mot · GC02T531 · 1989-01-24 00:00:00 — Motion till 1988/89 :T531 av Bo Finnkvist m.fl. (s) Fortsatt järnvägstrafik på NKIJ-banan Industriorterna i betjänas av en privatägd smalspårig, elektrifierad, järnväg, NKIJ. Detta järnvägsföretag trafikerar numera också sträckan med normal spårvidd. Ägarna till NKIJ har träffat beslut om att upphöra med trafiken på sträckan HagforsMunkforsDeje p.g.a. alltför stora förluster. Det är enligt uppgift ca 6 milj. kr./år billigare att använda landsvägstransporter. Om beslutet fullföljs blir följden att ytterligare ca gods, skrotämnen, gasol m.m. skall köras på lastbil, antagligen då inte till eller från utan från mera avlägsna orter. SJ kommer av den anledningen att förlora transporter. Hamnen i kommer att förlora en av de större kunderna. Resultatet blir en utveckling som går stick i stäv mot samhällets intresse av miljövänligare transporter och regionalpolitiska intressen. De starkt dominerande industrierna i både och är järnverk som tillsammans sysselsätter ca 2 500 personer. Det är givetvis av stor betydelse för dessa och andra industrier i området att man har bra och i dagens läge snabba transporter. Det är utpräglade exportindustrier. Dessa krav skall vägas samman med samhällets krav på säkra, miljövänliga och energisnåla transporter. Dagens gods på NKIJ utgörs till mycket stor del av stålämnen, skrot och gasol som av många orsaker inte är lämpligt att överföra på lastbil. Vägarna i området tål knappast dagens belastning trots vissa förbättringar . Den ökade satsningen på turistnäringen i , med bl.a. den nya Branäsanläggningen, ökar också trafiken på vägarna i området. En nedläggning av flottningen på medför också en ökad belastning på vägarna. I ett samhällsekonomiskt perspektiv är snarare en ökning av järnvägstransporter att föredra framför ökade godstransporter på väg. Miljöskäl talar också för transporter på räls. En breddning av NKIJ-banan till normalspår skulle göra järnvägstransporterna mycker mera konkurrenskraftiga. Övergången från och till normalspår i är en både tidsödande och dyrbar hantering. NKIJ-banan är en kvarleva från den gamla näringslivsstrukturen i området. dominerade näringslivet helt och ägde också bl.a. järnvägen. Förändringarna av strukturen har fått till följd att de nämnda järnbruken är fristående enheter med olika ägarintressen. Detta gäller också skogsindustrin i . Det samlade kapitalet i det förutvarande UHB har frigjorts och finns i huvudsak nu hos en före detta tillfällig ägare, AGA, som inte har något intresse kvar i de nämnda industrierna. Enheterna har försetts med kapital för egen överlevnad och utveckling Mot. inom ett begränsat område, som inte innefattar driften av NK.IJ. i sig är framgångsrika efter en för bruksorterna svår period, som har inneburit tusentals förlorade arbetstillfällen. bl.a. innefattar järnvägsförbindelser är också en viktig förutsättning för etablering av ny eventuell industri. Den nuvarande godsmängden plus eventuell tillkommande vid snabbare transporter, miljöhänsyn, vägstandard, regionalpolitisk hänsyn m.m. talar för att järnvägstrafiken mellan och skall vara kvar. Möjligheterna till fortsatt järnvägstrafik förutsätter någon form av statlig finansiering. Regeringen bör ta upp förhandlingar med berörda parter i positiv anda. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om fortsatt järnvägstrafik på NKIJ-banan. Bo Finnkvist (s) () () () ()