mot · GC02Jo736 · 1989-01-18 00:00:00 — Vid en snar omvandling till nationalpark kan en exploatering av avföras från dagordningen. - De nya möjligheterna att med naturvårdslagens hjälp begränsa skogsdikningen måste utnyttjas bättre. 1986 ändrades naturvårdslagen så att dikning skall kräva tillstånd av . (Skyddsdikning undantogs dock.) Det var en viktig åtgärd som skulle förstärka möjligheterna att skydda värdefulla våtmarker. har dock nästan alla ansökningar om tillstånd bifallits. Det är angeläget att länsstyrelserna utnyttjar de möjligheter som med lagändringen öppnat. Det traditionella odlingslandskapet har utomordentliga värden: kulturhistoriska, biologiska och estetiska. Det handlar om hagar och ängar, om skog och om landskapets växlingsrikedom. Odlingslandskapet försvinner snabbt till följd av bl.a. kraven på rationell jordbruksproduktion. Många lantbrukare satsar ideellt på att bevara landskapet men detta räcker inte för att bevara ens ett urval av sådana områden. Hoten mot detta landskap har ökat starkt genom att nedläggning av ytterligare jordbruksmark blivit aktuell. Till områden i riskzonen hör märgelgravarna i - en för detta landskap karakteristisk del av odlingslandskapet. Även det moderna jordbrukslandskapet har stor betydelse för landskapsbild och miljö. Många inom jordbruket har en genuin känsla för naturvård. Men modernt jordbruk innebär också en rad naturvårdsproblem: monokulturer, genom ogräsbekämpning, dikning av smärre återstående våtmarker och märgelgravar samt borttagande av åkerholmar. Syftet är att effektivisera jordbruket. De långsiktiga ekologiska konsekvenserna av detta är dock inte klarlagda. Det finns inslag i dagens rationella jordbruksdrift som innebär hot också mot jordbrukets långsiktiga effektivitet. Det är hög tid att miljö- och naturvården ges större vikt inom ramen för jordbrukspolitiken. Det räcker inte att i allmänna ordalag markera att miljöfrågorna skall beaktas. Våtmarker har dikats ut för att erhålla odlingsbar jord. Genom ändrad dränering och bortodling av mullager har vissa sådana områden blivit olämpliga för jordbruksändamål. Det finns skäl att återföra delar av dessa områden till vad de ursprungligen varit, nämligen våtmarker. - De traditionella målen för jordbrukspolitiken bör därför kompletteras med ett uthållighets- och miljömål med samma tyngd som dessa. De miljömässiga aspekterna skulle då få väsentligt större tyngd t.ex. i utrednings- och förhandlingssammanhang. - Vi vill understryka vikten av att lagstiftningen ges stringenta former. Lagregler har införts om naturvårdshänsyn inom jordbruket. Det är bra. Det kan noteras att de många mindre jordbruken har positiva effekter för naturvården, t.ex. genom att de håller landskapet öppet och vårdar skogen. Erfarenheterna från skogsbruket, där det finns entydiga bestämmelser i skogsvårdslagen, visar att det inte räcker med portalparagrafer. De måste följas av klara regler också i tillämpningsföreskrifter. - Införande av en arealersättning skulle bättre premiera landskapsvård och i mindre grad främja ett överintensivt jordbruk jämfört med dagens system. - Statligt stöd till rationalisering inom jordbruket bör inte utgå till sådana åtgärder som strider mot starka naturvårdsintressen. - Anslaget för naturvård i odlingslandskapet bör höjas så att möjligheterna att skydda värdefulla hagar och andra delar av odlingslandskapet ökar. Odlingslandskapet behandlas ytterligare i en särskild motion. Skogen ger råvaror. Skogen ger sysselsättning. Skogen ger exportinkomster som stärker vår bytesbalans. Men för de allra flesta svenskar är skogen mycket mer än ett virkesförråd, en högrest tall mycket mer än en potentiell timmerstock. Skogen är också svamp- och bärställen. Den är en plats för naturupplevelser, vandring och vila. Den kan vara hemvist för älgar och ormbunkar men också för sällsynta mossor och utrotningshotade hackspettar. Skogsbruket skall bedrivas rationellt men det måste ta hänsyn till att skogen fyller många funktioner både för naturen och för oss människor. Sådana hänsyn kan innebära att de mest radikala metoderna inte används i områden med särskilda natur- eller friluftsvärden, att hyggenas storlek begränsas, att man låter bli att avverka i vissa känsliga områden och att ursprungliga skogstyper bevaras. Det är också angeläget att införande av nya starkt markomvandlande brukningsmetoder föregås av grundliga miljökonsekvensanalyser. Samma krav på noggranna miljökonsekvensanalyser måste ställas vid införande av främmande trädslag i . Restriktiviteten bör vara stor och tillräckliga skyddszoner till nationalparker och naturreservat säkerställas. Skogspolitiken måste förändras så att den bättre anpassas till naturvårdens intressen. - Målet bör vara att av den produktiva skogsmarken nedanför de fjällnära barrskogarna undantas från vanligt skogsbruk. Syftet skall vara att bevara både ovanliga skogstyper, främst urskogar och urskogsliknande områden, och representativa naturtyper dvs olika kulturpåverkade skogar. - Samtliga kända urskogar och urskogsliknande områden i bör ges ett tillfälligt skydd i avvaktan på ett ambitiöst bevarandeprogram. Dessa skogar utgör hela och relativt opåverkade ekosystem som är hemvist för många hotade arter. De har också stor betydelse som referenser för skoglig forskning. Trycket mot urskogarna är hårt som resurserna för att bilda naturreservat är helt otillräckliga. Med nuvarande takt i bevarandebesluten kommer ett stort antal av våra få kvarvarande urskogar att gå förlorade. - Ersättningsbestämmelserna i naturvårdslagen måste ändras. Ersättning till markägare skall utgå om ett naturskyddsbeslut innebär avsevärt intrång i pågående markanvändning. Före gällde att detta intrång skall bedömas i förhållande till den ekonomiska enheten eller brukningsenheten. Men i och med uppgörelsen mellan socialdemokraterna och om den nya ändrades denna regel. skall intrånget bedömas i förhållande till "berörd del". Det innebär att relativt små krav på naturvårdshänsyn vid en skogsavverkning kan bedömas vara stora eftersom de skall jämföras med det berörda området. Dessa regler krymper möjligheterna att ställa krav på naturvårdshänsyn i skogsbruket med stöd av skogsvårdslagens § 21. Det är fråga om hänsyn av marginell ekonomisk betydelse, vars främsta syfte är att bibehålla den biologiska mångfald som hotas av de moderna brukningsmetoderna och är en förutsättning för att bibehålla den biologiska produktionsförmågan. framhåller också i sin skrivelse om naturvårdslagen att en drastisk försämring har skett för naturvården i och med de nya ersättningsbestämmelserna och att en stor osäkerhet beträffande rättsläget har inträtt. bör därför av regeringen begära förslag till ändrade ersättningsbestämmelser i naturvårdslagen så att rätten till ersättning i fortsättningen relateras till brukningsenheten i stället för till berörd del. - Statligt stöd bör inte utgå till skogsvårdsinsatser som skadar väsentliga naturvårdsintressen. Det gäller t.ex. vissa skogsbilvägar och stöd till avverkning av s.k. skräpskogar (5:3-bidraget). 5:3-bidraget har lett till att värdefulla hagmarker liksom en del skyddsvärda skogar av särskild betydelse för olika fågelarter har förstörts. 5:3-bidraget bör avskaffas och ersättas med ett stöd som helt inriktar sig på glesa barrskogar och andra områden utan större värde för naturvården. - Skogsvårdslagen bör ändras så att från naturvårdssynpunkt värdefulla lövskogar och blandskogar (som inte uppfyller ädellövskogskriteriema) skall undantas från dagens krav på avverkning och barrskogsplantering. Reglerna måste också utformas så att en skogsägare som vill ta större naturvårdshänsyn än lagen kräver skall ha möjlighet att göra det. Enligt mening bör hela skogsvårdslagen ses över i syfte att avskaffa en rad tvångsinslag, genomföra förenklingar och förstärka naturvårdens ställning. - Övervakningen av hur skogsvårdslagens hänsynsregler efterlevs måste förbättras. En undersökning har visat att det inte tas några naturvårdshänsyn alls på omkring 1/3 av hyggena. Det är därför angeläget att skärpa skogsvårdsorganisationens och länsstyrelsernas bevakning av hur reglerna följs. Skydd av växt- och djurliv En viktig uppgift för naturvården är att slå vakt om och faunan. Våra inhemska växt- och djurarter representerar stora värden både i sig och som delar av ekosystem. Att de bevaras i sin naturliga miljö är ett grundläggande naturvårdskrav. Flora- och faunavården utgör dock en starkt försummad del av naturvåren. Flera hundra växt- och djurarter hotas av utrotning. I de flesta fall är huvudorsaken miljöförändringar, oftast till följd av det moderna jordoch skogsbruket. Flora- och faunavårdsarbetet måste ges en ökad tyngd. Det måste bedrivas längs flera linjer. Lämpliga instrument finns delvis, men de måste användas i större utsträckning och på ett mer målmedvetet sätt. Av grundläggande betydelse är att bibehålla eller återskapa lämpliga miljöer för de aktuella arterna. Särskilt värdefulla miljöer måste avsättas som naturreservat. Vidare bör lagstiftningen ändras så att kritiska områden för hotade arter ges ett automatiskt skydd liknande det som finns i . Detta är dock inte tillräckligt, utan därutöver krävs allmänt ökad hänsyn till växt- och djurlivet från jord- och skogsbrukets sida. Det anslag för flora- och faunavård, som länge arbetat för och som införts, är ett steg i rätt riktning. Det är anmärkningsvärt att regeringen bara föreslår en obetydlig höjning. Anslaget bör höjas till 5 milj. kr. i enlighet med vad har begärt. Men det krävs ytterligare åtgärder. Den viktigaste åtgärden för skydd av sällsynta eller hotade arter är att säkerställa deras livsmiljöer, deras biotoper. innebär detta ett avsevärt försvårande av pågående markanvändning vilket medför att markägaren är ersättningsberättigad. Enda möjligheten är då att tillgripa något av naturvårdslagens (NVL) skyddsinstitut, främst naturreservat. Men i regel krävs stora samverkande naturvärden för att naturreservat skall komma i fråga. Därtill kommer att det är mycket svårt att med naturvårdslagens hjälp tillfälligt skydda en lokal som endast är häckningslokal för en hotad art. Då inte naturreservat eller nationalpark kan bli aktuella återstår för bl.a. hänsynsreglerna i skogsvårdslagens (SVL) § 21. Många arter är dock sällsynta eller hotade just därför att de har svårt att samexistera med dagens skogs- och jordbruk. Man kan därför hävda att det föreligger ett gap mellan å ena sidan naturvårdslagens skyddsinstitut och å andra sidan de möjligheter till biotopskydd som ges i NVL och SVL. Detta gap blir ännu större med de nya ersättningsregler som har införts i NVL. Detta är mycket allvarligt för de hotade arterna. Så kräver t.ex. ett havsörnsbo 10-12 ha skyddad skog och ett revir för den akut utrotningshotade vitryggiga hackspetten 50-100 ha, där samtliga lövträd lämnas vid alla skogsbruksåtgärder. För att skydda alla våra mest hotade djur- och växtarter skulle vi behöva något tusental skyddade småområden. - Luckan mellan skogsvårdslagens hänsynsregler och naturvårdslagen bör tätas. Möjligheterna att bilda mindre reservat bör utökas. Ett särskilt bidrag till markägare som vill ta mer långtgående naturvårdshänsyn i skogsbruket än lagen kräver bör vidare införas dvs. ett slags skogsbrukets NOLA-bidrag. - Växtarter som hotas av blomplockning måste skyddas genom fridlysning enligt naturvårdslagen. - På samma sätt måste djurarter som hotas av förföljelse, insamling e d fridlysas enligt jaktlagstiftningen eller naturvårdslagen. - Till skydd för djurarter som hotas av störning (främst fåglar och sälar) måste djurskyddsområden komma till stånd enligt naturvårdslagen och reglering av småbåtstrafik med stöd av sjötrafikförordningen. Vidare krävs ökad forskning samt fortlöpande inventering och kartläggning av åtskilliga växt- och djurarter liksom i många fall aktiva insatser för djurlivet i form av utfodring, bevakning av bon, uppfödning och återinplantering m.m. - En permanent databank för utrotningshotade växt- och djurarter bör inrättas och ett handlingsprogram för bevarande av genetiska resurser utarbetas. Behoven av ytterligare insatser för att skydda orörd natur är mycket stora. Det är nästan enbart områden av riksintresse som kan komma i fråga för reservatsbildning. Bara de skyddsbehov som urskogsinventeringen föranleder beräknas till 500 milj. kr. Vidare har det blivit relativt sett dyrare att skydda skogsmark. Även de nya ersättningsreglerna som tidigare behandlats kommer enligt SNV att leda till höjda kostnader. Resurserna för reservatsbildning har legat på en alltför låg nivå. Det innebär att skyddsvärd natur som vi aldrig kan få tillbaka gått till spillo pga statsmakternas svaga intresse för naturvård. har ett flertal år begärt en kraftig förstärkning av anslagen. Regeringen har i årets budgetproposition tillmötesgått våra önskemål om höjning av anslaget för mark för naturvård. Behoven är emellertid så eftersatta att också de framställningar om förhöjda anslag för flora- och faunavård som gjort borde ha bifallits. Dessutom kvarstår behov för underhåll av nationalparker och naturreservat. redovisar i en särskild motion de anslagsförstärkningar som erfordras. - Statlig mark av stort naturvårdsvärde bör utan vederlag kunna överföras till naturvårdsfonden. - Resurserna för underhåll av nationalparker och naturreservat behöver förstärkas. - Möjligheter bör öppnas att utnyttja avbetalningssystem för reservat på privat mark. Det är inte rimligt att - då inventeringar är färdiga - finansiera hela bevarandeprogram. - Domänverksmark bör kunna erbjudas enskilda som ersättning för mark som görs till reservat. I detta syfte bör mark motsvarande ett värde av 15 milj. kr. överföras från domänfonden till naturvårdsfonden i syfte att underlätta bildandet av naturreservat på privat mark. Inom vissa områden, främst och kring , är sandsugning ett hot mot den miljön. Ytterligare reservat o.dyl. måste inrättas. Det gäller t.ex. vattnen kring . Vidare behöver flera områden skyddas i och på (inkl grunda vikar av stort biologiskt värde). Syftet är att skydda havsmiljön i dess helhet (inkl fauna och flora) mot bl.a. direkta ingrepp och att skapa en för känsliga arter. Den allvarliga situationen för sälstammarna i kräver en rad kraftfulla åtgärder. föreslår i andra motioner insatser för att minska giftutsläpp av olika slag. För att återskapa en livskraftig sälstam är det dessutom av allt att döma nödvändigt att hjälpa upp den naturliga föryngringen med uppfödning och utsättning av jämförelsevis giftfria sälungar. Tumlaren, som ännu kunde ses ända upp i , är nu helt försvunnen från och är även sällsynt på . Orsakerna till dess snabba försvinnande är inte klarlagda. Det är angeläget att dessa klarläggs och möjligheterna att vända utvecklingen studeras. De genetiska resurserna är en mycket viktig naturtillgång, som inte får reduceras eller förslösas. Även den genetiska variationen inom arterna måste bevaras. Lokala raser av t.ex. fisk har ofta utvecklat en långtgående anpassning till sin miljö. Flera arter, t.ex. lax och laxöring, har redan drabbats av en genetisk utarmning som en följd av bl.a. vattenkraftsutbyggnaden. Utplantering bör därför endast ske med s.k. älveget material. För att förhindra fortsatt utarmning av i första hand fiskbestånden, krävs ökade insatser från berörda myndigheter, bl.a. genom att underlätta upprättande av genbanker. Huvuddelen av ansvaret för inventeringsarbetet och tillsynen för urskogar, våtmarker, skydd av växt- och djurliv m.m. åvilar länsstyrelsernas miljövårdsenheter. Miljövårdsenheterna har länge haft mycket begränsade resurser. De förstärkningar som föreslås i statsbudgeten gäller nästan uteslutande den s.k. blå naturvården. Förstärkning av de delar av miljövårdsenheterna som handlägger de s.k. gröna naturvårdsfrågorna är också angelägen. anser att anslaget till länsstyrelsernas miljövårdsenheter för den gröna naturvården bör höjas betydligt mer än regeringen föreslagit. I denna motion redovisas huvudsakligen frågor som gäller naturvården inom vårt lands gränser. Hoten mot naturen är dock liksom många andra miljöfrågor globala. Det gäller t.ex. pågående skovling av regnskogar, ökenspridning, skogsdöd i och överexploatering av havsmiljöer. har länge arbetat för att ett särskilt anslag för miljöbistånd skall återinföras. I årets budget har regeringen följt vårt förslag. I biståndsmotion framhålls bl.a. det angelägna i att detta anslag också kan användas för naturvårdande och artbevarande insatser i . spelar en avgörande roll i jordens ekologiska system. Dess miljö är mycket känslig och utgör det enda större område på jorden som inte utsatts för mänskliga ingrepp i någon större utsträckning. Förhandlingar pågår bl.a. om mineralutvinning på kontinenten. En exploatering skulle kunna få oanade konsekvenser. bör därför ta initiativ för att få förklarat som internationell nationalpark, öppen för alla länder för fredlig samverkan och fri forskning utan kommersiell exploatering. I en särskild motion behandlas de anslagsförstärkningar som här refererats. Med hänvisning till ovanstående hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om översynen av naturvårdslagen, 2. att hos regeringen begär en plan för skydd av fjällvärlden, [att beslutar om sådan ändring i lagen om hushållning med naturresurser m.m. att mineralutvinning inte skall kunna komma till stånd i områden som åtnjuter särskilt skydd mot Mot. 1988/89 exploateringsföretag,1] Jo736 3. att hos regeringen begär förslag om inrättande av en nationalpark i Sjaunjaområdet, 4. att hos regeringen begär förslag om inrättande av en nationalpark i Taavavuomaområdet, 5. att hos regeringen begär förslag om inrättande av en nationalpark i Rogenområdet, 6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om , 7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utvärdering av beslut om de fjällnära skogarna, 8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ett förstärkt skydd för värdefulla fjällnära barrskogar bl.a. innebärande inrättande av en naturvårdsgräns för storskaligt skogsbruk, 9. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om skydd av våtmarkerna, 10. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ett uthållighets- och miljömål i jordbrukspolitiken med samma tyngd som övriga mål, 11. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om grundliga miljökonsekvensanalyser vid införande av nya starkt omvandlande brukningsmetoder och främmande trädslag, 12. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att av den produktiva skogsmarken nedanför de fjällnära barrskogarna skall undantas från vanligt skogsbruk, 13. att hos regeringen begär att ett program för bevarande av återstående urskogar och urskogsliknande områden utarbetas och genomförs samt att i avvaktan härpå avverkning av sådana skogar i södra och inte tillåts, 14. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ändrade ersättningsregler i naturvårdslagen, 15. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om bättre övervakning av hur skogsvårdslagens hänsynsregler efterlevs, 16. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om luckan mellan skogsvårdslagens hänsynsregler och naturvårdslagen, 17. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om insatser för flora- och faunavård, 18. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om principer för finansiering av mark för naturvård, 19. att beslutar att mark motsvarande ett värde av 15 milj. kr. skall överföras från Domänfonden till Naturvårdsfonden i syfte att underlätta bildandet av naturreservat på privat mark, 18 20. att hos regeringen begär förslag om ytterligare reservat i enlighet med vad som anförts i motionen, [att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av förstärkta resurser för handläggningen av de s.k. gröna naturvårdsfrågoma,1] 21. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om svenska initiativ för att få förklarat som internationell nationalpark. () () () 11988/89: Bo304