mot · GC02Fi503 · 1989-01-23 00:00:00 — av m.fl. (fp, m) Statsbidrag som stimulerar entreprenadlösningar i verksamhet Mångå av dagens politiska beslutsfattare växte upp i ett med färre än 270 000 anställda i kommuner och landsting (så många fanns det 1960). Uppenbarligen gick det bra. Tillväxten i landet var genomsnittligen och reallöner och standard steg stabilt och kraftigt som t.ex. sjukfrånvaron var låg. är de kommunanställda ca 1,2 miljoner. Det innebär en fullkomligt häpnadsväckande ökning som gjort kommuner och landsting till stora och ibland ganska svårmanövrerade delar i ekonomin. Landets störste arbetsgivare är inte utan i . I flertalet kommuner är kommunen själv den störste arbetsgivaren. Eftersom kommunerna - i huvudsak - lever på uttaxerade medel har expansionen lett till en stark ökning av skatterna. Löntagarnas prestationsökningar har inte gett höjd reallön utan högre skatt. Denna expansion har bl.a. skett genom att kommunerna har tagit över uppgifter i stor skala från företagen. Siffror från företags- och arbetsställeregister visar hur antalet anställda fördelar sig på privat respektive kommunalt och statligt företagande. Här nedan några exempel på typiska företagarverksamheter där kommunerna och landstingen - tillsammans med staten - spelar en huvudroll. Väg- och vattenb. Den sammanlagda omsättningen i Kommunala affärsdrivande verksamheter kan beräknas till ca 100 miljarder , varav cirka hälften i bolag eller stiftelser och hälften som egen regi i olika förvaltningar. Inget industriland i västvärlden har låtit regionala offentliga organ ta över en så stor del av de uppgifter som rimligen borde skötas av enskilda företag. Dessutom har svenska kommuner och landsting expanderat oerhört snabbt på sina primära områden, dvs. skola, vård, social omsorg m.m. Även här skiljer vi oss från andra länder där privata inslag är mycket mer vanliga än här. Kommunala verksamheter är mest monopol och behöver därför inte som Mot. ett förstahandskrav vara effektiva. Det beror inte på de kommunala Fi503 De arbetar rationellt men utifrån helt andra förutsättningar än i konkurrensutsatta privata företag. I ett lokalt elbolag sätter man själv taxor som täcker kostnaderna även om dessa skjutit i höjden utan konkurrens. Samma sak gäller t.ex. sophämtning och gatuarbete i förvaltningarnas egen regi. Egenregin är i själva verket den mest utpräglade formen av monopol - så länge ingen kräver att dess kostnader skall korrekt jämföras med andra alternativ. Dessutom, och detta är av stor betydelse, befinner sig den personal som sköter dessa monopol i en miljö där hög produktivitet inte är något förstahandskrav. publicerade en rapport om den offentliga sektorns arbetsmarknad. Där konstaterades sammanfattningsvis att med samma medelarbetstid och frånvaro som inom näringslivet skulle antalet sysselsatta inom den offentliga sektorn varit 220 000 personer färre . I en rapport från presenterades beräkningar baserade på av den offentliga tjänsteproduktionen inklusive vissa delar av kommunsektorn. Rapporten visade utvecklingen av produktiviteten i procentuellt genomsnitt: -1,4 -1,6 -1,5 I det privata näringslivet sker tvärtom ständiga förbättringar av produktiviteten. Ökningen beräknas ha varit . (Man bör dock hålla i minnet att produktivitetsförbättringar är lättare att åstadkomma i t.ex. industrin än i de utpräglade tjänstesektorerna.) Det är nu dags att ta till vara vår nya kunskap om den offentliga sektorns kostnader och relativa ineffektivitet. Den slutsats som bör dras är att kostnaderna måste ner till nivåer som accepteras i våra grannländer och andra jämförbara industriländer. Eljest riskerar näringsliv - som är med och bär kostnaderna - inte att bli konkurrenskraftigt i längden. Enligt den s.k. KEA-gruppen (Kommunalekonomiska arbetsgruppen) i går kommuner och landsting mot en ekonomisk kris . Om löner och priser stiger i samma takt som töms landstingens kassakistor och nya skattehöjningar kan väntas. har utgifterna överstigit inkomsterna i den kommunala sektorn. Denna utveckling väntas fortsätta och även fortgå nästkommande år om inte spiralen av stigande löner och priser bryts. Dessutom krävs att kommuner och landsting stramar åt sin tillväxt. Om inte en allt större del av våra samlade resurser skall användas inom monopoliserade sektorer måste åtgärder vidtagas som stimulerar till alternativa verksamhetsformer. Detta kan ske genom att i större utsträckning än låta enskilda entreprenörer få chansen att konkurrera med den offentliga egenregin. Vidare skall uppgifter som inte behöver skötas offentligt kunna privatiseras. I kommunerna råder kommunalt självbestämmande. Detta skall självfal- Mot. let vara kvar. Men staten kan stimulera kommunerna till att tänka i andra Fi503 banor än egenregi genom att se till att statsbidragsbestämmelserna utformas så att de stimuleras till alternativt tänkande. Regeringen bör därför ges i uppdrag att framlägga förslag för till ett statsbidragssystem för kommunala verksamheter som stimulerar till användandet av alternativa verksamhetsformer och entreprenadlösningar i de kommunala verksamheterna. Ett inslag i ett sådant statsbidragssystem kan vara att bidrag endast ges om kommunerna använt sig av ett anbudsförfarande i det aktuella statsbidragsfallet. Med stöd av ovanstående hemställs att hos regeringen anhåller om förslag till ett system med statsbidragsbestämmelser för kommunala verksamheter som stimulerar till användandet av alternativa verksamhetsformer och entreprenadlösningar. () () ()