ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GC02So241 · 1989-01-24 00:00:00 — 1988/89 :So241 av och (båda s) Utskänkning av öl Servering av alkoholdrycker regleras genom lagen av handel med drycker (1977:293). 146 § stadgas att servering av öl får påbörjas tidigast och servering av andra alkoholdrycker (starköl - vin - sprit) tidigast . Serveringen skall avslutas . får dock förordna om andra tider för serveringens bedrivande. Denna lagstiftning är enligt vår uppfattning otidsenlig och främjar inte på något sätt kampen mot missbruk av alkohol. Tvärtom skapar lagstiftningen på detta område en misstro bland stora grupper av medborgare och minskar därmed tilltron till angelägna åtgärder mot alkoholmissbruk. Det ter sig också märkligt när ett sällskap som firar t.ex. 50-årskalas vid en lunch inte kan bli serverade en starköl eftersom inte klockan hunnit bli 12.00. Eftersom ger tillstånd och har till uppgift att utöva tillsynen över efterlevnaden av lagen om handel med drycker behövs ingen paragraf Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att beslutar att paragraf 46 i Lag (1977:293) om handel med drycker utgår. () ()
mot · GC02So242 · 1989-01-19 00:00:00 — Motion till 1988/89 :So242 av () Alkoholutskänkning i samband med teaterföreställningar Servering av vin bör kunna tillåtas i samband med teaterföreställningar. Teatern erbjuder våra medborgare en viktig kulturell stimulans, skapar debatt och kreativitet. Den skapar också möjlighet till umgänge under stimulerande former. I andra länder serveras inte enbart kaffe och plastförpackade småkakor under pausuppehållen, utan möjlighet till ett glas vin och en sandwich erbjudes. Detta höjer avsevärt trivseln för teaterbesökarna. I vårt land medger inte nuvarande regler motsvarande möjligheter. Endast teatern i har haft denna möjlighet. har sökt tillstånd till vinservering i pausuppehållet, men reglerna har inte medgett detta. Några farhågor för att vinservering i samband med teaterföreställningar skulle få fatala följder för folknykterheten torde knappast föreligga. Teaterpubliken torde inte kunna betecknas som någon speciell riskgrupp ur nykterhetspolitisk synpunkt. Det är därför angeläget att den trivselbefrämjande åtgärd som möjlighet till vinservering i samband med teaterföreställningar innebär möjliggöres. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen begär förslag som möjliggör vinservering i samband med teaterföreställningar.
mot · GC02So243 · 1989-01-20 00:00:00 — 1988/89 :So243 av () och (båda m) Avgiftsskillnaderna inom den institutionsbundna äldrevården Det kan inte vara rimligt att äldre människor som kan eller vill bo kvar hemma skall behöva ta ekonomiska hänsyn när det gäller valet av institutionsbundet boende. Av de svenskar som fyllt befinner sig en tredjedel inom någon form av institution. En tredjedel av dessa vistas på sjukhem. Antalet boendealternativ för de äldre är förhållandevis stort. Den som bor hemma betalar bostad, kost och vård i sedvanlig omfattning, liksom erforderlig hemtjänst. Den som bor i kollektivhus för äldre har samma utgifter jämte ofta en serviceavgift. Ett fast måltidsabonnemang ingår ofta. Många äldre vistas , i väntan på annan placering, på konvalescenthem eller enskilda sjukhem. Då utgår en dagavgift på . Ofta betalas medicinkostnader separat. I gruppboende i sjukvårdens regi fungerar i skrivande stund det s.k. friåret. Därefter kommer avgiften att bli en tredjedel av pensionen, dock högst per dag. Efter särskild prövning kan avgiften nedsättas eller avskrivas. I boendegrupper i regi betalar de äldre bostad i specialanpassad lägenhet, med rättighet till kommunalt bostadtillägg. I vissa kommuner är detta taklöst, i andra inte. Kost och hemtjänst betalas. Socialbidrag kan utgå härför. På ålderdomshem betalas i regel en av kommunen fastställd taxa sedan förbehållsbeloppet dragits av. tillämpar i regel samma principer som för boendegrupper. På landstingskommunala sjukhem och långvårdskliniker gäller samma regler som för gruppboende. Dessa regelsystem skapar naturligtvis stor förvirring för de äldre. På de orter där tillgången på boendealternativ är adekvat kan valet av boendeform mera komma att styras av ekonomiska faktorer än verkligt omsorgsbehov. På de orter där brist föreligger, upplevs hänvisning till en dyrare boendeform ofta som en stor orättvisa. Den avgörande faktorn för den uppkomna situationen är det delade huvudmannaskapet för äldrevården. Vi kommer i särskild motion att yrka på ett sammanhållet huvudmannaskap för vården av våra äldre. Oavsett om ett sådant sammanhållet huvudmannaskap kommer till stånd är det angeläget att åstadkomma en snar översyn av kostnadsbilden i olika boendeformer för institutionsberoende äldre. bör få i uppdrag att göra en sådan utredning, med sikte på att åstadkomma mer likformiga förhållanden. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en översyn av reglerna för kostnaderna inom den institutionsbundna äldrevården. () () 1988/89 So243
mot · GC02So244 · 1989-01-24 00:00:00 — Motion till 1988/89: So244 av och (båda c) Stödet till pensionärsorganisationerna Landets två allmänna pensionärsorganisationer, , , och , , får statligt stöd för sin verksamhet. Det sker i årets budget över G 1. Bidrag till social hemhjälp, ålderdomshem m.m.. Av budgetpropositionen framgår inte vilken fördelningsprincip som används. För /89 uppgick totalbeloppet till . Därav erhöll SPF , PRO . och Pensionärers Gemenskapsgrupper . Fördelningen av totalbeloppet var enligt vår mening anmärkningsvärd. Det statliga bidraget till PRO uppgick till . per medlem, medan SPF fick nöja sig med . Det borde vara självklart att anslaget fördelas enligt rättvisa grunder. har under tidigare behandlat en motion av m.fl. (c, m, fp) (1986/87:S0268), där dessa rättvisefrågor togs upp och där man begärde dels högre grundbelopp och dels föreslog en rättvisare fördelningsprincip. Utskottsmajoriteten, liksom senare även riksdagsmajoriteten, avslog motionen med motiveringen utskottet utgår från att samtliga pensionärsorganisationer, som kommer i fråga för bidrag, kommer att få en likvärdig behandling. Det visar sig enligt vår mening att pensionärsorganisationerna inte får en likvärdig behandling. Grundbeloppet måste enligt vår mening höjas och en översyn av reglerna för fördelning av totalsumman måste göras. Med hänvisning till det anförda hemställes 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om nödvändigheten att höja grundbeloppet, 2. att hos regeringen begär en översyn av reglerna för fördelning av det statliga bidraget till de båda pensionärsorganisationerna SPF och PRO.
mot · GC02So245 · 1989-01-24 00:00:00 — Motion till 1988/89:So245 av och (båda s) Åtgärder för att undvika avhysningar m.m. En allt hårdare bostadsmarknad med ökad bostadsbrist och högre hyror har medfört att det är relativt enkelt att avhysa en hyresgäst från bostaden. En bidragande orsak till detta är också, att de s.k. störningsjourerna har gjort det lättare för störda grannar att framföra klagomål. Tuffa hyresvärdar ställer allt högre krav på sina hyresgäster. Antalet verkställda avhysningar har i sig inte ökat , men däremot - vilket är speciellt oroande - har antalet vräkta barnfamiljer ökat. På en ansträngd bostadsmarknad med stor bostadsbrist finns inte tillräcklig plats för mänsklig hänsyn. Antalet uteliggare ökar också i våra storstäder. I denna grupp hittar vi många som en gång vräkts från sina bostäder. I samma grupp finns också många, som aldrig har haft en egen bostad. De allvarliga problemen som finns på dagensbostadsmarknaden kräver att lämpliga åtgärder vidtas omgående. Vi anser att följande åtgärder bör vidtas: Förslag på alternativ till de s.k. störningsjourerna utarbetas. Störningsjourerna bör avvecklas och resurserna användas på ett mer ändamålsenligt sätt, t.ex. till stöd för social kontaktverksamhet i bostadsområden, Stödinriktade åtgärder vidtas speciellt gentemot barnfamiljer. Utgångspunkten bör vara att inga barnfamiljer skall vräkas från sina bostäder. Vid betalningssvårigheter har skyldighet att träda in. Om en barnfamilj anses störande krävs andra åtgärder än vräkning, t.ex. sammma som i punkt 1) ovan, De bostadslösas situation utreds, och att boende- och stödalternativ för denna grupp skapas. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen angetts om vräkningshotades och bostadslösas situation.
mot · GC02So246 · 1989-01-23 00:00:00 — Motion till 1988/89 :So246 En nämnd med övergripande ansvar för de handikappades resor De stora handikapporganisationerna HCK och DHR har genom att lämna rådgivande delegation för handikappanpassning av kollektivtrafiken gett uttryck för sitt starka missnöje med takten och det sätt på vilket handikappanpassningen av kollektivtrafiken sker. Man anser att man fått alltför lite gehör för sina synpunter på kollektivtrafiken och på riksfärdtjänsten. Enligt beslut skall kollektiva färdmedel och terminaler i princip vara handikappanpassade . Föreskrifter för hur anpassningen skall gå till finns utarbetade men eftersom dessa inte är tvingande sker inte utbyggnaden i den utsträckning som krävs för att målet skall uppfyllas inom rimlig tid. HCK anser det behövs en särskild nämnd, som tar ett övergripande ansvar för de handikappades resor, d.v.s de kollektiva färdmedelns anpassning, riksfärdtjänsten och bilstödet. I denna nämnd skall handikapprörelsen vara starkt representerad. Vpk anser att handikapprörelsens missnöje är väl grundat. Rörelsens synpunkter och erfarenheter måste tas till vara och vara vägledande för de beslut man fattar. Är de inte delaktiga i arbetet uppstår lätt onödiga konflikter. Det finns mycket som talar för att pröva handikapprörelsens förslag om en särskild nämnd. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att hos regeringen begär förslag om en särskild nämnd med övergripande ansvar för de handikappades resor. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · GC02So250 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89: So250 av m. fl. Ett socialt stödprojekt bland invandrarungdomar Med hänvisning till vad som anförts i motion 1988/89:Sf515 hemställs att hos regeringen begär förslag till åtgärder för att starta ett socialt stödprojekt bland invandrarungdomar i enlighet med vad som anförs i motionen. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) fl 1988/89. 3 sami Nr So249 25!
mot · GC02So252 · 1989-01-23 00:00:00 — () () () () () () '1988/89 :Bo524 21988/89:Ub260 31988/89 :A245 41988/89:Sf306
mot · GC02So254 · 1989-01-23 00:00:00 — Motion till 1988/89 :So254 av och (båda c) Forskningen kring åldrandet, m.m. Med hänvisning till vad som anförts i motion 1988/89:Sf307 hemställs 1. att hos regeringen begär förslag innebärande att forskningsinsatserna kring åldrandet förstärks, 2. att hos regeringen begär att ett åtgärdsprogram för att öka attraktiviteten i utbildningar som leder fram till serviceyrken inom äldreomsorgen tas fram.
mot · GC02So256 · 1989-01-24 00:00:00 — Höjd åldersgräns för alkoholservering 1988/89 So256 263 Det är oroande siffror som Systembolagets preliminära statistik visar. Den stora ökningen av starkölskonsumtion, bland i huvudsak ungdomar, är en olycklig utveckling. Åtgärder måste snabbt sättas in för att vända trenden. Det finns fler bekymmersamma rapporter. Svenska Bryggareföreningens siffror visar att försäljningen på restauranger och barer ökar. Även där gäller det starkölet och ökningen är mycket kraftig. Den försäljningen är inte inräknad i Systembolagets statistik. har jag med stor oro konstaterat att antalet serveringstillstånd för alkoholdrycker ökat så kraftigt att man kan tala om fördubbling. Restauranger och andra serveringsställen, med särskild inriktning på ungdom, växer fram och erhåller utskänkningstillstånd för alkohol. Det har också fått den avsedda effekten, nämligen att det bland ungdomar blivit populärt att besöka dessa ungdomsrestauranger med discomusik vid veckosluten. En stor del av de ungdomar som där förtär alkohol är ungdomar mellan samma ungdomar som av sociala och alkoholpolitiska skäl inte får köpa alkohol på systembolaget. förslag om att höja serveringsåldern från nuvarande till , och därmed få en enhetlig politik på den här punkten, är mycket konsekvent. Såväl bryggeriintressen som restaurangägare har var för sig föreslagit samma höjning av serveringsåldern. Det finns många skäl att tro att alkoholförtäring och våld har ett samband. ökar både alkoholkonsumtionen och ungdomsvåldet. Till detta hör också mogenhetsfaktorn. Ju mera mogen en ung människa är, desto större möjligheter har hon att klara av problem som grupptryck m.m. tidigare beslut om att minska alkoholkonsumtionen fram ser inte ut att förverkligas. Målsättningen kan inte uppnås så länge konsumtionskurvan fortsätter att stiga uppåt. Tio, har regeringen på sig att åstadkomma en minskning med en fjärdedel. klarar regeringen sannolikt inte att genomföra beslut, men det vore att betrakta som ett totalt misslyckande, förenat med ointresse och oansvar, att inte ens uppnå påvisbar nedåtgående trend beträffande alkoholkonsumtionen i . Därför går det inte an att fortsätta blunda för problemen. Varje del i alkoholpolitiken måste betraktas seriöst. Det går att få respons hos allmänheten för en alkoholpolitik som är ansvarstagande och konsekvent. 1 1988/89 3 sami Nr So256-263 1988/89 So256 Med anledning av vad ovan anförts hemställs att beslutar om sådan ändring i alkohollagstiftningen att serveringsåldern för alkoholdrycker höjs till , [att beslutar om sådan ändring i alkohollagstiftningen att gränsen för rattonykterhet sänks till i princip .] Ännu ett sådant exempel är promillegränsen i trafiken. finns med stor säkerhet en överväldigande majoritet bland svenska folket för en lag som fastslår att alkohol och trafik inte hör ihop. Den enda avvikelse från som kan accepteras, är den eventuella osäkerhet som provningsinstrumenten kan medföra. Men med nuvarande moderna mätmetoder bör den avvikelsen vara nästan ingen alls. 1 1988/89:Ju227
mot · GC02So258 · 1989-01-24 00:00:00 — Motion till 1988/89:So258 av m.fl. (m) Hem för särskild vård av unga Med hänvisning till vad som anförts i motion 1988/89:Ju810 hemställs 1. att hos regeringen begär förslag till lagstiftning om statligt huvudmannaskap för s k § 12-hem på sätt som anges i motionen, 2. att hos regeringen begär förslag till lagstiftning om vidgade möjligheter till vistelse på låsbar enhet på s k § 12-hem på sätt som anges i motionen, 3. att hos regeringen begär förslag till lagstiftning om särskilda s k § 12-hem under huvudmannaskap på sätt som anges i motionen, 4. att hos regeringen begär förslag till lagstiftning om sociala myndigheters möjligheter att ingripa mot unga som begår brott, på sätt som anges i motionen. () () () () () () () ()
mot · GC02So261 · 1989-01-23 00:00:00 — Motion till 1988/89:So261 av m.fl. (c) Boende i ålderdomshem Genom krav på ett bibehållande av ålderdomshem kommer valfriheten i boendet för äldre att öka. Ålderdomshemmen innebär en omsorgsform som passar äldre med behov av dygnet runt-tillsyn, men utan den vårdtyngd som sjukhemmen och långvårdsklinikerna erbjuder. Med moderna och ändamålsenliga ålderdomshem fylls ett behov som finns hos en stor grupp av äldre. Ålderdomshemsboendet innebär ett stort inslag av social gemenskap, men även stora möjligheter till avskildhet om man så önskar. Personaltillgången är högre än i servicehusboendet och det är en trygghet som uppskattas. Att bo kvar i det gamla hemmet är naturligtvis det allra bästa om service kan erbjudas. Tyvärr är personalomsättningen och personaltillgången sådan att det saknas kontinuitet. Detta är ett starkt oroande inslag i många äldres upplevelser rörande den vård de får i eget hem. Även samhällsekonomiskt har det visats att boende i ålderdomshem är en billig vårdform. För att underlätta och jämställa detta boende med andra boendeformer krävs dock en översyn av de regler som styr tillhandahållandet av tekniska hjälpmedel för den som bor på ålderdomshem. För den som behöver hjälpmedlet betraktas det som ett lån. Det borde därför vara möjligt att också som boende på ålderdomshem få dessa hjälpmedel utan kostnad. Inte minst ur personalsynpunkt måste det vara riktigt att förebygga belastningsskador som blir fallet då hjälpmedel saknas. Det är inte heller möjligt att i kommunerna bygga upp en egen central av hjälpmedel för utlåning. Underlaget är för svagt i en liten kommun. För den personal som arbetar som föreståndare i äldreomsorgen på ålderdomshem finns det skäl som talar för att deras utbildning borde anpassas till de arbetsuppgifter som de tidigare utförde. Då ingick sjukvårdsutbildning i deras grundutbildning till ålderdomshemsföreståndare. Ålderdomshemmens status skulle höjas genom en ändrad utbildning av föreståndarpersonal. Ett enklare förfarande skulle bli fallet om en sjukvårdskunnig med sina medicinska kunskaper kunde bidra och bedöma sjukdomstillstånd som ofta inträffar hos äldre. Denna kunskap innebär också betydligt större möjligheter att förebygga och tidigt upptäcka sjukdomstillstånd. Detta gagnar dem som bor på ålderdomshemmet och motarbetar inte den normaliseringstanke som ligger bakom dagens utbildning av föreståndarpersonal. Med dessa enkla insatser skulle ålderdomshemmens resurser på ett ännu bättre sätt kunna utnyttjas. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en utredning rörande förändringar i motionens riktning för att säkerställa en hög vårdstandard i ålderdomshemsboende. () ()
mot · GC02So262 · 1989-01-24 00:00:00 — Motion till 1988/89:So262 av och (båda c) Regeringens alkohol- och narkotikapolitiska råd Arbetet i regeringens råd i alkohol- och narkotikafrågor, populärt kallad , måste förstärkas. I rådet finns i vid mening Folkrörelsesverige representerat. Tilltron till rådets kompetens är stort; inte minst har vid behandlingen av alkohol-narkotikafrågor hänvisat till åtgärder som förväntas från detsamma. I verkligheten är det så att rådets koppling till kan diskuteras i den meningen att samma departements handläggare som svarar för regeringens förslag i alkoholfrågor också är sekreterare i rådet. Socialministern tog initiativet att i sitt ställe utse en annan ordförande i rådet. Under ordförandetid har arbetet utvecklats. Rådet har också haft huvudansvar för den s.k. Boman-gruppens arbete, det vill säga att rådet också genom aktioner som Boman-gruppen svarat för haft ett operativt instrument. För den gruppen har upprättats ett särskilt kansli. I rådet har också förts en omfattande debatt omkring rådets kompetens. Ledamöterna avser sig vilja gå förväntningar på rådet till mötes och lägga förslag till regeringen i alkohol-, narkotika- och läkemedelsfrågor. Enligt regeringens syn och som en följd av den rådande kopplingen till saknar rådet förslagsmöjligheter. Under de gångna årens arbete har rådet också svarat för en omfattande och ur de medverkande folkrörelsernas utgångspunkt viktig konferens- och seminarieverksamhet. Det är nu angeläget att fullfölja rådets utveckling och i ökad omfattning frigöra det från i den meningen att ett särskilt kansli upprättas. Om folkrörelsernas intressen för dessa frågor skall upprätthållas och möjligen förstärkas, förutsätter det att man i sann folkrörelseanda både kan opinionsbilda och påverka. Det är med dessa utgångspunkter viktigt att rådet erhåller möjlighet att för regeringen framlägga förslag till åtgärder. Initiativrätten måste garanteras. Den av regeringen aviserade nya aktionen mot droger kan med fördel beskrivas av och samordnas med ovan föreslagna kansliresurser. bör bedriva arbete på tre områden. Detta arbete bör bedrivas på folkrörelsernas villkor, dvs. ske med utgångspunkter för folkrörelsernas 1988/89 So262 Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av att ge initiativrätt, egna från fristående kansliresurser samt att rådets möjligheter att genom opinionsbildande arbete föra ut kunskap om alkohol och andra drogers samhällseffekter förstärks. () () ideologi kring alkohol och narkotika. Dessa uppgifter kan kortfattat beskrivas: följa utvecklingen på drogområdet och lägga förslag till åtgärder för att minska konsumtionen bedriva seminarieverksamhet för rådets medlemmar så att kontakt kan upprätthållas med forskning och praktiskt arbete på området för rådet utomstående grupper minst genomföra konferensverksamhet för att ge forskare, opinionsbildare m.fl. möjlighet att föra ut ny kunskap och nya idéer till en bred grupp av svenskar.
mot · GC02So263 · 1989-01-24 00:00:00 — Motion till 1988/89:So263 av och (båda fp) Ledarhundar för synskadade utbildas nya ledarhundar. För tillfället finns ca 300 ledarhundar i För den synskadade föraren är hunden en ovärderlig hjälp. Ledarhundens uppgift är att visa på faror och hinder i miljön och leda den synskadade förbi dem. Att använda ledarhund bygger på samspel mellan förare och hund. I årets budgetproposition föreslår regeringen ett anslag om . till Synskadades Riksförbunds (SRF) ledarhundsverksamhet. Detta innebär att SRF med bibehållande av kurs- och konsulentverksamhet, endast kan köpa 35 ledarhundar mot äskade 40 p.g.a. de prishöjningar som Hundskolan tvingas göra. Då skall märkas att regeringen redan vid tidigare tillfällen har dragit ner anslagen så att det räckte till utbildning av 40 hundar från att 1986 ha utbildats 45 ledarhundar. Enbart för att tillgodose behovet av ledarhundar till synskadade vars hundar p.g.a. ålder måste tas ur tjänst uppgår till över 20 vilket endast medger drygt 10 personer att få ledarhund inom den föreslagna ramen. , då anslaget till SRF:s ledarhundsverksamhet var specificerat, anvisades SRF medel motsvarande 40 ledarhundar. I socialutskottets betänkande 1987/88:24 vilket biföll sägs: Utskottet vill emellertid slå fast att SRF:s ekonomiska möjligheter att inköpa ledarhundar inte får försämras genom omorganisationen av Hundskolan liksom inte heller förbundets möjligheter att bedriva härtill knuten utbildnings- och konsulentverksamhet. Med anledning av ovanstående hemställer vi att anslaget /90 till SRF:s ledarhundsverksamhet höjs med . () ()
mot · GC02So265 · 1989-01-24 00:00:00 — Motion till 1988/89: So265 av () Bilstödet till handikappade beslutade om utvidgat bilstöd för handikappade. Det var ett angeläget och välkommet beslut, som dock var förenat med vissa brister. En påtaglig brist, som påtalades av redan vid beslutstillfallet, är den s. k. Den innebär att handikappade, som ej har möjlighet att förvärvsarbeta och som ej tidigare beviljats bilstöd, inte kan erhålla bilstöd efter att ha fyllt . Detta leder till oacceptabla skillnader i behandling av människor på ömse sidor av denna åldersgräns. Det innebär bl. a. att den, som drabbas av olyckshändelse eller yrkesskada med varaktiga funktionshinder som följd strax före eller efter , inte kan beviljas bilstöd trots att den drabbade kan framföra en handikappanpassad bil. Detta leder i sin tur till en betydande inskränkning av den enskildes frihet och anpassningsmöjligheter till sin nya situation. Det leder vidare till att samhällets kostnader för t. ex. färdtjänst kan komma att överstiga kostnaderna för ett beviljat bilstöd. Denna brist i regelsystemet för bilstöd bör åtgärdas. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att avskaffa den s. k. 49-årsgränsen vad gäller bilstöd till handikappade.