mot · GC02Jo796 · 1989-01-23 00:00:00 — Användningen av kemikalier för att bekämpa insekter, ogräs och svampar har ökat avkastningen, men en för stor användning hotar människors hälsa och naturens artrikedom. I många i-länder kan en överdriven kemikalieanvändning öka risken för kemikalierester i livsmedel, i vatten och i luft. I andra delar av världen kan en ökad användning av växtskyddsmedel vara till nytta för att trygga livsmedelsförsörjningen. Utvecklingen av de kemiska bekämpningsmedlen går mot allt mindre giftiga och allt mer selektiva medel. Samma effekt som tidigare erhölls med stora doser kan uppnås med väsentligt lägre doser, bl a tack vare förbättrad sprututrustning och sprutteknik. En halvering av bekämpningsmedelsanvändningen är möjlig att uppnå vad gäller använd preparatmängd. Väl avvägda bekämpningsåtgärder är till nytta för både konsumenten och producenten. Användningen av växtskyddsmedel kan minska ännu mer tack vare framgångsrik forskning, som utvecklat lågdospreparat, där endast en tusendel av tidigare mängd ger fullgod verkan. Trots detta är dessa långt mindre giftiga än tidigare använda preparat, räknat per mängd substans. Diskussionen om gifter har ibland dålig förankring i kunskaper om naturen. Små mängder av ämnen som klassificeras som giftiga eller skadliga förekommer naturligt. Nedanstående analys av hallon visar detta. Tabell 5 Analys av naturliga substanser i hallon: Kroppen kan ta hand om dessa ämnen, bryta ned dem och utsöndra dem utan att människan skadas. Vissa växter innehåller naturliga gifter. Potatis innehåller ofta små mängder solanin, rabarber oxalsyra, äpplen shikimisyra, tomat serotonin, stenmurkla metylformylhydrazin etc. Växtskyddsmedel har även positiva effekter för konsumenten. Bekämpningsmedel minskar risken för svampangrepp och mögelbildning i spannmål. Mögelgifter är enligt cancerkommittén en större risk än restsubstanser av växtskyddsmedel. Problemen med bekämpningsmedel skall dock inte undervärderas. Eftersom kunskapen om dessa ämnens egenskaper ännu är ofullständiga är det viktigt att finna metoder för att minska användningen. Möjligheten att genom växtförädling få fram nya sorter med stor motståndskraft bör till fullo beaktas. Härigenom skulle behovet av växtskyddsmedel kunna minskas. Det har framkommit undersökningsresultat som visar att små mängder växtskyddsmedel läckt ut till våra vattendrag. - Förorening av dricksvatten är inte acceptabelt. Det är angeläget att klargöra hur läckagen av växtskyddsmedel sker och vilka preparat som kan spåras. Därefter bör åtgärder för att eliminera problemet vidtas. En oförsiktig användning av växtskyddsmedel i vår närmiljö och våra trädgårdar innebär risker. Genom ett ökat personligt ansvarstagande och ökade kunskaper kan riskernas minskas. Vår natur och vårt landskap är resultatet av generationers mänskliga påverkan. Även måste människan få påverka naturen. Vissa landskapstyper och naturområden av stort värde kommer dock att försvinna om inte restriktioner för markanvändningen införs. Även specifikt hotade växt- och djurarter måste kunna skyddas genom restriktioner för markanvändningen. När restriktioner är befogade skall staten ersätta markägarna för eventuella förluster som kan uppstå på grund av inskränkningarna. Svensk naturvård är starkt centraliserad och skötselansvaret ligger praktiskt taget uteslutande på stat och kommun. Den blir härigenom starkt institutionaliserad och skiljer sig från naturvården i många andra länder. Alternativa naturvårdsformer har i aldrig fått någon chans. Detta har blivit en konsekvens av socialdemokratisk politik. - Moderata samlingspartiet verkar för att mångfalden främjas och det personliga ansvaret och engagemanget på detta område fördjupas. Nationalparker skall omfatta områden där naturen i huvudsak får utvecklas fritt. Marken bör ägas av staten. Naturen i nationalparker skall normalt inte behöva någon skötsel. Nationalparker skall i princip inte ha några driftkostnader utom för övervakning. I ett par sydsvenska nationalparker ingår även kulturparker av olika typ, som kräver särskild vård. Skyddet skall enligt vår mening vara mycket starkt. Svenska nationalparker bör kunna tjäna som internationella referensområden. Ingrepp bör få ske endast efter lagstiftning i särskilda fall. - I de nordliga nationalparkerna, och , har olika ingrepp gjorts, bl a vägbyggen och vattenkraftsutbyggnad. De exploaterade områdena urholkar respekten för nationalparksbegreppet och dessa delar av parkerna bör överföras till naturreservat. - har enhälligt uttalat att snara åtgärder för att bevara det unika Sjaunjaområdet borde vidtas. Området omfattar marker med mängder av sjöar, myrar och urskogsspartier och är känt för sitt utomordentligt rika fågelliv. Området bör i sin helhet bli nationalpark. 9.3 Naturreservat m. m. Naturområden kan avsättas som naturreservat av flera olika skäl, bl a för att det är naturskönt eller värdefullt för friluftslivet. naturreservatsbildning är att markägaren åläggs restriktioner för markanvändningen. - Naturreservat skall enligt vår mening vara ett skydd för att bevara särskilda naturtyper, t ex biotoper för hotade arter eller geologiska formationer. I naturreservat skall till skillnad från nationalparker en viss mänsklig påverkan tillåtas för att bevara olika typer av kulturlandskap och miljöer som ängar, alvarmarker, hagar och slåttermyrar. - Naturreservat kan ägas av enskilda, företag, kommuner eller staten. För icke offentliga markägare skall gälla att restriktionerna berättigar till ersättning om de försvårar pågående markanvändning. - Många nu hotade djur och växter förekommer i kulturpåverkade marker. Det är angeläget att deras särskilda krav på miljö blir klarlagda och att skötseln av naturreservaten utförs rätt. Annars förfelas syftet med reservatet. - Markägare bör i ökad utsträckning mot ersättning få ett tillsynsansvar för naturreservaten. Härigenom uppnås en personlig ansvarskänsla och kostnaden för tillsynen kan minskas. Ofta har dessa personer en god kunskap om hur marken skall skötas. Det personliga engagemanget, intresset och initiativen skulle kunna tillföra naturvården stora värden och motverka dess institutionalisering. - Skötseln av reservat skall även kunna läggas ut på specialiserade entreprenadföretag. Denna modell kan även användas för vård av annan naturvårdsmark. - Många av dagens naturreservat är inte av den typ vi avser med begreppet naturreservat. Dessa bör få annan status, annat skydd eller försäljas. - Vid avsättningen av naturreservat skall också en vårdplan och driftkostnadsplan upprättas. Detta är värdefullt ur naturvårdssynvinkel. Dessutom erhålles en klar uppfattning om kostnaderna. Avsättningen av nya reservat får inte leda till att skötseln av de redan existerande försämras. - De intrångs- och marklösenersättningar som utbetalas till enskilda markägare bör kunna spridas i tiden efter en upprättad plan. Den skattebelastning, som uppkommer vid ett enda betalningstillfälle, bidrar till ointresse för denna bevarandeform. Andra lösningar bör också prövas genom t ex markbyten, varvid statligt ägd mark skall kunna erbjudas den enskilde som ersättning. Moderata samlingspartiet anser att naturreservat skall vara reservat för naturen. Regeringens alltför fria tolkning av begreppet skapar osäkerhet om vad naturreservaten är ämnade till. - Begreppet naturskydd bör därför renodlas. Områden skall inte avsättas som naturreservat av friluftslivs- eller rekreationsskäl. Naturreservaten skall vara tillgängliga för allmänheten endast i sådan utsträckning att reservatets skyddssyfte inte motverkas. - bidrag till olika friluftsanläggningar bör avvecklas och ansvaret överföras till föreningar, enskilda eller kommuner. På så vis frigörs resurser för mera naturliga Enligt vår uppfattning bör mark för friluftsändamål i Mot. största möjliga utsträckning bibehållas i enskild ägo och tillgängligheten Jo796 för allmänheten garanteras genom långtidsavtal. 9.5 Skydd av arter och genetisk variation Antalet hotade svenska djur och växtarter ökar. Orsakerna är flera, men den vanligaste är förändrad markanvändning. Främst förefaller det som igenväx ningen av ängar, strandängar och hagar utgör ett hot. - Fauna- och floravården är en försummad del av naturvården och bör ges en större tyngd. En utökad forskning inom området är angelägen. När arter försvinner eller reduceras i antal sker en genetisk utarmning. Variationen blir mindre genom att antalet individer minskar. - Bland de högre växterna finns omkring 30 arter som enbart förekommer i . Att skydda dessa s k endemiska arter är en särskilt viktig svensk angelägenhet. Det är angeläget att bevarandet så långt det är möjligt sker i arternas egen miljö. - Skyddet för djur- och växtarter bör förstärkas inom ramen för en effektivare naturskyddslagstiftning. Artskyddsbestämmelser bör gälla för både växter och djur. Artskyddet måste också verka förebyggande. Särskilt angelägna att skydda är förutom de i hotade arterna även de arter som i fortfarande har vitala populationer men som i världen i övrigt är starkt hotade. Vi föreslår därför att det införs bestämmelser i naturskyddslagen som ger ett direkt skydd för hotade arter och för arter med en hotad genetisk variation. Denna fråga bör tas upp vid en revidering av naturvårdslagen. - Plocknings- och uppgrävningsattraktiva växter skyddas genom fridlysning. Fridlysningsreglerna behöver dock revideras och generaliseras. finns t ex åtta olika fredningsbestämmelser för i olika län. - Enskilda initiativ för att vårda och bruka äldre kulturlandskap bör uppmuntras. Som ett exempel kan nämnas att den starkt hotade orkidén vityxne har både räddats och förökats genom en enskild lantbrukares spontana naturansvar och initiativ. - Privata markägare skall inte behöva drabbas av att de på sin mark har en hotad art. Skyddet för arter bör bekostas av staten. Ersättning skall därför utgå för försvårande av pågående markanvändning. Den skall vara sådan att markägaren upplever det positivt att ta sitt ansvar för den hotade arten. - Inom ramen för den nordiska genbankens verksamhet bör även skyddet av genetiska resurser hos vilda växter och djur övervägas och deras databank utnyttjas. Även de kan ge en värdefull hjälp genom att t ex föröka upp hotade växtarter för att senare utplantera dessa på lämpliga platser. - Fauna- och floravårdskommittéerna vid SLU bör ges utökade resurser främst så att deras samlade data om hotade djur och växter når en god spridning. Informationen om denna verksamhet behöver utökas. Kommittéerna är viktiga remissinstanser och bör utnyttjas vid t ex en revidering av hänsynsreglerna inom jord- och skogsbrukslagstiftningen. 9.6 Enskild natur- och kulturvård Äldre typer av kulturlandskap hör till de mest hotade naturområdena i . De som fram till skött dessa landskap och därmed befrämjat ett rikt och varierat djur- och växtliv är jordbrukare. Den omfattande inventeringen av traditionellt brukade hagar och ängar som pågår inom ramen för de s k NOLA-bidragen kommer att ge ett värdefullt bakgrundsmaterial för skyddet av dessa marker. - Genom att ge ett förvaltaransvar till markägarna blir förutsättningarna bättre att rädda den svenska kulturbygden. Vi föreslår att direkt ersättning skall kunna ges till dem som vill vårda värdefulla naturmarker såsom ängar och hagar. Bidraget bör utgå med en arealrelaterad ersättning som beräknas efter vårdobjektens viktighet. Vill statsmakterna dessutom medverka till ett öppet landskap med ängar och kulturbeten fordrar detta någon form av stimulans till den enskilde odlaren. Avkastningen från en sådan markanvändning är annars så låg att jordbrukaren tvingas välja andra alternativ. I jordbrukets kommande strukturförändring är det viktigt att återskapa en del av den ängs- och hagmark som gått förlorad. Detta skulle kunna stimuleras med en ersättning per hektar återskapad ängs- och betesmark. Statliga styråtgärder för markanvändningen ger ofta negativa miljöeffekter. Så har t ex bidraget till de s k 5:3 skogarna i många fall fått till effekt att hagmark planterats med barrskog. Detta bidrag bör avskaffas. Den enskilde markägaren bör avgöra markanvändningen. - Det i unika Stora Alvaret på bör skyddas. Dess djur- och växtliv har enastående värden och kan hotas genom igenväxning. Uppdrag bör ges åt att finna lämpliga skyddsformer, t ex genom skötselavtal med markägarna. De mycket små rester som finns kvar av urskog eller urskogslika skogar är angelägna att i största möjliga utsträckning bevara. De har ofta en specialiserad fauna och flora och utgör också något av en skogsbotanisk genbank. Anspråken på dessa marker är stora från det moderna skogsbrukets sida. Att undanta dessa områden och ge dem ett varaktigt skydd från avverkning är särskilt viktigt i den södra landshalvan, där även urlövskogar finns. Regeringen föreslår att inom anslaget för naturvård avsätts för att skydda urskogarna. Vi tillstyrker förslaget. - Skogsvårdslagens hänsynsregler behöver skärpas och ytterligare preciseras. Det senare gäller också ersättningsreglerna. Viktiga naturvårdsintressen får ej skadas av skogsvårdsåtgärder som utförs med statligt stöd. - Skogsvårdslagen bör ändras så att ett större inslag av lövträd tolereras i våra barrskogar. Blandskogen med ett stort ädellövträdsinslag, som dock inte uppfyller ädellövskogslagens krav, bör undantas från kravet på avverkning och barrträdsplantering. - Vi har i tidigare motioner fört fram vår uppfattning att det fjällnära barrskogsbältet står för så stora naturvärden och har så stor betydelse för rennäringen och turismen att det i sin helhet bör undantas från storskaligt skogsbruk. De fjällnära skogarna ägs till största delen av domänverket (av arealen eller nära ). Vissa delar av denna areal, ca , är avsatta till naturreservat och domänreservat. - Enligt vår mening bör övrig skog avyttras till enskilda i de områden som berörs. Försäljningen av denna skog bör vara avslutad . Försäljning bör även kunna ske till gemensamhetsskogar ägda av samebyar och lokalbefolkning. - Detta skulle sannolikt garantera ett småskaligt, arbetsintensivt skogsbruk med ökad naturvårdshänsyn. Mångfalden i skogsbruket främjas genom spritt enskilt ägande. Inför denna försäljning bör domänverket åläggas största möjliga begränsning av avverkningarna i dessa områden. En betydande del av avverkningarna i fjällnära skogar har skett med direkt statligt stöd i form av bidrag till skogsbilvägar och bidrag till avverkning av lågproducerande bestånd - det s.k. 5:3-bidraget. Vi har föreslagit att dessa bidrag avskaffas. - Det bör utredas hur krav på stor återhållsamhet med skogsbruket i dessa områden utfallit. I samband med denna utvärdering bör behovet av en differentiering av skyddsåtgärderna i den fjällnära skogen belysas. Trots betydande avsättningar till reservat kan i den fjällnära skogen fortfarande finnas urskogsarealer av stort värde för naturvården. I dessa urskogar kan även ett småskaligt skogsbruk föröda naturvärden. - De som står till förfogande för inköp av urskogar bör kunna användas för att köpa in sådana unika områden. Möjligheten att låta köpen gå över den ideella naturvården bör tillvaratas. Det finns i två fall skäl till annat än privat ägande av mark för naturvård. Det ena är nationalparkerna, som staten bör äga och förvalta. Det andra är värdefull mark där ägarbilden är för splittrad eller osäker för att skötselkontrakt skall kunna användas. Här skulle de ideella föreningarna på miljövårdens område kunna ta ett ansvar för ägandet och förvaltningen. för naturvård ägs i viss utsträckning av den ideella naturvården. äger t ex med rikt fågelliv. Aktse hemman nära Sareks nationalpark, Ko mosse (ett myrkomplex i län) och Osaby säteri i . En privat stiftelse äger och förvaltar . Det engagemang som visas av ideella organisationer vid skötsel av värdefulla naturområden i visar att det är de som har den största kunskapen, den högsta motivationen och den största ansvarskänslan för den framtida förvaltningen av den svenska naturen. - Anslaget för naturvård bör uppgå till och bör inte enbart användas till statens förvärv av värdefulla naturområden, utan även för den ideella naturvården för inköp av mark. I villkoren för erhållande av medel skall klargöras att ansvar för skötseln av naturobjekten ingår i åtagandet. våtmarker har ofta särpräglad såväl fauna som flora, som är angelägna att bevara. De är betydelsefulla för viltet och viktiga rastplatser för flyttande fåglar. I områden med kalhyggen och stor vattenavrinning utgör de en typ av utjämningsmagasin som motverkar översvämning nedströms. Även globalt är våtmarker av betydelse. Convention of Wetlands upptar ca 20 internationellt skyddsvärda områden i . Brytningen av torv innebär oåterkalleliga skador på myrarna och på de växter och djur som är beroende av myrarna som livsmiljö. Genom att ge ett undersökningstillstånd för Gullhögsfloarna i har regeringen visat sin bristande respekt för stora och riksangelägna naturvärden. Den nämnda myren har av såväl vetenskap som naturvård klassats soms ett riksobjekt och har ingen direkt motsvarighet i landet. En utbryten torvmyr eller ett utdikat rikkärr kan aldrig återställas. Cirka en tredjedel av våtmarker är mer eller mindre torrlagda. I är det . - I princip bör kvarvarande sydsvenska våtmarker bevaras, särskilt i de kalkrika områdena. Naturvården måste här få komma in i ett tidigt planeringsstadium. Nuvarande statsbidag till dikning bör avskaffas. Utdikningsföretag måste följa gällande lagar och överträdelser påtalas och bestraffas. Eftersom huvuddelen av vattendragen i används för energiproduktion är det utomordentligt viktigt att bevara dem som är helt orörda. Dessa utgör en mycket viktig naturresurs för hela landet. - De fem orörda huvudälvarna bör inte byggas ut. Dessa står för så stora miljövärden att de måste bevaras. - Även i finns flera vattendrag med stora naturvärden. Till de mest bevarandevärda hör () och Bräkneån (). Nedre (från till mynningen) hör till vårt lands mest skyddsvärda naturområden. Det skydd som givits området får inte urholkas utan borde i stället förstärkas. Jordskorpan innehåller uran. Det är i samband med uranets radioaktiva sönderfall radondöttrar bildas. Radondöttrarna fastnar i bronker och lungor vid inandning. Radondöttrarnas korta halveringstider - och att de ger alfastrålning som har aktiv biologisk verkan - gör att strålskador kan uppträda. Härigenom utgör radon och radondöttrarna ett hälsoproblem. Radongas nybildas ständigt i alla bergarter och byggnadsmaterial som innehåller uran. Om ventilationen i ett hus är dålig stannar radongasen kvar i rummen med förhöjd radonhalt som följd. Förändrad byggteknik, inklusive avsiktliga åtgärder för energisparande, har lett till tätare hus och minskad ventilation, med förhöjda radondotterhalter inomhus som följd. Radonhalten anses ha fördubblats på grund av ändrad byggnadsteknik. skedde en ytterligare fördubbling beroende på olika energibesparande åtgärder. SSI (statens strålskyddsinsititut) har uppskattat antalet lungcancerfall orsakade av radon till någonstans mellan 300 och 3 000 lungcancerfall . Grov jämförelse mellan de genomsnittliga stråldoserna för den svenska befolkningenfrån olika strålkällor CRadon I bostäder lägesrapport (mSWir) DERNOBYL ÄDottefprodukter av radoqjX S inomhuv Myck«'i^ajva-Sr Sjtrtooe^p^^jlOOmSv^ Kalium i kroppen 0.2 mSv Gammastrålning trin hus och mark 0.1-2,8 mSv Kosmisk strålning 0.3 mSv . 1950 1960 1970 1980 1990 Utredningen om radon i bostäder som lämnade sin slutrapport , konstaterar att 40 000 lägenheter i , de flesta i småhus, har radonhalter som ligger över nu använda gränsvärde på 400 bequerel per m3 luft (Bq/m3). Bland de människor som bor i dessa hus och har gjort det , kommer enligt de lägre riskvärden cancerkommittén använder ca 35-40 drabbas av lungcancer (100-120 enligt SSI bedömning). Detta faktum lämnade tydligen regeringen helt oberörd när radonrapporten lades fram. Efter nära kom regeringens reaktion, som utmynnade i svaga åtgärder mot problemet. I miljöpropositionen beskrivs radonproblemet i våra bostäder som en av de mest allvarliga hälso- och miljöfrågor vi har i . Denna beskrivning är enligt vår mening korrekt men föreslagna åtgärder är obetydliga. Radioaktivt nedfall i i samband med reaktorhaveriet i Tjernobyl beräknas medföra en ökning av antalet dödsfall i cancer med ca tre under ett antal årtionden framöver. Insatser på i samband med skall jämföras med ett fåtal för åtgärder i radonhusen, trots att riskerna här enligt expertbedömningar är 50-300 gånger högre. * Insatserna för att spåra och åtgärda samtliga 40 000 bostäder över /m3 måste effektiviseras och intensifieras. Åtgärdsgränsen bör sänkas till en nivå på ca /m3, vilket överensstämmer bättre med andra länders gränsvärden. I det internationella miljösamarbetet är det viktigt att tillhör en grupp med tillräcklig tyngd för att vår stämma skall höras. Vi föreslår ett fördjupat samarbete med den gemensamma marknaden, EG, för att uppnå detta. Miljöfrågorna inom EG har fått successivt ökad tyngd. EG:s strävan till ökat samarbete visades bl a vid mötet mellan EFTA:s och EG:s miljöministrar i Noordwijk i , då en deklaration om närmare samarbete i miljöfrågor antogs. - är på många områden starkt beroende av EG:s beslut på miljöområdet. Detta gäller t ex avgasreningskrav på tunga fordon och utsläppskrav på flygtrafik. Det är därför viktigt att sträva mot ett så nära knytning till EG att vi kan påverka EG:s beslut i dessa frågor. Ett vidgat västeuropeiskt samarbete är troligen också en förutsättning för ett fördjupat samarbete med , vilka har svåra miljöproblem. För västeuropeiska länder med en ambitiös miljöpolitik kan investeringar i luftvård i det egna landet ge lägre utbyte än motsvarande investeringar i angränsande öststater. Lösningen på dessa problem kan, enligt vår mening, underlättas av samordnade västeuropeiska insatser i form av tekniköverföring, kreditöverenskommelser m m. bör i aktuella internationella fora verka för att sådana samordnade insatser kommer till stånd. Svensk avfallshantering är delvis av internationellt hög klass. Två behandlingsmetoder är dominerande för att behandla avfall i deponering och förbränning. Båda metoderna har negativa miljöeffekter, som kan mildras med ökad källsortering. Erfarenheten visar att enskilda människor är villiga att källsortera i större omfattning än , om systemen är enkla. Människor naturliga intresse för att minska miljöbelastningen i samhället bör stimuleras. En ökad källsortering underlättar långtgående återvinning. Det goda beteendet när det gäller sortering av avfall kan stimuleras. Panten på returglas och på aluminiumburkar har givit goda resultat. - Vi är vidare beredda att pröva införandet med returpantsystem för plastflaskor för dryckesförpackning. beslutade att ett pantsystem för kvicksilverhaltiga batterier skall införas. Kvicksilver representerar ett allvarligt miljöhot vare sig soporna förbränns eller deponeras. Insamlingen av knappcellsbatterier går bra och ligger av försäljningen. Alkaliska batterier återlämnas endast till . Resterande innehåller ca kvicksilver och utgör en betydande miljöbelastning. - beställning av ett pantsystem måste effektueras. Alkaliska batterier utan kvicksilver har tagits fram . Om branschen finner ett pantsystem tungrott kommer detta att medföra en övergång till batterier utan kvicksilver. - Även miljökonsekvensbedömningar kan användas för att göra avfallshanteringen mer miljövänlig. Metoden kan t ex användas när en ny förpackning skall introduceras och innebär att man analyserar den från vaggan till graven. Om den nya förpackningen ger avfallsproblem kan den ekonomiska kalkylen förändras genom krav på pantsystem eller annat insamlingssystem. Trots källsortering och återvinning utgör avfallet ett miljöproblem. Läckage från deponier kan trots behandling innehålla tungmetaller och kemiska ämnen som påverkar miljön. Nedlagda soptippar finns över hela landet.