ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GC02Ju508 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89:Ju508 av och (båda s) kriminalvårdsanstalt är i stort behov av nya lokaler och diskussion har länge förts både lokalt, regionalt och centralt. Alla är överens om behovet. Projektering är avslutad för en ny huvudbyggnad (klientavdelning med 21 platser, varav 2 kvinnoplatser, administration, kök m.m.). Den gamla anstaltsdelen är hårt nedsliten och lokalerna otidsenliga. har i upprepade anslagsframställningar begärt medel för en ny huvudbyggnad. Tillsammans med anstaltens öppna avdelning på 20 platser blir det totala platsantalet då 41 mot nuvarande 34 platser. Då den nya huvudbyggnaden kommit till stånd kan verksamheten vid anstalten ändra inriktning. De finska medborgare som dömts till fängelse med utvisning kan då i större utsträckning slussas via anstalten i och därmed minskar trycket på de slutna riksanstalterna - främst som svarar för stor del av utslussningen av utvisade finländare. Den tänkta utslussningen av utvisade finländare via anstalten i erbjuder unika möjligheter till att förbereda och planera de utvisades situation på hemorten i . Den finska frivården har utökats med ett kontor i (ca. från ) med filialmottagning i Tornio. tillbaka deltar finska frivården aktivt i arbetet med de utvisade finländarna på anstalten i . De deltar både i behandlingsplaneringen och behandlingskollegierna vid anstalten. Med utökade platser i kunde denna möjlighet erbjudas fler utvisade. Tillbyggnaden vid anstalten i ger bl.a. - ökade möjligheter att slussa fler utvisade finländare via . belastar dessa personer oftast dyrbara slutna riksanstaltsplatser - helt nya möjligheter till att förbättra de utvisades situation på hemorten genom den verksamhet som finsk frivård bedriver i anstalten. Verksamheten är ett bra exempel på ett fungerande nordiskt samarbete - säkrade och utökade arbetstillfällen (även kvinnliga sådana) i östra . Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om behovet av ny huvudbyggnad vid kriminalvårdsanstalten i . () () 1988/89 Ju508
mot · GC02Ju509 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89:Ju509 av () Ersättningen till övervakare Övervakarna utför en viktig uppgift genom de kontakt- och tillsynsinsatser de gör för framförallt de människor, som dömts till skyddstillsyn. På frivillig basis åtar sig övervakarna att hjälpa medmänniskor, som av skilda skäl hamnat snett. Engagemang och entusiasm präglar denna frivilligkår, som ofta får ägna fritiden åt övervakningsuppgiftema. Tyvärr fungerar övervakningarna ibland inte som det var tänkt. Kontakterna sker sporadiskt och utan den regelbundenhet, som är förutsättningen för bestående insatser. Det är också svårt att rekrytera nya övervakare. En av orsakerna till dessa förhållanden kan vara de ekonomiska villkor, under vilka övervakarna arbetar. Ersättningen är endast , varav hälften är beskattningsbar. Utlägg för särskilda kostnader ersätts dock. Nivån på ersättningen kan knappast locka någon att på grund av beloppens storlek åtaga sig uppdraget som övervakare. Även om systemet bygger på frivillighet, kan man inte bortse från att de dåliga ekonomiska villkoren är en icke oväsentlig faktor vid rekryteringen. Hur hög nivå rekryteringen skall ligga på eller hur villkoren i övrigt skall utformas är en fråga, som inte utan ytterligare överväganden kan fastställas. En allmän översyn av övervakarnas villkor bör göras, där de ekonomiska villkoren särskilt bör uppmärksammas. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en översyn av övervakarnas villkor.
mot · GC02Ju510 · 1989-01-24 00:00:00 — Motion till 1988/89:Ju510 av () Kriminalvårdsanstalten Fångvårdsanstalten , som ligger på gränsen mellan och , är en öppen lokalanstalt. har Torhult 30 platser. Fastigheterna är, med undantag av förläggningsbyggnaden, i gott skick. Denna, alltså förläggningsbyggnaden, bör av två skäl förnyas. Dels skulle man därigenom kunna utöka antalet platser till 40 från nuvarande 30, dels bör standarden höjas. Genom detta skulle man för en jämförelsevis låg kostnad erhålla ytterligare tio platser. Inom anstalten erbjuds de intagna femton arbetsplatser i den egna verkstaden. Resterande arbetstillfällen finns inom skogsbruk och vid frigång på den öppna arbetsmarknaden. Torhult har ett gott anseende i kommunen, som anser att det vore värdefullt om anstalten, om ett större antal platser behövs, byggdes ut. Kommunen har, enligt uppgift, dessutom en positiv inställning till att en ny sluten anstalt förläggs till Torhult. I anslutning till den nuvarande anläggningen finns mark tillgänglig. Detta område, som är omkring 30 ha, ägs av domänverket och förvaltas av . Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna att lokalanstalten Torhult bör byggas ut med ytterligare tio platser, 2. att som sin mening ger regeringen till känna att bör undersöka det lämpliga i att förlägga en ny anstalt till Torhult.
mot · GC02Ju511 · 1989-01-24 00:00:00 — Motion till 1988/89:Ju511 av m.fl. (s) Medborgarvittnen vid häkten Det är på olika sätt omvittnat att vistelse på häkte innebär en särskilt svår situation för den intagne. Inte minst har den aktuella diskussionen om situationen på i visat på allvarliga brister när det gäller behandlingen av vissa intagna. Den fysiska och psykiska isoleringen påverkar starkt den som är häktad. tids forskning har visat att effekterna av en häktesvistelse innefattar psykosomatiska problem, koncentrationssvårigheter och personlighetsmässiga förändringar. Allt detta visar att det är av stor vikt att utomstående får insyn i denna för allmänheten så slutna miljö. De allmänna häktena är arbetsplatser för många anställda i kriminalvården. Dessa är ofta utsatta för kritik i massmedia, en kritik som är svår att bemöta offentligt. Ett system med lekmän som tjänstgör på häktena ger även möjlighet för personalen att diskutera frågor som rör de anställda. - Allmänna häktet i - som öppnades , är kriminalvårdens största linjemyndighet. Detta innebär naturligtvis i sig en speciell situation för denna institution och dess anställda. Häktet har drygt 300 platser och ca 400 anställda inklusive vikarier. Omkring 15 00017 000 personer tas in på häktet , vilket innebär drygt 40 personer i genomsnitt . görs ett antal anmälningar mot personal på häktet om misshandel eller liknande till häktesledningen, polisen eller JO. Det är i huvudsak på intagningsavdelningen där avvisitering sker och på anhållningsavdelningen som anmälan från intagna om övergrepp görs. Dessa anmälningar leder sällan till åtal. I 24 kap. 2 § finns bestämmelser om befogenhet för kriminalvårdens tjänstemän att i vissa situationer bruka ett med hänsyn till omständigheterna försvarligt våld för att genomföra sina tjänsteuppgifter. Att personalen på ett häkte i vissa situationer måste använda sig av visst tvång för att utföra sina åligganden får anses vara ofrånkomligt. Dock får våld tillgripas endast när tjänstgöringsuppgiften ej kan lösas på annat sätt. Det är t.ex. av största vikt att avvisitering sker på sådant sätt att de intagna skyddas mot otillåten våldsanvändning och personalen mot obefogade anklagelser. Ett system med utomstående, särskilt utvalda medborgarvittnen, som skall vara närvarande vid intagningen av gripna och andra personer som av någon anledning tas in på häktet, skulle med all säkerhet ha en lugnande inverkan på såväl intagna som personal. Dessa medborgarvittnen bör även ha insyn på 1 övriga avdelningar inom häktet. En sådan ordning torde t.ex. medföra att avvisitering kan ske med mindre användning av våld, än vad som är fallet. Närvaron av medborgarvittnen bör även vara ägnat att förhindra övergrepp mot intagna i allmänhet. Erfarenheten med medborgarvittnen hos polisen torde styrka dessa antaganden. Ett system med medborgarvittnen bör därför införas vid samtliga större häkten i landet och en försöksverksamhet bör påbörjas vid i . Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om införande av medborgarvittnen vid häkten och en försöksverksamhet vid i . () () 1988/89 Ju511
mot · GC02Ju512 · 1989-01-18 00:00:00 — Motion till 1988/89:Ju512 av och (båda c) Kriminalvårdens regionindelning har i ett förslag till regeringen föreslagit en ny linjeorganisation. Förslaget innebär att linjeorganisationen indelas i sex regioner, omfattande såväl nuvarande lokalanstalter som riksanstalter, häkten och frivårdsdistrikt. för i sin skrivelse till regeringen en märklig argumentering för vad decentraliseringen innebär. Bl.a. säger man: de nuvarande tolv regionerna utgör alltför små enheter för att en mera långtgående decentralisering av beslutsbefogenheter skall kunna företas från den centrala myndigheten till regional nivå. Detta anser vi vara en märklig argumentering mot en decentraliserad struktur. Förslaget innebär att man skall indela landet i sex regioner. För del skulle vi ingå i det block som skulle omfatta hela dvs. mer än hälften av landets yta. Detta förefaller vara en alltför stor och tungrodd region. Det vore, menar vi, bättre att i så fall behålla den nuvarande organisationen tills vidare och i stället pröva möjligheten med att utnyttja vissa expertfunktioner. Den s.k. filialtanken som man lanserar verkar vara mycket svårförståelig. Det första som behöver göras är i stället att till den nuvarande organisationen överföra vissa funktioner. Den decentraliseringsmodellen vore i stället värd att pröva. Att komma med ett förslag som innebär ett enda områdeskontor norr om är oacceptabelt. Om man vill ändra organisationen t.ex. med ett utbyggt samarbete i kan dock en lösning med Gävlekontor som områdeskontor var en acceptabel lösning. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om kriminalvårdens regionindelning. () ()
mot · GC02Ju513 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89:Ju513 av och (båda s) har beslutat att den som döms till fängelse i lägst för grovt narkotikabrott ska särbehandlas under straffverkställigheten. För andra grova brottskategorier, exempelvis grov våldsbrottslighet eller grov ekonomisk brottslighet, ska gälla en betydligt mindre sträng regel eller fängelse i lägst . Den regel som gällt före detta riksdagsbeslut innebar att narkotikabrottslingar redan då särbehandlades. Beslutet innebär sålunda att narkotikabrottslingar blir särbehandlade i särbehandlingen. , som haft uppdrag att utreda vissa verkställighetsfrågor om långtidsdömda inom kriminalvården, föreslog att denna särskilt stränga behandling av narkotikabrottslingar skulle upphöra och att samma bestämmelser skulle gälla för olika kategorier av långtidsdömda, dvs. att särbehandlingen - oavsett brottet - skulle gälla alla intagna som dömts till fängelse i lägst . Särskilt isolerade fångar, exempelvis utländska fångar, socialt och mentalt handikappade, kommer att drabbas mycket hårt. De skärpta reglerna gör det än mer nödvändigt att vidta åtgärder för att kompensera de extra påfrestningar de utsätts för i jämförelse med andra fångar. Dessa olägenheter är särskilt påtagliga beträffande de utländska fångar som ska utvisas. I remissomgången på Leches utredning påtalades dessa förhållanden av BRÅ, statens invandrarverk och diskrimineringsombudsmannen. De framlade olika förslag om hur strafftiden för dessa isolerade fångar skulle kunna mildras och hur de i övrigt skulle kunna kompenseras. Det bör införas en regel, som ger möjlighet att efter individuell prövning avkorta anstaltstiden för en sådan fånge, som till följd av särbehandling, utvisning och andra jämförbara omständigheter har haft särskild nackdel och påfrestning av fängelsetiden. I har man infört en generell regel om tidigare frigivning, vilket även borde övervägas här i . Med undantag för ett mindre antal mycket uppmärksammade permissionsmissbruk har permissionerna inte skötts sämre . De långtidsdömda sköter dem väsentligt bättre än korttidsdömda. Över huvud taget är det angeläget att understryka att permissionerna är en mycket viktig del i resocialiseringsarbetet av alla fångar. En allt för sträng lagstiftning och tillämpning leder till stor oro på anstalterna och motverkar den humana andan i kriminalvårdsreformen. Det är nu nödvändigt att det görs en utvärdering av permissionsreglerna i sin helhet i syfte att åstadkomma möjliga lättnader beträffande rätten till permission. Det finns rapporter som tyder på att såväl permissionsreglerna som tillämpningen av dem är alltför sträng. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att förslag bör framläggas om avkortning av strafftiden för vissa fångar, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en utvärdering av permissionsreglerna vid fångvårdsanstalterna. 1988/89 Ju513
mot · GC02Ju514 · 1989-01-25 00:00:00 — av m.fl. (s) Det finns skäl för en ny sluten kriminalvårdsanstalt i . Helt oomstritt är att det behövs en förnyelse i kriminalvårdspolitiken. Möjligheterna att differentiera klienterna bör ökas. är det exempelvis mycket svårt att separera de kriminellt belastade i de stora narkotikaligorna eftersom det inte finns tillräckligt många anstalter att placera dem i. Behovet av en anstalt där klienterna är eller vill vara helt fria från narkotika är stort och angeläget. Klienternas situation skulle på detta sätt främjas genom att deras sociala villkor långsiktigt förbättras - ett av kriminalvårdens huvudsyften. Vi anser att kommun skulle vara en bra lokaliseringsort för denna nya slutna kriminalvårdsanstalt. Det finns flera skäl till detta bl.a.: - är nära. Detta möjliggör rekrytering av socialarbetare till anstalten. Det skapar, genom den sociala linjen, möjligheter till att prova nya behandlingformer, vilket är önskvärt i en förnyad kriminalvårdspolitik. - Miljöaspekterna är goda. Det är bra att lokalisera en kriminalvårdsanstalt till en mindre kommun eftersom den sociala kontrollen försvårar rymningar. - Närheten till Frösö sjukhus, med dess psykiatriska avdelning är en tillgång. - På grund av de arbetsmarknadspolitiska förhållandena kan till skillnad från storstadsregionerna tillhandahålla arbetskraft. var alla slutna riksanstalter för kriminalvård belagda. Normalt brukar beläggningen vara . Därutöver kan tilläggas att justitieministern i årets statsverksproposition skriver att beläggningen har ökat vid landets kriminalvårdsanstalter och vid häkten. Beläggningen vid de slutna riksanstalterna har varit så hög att dömda inte kunnat placeras i anstalt utan fått stanna i häkten. Hon anför också att överbeläggning har rått , läget är särskilt besvärligt i storstadsregionerna. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om behovet av en ny sluten kriminalvårdsanstalt i kommun. 1988/89 Ju514
mot · GC02Ju515 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89:Ju515 av m.fl. (s) Behandlingsforskning inom kriminalvården Med hänvisning till vad som anförts i motion 1988/89:So331 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om behovet av utvärdering och behandlingsforskning inom kriminalvården. () () gotab 16683, 1989
mot · GC02Ju602 · 1989-01-12 00:00:00 — Motion till 1988/89:Ju602 av m.fl. (mp) Förverkande av fordon m.m. vid grovt trafikbrott Med hänvisning till vad som anförts i motion 1988/89:Fö704 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att skärpta straff, t.ex. i form av konfiskation av fordonet, bör kunna komma i fråga vid grova trafikförseelser som innebär betydande trafiksäkerhetsrisk, såsom att köra en bil i mer än /h inom tättbebyggt område. () () () () 1* 1988189. \'rJn601 -605
mot · GC02Ju604 · 1989-01-18 00:00:00 — Motion till 1988/89:Ju604 av () Ordningsbot för snatteri Det är svårt att beräkna värdet av de varor som snattas i vårt land, men av det totala svinnet i detaljhandeln - på en omsättning på ca - kommer minst en procent på snatteriet, dvs. Vid en förfrågan hos de stora varuhusen i framkom att vid Åhléns ertappades ca 700 personer för snatteri. Värdet av det snattade var i genomsnitt . per person med männen i klar majoritet dubbelt så många som kvinnorna - trots att kvinnorna utgör av kunderna. Domus redovisade däremot en lika fördelning av snattare mellan män och kvinnor, vilket delvis kan bero på att man har längre öppethållande än andra varuhus i staden. Dessutom har man här gjort stora insatser för att stävja snatteriet, som uppgår till flera milj. kr. Sålunda har man larm på varorna, man har särskilda vakter, även civila vakter. Vidare har man särskild ankomstkontroll, varför man vet att huvuddelen av svinnet kommer från kundernas snatteri. Någon speciell åldersgrupp bland snattarna har man inte kommit fram till. Däremot vet man att det snattarna finns särskilda ligor som opererar . Varuhusens talesmän beklagar mycket att det är så uppenbart lönsamt att snatta eftersom det är alldeles för låga straff. Välbekant är den 32-årige narkoman i som systematiskt snattade för varje gång ej , som är gränsen till stöld - men som dömdes betydligt mildare än om han gått in på en bank och på en gång stulit samma belopp. Vi måste skärpa synen på snatteri. Det officiella sättet att reagera är oacceptabelt i längden. Här säger åklagaren vanligtvis: -Inget allmänintresse åsidosätts om åtalsunderlåtelse tillämpas. Det är uppenbart att man här klart underskattar värdet av allmänprevention. En möjlighet skulle vara att införa s.k. ordningsbot. Boten skulle då utfärdas i form av dagsböter som stöde i proportion till det stulna värdet. Enligt stöldutredningén Stöld i butik (SoU 1982:39) skulle det vara lämpligt att böterna blev ungefär dubbelt så höga som värdet av det stulna. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att hos regeringen begär förslag om ordningsbot för snatteri i enlighet med vad som anförts i motionen. 1988/89 Ju604 land (m)
mot · GC02Ju606 · 1989-01-18 00:00:00 — 1988/89 :Ju606 av m.fl. (s) Påföljden för rattfylleri 1988/89 Ju606 609 Människor som döms till fängelse för rattfylleri har ofta mycket djupgående alkoholproblem. Erfarenheterna visar att fängelsevistelsen för dessa människor inte medverkar till någon lindring av deras alkoholism. Från samhällets sida har i olika sammanhang uttalats en vilja att minska antalet rattfylleridömda i våra fängelser. Det borde därför ur såväl individens som ur samhällets synpunkt vara en betydligt bättre lösning att personer som ertappas för rattfylleri blir föremål för någon form av behandling, d.v.s. att domstolen beaktar möjligheterna till kombinerad påföljd, innebärande skyddstillsyn, böter och skyldighet att delta i ett behandlingsprogram. Inom flera frivårdsdistrikt har framtagits olika modeller för arbete med skyddstillsynsdömda rattfyllerister i syfte att skapa ett trovärdigt alternativ till fängelse. Ett sådant intressant och efterföljansvärt exempel är det projekt som Skyddsvärnet i bedriver tillsammans med frivårdsdistrikten med särskilda medel beviljade av . Projektet innebär att rattfylleridömda med utredda, konstaterade och erkända alkoholproblem utan pågående behandlingskontakt erbjuds delta i ett behandlingsprogram. Programmet innefattar enskilda samtal med handläggare, deltagande i informations- och samtalsgrupp samt fortlöpande kontakt med läkare. Alla moment är obligatoriska. Om den rattfylleridömde är motiverad att delta i programmet föreslås tingsrätten döma vederbörande till skyddstillsyn med föreskrift att underkasta sig de villkor som är en förutsättning för programmet. En tydlig sanktionstrappa är angiven och före domen får rattfylleristen underteckna förslaget till föreskrift. Sedan projektet startades har 140 personer dömts att ingå däri. Ytterligare ett femtontal är aktuella och väntar nu på sina domar. Arbetet som kunnat bedrivas helt inom frivårdsdistriktens ordinarie verksamhet har väckt intresse utanför kriminalvården, bl.a. hos trafiksäkerhetsverket. Då samhällets målsättning uppenbarligen är att minska antalet rattfylleridömda i anstalter och ge människor med alkoholproblem en reell chans till rehabilitering borde det vara synnerligen angeläget att införa ett system med s.k. kombinerad påföljd som huvudregel vid rattfylleridomar. 1 1988/89. 3 sami Nr Ju606609 1988/89 Ju606 () () () () Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att hos regeringen begär förslag innebärande att skyddstillsyn i kombination med behandlingsprogram blir huvudregel vid rattfylleribrott.
mot · GC02Ju607 · 1989-01-20 00:00:00 — Motion till 1988/89 :Ju607 av () Häleri I Bilaga 4 till budgetpropositionen 1989 meddelar justitieministern bl.a. att remissbehandlades en departementspromemoria med förslag till ändringar av bestämmelserna om häleri (s. 28). Med anledning härav vill jag framföra följande. Enligt kan grov stöld straffas med fängelse i högst och grovt häleri i högst . Gränsen mellan stöld och häleri kan emellertid i vissa fall vara högst flytande. Sålunda förekommer att personer engagerar ungdomar i systematisk stöldverksamhet, tar hand om stöldgodset och sedan säljer det. I sådana fall är hälaren den verklige brottslingen och den som i realiteten gör sig skyldig till stöld. Häleri som bygger på systematiskt organiserad stöld genom mellanhänder, framför allt när dessa utgörs av ungdomar eller minderåriga, bör följaktligen kunna likställas med stöld. En hälare bör därför i vissa fall kunna dömas till minst samma straff som vuxna, när dessa gör sig skyldiga till stöld. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att hos regeringen begär förslag till ändring av bestämmelserna om häleri i enlighet med vad som i motionen anförts.
mot · GC02Ju609 · 1989-01-20 00:00:00 — Motion till 1988/89 :Ju609 av och (båda c) Alkoholförtäring och bilkörning I vår nuvarande lagstiftning angående trafiknykterhetsbrott måste det bevisas att den som kör motorfordon har förtärt alkohol innan eller under bilfärd. Detta förhållande har inneburit att många misstänkta förare skyller på eftersupning när de blivit föremål för poliskontroll. Detta förhållande är vanligt förekommande på glesbygden, men finns även i tätorterna. För att komma till rätta med detta problem borde lagstiftningen ändras så att alkoholförtäring förbjudes efter tillfällen när fordonsföraren förstår eller borde förstå att denne kan bli föremål för poliskontroll, t ex efter trafikolycka. I finns en sådan lag som förbjuder alkoholförtäring efter bilkörning, när fordonsföraren förstår eller borde förstå att han kommer att bli föremål för polisutredning med anledning av körningen. En sex timmars regel som innebär att ingen alkoholförtäring får ske efter t ex en trafikolycka eller vårdslös körning, gör att polisen har på sig att kontrollera nykterheten på inblandade personer. Enligt norsk polis fungerar denna lagstiftning på ett tillfredsställande sätt. Med hänvisning till det anförda hemställes att hos regeringen begär förslag till sådan ändring i trafikbrottslagen att alkoholförtäring förbjudes efter körning om fordonsföraren förstår eller borde förstå att han kan bli föremål för polisutredning med anledning av körningen. Kjel1 () ()