottet förklarat att motionerna inte bör påkalla någon ytterligare åtgärd från sida. Utskottet angav i det senaste betänkandet JoU 1987/88:5 att uppdrag skulle redovisas . uppdrag är ännu inte redovisat. Såvitt erfarits kommer redovisningen att ske . i har i en utförlig skrivelse till för sin del på nytt aktualiserat frågan om en nationalpark i området. i har i en kompletterande skrivelse till framfört önskemål om att området medtas i verkets plan. har 1986 utgivit en rapport över Kriterier för nationalparker. Enligt länsstyrelsernas bedömning uppfyller Ridö-Sundbyholmsområdet genomgående de kriterier som redovisas i rapporten beträffande storlek, statlig ägo, ursprunglighet, särpräglade landskapstyper särskilt sådana som ej är representerade bland nuvarande nationalparker höga vetenskapliga värden samt betydelse för naturstudier eller forskning. som omfattar en areal av totalt varav är land, fördelat på 160 öar och , uppfyller mer än väl kravet på större sammanhängande område. Större delen av arkipelagen ägs av kronan. Av arkipelagens landareal på ca är endast ca i eller enskild ägo. Mälarnaturen är speciell i landet. funktion som värmemagasin och temperaturutjämnare gör att övärlden här från klimatologiska och växtgeografiska synpunkter kan jämföras med sydligaste kusttrakter. Reservatet ligger också i ett av landets lövskogsrikaste områden där ädellövskogen med ek, alm, ask, lind och präglar områdets natur. Ett gynnsamt klimat med relativt milda vintrar och höga sommartemperaturer kombinerat med ädellövskog av lång kontinuitet och med en stor mängd åldriga och döda träd har gjort det möjligt för många värmetidsrelikter både bland växter och djur att leva kvar i denna del av . Den värmekrävande, vintergröna mistlen torde utgöra den mest kända arten. Området tilldrar sig stort intresse från forsknings- och undersökningssynpunkt. Projekt har påbörjats eller initierats av bl.a. , , Viltforskningscentrum , och enskilda forskare från olika delar av landet. Vidare genomför ideella föreningar både i och fleråriga inventeringar och undersökningar i området. Studier har ägnats eller ägnas åt bl.a. öbiogeografi, rådjur, grävling, sjöfågel, fiskgjuse, insekter och molusker. Sedan reservatet bildades har i genomfört fördjupade inventeringar av och vegetationen på öarna inom länet. Bl.a. har ädellövskogen undersökts med avseende på utbredning, trädslagssammansättning, ålder, buskskikt m.m. Inventeringen visar att i princip alla större öar utom Nysslingen domineras av ädellövskog, där ek, ask, lind och alm är de vanligaste trädslagen. Dessa ädellövträd upptar normalt av grundytan i bestånden. Vidare förekommer flerstädes lönn, fågelbär och vildapel. Bok uppträder på några platser och är enligt undersökningen självföryngrande på öarna. Buskskiktet är oftast rikt utvecklat med som dominerande art men i övrigt är flertalet av de i landet vildväxande buskarterna representerade. Några avverkningar utöver smärre gallringar har inte förekommit på sörmlandsöarna under vilket medfört att skogsvegetationen befinner sig i biologiskt intressanta igenväxningsstadier där tidigare hagmarksfaser är under utveckling mot lövlundar och urskogsartade bestånd av sluten ädellövskog. Av ädellövskogsinventeringen som omfattar hela framgår att utanför Sundbyholm är det ädellövskogsrikaste området i länet. i har vidare under två fältsäsonger genomfört en detaljerad inventering av på öarna. Inventeringen har omfattat såväl kärlväxter som svampar. Undersökning har visat att genomsnittligt sett är artrikare och vegetationen mer mångformig än vad som framgår av de översiktliga vegetationsbeskrivningar som låg till grund för reservatets bildande. Även de små öarna och holmarna har en intressantare vegetation och flora och därför större naturvärde än vad som varit känt. Åtskilliga arter av såväl producenter (gröna växter) som nedbrytare är gemensamma med dem som återfanns i värmetidens då vitt utbredda Allt tyder på att många arter bevarat sina populationer och att arkipelagen alltid erbjudit hotade arter undanskymda miljöer, där de kunnat överleva tider av mer intensiv kulturpåverkan. Bland krälväxter är det främst misteln som brukar omtalas i reliktsammanhang. I realiteten är hela vegetationstyper i området av samma karaktär. Lövskogarnas artrikedom och inslag av värmekrävande mulljordsväxter av subkontinental typ antyder lång kontinuitet och visar på hög ålder hos ekosystemen. Samma förhållande visar sig f.ö. i insektsfaunan, där många arter i området har sin nordliga utpost. Viktiga indikatorväxter för områdets lövskogar är skogsbingel, backsippa, tandrot, nästrot, myskmadra, lundbräsma, vårärt, underviol, mistel, storrams och dess hybrid med getrams, desmeknopp och smånunneört. I strandzonerna finns mycket blåhallon, rikligt med kalmus och andra strandväxter och i mer exponerade strandavsnitt stora mängder med hampflockel. Sällsynta arter i området är förutom flera av de tidigare nämnda, t.ex. rutlåsbräken, raklosta, valldaggkåpa, gråmalva, fodervallört, maskrosorna Taraxacum horridifrons och t. praecox, ormtunga och toppfrossört - de senare två havsstrandrelikter med mycket begränsade förekomster i arkipelagen. Svampfloran är i området mycket väl utvecklad. Detta gäller framför allt vedsvamparna och värmekrävande saprofyter i lövskogsmiljö. Artrika svampbiotoper finns särskilt i barr- och blandskogsmiljöer där marken ännu har hög mullhalt p.g.a. tidigare större lövinslag. Här finner man såväl triviala barrskogsarter som arter med höga krav på jordmånens beskaffenhet. Svampfloran är sammantaget en av de bäst utvecklade i och kvalitativt sett unik för länet. Många arter vedsvampar har i området en av sina få förekomster i . Hit hör t.ex. storgrynna, narrtagging, rickan Tyromyces aneirinus, skumticka och den lamellförsedda arten Resupinatus trichotis. Av de 80-talet sällsynta svampar som är funna under inventeringen skall blott nämnas några, t.ex. vindlad klockmurkla, vitbrun och gulprickig vaxskivling, gul rödhätting, lömsk flugsvamp, pärlhönschampinjon, grönköttig spindelskivling och kragjordstjäma. Mångfalden av biotoper har givit upphov till en rik och omväxlande fauna. Mer än 30-talet däggdjurarter och 160 fågelarter har noterats för ögruppen varav många är bundna till lövskog och vassområden. Till dessa hör bl.a. skogsduva, näktergal, stjärtmes och stenknäck resp. brunand, grågås och brun kärrhök. Många hackspettar, däribland den sällsynta vitryggiga hackspetten, har observerats i området. I finns också en av största fiskgjusepopulationer. Den har inventerats . har antalet häckningar i genomsnitt hållit sig kring 20 stycken. Antalet flygga ungar har i medeltal uppgått till 27 . Anmärkningsvärd är även den rika och särpräglade förekomst av vedinsekter och storfjärilar som påträffats i området och som i likhet med en del av de floristiska elementen kan betecknas som reliktartade. Några av dem har här sin nordligaste utpost i världen. Djurlivet, lövvegetationen, kärlväxtfloran och svamparna uppvisar sam mantaget så höga kavliteter att området ur vetenskaplig synvinkel väl är att jämföra med de mest intressanta naturområdena i landet. Ädellövskogsinventeringen och florainventeringen kommer att publiceras . utgör geografiskt, historiskt, kulturellt, ekonomiskt och befolkningsmässigt en mycket viktig del av . Naturen kring är så speciell i landet att nationalparker är väl motiverade här. inrymmer genom sin formrikedom, omväxlande vegetation, flora och särpräglade djurliv på en begränsad areal de flesta av Mälamaturens karakteristiska drag. Området har vidare på grund av ägarstrukturen goda förutsättningar att snabbt kunna avsättas som nationalpark. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om inrättande av nationalpark i . () () () ()