mot · GC02A477 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89 :A477 av m.fl. (c) Glesbygdsdelegationens roll för landsbygdens utveckling var i huvudsak agrart till sin struktur. Ett drygt halvsekel senare hade landet omvandlats till en modern industristat med en helt förändrad social och ekonomisk struktur. Den förändrade näringsstrukturen innebar i korthet att arbetar- och företagargrupperna inom industrin - i förhållande till antalet sysselsatta inom jordbruket - ökade kraftigt . En av förutsättningarna för industraliseringsprocessen var den goda tillgången på arbetskraft inom jordbruket. Befolkningstillväxten på landsbygden var mycket kraftig och då i synnerhet bland den egendomslösa delen av befolkningen. Befolkningsökningen medförde att de obesuttna fick allt svårare att erhålla stadigvarande sysselsättning inom jordbruket. Industraliseringsprocessen innebar att dessa grupper fick helt andra utkomstmöjligheter . sista decennier lämnade de sämst ställda grupperna landsbygden i en allt större utsträckning och sökte sig till städer, industrioch brukssamhällen. Under har en liknande omdaning av näringsstrukturen skett. På bekostnad av både jordbruk och industri växer ett tjänsteeller informationssamhälle fram. En allt större andel av befolkningen får sin utkomst inom de privata eller offentliga tjänstenäringarna. lopp förstärks urbaniseringsprocessen alltmer och i synnerhet , framförallt , har en tillväxt av befolkningen ägt rum i de stora städerna på bekostnad av såväl landsbygden som de mindre tätorterna. På samma sätt som utpräglade jordbruksbygder drabbades av avfolkning och perioden efter och skogsbruksbygder drabbades mycket hårt av avfolkning genom skogsbrukets mekanisering, har utpräglade industribygder och industriorter fått vidkännas strukturomvandlingens negativa effekter. Det gäller framför allt orter med ensidig industristruktur, t ex i Bergslagen och delar av . Områden med småindustri och mer mångsidig näringsstruktur, t.ex. i västra och i , har på ett helt annat sätt lyckats hävda sin ställning, och t.o.m. haft en positiv utveckling. Befolkningsutvecklingen har inte varit entydig, även om huvuddragen varit avfolkning på landsbygden och av mindre tätorter. I stora områden runt expansiva skol-, förvaltnings- och tjänstestäder har Mot. 1988/89 både landsbygd och småorter haft en positiv utveckling genom bosättning av A477 pendlare. Detsamma kan ofta gälla runt industriorter som själva haft en negativ befolkningsutveckling. Denna tendens är ett bevis för att många familjer värderar landsbygds- och småortsmiljön högt som boendemiljö om försörjning och kommunikationer kan ordnas. På vissa håll i landet har också områden fjärran från stora metropoler fått uppleva en positiv utveckling. Det gäller t ex Siljansbygden, och den tidigare nämnda småindustribygden i inre . Det finns där en stark småföretagarkultur som grund för denna positiva befolkningsutveckling. Utvecklingen har dock inte varit likformig över tiden. växte den gröna vågen fram och gav förnyat hopp till många bygder. Många människor lämnade storstäderna och försökte etablera en ny tillvaro på landsbygden. Denna tendens var förhärskande ända in . Men vände utvecklingen. Ett kärvare ekonomiskt klimat, med bl a kraftiga höjningar av resekostnaderna, var en orsak. En annan var den snabbt sjunkande lönsamheten i jordbruket. - Ökad materiell välfärd Industraliseringsprocessen har emellertid för såväl som andra industriländer medfört en kraftigt ökad materiell standard för de enskilda människorna. De flesta i vårt land har genom industraliseringen fått tillfredsställande levnadsbetingelser materiellt sett. Samhället har tillförts ekonomiska resurser för angelägna reformer på olika områden. Målsättningen med dessa reformer har bl a varit att skapa en likvärdig ekonomiskt trygg tillvaro och ett större inflytande över den egna livssituationen för de enskilda människorna. Samhället har vidare fått resurser till en förbättrad offentlig service. Industraliseringen har således i många hänseenden inneburit en positiv utveckling för både individ och samhälle. Parallellt med industrialiseringsprocessen har dock en riksdagsmajoritet mot bestämda vilja fört en koncentrationsinriktad politik som gjort att centraliseringstendenserna i samhället kraftigt förstärks med bl.a. en allt starkare befolkningskoncentration som följd. I storstäderna har den pågående befolkningskoncentrationen bl a inneburit försämrad social- och naturmiljö, kommunikationsproblem, dyrt boende m.m. För landsbygden och dess tätorter har befolkningsunderlaget kraftigt minskat. Stora svårigheter har uppstått på grund av vikande befolkningsunderlag att kunna bära nödvändig offentlig och privat service. Landsbygden och dess tätorter har fått en kraftigt minskad andel av investeringar för underhåll och upprustning av infrastruktur, försämrad arbetsmarknad, minskat bostadsbyggande m m. I en nyligen framtagen rapport från expertgruppen för forskning om regional utveckling (ERU) konstateras bl.a. att befolkningen i de mest 2 utsatta kommunerna minskat med nära 1 miljon invånare under det senaste Mot. Detta har bl.a. inneburit en starkt snedvriden åldersstruktur i A477 I en partimotion om regionalpolitiken från föreslås bl a mot denna bakgrund kraftfulla satsningar för att åstadkomma en mer balanserad befolkningsutveckling i syfte att förbättra den regionala balansen. Det krävs såväl infrastrukturella insatser som företagsinriktade och individinriktade åtgärder om den nuvarande utvecklingen mot en allt större koncentration av både befolkning och näringsliv till några få områden skall kunna brytas. I föreliggande kommittémotion tar vi upp de problem regeringens koncentrationsinriktade politik medfört för landsbygden och dess tätorter samt lägger förslag till insatser för att ta till vara de resurser som finns på landsbygden och därmed skapa förutsättningar för en positiv landsbygdsutveckling. Enligt mening kan kravet på en allsidig välfärd innefattande såväl goda ekonomiska levnadsbetingelser som en god livsmiljö bäst tillgodoses i ett decentraliserat samhälle. tror på den enskilda människans initiativförmåga, kreativitet, förmåga och vilja att ta ta ansvar och fatta självständiga beslut samt vilja till solidaritet och ansvarstagande. Produktionsförutsättningar i form av mänskligt kunnande, samhällsinvesteringar och råvarutillgångar måste tas tillvara över hela landet. Det finns ett nära samband mellan ekonomisk utveckling och en bevarad ekologisk balans. En politik som inte tar hänsyn till kravet på en god miljö leder ofelbart till miljöskador som inte kan åtgärdas och därmed även till stora ekonomiska förluster för samhället. En central del i en politik för en decentralistisk utveckling och en bra miljö är insatser för att utveckla landsbygden. En levande landsbygd med ett vitalt och differentierat näringsliv, fungerande service och ett öppet landskap m m har stor betydelse för långt fler än dem som är direkt engagerade i de areella näringarna. Det gäller alla som är bosatta på landsbygden och i dess tätorter men även för de större tätorternas befolkning. Landsbygden är en resurs som måste tas tillvara och utvecklas till gagn för hela befolkning. En positiv utveckling för landsbygden förutsätter en bättre samordning av planeringen inom och mellan olika samhällssektorer. Det krävs en helhetssyn från såväl beslutande politiska organ som statliga verk och myndigheter på central, regional och lokal nivå på planeringen av infrastruktur, bebyggelse, service m m om en positiv utveckling skall kunna uppnås. Det krävs en medveten vilja och en medvetenhet om att de insatser som görs måste inriktas på att främja landsbygdens utveckling - inte motverka den. Konkreta politiska beslut måste ta sikte på att skapa förutsättningar för en mer balanserad befolkningsutveckling i landet som helhet. Vid sidan av generella åtgärder som syftar till att skapa en bättre regional balans krävs riktade insatser i avsikt att rusta upp och utveckla landsbygdens basfunktioner. En levande landsbygd förutsätter bra kommunikationer, närhet till skolor, en fungerande service m m. Målsättningen måste vara att Hela ska leva. Regeringspolitiken missgynnar landsbygden Mot. Utvecklingen efter regeringsskiftet har medfört en allt kraftigare A477 regional och inomregional obalans. Landsbygdens problem och framtidsfrågor har behandlats mycket styvmoderligt i samhällsarbetet. Mycket liten hänsyn har tagits till de speciella förhållanden som råder på landsbygden. I t.ex. den närings-, bostads- eller utbildningspolitiska planeringen negligeras nästan helt behovet av en positiv utveckling på landsbygden. Den socialdemokratiska politiken har i hög utsträckning haft udden riktad mot landsbygden och de mindre kommunerna. Denna koncentrationsinriktade politik har förts som den av initierade s k landsbygdskampanjen pågått. Kampanjen syftar till att försöka vända den negativa utvecklingen för landsbygden i länder. Företrädare för regeringen har vid upprepade tillfällen gjort en mängd positiva uttalanden utan att i handling på något sätt följa upp dessa deklarationer. T.o.m. var möjligheterna att slutföra kampanjen ovissa eftersom man inte fick tillräckliga ekonomiska resurser. Med anledning av en centermotion anvisade ytterligare medel så att kampanjen kunde fortsätta. Andra exempel på regeringsbeslut som går helt stick i stäv med denna kampanj är att: - Regeringen har drivit igenom slopat sysselsättningsstöd i stödområde C - Regeringen har försämrat skatteutjämningen för utsatta kommuner - Regeringen har slopat stödet till investeringar i alternativa energikällor - Regeringen har starkt minskat pengarna till länsvägnätet - Regeringen har ordentligt minskat stödet till enskilda vägar - Höjd kilometerskatt och höjd bensinskatt drabbar mest landsbygden - Regeringen har tagit bort stödet till den kollektiva landsbygdstrafiken - Regeringen tar bort ca 2 200 arbetstillfällen från församlingarna genom att omorganisera folkbokföringen, vilket i huvudsak drabbar kvinnor i glesbygd. Omorganisationen genomförs trots en merkostnad av ca 250 milj. kr. Medel som i stället kunde gått till landsbygdsutveckling. - Regeringens politik leder till att ca 50-talet mindre försäkringskassekontor upphör. - M m, m m . Det senaste exemplet i raden på åtgärder som missgynnar landsbygden är upptrappningen av den garanterade räntan för ombyggnadslån och en neddragning av det oprioriterade byggandet för att stoppa ombyggnadsverksamheten i syfte att styra över resurserna till nyproduktion. Regeringens ursprungliga förslag hade kraftigt missgynnat ombyggnadsverksamheten på landsbygden. Genom bl.a. initiativ från kunde dock reglerna för ombyggnadsverksamheten modifieras på ett för landsbygden positivt sätt. Sammantaget har regeringen fattat ca 50-talet beslut som motverkar landsbygd och småorter. Det är däremot mycket svårt att hitta ett enda beslut som är till landsbygdens och de små orternas fördel. Regeringens koncentrationsinriktade politik har också fått genomslag i de statliga verkens agerande. Posten, , SJ m fl har genomfört och planerar ytterligare försämringar av servicen för landsbygdens folk. Denna politik skall jämföras med vad dåvarande industriministern fram- Mot. höll vid sitt tal på då budkavlar från hela landet A477 överlämnades till företrädare för de politiska partierna. Industriministern konstaterade att 35 000 människor har deltagit i studiecirklar, vars syfte är att ta fram lokala handlingsplaner och utvecklingsprojekt. Uppemot 150 000 människor har varit med i lokala utvecklingsgrupper. Uppemot 800 bygdekommittéer har anslutit sig den . Industriministern underströk vidare att Hela ska leva-kampanjen är den största mobiliseringsrörelsen någonsin på den svenska landsbygden. måste vi också se till att den kraften hålls vid liv också . Den enda konkreta åtgärd som industriministern aviserade från regeringens sida var dock att den regionalpolitiska utredningen skulle få pröva de uppslag som kommit fram via landsbygdskampanjen. Detta innebär att några konkreta beslut i anledning av kampanjen först kan fattas . På initiativ av bildades den Nationella folkrörelsekommittén för en levande bygd och natur. Kommitténs uppgift har varit att stimulera och initiera folkrörelsernas arbete inom ramen för kampanj i i samverkan med glesbygdsdelegationen under tema Hela ska leva. Kommittén skall avsluta sitt arbete med en landsbygdsriksdag. En av de viktigaste effekterna av landsbygdskampanjen är att idéer och förslag till många konkreta utvecklingsprojekt tagits fram av landsbygdens folk. Det är av avgörande betydelse för en positiv utveckling att människors engagemang tas till vara omgående. Det finns en uppenbar risk att regeringens agerande skapar en misstämning och resignation. De vackra orden har inte varit något värda. Det är därför nödvändigt att de krav och förslag till åtgärder som framkommit genom kampanjen leder till omedelbara insatser från samhällets sida. De krav som ställs i de länsvisa sammanfattningarna är en sammanfattning av de förslag som framkommit genom de många lokala aktiviteter som genomförts. Kraven i de länsvisa sammanfattningarna är i mångt och mycket identiska. Det ställs framförallt krav på upprustning av kommunikationerna. Ökade resurser för ett förbättrat vägnät är ett av de mest centrala kraven. Vidare framhålls vikten av ett mer flexibelt bostadsbyggande på landsbygden. Det understryks bl.a. att även smålägenheter med hyresrätt måste byggas på landsbygden och i dess tätorter avsedda för både ungdomars och pensionärers behov. Ytterligare ett centralt krav är att skolan skall finnas och de små skolorna bevaras. Många skilda förslag finns som rör möjligheterna att utveckla landsbygdens näringsliv. Framförallt genom framtidssatsningar som gynnar småföretagsamheten och underlättar kombinationssysselsättningar som man vill slå vakt om landsbygdens basnäringar. Kritiken mot förslag till förändringar i beskattningen som anses missgynna landsbygden, ex höjd bensinskatt och borttagande av resavdraget för arbetsresor, är kompakt. Vikten av olika typer av stöd för att bibehålla och upprätta servicefunktio- A477 ner, bevarat kulturlandskap, utvecklat kulturliv, förenklad offentlig administration m.m. är andra exempel på förslag som framförs. Det bör slutligen understrykas att man genomgående betonar nödvändigheten av en levande landsbygd som ett led för att motverka miljöförstöringen och för en bibehållen bra livsmiljö både i storstad och glesbygd. Ett bibehållet engagement och fortsatt framtidstro hos de många människor som deltagit i landsbygdskampanjen förutsätter att ovan redovisade idéer och förslag omsätts i konkret handling. Ett fortsatt utredande leder till att entusiasmen svalnar och och att planerade insatser inte kommer till stånd. Regeringens passivitet och brist på vilja till konkreta insatser är mot denna bakgrund trist. Utarmningen av landsbygden har under det socialdemokratiska regeringsinnehavet gått mycket långt. I vissa delar av landet krävs kraftfulla och omedelbara insatser. Utflyttningen måste vändas i inflyttning om inte många kulturbygder skall dö ut inom . Det krävs enligt vår mening att landsbygdskampanjens intentioner och idéer omsätts i praktiken och - på grundval av bl.a. de förslag som framförts i kampanjen - tar beslut om konkreta riktlinjer och resurser för att utveckla landsbygden med målsättningen att ge begreppet Hela ska leva ett reellt innehåll. Enligt vår mening måste, mot bakgrund av den passivitet statsmakterna hittils visat, landsbygdskampanjens arbete fullföljas. Det bör lämpligen ske genom en fortsatt folkrörelsesamverkan. En sådan kommitté skulle ha som uppgift att ta till vara och initiera aktiviteter som syftar till en utveckling av landsbygden på central, regional och lokal nivå. Målsättningen skall vara att återta den eftersläpning som landsbygden fått vidkännas framförallt gentemot de större tätortsregionerna. Vidare bör enligt vår mening glesbygdsdelegationen få i uppdrag att analysera effekterna av statliga myndigheters och verks åtgärder för landsbygden. Delegationen bör därvid särskilt beakta där flera var för sig mindre åtgärder sammantaget leder till att infrastruktur, sysselsättning och service undergrävs på landsbygden och dess tätorter. Glesbygdsdelegationen bör kontinuerligt i en särskild rapport redovisa effekterna av myndigheter och verks agerande. Detta bör ges regeringen till känna. Centerförslag till åtgärder för att utveckla landsbygden Den allt kraftigare befolkningskoncentrationen efter regeringsskiftet skadar stora delar av vårt land. Utarmningen har gått så långt att en inflyttning krävs till många områden om de skall ha en reell chans att långsiktigt överleva. Den första förutsättningen härför är att statsmakternas beslut är så utformade att resurser över hela det politiska fältet tillförs landsbygden i rättvis omfattning. Detta i stället för att som föra en politik som utarmar bygderna. En positiv utveckling för landsbygden måste bygga på att 6 landsbygd, småorter och småkommuner behandlas rättvist av statsmakterna. Vi vill understryka att en utveckling av hela vårt land förutsätter en Mot. helhetssyn på planeringen av infrastruktur, bebyggelse, service, kulturutbud A477 Utifrån dessa utgångspunkter bör ett åtgärdsprogram för landsbygden med nedan redovisad inriktning läggas fast. Målsättning för befolkningsutvecklingoch bebyggelseplanering har synen på landsbygdens befolkningsutveckling varit ytterst passiv. Landsbygdsbefolkningen har setts närmast som en restpost i statistiken. I en del kommuner har man dock haft målsättningar om att utveckla vissa mindre tätorter för att på så vis ge ytterområdena en tillräcklig styrka. Detta har varit bra, men det måste utvecklas i många fler kommuner. Vi måste ha en aktiv befolkningsplanering där målsättningen ska vara bibehållen eller ökad befolkning i alla delar av landet. Den kommunala planeringen bör starkt verka för att varje socken/församling får en positiv befolkningsutveckling. I norra bör den enskilda byn vara utvecklingsenhet. På de flesta håll måste svaga länkar i kedjan förstärkas, dvs på många små orter måste målsättningen vara ökad befolkning. Endast med ett tillräckligt tätt nät av småorter som utvecklas kan vi garantera likvärdiga levnadsbetingelser i alla delar av landet. Det måste betonas att vi inte ser det statistiska begreppet tätört som gräns nedåt för en befolkningsutveckling. På åtskilliga håll är tätortsnätet alltför glest för att motsvara kraven på service och närhet för landsbygdsbefolkningen. Från kommunernas sida bör man sträva efter att ta fram byggnadsplaner anpassade till en sådan decentraliserad bebyggelsestruktur. Aktiva ansträngningar måste sättas in för att skapa sysselsättning, pendlingsmöjligheter, service osv. Men i ett första steg är det avgörande att både stat och kommun anger som mål att även dessa minsta orter ska utvecklas. Bebyggelse i den rena glesbygden kan inte på samma sätt planeras. Insatser för bevarad och förbättrad infrastruktur Enligt vår mening krävs omfattande satsningar för att bevara och förbättra landsbygdens infrastruktur.Vi föreslår omfattande insatser för utveckla infrastrukturen och stimulera arbetsmarknad och näringsliv över hela landet. Dessa innebär bl a: - Kraftiga uppräkningar av länsanslagen för att med lokaliserings- och glesbygdsstöd skapa bättre förutsättningar för investeringsprojekt och arbetstillfällen i länen om sammanlagt mer än . Totalt föreslår vi 1 350 milj. kr. fördetta ändamål, varav400 milj. kr. - Särskilda medel avsätts för att främja landsbygdens utveckling om totalt 200 milj - Ett tioårigt program för förstärkning och beläggning av länsvägnätets grusvägar. Vi föreslår för nästa budgetår ett riktat anslag om för samtidig förstärkning och beläggning av grusvägar. - /kWh av vinsterna från vattenkraften skall återföras till de regioner där vattenkraftselen produceras. Detta ger dessa regioner ett årligt tillskott på 600-700 milj. kr. - Den kommunala skatteutjämningen förbättras kraftigt till ett belopp Mot. 1988/89 utöver regeringens förslag på 1,7 miljarder A477 - Vi föreslår åtgärder för att öka bostadsbyggandet i regioner som har bostadsbrist. Stimulansbidrag utgår till kommunerna om . Förslaget riktas till byggande av smålägenheter. - Vi föreslår ett program för upprustning av VA-nätet i kommunerna. i stimulansbidrag avsätts till detta ändamål för i första hand orter med ledig entreprenadkapacitet. - Betydande satsningar görs för småföretagsamheten genom att bl a arbetsgivaravgifterna sänks på en lönesumma upp till 500 000. Inga avgifter tas ut på egenföretagare på det första basbeloppet. Det innebär ett minskat avgiftsuttag på mer än . Skatteregler ändras i syfte att underlätta möjligheterna för småföretagsutveckling. - Vi föreslår industriella satsningar för att stärka småföretagsutvecklingen m.m. om totalt - Insatser för utbildning och forskning ökas med . Profilen är klart decentralistisk. - Vi föreslår ökat stöd till lantbruksnäringen för omställning och miljöförbättringar med - Vi föreslår ökade resurser för arbetsmarknadsutbildning och bibehållet rekryteringsstöd om sammantaget med flera insatser på skilda områden. - Ökat stöd till kommersiell service som ryms inom anslaget till glesbygdsstöd. Lanthandel har en mycket stor funktion att fylla på landsbygden. Denna fråga har ytterligare behandlats i en särskild centermotion om dagligvaruhandel. Sammanfattningsvis innebär våra förslag på olika områden att mer än 5 miljarder avsätts i syfte att bredda och förbättra struktur och arbetsmarknad för framför allt landsbygd och dess centra. Bostadsbyggande på landsbygden och dess tätorter Bostadsbyggandet i småorterna har nästan uteslutande skett i form av friliggande småhus. Endast i utpräglade bruksorter och litet större samhällen har hyresfastigheter byggts. Denna bebyggelsestruktur gör det i allmänhet omöjligt för unga människor att bosätta sig i småorter direkt när de flyttar hemifrån. Likaså tvingas äldre och splittrade hushåll ofta att söka sig till större tätorter för att få bostad. Småorterna blir utpräglat segregerade, med i första hand familjer med två vuxna och ungdomshushåll. Ungdomar över gymnasieålder, ensamstående kvinnor och äldre har svårigheter att finna bostäder. På så vis påskyndas helt i onödan utflyttningen från småorterna, och personliga band och släktband försvagas. Det är nu nödvändigt att stimulera till byggande av smålägenheter i byar och småorter, både i form av hyreslägenheter och bostadsrätter. Kommunala bostadsstiftelser måste ta sitt ansvar men även nya ägar- och brukarformer bör prövas. Man kan t.ex. tänka sig att invånarna i mindre orter kooperativt äger hus som hyrs ut till ungdomar och äldre. Det är väsentligt att det även på landsbygden finns olika upplåtelseformer att tillgå. Enligt vår mening måste också de försämringar som genomförts för ombyggnader rivas upp och de tidigare regler som gällde för räntenivåer återinföras. Möjligheterna att vända den negativa befolkningsutvecklingen i många kommuner förutsätter en breddning och differentierng av näringslivet. Landsbygdens basnäringar jord- och skogsbruk med binäringar kan inte längre ensamt ge försörjningsunderlaget. Det behövs därför såväl en nyetablering av företag som utveckling av befintliga företag utanför de areella näringarna. Småindustrier, hantverk, hemslöjd, turism m.m. är exempel på verksamheter som kan utgöra komplement till landsbygdens basnäringar. På den rena landsbygden och i skärgården är sysselsättningen av naturliga skäl dock främst anknuten till jord- och skogsbruk med binäringar och fiske. Det är enligt vår mening väsentligt att i huvudsak all som är avsedd för livsmedelsproduktion hålls öppen. Detta kan kräva ett nytänkande inom jordbruket och en vilja att pröva nya verksamhetsfomer. Detta bör bl.a. kunna ske genom en mer differentierad produktion där jord- och skogsbruket t.ex. på ett aktivt sätt medverkar i förnyelsen av energisystemet.