mot · GC02Ju805 · 1989-01-16 00:00:00 — Motion till 1988/89 :Ju805 av m.fl. (m) Minskad brottslighet anmäldes nästan 1,1 miljoner brott. Detta innebär en femdubbling av brotten . Det verkliga antalet brott är högre, eftersom många brott aldrig anmäls. Bakom de statistiska uppgifterna om anmälda brott finns mycket mänskligt lidande. Brottsoffer drabbas av allvarliga kroppsskador, psykiska besvär och ekonomiska förluster. Det stora flertalet människor i vårt land känner djup oro för att själva utsättas för brott. Så behöver det inte vara. Socialdemokraterna bär ett stort ansvar för denna utveckling. Brottsnivån i ett samhälle har givetvis samband med den kriminalpolitik som förs. Sedan socialdemokraterna återfick regeringsmakten har miljonvallen för brott sprängts. Denna brottslighet existerar under en lagstiftning som i väsentliga delar är rent socialdemokratisk. Föräldrarnas och skolans ansvar att lära unga människor att känna respekt för andras liv och egendom har undervärderats. Polisväsendets resurser har fortlöpande försämrats. Fängelsestraffens användning har begränsats. Möjligheterna till åtalsunderlåtelse har utvidgats. Intagna på kriminalvårdsanstalter har kunnat avvika. Unga brottslingar har tillåtits att bli vanebrottslingar. Narkotikamissbruket har fått breda ut sig. Situationen är nu ohållbar. Socialdemokraterna har därför tvingats att justera sin kriminalpolitik något. Men förändringen är alltför obetydlig för att få någon effekt. Socialdemokraterna saknar förmåga att ta itu med brottsligheten. I ett rättssamhälle skall den enskilde känna sig trygg i sitt eget hem och på gator och torg. Det krävs moderat politik för att minska brottsligheten. I denna motion läggs förslag med följande inriktning i syfte att skapa ett tryggare : - Ge ökat ansvar till familjen. Den är den viktigaste brottsförebyggande faktorn. - Ge polisen kraftigt ökade resurser. Polisen behöver förstärkas med 1 200 tjänster, varav 600 aspiranter och 600 administrativa befattningshavare. Fler administrativa tjänster frigör poliser till gator och torg. - Stärk domstolarna. Annars kan rättssäkerheten hotas. Då förlorar allmänheten förtroendet för rättsväsendet. 1 1988189.3 sami NrJu805 - Minska utrymmet för åtalsunderlåtelse. Ett brott skall följas av reak- Mot. 1988/89 tion. - Ta itu med vanebrottslingarna. Återfallsförbrytare skall ha strängare straff. - Avskaffa halvtidsfrigivningen. I princip skall hela straffet avtjänas. - Skapa en fungerande kriminalvård. Skärp villkoren för permissioner. narkotikahanteringen i fängelserna. - Skapa ett fungerande påföljdssystem för ungdomsbrottslingar. De skall mötas av en fast reaktion men också ges stöd. - Lagstifta om en effektiv kriminalisering av narkotikakonsumtion. - Stärk tullens resurser att hejda narkotikasmuggling över gränserna. - Ge brottsoffren påtagligt ökat stöd. Sätt offret i centrum, inte brottslingen. En av statens främsta uppgifter är att värna medborgarna mot brott. I ett rättssamhälle skall den enskildes liv, hälsa, integritet och egendom skyddas. Människorna skall kunna känna trygghet i sina hem och på gator och torg. När någon överträder lagen skall en reaktion inträffa. Endast det samhälle som ger de enskilda rättstrygghet kan kallas ett välfärdssamhälle. Om många brott begås och om de skyldiga går fria eller endast får milda påföljder tappar medborgarna förtroendet för politiska instanser och myndigheter. I ett sådant samhälle blir människorna otrygga. - begicks nästan 1,1 miljoner brott, vilket innebär en femdubbling . Det verkliga antalet brott är dock högre, eftersom många brott aldrig anmäls. - Bakom de statistiska uppgifterna om anmälda brott finns mycket mänskligt lidande. Många brottsoffer drabbas hårt, fysiskt, psykiskt och ekonomiskt. - Polisväsendet befinner sig i kris. Under en följd av år har alltför få nya poliser utbildats. En effekt av detta är att många brott inte utreds. Endast omkring 1/4 av brotten mot klarades upp 1987. Bara vart tionde bostadsinbrott blir uppklarat. - Det förflyter mellan brott och straff. P.g.a. bristande resurser inom rättsväsendet dröjer det ofta länge innan ens de få brott som blir uppklarade resulterar i att den skyldige möter en reaktion. - Många som begår brott slipper att drabbas av någon påföljd. Poliser kan meddela s.k. rapporteftergift, exempelvis vid snatteri. Åklagare kan bevilja åtalsunderlåtelse även för tämligen grova brott, exempelvis olika former av stöld. - En stor andel av brotten begås av en liten, högaktiv grupp förbrytare. Omkring 2 500 personer står för nästan fyra av tio brott. - För personer som dömts till fängelse tillämpas s.k. halvtidsfrigivning. Den som har dömts till fängelse för ett allvarligt brott blir alltså frigiven . - Gång på gång inträffar det att brottslingar avviker från kriminalvårdsanstalter. De klättrar över murar, hoppar ut genom fönster eller kommer helt enkelt inte tillbaka efter permission. - Vissa ungdomar som gör sig skyldiga till brott tas inte om hand. Det finns tonåringar som fått utveckla vanebrottslighet. - Narkotikamissbruket fortsätter att breda ut sig. Det är i praktiken fortfarande tillåtet att missbruka narkotika. Brottslighet finns i alla samhällen. Men den kan ligga på en högre eller lägre nivå. Ingen kan ge en heltäckande förklaring till varför brott begås och hur man skall förhindra dem. Men det finns vissa faktorer som enligt vår mening påverkar brottsutvecklingen i negativ riktning. I detta sammanhang har socialdemokraterna ett särskilt ansvar. Brottsnivån i ett samhälle har givetvis ett samband med den kriminalpolitik som förs. Sedan socialdemokraterna återfick regeringsmakten har miljonvallen för brott sprängts i vårt land. Under såväl 1986 som 1987 begicks nära 1,1 miljoner brott. Denna brottslighet existerar under en lagstiftning som i väsentliga delar är rent socialdemokratisk. Man har rätt att lasta en stor del av skulden på socialdemokraterna för att situationen är som den beskrivs ovan. Från socialdemokratisk sida har under en följd av år funnits en allmän grundinställning om att brottslighet kan bekämpas genom skiftande politiska beslut om sociala förändringar. Det har funnits en föreställning om att brottslighet endast är ett tecken på att tillräckligt många sådana beslut inte fattats. I exempelvis 1985/budgetproposition uttalades: Genom att fortsätta arbetet på att bygga ett mera rättvist och jämlikt samhälle kan vi undanröja många anledningar till brott. Därmed bidrar vi till att öka solidariteten med samhället och respekten för de regler som garanterar dess verksamhet. I samma proposition uttalades: Genom insatser inom bostads- och familjepolitiken, i skolan, i arbetslivet och fritidsverksamheten kan vi motverka social utslagning och ta ett aktivt ansvar för dem som drabbas av sociala och personliga problem. Självfallet har den allmänna politik som förs i ett samhälle betydelse för brottsutvecklingen. Men från socialdemokratisk sida har övertron på sådana generella förändringar varit förödande. Kriminalpolitiken har ofta utformats som om brott har samband med allt utom brottslingens ansvar för sina handlingar. Offren för brott har tillmätts ringa intresse. Det har funnits en okänslighet för de lidanden som de drabbas av. Den allmänna inriktningen av den socialdemokratiska kriminalpolitiken har varit tydlig. Föräldrarnas och skolans ansvar att lära unga människor att känna respekt för andras liv och egendom har undervärderats. Det har manifesterats en vilja att minska fängelsestraffets användning. Polisväsendets betydelse i brottsbekämpningen har underskattats och dess resurser urgröpts. Lagöverträdelser har kunnat ske utan att någon egentlig reaktion inträffat. Högaktiva vanebrottslingar har erhållit mängdrabatt då de dömts för brott i stället för skärpta påföljder. De som har fått fängelse för 1* 1988/89.3 sami. allvarliga brott har haft goda möjligheter till permission eller flykt. Unga brottslingar har tillåtits att bli vanebrottslingar, eftersom några verksamma insatser inte vidtagits. Narkotikamissbruket har fått fortsätta att florera p.g.a. bristfälliga lagar och bristande resurser hos polisen. En sådan kriminalpolitik kan endast leda till ett enda resultat, nämligen ökad brottslighet. Kampanjer av olika slag, exempelvis mot våld, vilka initierats av regeringen kan spela en viss opinionsskapande roll. Om den kriminalpolitik som förs gör att brott lönar sig, saknar sådana åtgärder emellertid värde. har smärre justeringar ägt rum i socialdemokraternas kriminalpolitik. Förslag som tidigare avvisats, exempelvis att inbrott i bostad skall bedömas som grov stöld, har plötsligt godtagits. Brottsoffrens ställning har givits ökad uppmärksamhet. I årets budgetproposition meddelas att fler poliser skall utbildas. Men förändringen i politiken är alltför obetydlig för att få någon verklig effekt. Vad vi betraktar är en i huvudsak retorisk reträtt från tidigare hårt försvarade positioner. Den signal socialdemokraterna fortfarande sänder till brottsbenägna personer är att riskerna för upptäckt, åtal och kännbara påföljder är små. En politik för ökad rättstrygghet Moderat kriminalpolitik har fem mål: Staten skall ha som en av sina främsta uppgifter att skydda medborgarna mot brott. Den som överträder lagar skall mötas av en reaktion som visar att handlingen inte accepteras. Särskild uppmärksamhet skall ägnas unga människor för att förhindra att de utvecklar ett kriminellt beteende. Omfattande insatser skall göras på alla nivåer i samhället för att motverka narkotikamissbruk. Personer som drabbas av brott skall ges ett starkt stöd från det allmänna. Familjer kan motverka brottslighet Familjerna har avgörande betydelse då det gäller att förhindra att unga människor begår brott. Föräldrarna måste alltid ha huvudansvaret för att barn och ungdomar lär sig att känna respekt för andra människors liv och egendom. Att barnen får handlingsmönster och lärs att ta ansvar för sig själva och sina medmänniskor är bästa vägen att förebygga brottslighet. Moderat familjepolitik ger vidgade möjligheter för familjer att själva bestämma över sina villkor. Föräldrarna får ta ett ökat ansvar för barnens utveckling och ges bättre möjligheter att svara upp mot detta ansvar. Det behövs fler poliser Polisernas främsta uppgift är att förebygga brott och att ingripa mot lagöverträdare. För att poliskåren skall kunna utföra ett effektivt arbete måste den självfallet ha tillräckliga resurser. Det görs ibland gällande att fler poliser inte kan vara någon lösning på brottsligheten. Givetvis krävs många olika åtgärder för att komma till rätta med brottsligheten. Kriminologisk forskning har dock visat att ökad risk för upptäckt - och därmed bestraffningsrisk - är en mycket viktig brottsavhållande faktor. Detta åskådliggjordes mycket tydligt genom en speciell insats som polisen gjorde i . Under bevakade några tiotal poliser ett mindre område i city. greps nära 30 personer misstänkta för bl.a. skadegörelse, stöld, rån och misshandel. Till detta kom att 30 trafikbrott rapporterades och att 20 minderåriga kördes hem eller till sociala myndigheter. Efter hand spreds ryktet om denna intensiva polisinsats i city. Brottsbenägna personer lugnade ner sig då de fick klart för sig att polisen snabbt kunde vara på plats då ett brott begicks. Att polisens resurser-och därmed sammanhängande möjligheter att synas på gator och torg - har direkt betydelse för brottslighetens omfattning har visats även då det gäller narkotikabrottsligheten. fanns vid s.k. gatulangningsgrupper. Dessa var specialiserade på att förhindra öppen handel med narkotika. Arbetet var mycket framgångsrikt. I takt med att polisens resurser har urgröpts har gatulangningsgruppernas arbete praktiskt taget upphört. Detta har omgående resulterat i kraftigt ökad öppen handel med narkotika. Därmed har också möjligheterna att kontrollera och minska HIV-smittans spridning försämrats. I sitt budgetförslag för /90 konstaterade att allt tyder på att benägenheten att anmäla brott markant minskat . Många är med hänsyn till polisens resurser för att utreda vissa brottstyper helt enkelt skeptiska till det meningsfulla i att göra anmälan till polisen. Styrelsen fastslår vidare att flertalet anmälda brott inte leder till några reella åtgärder från polisens sida. Vi upplever nu ett polisväsende i kris. Detta beror inte på slumpen eller att brottslighetens ökning har varit omöjlig att förutse. Orsaken är beslut av regeringen och den socialistiska majoriteten i . Sedan den socialdemokratiska regeringen tillträdde har den, med början /84, år hållit tillbaka utbildningen av nya poliser. Detta har skett mot uttryckliga rekommendationer och i strid med bl.a. moderata samlingspartiet i . Det står nu klart för alla och envar att situationen är ohållbar. Därför har regeringen i budgetpropositionen föreslagit att 600 nya poliser skall utbildas i enlighet med äskande. Detta kommer emellertid inte att medföra omedelbara förbättringar. Det tar från det att utbildningen börjar till dess en polis kan sättas in i ordinarie verksamhet. Men framför allt innebär den låga nyutbildningen av poliser att det saknas personal som kan ersätta dem som avgår p.g.a. pension m.m. har konstaterat att: Även med en höjd antagning till 600 aspiranter kommer - under förutsättning att avgångarna fortsätter att ligga på samma nivå som - polisväsendet att ha ett rejält underskott . Till detta skall fogas att om ytterligare arbetstidsförkortningar blir aktuella - exempelvis som följd av en förändrad semesterlagstiftning - kommer detta att ytterligare försvaga bl.a. polisens resurser. Polisen behöver omgående ökade resurser. Självklart skall det antal nya poliser utbildas som - och regeringen - föreslagit. Men det krävs mer än så. Fler än 600 aspiranter kan inte utbildas p.g.a. lokalbrist på . Behovet av fler aspiranter är dock uppenbart. Det bör vara möjligt att genomföra om- eller tillbyggnader av för att skapa utrymme för ökad intagning av aspiranter fr.o.m. nästa budgetår. Regeringen bör därför uppdra åt att projektera de förändringar som krävs för att åstadkomma detta. Många polismän utför administrativa uppgifter. Polisens resurser att ingripa mot brott skulle kunna öka om sådana arbetsuppgifter i stället utfördes av administrativ personal. föreslår att minst 400 administrativa befattningshavare nyanställs för att i någon mån minska skadeverkningarna av att det finns för få poliser. Enligt vår mening måste 600 nya administrativa tjänster inrättas. En sådan förstärkning kommer - till skillnad från ökad intagning av aspiranter - att snabbt resultera i att polispersonal kan frigöras för rent polisiära uppgifter. Det finns anledning att räkna med att liknande satsningar blir nödvändiga även följande år. Vi kommer i särskild motion 1988/89:Ju241 av m.fl. föreslå att anvisas för detta ändamål. Rättsväsendet har utsatts för hårda besparingskrav från statsmakterna. Arbetssituationen i domstolarna har väsentligt försämrats. Därmed riskerar den hittillsvarande höga standarden i dömandet och rättsvården att försämras. Läget är nu sådant att allmänhetens förtroende för domstolarna kan svikta. Frågor angående resursförstärkningar till domstolar behandlas i motion 1988/89:Ju241 av m.fl. angående budgetpropositionen. Brott skall följas av reaktion Rapporteftergift och åtalsunderlåtelse meddelas för ofta. Huvudregeln skall vara att en reaktion skall följa på ett brott. I annat fall förlorar många människor förtroendet för lagar och myndigheter. Ersätt villkorlig dom med villkorligt fängelse Personer som har begått brott som kan föranleda fängelse döms ofta till villkorlig dom. Det är inte ovanligt att både den som har dömts och omgivningen uppfattar en villkorlig dom som ett frikännande. Villkorlig dom bör bytas ut mot villkorligt fängelse. Domstolen skall alltså utdöma ett fängelsestraff, men medge anstånd med straffets verkställande. Om den dömde begår ett nytt brott under en viss prövotid skall fängelsestraffet avtjänas. En sådan förändring skulle på ett tydligare sätt visa att brott inte accepteras. Många personer som har begått brott ådöms påföljden skyddstillsyn. Det är inte ovanligt att den som erhållit påföljden återfaller i brott. Då förordnas ofta att dessa brott skall, som det heter, omfattas av skyddstillsynen. Detta betyder att ett straff ådömt för ett tidigare brott också skall avse ett senare begånget brott. Ett brott bör i princip leda till en särskild reaktion. Det finns ingen anledning att göra undantag i sådana fall det är fråga om återfall i brott. Den som dömts till skyddstillsyn och begår ett nytt brott bör normalt dömas till fängelse. Ta itu med vanebrottslingarna En liten grupp kriminellt belastade personer - ofta med grava missbruksproblem - svarar för en oproportionerligt stor andel av begångna brott. av alla misstänkta, omkring2 500 personer, står för av det totala antalet uppklarade brott. Samma fenomen kan beskrivas på så sätt att en promille av totalbefolkningen, cirka 8 000 personer, svarar för av alla bostadsinbrott, bilstölder och stölder från/ur motorfordon. Den lilla gruppen högaktivt kriminella orsakar genom sin verksamhet oproportionerliga kostnader för såväl brottsoffer som för det allmänna. Icke desto mindre är brottslingarna på sätt och vis favoriserade. De kan få åtalsunderlåtelse för vissa brott som följt på tidigare. Då de åtalas för en mängd brott åtnjuter de en form av mängdrabatt då straffet bestäms. genomfördes lagändringar som innebär att återfall skall kunna ges särskild straffskärpande betydelse. Förutsättningarna för att tillämpa lagen är dock snävt angivna. Straffskärpning skall kunna ske om den tidigare och den nya brottsligheten är likartade eller brottsligheten i båda fallen varit särskilt allvarlig och haft ett straffvärde på omkring fängelse. Endast en liten del av de högaktiva brottslingarna kommer att drabbas av denna reglering. Det är sällsynt att så långa fängelsestraff som utdöms. I praktiken kommer vanebrottslingarna att kunna fortsätta med sin verksamhet. Det krävs en skarpare reaktion från det allmännas sida mot vanebrottslingarna. Den som har dömts för brott och ändå fortsätter att begå nya brott skall regelmässigt ges strängare straff. När fattade beslut om halvtidsfrigivningen var moderata samlingspartiet det enda parti som motsatte sig beslutet om allmän straffsänkning. Från socialdemokratisk sida har det talats om att halvtidsfrigivningen skall avskaffas. Men det menar man skall ske på det sättet att de straffsom anges i lagarna skall justeras ned. Slutresultatet blir att dömda personer skall avtjäna samma strafftid som . Enligt vår mening skall det straff som utdöms i princip avtjänas. Någon generell sänkning av straffen kan inte komma ifråga. Om villkorlig frigivning skall förekomma skall denna vara en belöning för gott uppförande och under alla förhållanden inte kunna ske förrän större delen av straffet har avtjänats. Landets kriminalvård fungerar inte tillfredsställande. Alltför ofta visar det sig att brottslingar kan avvika från de anstalter de är intagna i. Inte sällan rör det sig om personer dömda för omfattande kriminalitet, vilkas gripande och dömande medfört stora kostnader för det allmänna. Från såväl principiella som samhällsekonomiska utgångspunkter är dessa förhållanden oacceptabla. Bevakningen av intagna måste förbättras. gäller att vissa intagna kan särbehandlas. Detta betyder att de placeras i sluten riksanstalt och endast kan beviljas permission under bevakning. Särbehandling kan ske beträffande den som har dömts till fängelse i lägst för grov narkotikabrottslighet och för den som har dömts till fängelse i lägst för annan brottslighet. Vi menar att allmänhetens skyddsintresse måste sättas i första rummet. Den som har dömts till ett så långt fängelsestraff som har normalt sett gjort sig skyldig till mycket svår brottslighet, exempelvis allvarliga våldsbrott. Därför bör i princip alla intagna som erhållit ett sådant straff särbehandlas. Vissa skärpningar har skett beträffande möjligheterna till permission för intagna. Det krävs dock ytterligare åtgärder. Reglerna för permissioner bör stramas upp på olika sätt. Obevakade permissioner bör starkt begränsas för intagna som gång på gång återfaller i brott. När det gäller intagna som begått allvarliga våldsbrott och narkotikabrott bör permission endast undantagsvis få förekomma. På många kriminalvårdsanstalter finns stora narkotikaproblem. Detta är givetvis inte acceptabelt. Intagna utan narkotikaproblem skall inte behöva komma i kontakt med narkotika. Missbrukare skall avskärmas från tillförsel av droger. Intagna skall självfallet förhindras att bedriva narkotikahandel inom anstalterna och ute i samhället. För att komma till rätta med problemen krävs ökad differentiering av olika kategorier av interner på olika avdelningar. Det är också nödvändigt med sträng kontroll av personer dömda för narkotikabrott. Många av dem som intas i anstalt har både sociala, utbildningsmässiga, psykiska och medicinska problem. Det är viktigt att en intagen får vård för alla former av missbruk. Den intagnes möjligheter att klara sig i samhället efter frigivningen skall förbättras genom yrkesutbildning eller social träning. För att minska risken för återfall i brott bör det allmänna ta ett större ansvar för de dömdas rehabilitering i samhället. Det inträffar att den som begått ett allvarligt brott befinns vara psykiskt störd. Han eller hon överlämnas då till s.k. sluten psykiatrisk vård. Inte sällan har det hänt att en sådan person försätts på fri fot och gör sig skyldig till nya allvarliga brott. Detta har med fog upprört allmänheten. Det har ifrågasatts om nuvarande lagar inom detta område tar tillräcklig hänsyn till medborgarnas anspråk på skydd mot brott. Då denna fråga behandlas av måste självfallet frågor om allmänhetens trygghet mot brott ägnas särskild uppmärksamhet. Vi avser att återkomma till med våra konkreta förslag i detta och andra hänseenden i anslutning till den proposition om ny lagstiftning om psykiatrisk tvångsvård som aviserats komma . Många brott begås av unga människor. Ungdomar mellan svarar för nära 1/4 av samtliga brott. Det helt övervägande antalet ungdomar som begår brott gör det endast vid enstaka tillfällen. Men det finns en grupp unga som inte upphör med sin brottsliga aktivitet utan tvärtom ökar den och begår fler och svårare brott. Det finns tonåringar som har utvecklat vanebrottslighet. Det krävs omfattande åtgärder för att komma till rätta med ungdomsbrottsligheten. Moderata samlingspartiet har i en särskild motion 1988/ 89:Ju816 av m.fl. angående ungdomsbrottslighet utvecklat vad som behöver göras. Bl.a. krävs följande förändringar: Ungdomsvårdsskolorna (s.k. paragraf 12-hem) måste förbättras så att de kan ta hand om gravt kriminellt belastade unga. Detta förutsätter bl.a. att huvudmannaskapet för skolorna övertas av staten. Sociala myndigheter måste ingripa mera bestämt mot unga som begår brott eller påbörjar missbruk. Brott av unga personer måste utredas snabbare. Det bör på försök införas jourdomstolar för unga brottslingar. Om dessa och andra åtgärder vidtas kan många brott av unga förhindras. Missbrukande ungdomar måste tas om hand och ungdomar som gör sig skyldiga till lagöverträdelser måste få erfara att sådant inte accepteras. Det finns ett klart samband mellan brottslighet och narkotikamissbruk. Narkotikapolitiken måste utformas så att det inte kan uppstå någon tvekan om att befattning med illegal narkotika inte accepteras. antog en ny lagstiftning gällande konsumtion av narkotika. Från bl.a. moderat sida kritiserades lagen för att vara bristfällig i flera avseenden. Det har visat sig att kritiken var befogad. I praktiken är det fortfarande tillåtet att missbruka narkotika i . Moderata samlingspartiet har i en särskild motion 1988/89:So207 av m.fl. angående alkohol- och narkotikapolitiken utvecklat vilka lagändringar som är nödvändiga. Bl.a. krävs att fängelse skall stadgas för narkotikakonsumtion, inte som endast böter.