mot · GC02Fi97 · 1989-05-18 00:00:00 — Motion till 1988/89:Fi97 av m.fl. (m) med anledning av prop. 1988/89:151 om höjning av den allmänna löneavgiften intill utgången av I propositionen föreslår regeringen en höjning av den allmänna löneavgiften (löneskatten) och med i (utom kommun). Den särskilda höjningen för omfattar inte ersättningar som utges av kommun, landstingskommun eller kyrklig kommun. Höjningen föreslås gälla . Syftet med förslaget är enligt regeringen att "den ekonomiska politiken måste stramas åt för att dämpa tendenserna till överhettning och hålla nere pris- och kostnadsökningarna". Bruttointäkterna från den höjda löneskatten beräknas till 14 miljarder i helårseffekt, vilket motsvarar av BNP. Därmed skulle skattetrycket drivas upp ytterligare. Förslaget om höjd löneskatt utgör en del av den bakvända strategi som den socialdemokratiska regeringen numera förespråkar och som innebär: att stagnationen i svensk ekonomi skall brytas genom att tillväxten bromsas ytterligare, att inflationen skall dämpas med prishöjande skatteskärpningar, att den snabba kostnadsstegringen skall brytas med höjda arbetskraftskostnader, samt att överhettningen på arbetsmarknaden skall bekämpas med åtgärder som verkar återhållande på utbudet av arbetskraft. En höjd löneskatt vältras antingen bakåt på företagens vinster eller framåt på ersättningen till arbetskraften. Genomslaget kan variera mellan olika branscher och företag beroende på konkurrenssituation och rekryteringsläge. Av betydelse är också huruvida lönerna är reglerade eller förhandlingar pågår. All erfarenhet liksom ekonomisk forskning visar att löneutvecklingen, särskilt löneglidningen, i första hand sammanhänger med läget på arbetsmarknaden. Skattehöjningar har inte visat sig medverka till en lägre nominell löneökningstakt - snarare tvärtom. I nuvarande situation med stark överefterfrågan på arbetskraft och pågående avtalsrörelse blir effekten på kort sikt av löneskattehöjningen att arbetskraften blir dyrare. får sin ställning försvagad. Särskilt arbetskraftsintensiva företag kan drivas till friställningar. Regeringens uträkning med denna politik måste vara att använda arbetslösheten som ett medel för att få bukt med kostnadsproblemen och den offentliga sektorns rekryteringsproblem. Om man utesluter skattelättnader, Mot. 1988/89 som ökar utbudet av arbetskraft, och medger köpkraftsförbättring inom Fi97 ramen för måttliga bruttolönehöjningar, återstår endast möjligheten att slå ut företag och driva upp arbetslösheten. Detta är enligt moderata samlingspartiet helt fel metod att dämpa pris- och lönestegringen. Inflationen angrips inte på rätt sätt, om företag läggs ned och människor blir utan arbete. Det var ju detta som den s.k. tredje vägens ekonomiska politik skulle undvika, men vill regeringen uppenbarligen slå in på en sådan linje. På något övervältras den höjda löneskatten på löntagarna genom höjda priser, vilket innebär att reallöneutrymmet minskar. Därtill vidgas den s.k. skattekilen. vilket verkar återhållande på förvärvsbenägenheten, varigenom problemen på ekonomins utbudssida förstärks ytterligare. Regeringen har fel när den hävdar att skulle vara särskilt överhettad. Av en konjunkturbarometer, sammanställd av och , framgår att andelen företag med fullt kapacitetsutnyttjande är lägre i än i och . I anger av företagen att de arbetar vid kapacitetstaket, medan motsvarande siffra i de båda övriga regionerna är . av Stockholmsföretagen anger att lönekostnaderna ökat mer än inflationen mot i och i . Försöken att strypa tillväxten i kan få allvarliga konsekvenser till skada för hela landet. För att skall kunna utvecklas behövs en vital, internationellt konkurrenskraftig huvudstadsregion. 1 en allt öppnare världsekonomi skall svenska företag konkurrera med företag i andra länder. största stad - - måste kunna mäta sig med andra storstäder i . Åtgärder riktade mot leder till etableringar i utlandet snarare än i svensk glesbygd. Även om det också finns andra skäl för den omfattande utlandsetablering som äger rum, är det uppenbart att de senaste årens utflyttning av svenska företag drivs på av det slags åtgärder som riktas mot i form av den extra löneskatten. , styrelseordförande i och , sade efter offentliggörandet av förslaget om den extra löneskatten att "det påskyndar utflyttningen utomlands". Det är allvarligt att regeringen inte bryr sig om sådana varningar. Vad finns det för logik i att och i drabbas men inte konkurrenterna i eller i ? I andra ändan av skalan får man räkna med att enmansföretag försöker flytta ut till sommarstugan på . Tusentals små och medelstora företag kan komma att drabbas hårt av den extra löneskatten. Dessa arbetar ofta med små marginaler till skillnad från många större företag. Exempelvis ett arbetskraftsintensivt tjänsteföretag, där lönerna redan är fastställda, får helt ändrade förutsättningar för sin verksamhet, om löneskatten höjs . De tvära och de till synes omotiverade nya pålagorna hämmar framtida satsningar. Detta är inte rätt sätt att behandla de företag som genom sin expansion skall skapa morgondagens materiella välfärd. Flera av folkrörelser och idrottsföreningar driver verksamhet i Mot. 1988/89 den folkrika del av som utgör. Vi har svårt att se Fi97 det rimliga i att dessa skall drabbas. Regeringen kan väl inte mena att det är ideella organisationer som står för den s.k. överhettningen. Problemen i försvåras än mer genom att den offentliga sektorn undantas från den extra löneskatten. Därigenom snedvrids konkurrensförhållandena mellan privat och offentlig sektor i en situation där det är den privata sektorn som behöver expandera för att tillgodose den efterfrågan på varor och tjänster som enligt regeringen är alltför stor. Egenregiverksamhet gynnas på bekostnad av entreprenader, vilket sänker effektiviteten och därmed ytterligare försämrar tillväxtbetingelserna i . Vidare drabbas ideella och kooperativa verksamheter inom vård och omsorg av högre avgifter än motsvarande kommunala verksamheter. Regeringen hävdar att höjningen av löneskatten skall vara tidsbegränsad. Erfarenheten visar emellertid att när socialdemokraterna väl höjt skatter, brukar dessa bli permanenta. Även om höjningen av löneskatten tas tillbaka, är det troligt att regeringen kommer tillbaka med förslag till skärpningar på annat håll. Från moderat sida avvisar vi bestämt såväl den generella som den extra höjningen av löneskatten. Med hänvisning till det anförda hemställs att avslår proposition 1989/89:151 om höjning av den allmänna löneavgiften.