ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GC02Jo33 · 1989-04-18 00:00:00 — Motion till 1988/89:Jo33 av m.fl. (c) med anledning av prop. 1988/89:116 om vissa dammsäkerhets- och vattenkraftsfrågor, m.m. Allvarliga översvämningar har senast drabbat delar av . Olyckorna har inträffat vid en kombination av snabb snösmältning och nederbörd eller riklig nederbörd när alla vattenmagasin redan är fyllda. Skadorna har medfört stora kostnader för enskilda människor, företag, berörda kommuner och staten. konstaterar att problemet gäller framför allt hur befintlig bebyggelse och värdefull mark ska kunna skyddas. I de flesta fall har kommunerna en bra bild över vilka åtgärder som bör vidtas för att minska översvämningsproblemen. Det är bristen på ekonomiska resurser som har förhindrat att åtgärder vidtagits. Utredningen föreslår att 10 milj. kr. avsätts till översvämningsförebyggande åtgärder. har resurser motsvarande 10 milj. kr. anslagits till kommunerna. Trots att såväl dammsäkerhetsutredningen som länsstyrelser och kommunerna har en relativt god överblick över behövliga insatser anser regeringen att det saknas underlag för att bedöma omfattningen av åtgärder. Vi delar inte denna bedömning. Vi anser att det vore olyckligt om bristen på pengar skulle stoppa nödvändiga åtgärder. I så fall kommer såväl utredningens arbete som det arbete som bedrivits i kommunerna att vara förgäves. Vi anser att 10 milj. kr. ska anslås för /90 till översvämningsförebyggande åtgärder, dvs ej över den kommunala skatteutjämningen. Regeringen bör därutöver utarbeta ett program för prioriterade insatser för kommande . DSU har undersökt sambandet mellan ändrad markanvändning i form av kalavverkning och skogsdikning och risk för översvämningar. Utredningen har inte kunnat påvisa något samband, men konstaterar att kunskapen på detta område är dålig. Vi vill understryka behovet av ökad forskning. har tidigare i lagt fram förslag om att miljökonsekvensprövning bör införas för vissa skogsbruksmetoder. Det skulle vara av stort värde också för att klarlägga riskerna för översvämningar. 1 vissa fall kan det finnas anledning att ompröva vattendomarna för att kunna minska i riskerna för översvämningar. Vi anser att regeringen bör utreda möjligheterna att förändra vattenlagen utifrån denna utgångspunkt. Det är också väsentligt att förstärka miljökompetensen vid så att ekologiska bedömningar görs av olika projekt. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs 1. att beslutar anslå 10 milj. kr. för /90 till åtgärder för att förebygga översvämningar, 1988/89 Jo33 () () () () () () 2. att hos regeringen begär ett program för prioriterade insatser i enlighet med motionen, 3. att beslutar att ge regeringen till känna vad som anförts om miljökonsekvensbeskrivningar och forskning kring effekterna av olika skogsbruksmetoder, 4. att beslutar ge regeringen till känna vad som anförts om behovet av översyn av vattenlagen och miljökompetensen vid
mot · GC02Jo34 · 1989-04-14 00:00:00 — Motion till 1988/89:Jo34 av m.fl. (fp) med anledning av prop. 1988/89:128 om ändring i bilavgaslagen (1986:1386), m.m. ] propositionen föreslås efter en beställning av en förändring i bilavgaslagen i syfte att öka konkurrensen bland bilverkstäderna. Vidare föreslås att terrängkörningslagen utvidgas till att omfatta alla motordrivna fordon. begärde åtgärder i syfte att göra det möjligt för märkesobundna verkstäder att utföra reparationer på avgasreningsutrustning. gjorde senare ett tillkännagivande med denna innebörd. Vi ser därför med tillfredsställelse på att regeringen nu återkommer i frågan och föreslår sådana ändringar i bilavgaslagen. 1 propositionen behandlas också terrängkörningslagen. Vi tillstyrker förslaget till lagändring i denna del men vill i detta sammanhang aktualisera frågan om hur väl lagen efterlevs vid snöskoterkörning. Det finns åtskilligt som tyder på att det förekommer ett relativt omfattande okynnesåkande som har besvärande effekter på naturen. Vi vill inte nu aktualisera några lagändringar men anser att regeringen bör kartlägga hur väl lagen fungerar och efterlevs. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en kartläggning av hur terrängkörningslagens regler beträffande snöskoterkörning fungerar och efterlevs. () ()
mot · GC02Jo36 · 1989-04-18 00:00:00 — Motion till 1988/89:Jo36 av och (båda mp) med anledning av prop. 1988/89:128 om ändring i bilavgaslagen (1986:1386), m.m. Körning med motordrivna fordon i terräng kan, speciellt vid barmarkskörning, orsaka svåra skador på vegatationen. och våtmarker är naturtyper som är speciellt känsliga för barmarkskörning. Dessutom leder motortrafiken i naturen till störningar för djurlivet och för de människor som vill uppleva naturen utan att vara motorburna och inte vill störas av buller. har föreslagit ändringar i terrängkörningslagen och terrängkörningsförordningen. Regeringens proposition innehåller den föreslagna lagändringen men regeringen avser inte att göra ändringar i förordningen. har föreslagit att det inte längre skall vara tillåtet med barmarkskörning på kalfjäll i samband med renskötsel och för kommunala och statliga tjänstemän i tjänsteärende. Mot bakgrund av de svåra skador som barmarkskörning på kalfjäll medför föreslår vi att i dessa frågor beslutar enligt förslag. Dessutom vill vi att samma restriktioner skall gälla för barmarkskörning i våtmarker. 1. att beslutar att barmarkskörning med motordrivet fordon på kalfjäll inte längre skall vara tillåten för statliga och kommunala tjänstemän, 2. att beslutar att barmarkskörning med motordrivet fordon på kalfjäll inte längre skall vara tillåten ens i direkt samband med renskötsel, 3. att beslutar att barmarkskörning med motordrivet fordon i våtmarker inte längre skall vara tillåten för statliga och kommunala tjänstemän, 4. att beslutar att barmarkskörning med motordrivet fordon i våtmarker inte skall vara tillåten ens i direkt samband med renskötsel.
mot · GC02Jo37 · 1989-04-18 00:00:00 — Motion till 1988/89:Jo37 av m.fl. (vpk) med anledning av prop. 1988/89:128 om ändring i bilavgaslagen (1986:1386), m.m. Enligt bilavgaslagen har tillverkaren skyldighet att kostnadsfritt rätta brister i avgassystemet tills en bil är eller har körts . har beslutat, med anledning av motioner från bl.a. vpk att dessa reparationer skall kunna utföras av den bilmärkesobundna sektorn. Regeringen lämnar nu förslag till lagförändring med anledning av detta riksdagsbeslut. Vpk har inget att invända mot detta förslag. Vpk har heller ingenting att invända mot den förändring av lagen om svavelhaltigt bränsle, som innebär att den omfattar även torv. Slutligen bereds i propositionen även tillfälle att ta del av det pågående arbetet med att skärpa avgaskraven för lastbilar och bussar. Då beslutade att införa skärpta krav obligatoriska för lätta lastbilar och bussar och för tunga lastbilar och bussar reserverade sig vpk till förmån för hårdare krav sorn innebar att de skärpta kraven skulle bli obligatoriska 1990 för lätta lastbilar och bussar och 1992 för tunga lastbilar och bussar. Detta mot bakgrund av den djupt oroande situationen när det gäller luftföroreningar. Situationen har inte blivit bättre, tvärtom. Vi står därför kvar vid de hårdare krav vi ställde 1988. Beträffande partikelutsläpp sägs i propositionen att kraven skall gälla begränsning av vad nyproducerade fordon släpper ut . Därmed avses serieproducerade fordon. står tekniken när det gäller partikelfilter på gränsen till ett genombrott. Serieproduktion har ännu inte startats men är nära förestående. Partikelutsläpp som överstiger vad som kan uppnås med hjälp av partikelfilter bör därför inte accepteras. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att hos regeringen begär att skärpta avgaskrav för lätta lastbilar och bussar blir obligatoriska , 2. att hos regeringen begär att skärpta avgaskrav för tunga lastbilar och bussar blir obligatoriska , 3. att hos regeringen begär att gränser för partikelutsläpp sätts i enlighet med vad i motionen anförs. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · GC02Jo38 · 1989-04-18 00:00:00 — Motion till 1988/89:Jo38 av m.fl. (m) med anledning av prop. 1988/89:128 om ändring i bilavgaslagen (1986:1386), m.m. Propositionens huvudsakliga förslag återfinnes i ett förslag till ny lydelse av 6 a § i Bilavgaslagen. Förslaget är ur många synpunkter helt oacceptabel. Inledningsvis kan konstateras att den mest grundläggande bristen i den nuvarande lagstiftningen om bilavgasrening är att lagen ålägger tillverkare av avgasreningssystem en garanti som skall gälla endera eller vilket som må vara längst. Normalt gäller i svensk rättsordning för konsumenter en garantitid . Detta faktum söker naturligtvis sin grund i självklara förhållanden. Det är orimligt att en tillverkare skall bära garantiansvar för en produkt , varunder ägaren kan behandla den garanterade produkten på många olika sätt. Det är vidare orimligt att en part är rättsligen bunden vid kostnadskonsekvenser av en annan parts uppträdande utöver som rimligen kan överblickas. Bilavgaslagens bestämmelse om en femårig garantitid måste alltså bli föremål för omprövning. bör ge regeringen detta tillkänna. Den föreslagna lydelsen av 6a § av bilavgaslagen innebär att en tillverkare skulle kunna bli skyldig att betala s.k. "skälig ersättning för en annan parts åtgärder. Skälig ersättning inrymmer för det första rätt till vinst. Möjligheten att bedöma skäligheten av ersättning i bilreparationsbranschen är mycket liten. Utöver den allmänna affärsrisken för skälighetsbegreppet skulle därutöver tillverkaren också bära solvensrisken i de fall reparatören skulle komma på obestånd. Dessa nya regler innebär för svenskt rättsliv helt nya principer som inte kan accepteras. Det är obegripligt att lagrådet kunnat acceptera i allt väsentligt den föreslagna lagstiftningen. Med det anförda yrkar jag 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ändring av garantitiden för avgasreningsanläggning i bilar, 2. att avslår propositionen i vad avser föreslagen lydelse i 6a § av bilavgaslagen. Per () ()
mot · GC02Jo40 · 1989-04-18 00:00:00 — Motion till 1988/89 :Jo40 av m.fl. (m) med anledning av prop. 1988/89:128 om ändring i bilavgaslagen (1986:1386), m.m. När fattade beslut om införande av obligatorisk avgasrening infördes också långtgående obligatoriska garantiåtaganden för tillverkarna av utrustningen. Tillverkarna har att svara för utrustningens funktion eller tills fordonet gått . befarade att detta skulle medföra att tillverkarna ensidigt skulle utnyttja sina egna märkesverkstäder för de arbeten det kunde bli fråga om, och att de oberoende verkstäderna skulle komma att missgynnas. beslöt därför att hemställa hos regeringen om ett förslag som skulle göra det möjligt för bilägaren att vända sig till den verkstad han önskade för sina garantireparationer. uttalade dock i detta sammanhang att vissa villkor måste vara uppfyllda. Det viktigaste villkoret var att den verkstad som gjorde ingrepp i avgasreningsutrustningen därmed tog på sig det fortsatta ansvaret för den. Tanken att en part, tillverkaren, skulle vara ansvarig även efter det att någon annan arbetat med reningsutrustningen ställde sig då på goda grunder avvisande till. Vid den tidigare riksdagsbehandlingen framhöll jordbruksutskottet det angelägna i att största möjliga konkurrens råder på reservdels- och servicemarknaden. Utskottet erinrade om att regeringen i sin proposition om bilavgaslagen gett uttryck för samma synsätt. Detta underströks ytterligare vid riksdagsbehandlingen. Utskottet sade sig vara medvetet om att det anses normalt att garantireparationer utförs av verkstad som auktoriserats av den som har tillverkaransvaret. Med hänsyn till den långa tid som ifrågavarande garanti skall omfatta skulle ett fasthållande vid en sådan regel dock enligt utskottets mening innebära en allvarlig risk för inskränkning av konkurrensen inom bilreparationsmarknaden. Biltillverkaren och hans verkstad får redan anses ha konkurrensfördelar gentemot den obundna verkstaden genom sin fullständiga överblick över bilens konstruktion och reservdelar. I ett övergripande perspektiv synes rimligt att dessa konkurrensfördelar balanseras. Konsumentintressena skulle eljest uppenbarligen kunna eftersättas. För att kunna undvika att tillverkaren blir ansvarig för eventuella fel begångna av någon annan ansåg att den verkstad som gör ingrepp i utrustningen skall vara ansvarig för detta och de eventuella problem som kan uppstå. ansåg därför att garantiåtagandet skulle överföras till den som utför reparationen. Till detta skulle kopplas ett krav på att verkstaden skulle vara försäkrad för att garantera konsumentens trygghet. Regeringens förslag uppfyller inte dessa krav, och vi kan därför inte ställa Jo40 oss bakom det. Med hänvisning till det anförda hemställs att avslår förslaget om ändring av bilavgaslagen. (m) () () () () (m) ()
mot · GC02Jo41 · 1989-04-18 00:00:00 — Motion till 1988/89:Jo41 av m.fl. (c) med anledning av prop. 1988/89:128 om ändring i bilavgaslagen (1986:1386), m.m. Sedan har persontransporterna ökat nästan fyra gånger och godstransporterna med ca . Bilismens nackdelar drabbar i första hand tätorterna genom bilköer, buller, luftföroreningar, trafikolyckor m.m., men förorsakar dessutom storskaliga miljöskador genom utsläpp av luftföroreningar. Biologiskt sett är människan inte anpassad till de luftföroreningar vi utsätts för från trafiken. Det enda sättet är att eliminera luftföroreningarna. Kommande generationer kommer med största sannolikhet att se 1900-talets användning av förbränningsmotorer som ett förfärande miljö- och hälsoförstörande misstag i mänsklighetens historia. Det gäller att göra denna epok så kort som möjligt. Ur miljö-och hälsosynpunkt måste avgasrening bli en nödvändig men kortvarig övergångslösning på vägen mot avgasfria fordon. beslut om ökade insatser för att utveckla miljövänliga motorer och drivmedel måste bedrivas med kraft. Vi anser att regeringen måste redovisa vilka åtgärder som regeringen vidtagit med anledning av beslutet. De dieseldrivna lastbilarna och bussarna står för ca en tredjedel av bilarnas utsläpp av kväveoxider. 1 närmiljön kan utsläpp av hälsovådliga kolväten från lastbilar och bussar vara betydande. En genomsnittlig tung lastbil eller större buss, släpper i landsvägstrafik ut 67 gånger mer kväveoxider än en vanlig bensindriven personbil. Bussar i stadstrafik släpper ut betydligt mer. När det gäller partiklar släpper de tunga dieselfordonen ut gånger mer än en bensindriven personbil. Det finns många och tunga skäl för att snabba upp övergången till bättre reningsteknik för dieselfordon. Regeringen redogör i propositionen för majoritetens beslut att införa skäpta avgasreningskrav för lätta lastbilar och bussar års modeller och för tunga lastbilar års modeller. Avgasrening för dessa fordon finns redan såväl i som . Vi anser inte att det finns anledning att i avvakta. De skärpta reningskraven bör därför införas års modeller för lätta lastbilar och bussar och för tyngre fordon . Om leveransproblem skulle uppstå kan temporära dispenser medges i kombination med en miljöavgift för förorenande fordon. har, efter centerinitiativ, beslutat om stimulanser för kompletterande reningsteknik med . Regeringen redovisar i propositionen att har fått i uppdrag att utarbeta förslag till bidragsregler. Uppdraget ska redovisas i sådan tid att reglerna kan börja tillämpas den Mot. Det brådskar med andra ord! Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs 1. att begär en redovisning av vilka åtgärder som vidtagits med anledning av beslutet om ökade insatser för utvecklande av miljövänliga motorer och drivmedel, 2. att beslutar att skärpta reningskrav skall införas obligatoriskt års modeller för lätta lastbilar och bussar, 3. att beslutar att skärpta reningskrav skall införas obligatoriskt års modeller för tyngre fordon. () () () () () ()
mot · GC02Ju11 · 1989-04-03 00:00:00 — Motion till 1988/89:Jull med anledning av prop. 1988/89:117 om rättshjälpens organisation, m.m. I propositionen tas frågor rörande administrationen av rättshjälpssystemet m.m. upp. Vi har inget att erinra mot dessa förslag. Vi vill dock föreslå att möjligheterna att erhålla rättshjälp utvidgas i ett avseende, nämligen då fråga är om klagomål enligt . Enligt rättshjälpslagen får allmän rättshjälp i princip inte beviljas i angelägenhet som skall prövas eller på annat sätt behandlas utomlands. Undantagsvis kan sådan hjälp beviljas under förutsättning att den rättssökande är bosatt i landet och det föreligger särskilda skäl för rättshjälp (8 § första stycket 1 rättshjälpslagen). I praxis har intagits en restriktiv hållning när det gällt att bevilja rättshjälp för klagomål enligt . Givetvis kan envar efter bästa förmåga på egen hand klaga enligt konventionen. Möjligheterna att vinna framgång måste emellertid i stor utsträckning vara beroende av med vilken sakkunskap talan utförs. I flertalet fall bör biträde av exempelvis en jurist vara ett nyttigt och ofta nödvändigt stöd för den klagande. Om rättshjälp inte beviljas måste denne dock ersätta sakkunnigt biträde med egna medel. Detta betyder att den klagandes ekonomiska förhållanden i praktiken ofta kommer att avgöra om talan skall vinna framgång. En sådan ordning rimmar illa med innehållet i artikel 14 . Enligt denna artikel skall åtnjutandet av de fri- och rättigheter som anges i konventionen tryggas utan åtskillnad av något slag, såsom p.g.a. exempelvis förmögenhet. Vi menar att det föreligger en principiell skillnad mellan de organ som behandlar klagomål enligt och utländska myndigheter som handlägger ärenden med tillämpning av sin egen lagstiftning. Klagomål enligt bör ses som ett fullföljande av en procedur i . Det är värt att notera att deltar i utseendet av den som sätts att avgöra ärenden enligt konventionen. Mot denna bakgrund bör rättshjälpslagen ändras så att en mer generös inställning till rättshjälp vid klagomål enligt åstadkommes. Det bör ankomma på vederbörande utskott att utforma erforderliga lagändringar. 1 1988189.3 sami Nr Jull-17 Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att vidga möjligheterna att erhålla rättshjälp för klagomål enligt i enlighet med vad som i motionen anförts. () () () () () ()
mot · GC02Ju13 · 1989-04-05 00:00:00 — Motion till 1988/89:Jul3 med anledning av prop. 1988/89:118 om ändring i lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott, m.m. I regeringens proposition 1988/89:118 föreslås en ändring i 4 § trafikbrottslagen (1951:649). Regeringen föreslår att ett särskilt straffansvar grundat på alkoholkoncentrationen i utandningsluft införes vid sidan om tidigare straffansvar grundat på promillegränsen för alkoholhalter i blod. Gränserna för straffbar alkoholkoncentration i utandningsluft föreslås vara 0,25 respektive alkohol per liter utandningsluft, vilket sägs motsvara 0,5 respektive alkohol i blod. de gröna har inget att invända mot att också alkoholmätningar i utandningsluft läggs till grund för straffansvar, men anser att de angivna värdena ligger på för hög nivå. Vår uppfattning är att straffansvarsgränserna bör sättas så låga som känd mätteknik med säkerhet kan ange. Alkoholförtäring före förandet av motordrivet fordon skall vara absolut förbjudet, och i lagtext får inga tveksamheter om detta råda. Sätts straffansvarsgränserna för alkohol i blod och/eller utandningsluft för högt kan detta medföra spekulationer om att viss alkoholförtäring kan accepteras. Det är därför de grönas uppfattning att högsta tillåtna blodalkoholgräns bör sänkas från till , och att utandningsluftens alkoholkoncentration sätts i nivå med detta blodvärde. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om straffbar alkoholkoncentration i utandningsluft och blod.
mot · GC02Ju14 · 1989-04-05 00:00:00 — av m.fl. (c) med anledning av prop. 1988/89:118 om ändring i lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott, m.m. I regeringsförklaringen anmälde regeringen att man hade för avsikt att lämna förslag till om sänkt promillegräns för alkohol i trafiken. Under remissarbetet hade det klargjorts att det såväl i som utanför fanns en stark opinion för en principiell O-gräns. Bl a valrörelse var detta en ofta diskuterad fråga. I proposition 118 anmäler regeringen att man avser att fördjupa sig i fortsatt berednings- och utredningsarbete innan något förslag överhuvudtaget lämnas till . Inte ens den tidigare aviserade sänkningen föreslås. Den enda fråga som tas upp gäller ett särskilt straffansvar som grundas på alkoholkoncentrationen i utandningsluften. Vi har inga invändningar mot detta förslag. Förslag om O-gräns har redan under allmänna motionstiden väckts i . Enligt vår mening kan , utan att avvakta regeringens förslag, själv bereda denna fråga och fatta beslut. De praktiska invändningar vad gäller tillämpningen av en O-gräns, som ofta åberopas i debatten, kan ut i ett sådant beredningsarbete. Avgörande är att nu utnyttjar sin möjlighet att klart säga ifrån att alkohol och trafik inte hör samman. Ett riksdagsbeslut verkar opinionsbildande. Regeringen bör få i uppgift att ta vara på detta tillfälle för att i en särskild kampanj förstärka denna opinionseffekt. Uppskattningar gör gällande att de faktiska trafiknykterhetsbrotten är c:a 4 miljoner . Debatten har i hög grad koncentrerats till straffbarhetsgränsen. Rattfyllerigränsen om , eller nu per liter i utandningsluften, har inte ifrågasatts på samma sätt. Starka skäl talar för att också sänka den övre gränsen. Redan indikerar i allmänhet allvarliga alkoholproblem. I denna fråga bör regeringen återkomma till med förslag. Det blir allt vanligare att andra berusningsmedel än alkohol och läkemedel förekommer bland bilförare. Lagen förbjuder detta lika bestämt som den förbjuder alkohol hos bilförare. I praktiken är det ofta svårt att bevisa annat berusningsmedel än alkohol, varför antalet upptäckta brott är försvinnande litet. Enligt vår mening är det angeläget att utveckla smidiga metoder för att säkert upptäcka andra berusningsmedel än alkohol. Med hänvisning till det anförda hemställs Ju 14 1. att beslutar införa en principiell O-gräns för alkoholhalt i blod eller utandningsluft för den som kör motordrivet fordon eller spårvagn, 2. att hos regeringen begär en kampanj om alkohol och trafik enligt det anförda, 3. att hos regeringen begära förslag om sänkt övre straffbarhetsgräns för rattfylleribrott, 4. att hos regeringen begär att initiativ tas för att utveckla smidiga metoder att säkert upptäcka andra berusningsmedel än alkohol och läkemedel. () () () () () ()