mot · GC02T814 · 1989-01-25 00:00:00 — av och () Texttelefonering för döva och talskadade kan döva och talskadade på samhällets bekostnad få s.k. texttelefoner, som ansluts till vanliga telefoner (ljudtelefoner) och som möjliggör överföring av text från ett tangentbord hos den sändande parten till textskärmar hos båda parterna. Stora grupper av handikappade har härigenom fått en väsentlig lindring i sin isolering. (Nedan beskrivs sitatuionen för döva, men mycket av det som sägs gäller i tillämpliga delar även talskadade.) För kommunikation mellan en texttelefonabonnent och en abonnent som enbart har ljudtelefon har fyra s.k. förmedlingscentraler, där förmedlare, försedda med texttelefoner, kan tolka samtal mellan text- och ljudtelefonabonnenter. För denna service betalar till ett belopp som torde svara mot verkets självkostnader och som i årets budgetproposition har beräknats till för /90. (Beloppet ingår i det förslagsanslag på för Ersättning till för texttelefoner som är upptaget under punkt G 5 på s. 134 i bilaga 7 till budgetpropositionen; resten av beloppet går till nya texttelefoner och till service.) För abonnenterna är förmedlingen kostnadsfri. (Eftersom det vid givet antal ord tar så att skriva som att tala blir dock abonnenternas markeringskostnader högre med texttelefon än vid motsvarande samtal mellan två ljudtelefoner, något som tar en del av handikappersättningen i anspråk.) Det är angeläget att förbättra kommunikationen mellan text- och ljudtelefonabonnenter i bl.a. två viktiga hänseenden: kan göras effektivare - och därmed billigare både för abonnenterna och för staten - vid kommunikation med döva som kan tala, vilket gäller i stort sett alla vuxendöva och många barndomsdöva. Man kan genom subventionering underlätta för icke handikappade, som ofta kommunicerar med texttelefonabonnenter, att skaffa texttelefoner, varigenom de inte längre behöver belasta förmedlingscentraler. Därvid får abonnenterna också en förbättring i och med att ingen utomstående person kan ta del i deras samtal. Situationen på dessa och andra dithörande punkter har klarlagts i en av handikappinstitutet utgiven rapport (Texttelefonering för döva, dövblinda och talskadade, , handikappinstitutets beställningsnummer 7214). Rapporten har utarbetats inom ramen för projektet och handikapp, som bekostas av och . I rapporten behandlas bl.a. en teknisk förbättring i utrustning T814 för texttelefonförmedling som sänker kostnader för förmedlingen - vid oförändrad kommunikationsvolym - och dessutom sänker abonnenternas markeringskostnader. Besparingen enbart för statsverket beräknas vida överstiga kostnaden (avskrivning, ränta och underhållskostnad) för utrustningen. Förbättringen kan rubriceras som genomgående tal. Bland döva texttelefonabonnenter råder tillbaka en stor irritation över att genomgående tal inte är möjligt i . I andra länder har genomgående tal tillämpats ända från texttelefonförmedlingens start. Inom är man dessbättre inställd på att genomgående tal förr eller senare skall införas, men man synes ha inriktat sig på en teknisk lösning som innebär att reformen inte kan genomföras förrän i samband med en annan omläggning, som inte kan komma till stånd . Inom projektet och handikapp har det emellertid påvisats att man med en annan teknisk lösning kan införa genomgående tal utan att avvakta den mera långsiktiga omläggningen. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om samtidig förbättring och besparing vid dövas och talskadades texttelefonering. () ()