mot · GC02N463 · 1989-01-25 00:00:00 — Ansvaret för atomolyckor är enligt internationella konventioner som tillsätts av fördelat mellan innehavaren, det egna landet och detta land tillsammans med de övriga konventioner. Kärnkrafthaveriet i Tjernobyl visar vilka enorma skador en olycka kan Mot. 1988/89 åstadkomma. De regler för ersättning som gäller är mot denna bakgrund N463 Vi anser därför att regeringen utan dröjsmål skall pröva förutsättningarna för att kärnkraftindustrin skall bära ansvaret för atomolyckor. Det är enligt vår mening rimligt att varje verksamhet skall bära kostnaderna för sina egna risker. Detta bör ges regeringen till känna. Finansieringen av kärnkraftens avfall Enligt kärntekniklagen är varje reaktorinnehavare ålagd att upprätta eller låta upprätta ett program för den allsidiga forsknings- och utvecklingsverksamhet och de övriga åtgärder som behövs. Motivet för detta är nödvändigheten av att det kärnavfall som uppkommer i verksamheten skall kunna hanteras och slutförvaras på ett säkert sätt och för att anläggningen skall kunna avvecklas och rivas utan risk för säkerheten. Forskningsprogrammet skall avse en period av och skall med början granskas och utvärderas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. () har till uppgift att övervaka genomförandet av det program för hantering av använt kärnbränsle och avveckling av kärntekniska anläggningar varom stadgas i kärntekniklagen. Regeringen har vid belut fastställt kärnkraftföretagens förslag till forskningsprogram kring hanteringen av det använda kärnbränslet. Regeringen uttalade bl a i samband därmed att de synpunkter som statens kärnbränslenämnd (SKN) framfört i sitt yttrande skall så långt som möjligt beaktas. () har i särskild informationsskrift redovisat de synpunkter på forskningsprogrammet som inför beslutet framfördes till regeringen. SKN tar i denna skrift upp frågan om val av plats för slutförvaret resp formerna för finansieringen vid hanteringen av kärnkraftens avfall. Beträffande slutförvaret anser SKN att kraftföretagen bör göra en företeckning över lämpliga platser med tanke på de krav plan- och bygglagstiftningen ställer på kommunerna att planera sina markområden. SKN anser att markområden lämpliga för slutförvar av utbränt kärnbränsle måste tas med i planeringen och reserveras i respektive kommuns övesiktsplan. SKN förutsätter vidare att det kommunala vetot inskränks så att en kommun inte kan förhindra en lokalisering av ett slutförvar. En politisk majoritet har emellertid genomdrivit detta utan att bl a frågan om hanteringen av det utbrända kärnbärnslet har varit löst. kan dagens beslutsfattare inte vältra över ansvaret för detta problem på kommande generationer. De som pläderat för och genomdrivit beslutet om utnyttjande av kärnkraft för civil energiproduktion har ett särskilt moraliskt ansvar att se till att det avfall som produceras inom landet också kan förvaras på ett betryggande sätt inom landet. Detta kräver att man på frivillig och demokratisk väg kan övertyga de kommuner och de kommuninnevånare inom vars område ett slutförvar är aktuellt. Kärnkraftföretagen vill inte nu lämna en förteckning över aktuella platser. Nuvarande planering förutsätter dock ett ställningstagande till val av metod N463 och plats omkring . Byggnadsarbetena beräknas påbörjas ca 2010 och verksamheten i ett slutförvar påbörjas . Slutförvaret planeras förslutas . Bara denna planeringshorisont visar orimligheten i användningen av kärnkraft. Det enda vi kan vara säkra på är att den föreställning vi nu har om hur vi skall förvara avfallet sannolikt kommer att vara irrelevant . Med vilken säkerhet hade man 1920 kunna att säga att en viss teknisk lösning skulle vara giltig 1990. Detta visar orimligheten i att utnyttja kärnkraften. Enligt vår mening bör regeringen, SKN och berörda kärnkraftföretag klart ange val av plats och det långsiktiga finansieringsbehovet av hanteringen av kärnkraftens avfall. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om inledningen av kärnkraftens avveckling, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om kärnkraftsindustrins ansvar för atomolyckor, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om dubbla roll på kärnkraftsområdet, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om finansieringen och hanteringen av kärnkraftens avfall. () () () () 16856, Slockholm 1989