mot · GC02Fi81 · 1989-05-10 00:00:00 — 1988/89: Fi81 av m. fl (s) med anledning av prop. 1988/89: 150 med förslag till slutlig reglering av statsbudgeten för /90, m.m. (kompletteringspropositionen) Regeringen har i olika sammanhang, bl. a. i regeringsförklaringen, uttalat en mycket bestämd vilja att ta itu med storstädernas ekonomiska problem. En särskild arbetsgrupp har tillsatts inom med uppdrag att lägga fram förslag till åtgärder . För är detta ett mycket glädjande initiativ. har vi hävdat att och de andra storstäderna fått bära en alltför tung börda i samband med saneringen av statens ekonomi. I är och har man alltid varit beredd att ta ett solidariskt ansvar men kräver respekt och förståelse för de problem som är förknippade med storstadens speciella struktur. I regeringens kompletteringsproposition finns ingen synlig koppling till storstädernas speciella problem. Kommunsektorn betraktas som en helhet och de åtgärder som föreslås är generella. a. hävdas att den kommunala konsumtionen vuxit med i genomsnitt och att en så hög volymtillväxt inte är förenlig med en balanserad utveckling av samhällsekonomin. var den årliga tillväxten för i genomsnitt 1,, dvs. omkring hälften av tillväxten i landets övriga kommuner. vet vi att storstädernas sociala miljöer ger kraftiga direkta effekter på de kommunala kostnaderna för social- och sjukvård. har dessutom gruppen mycket gamla människor ökat kraftigt, vilket ställt stora krav på en utbyggd vård och omsorg. Storstadsmiljöerna och den stressiga livsrytmen leder dessutom till behov av särskilda ekonomiska insatser för kultur och fritid. Den fysiska miljön i storstaden förslits genom koncentrationen av industrier och kommunikationer. Detta leder till stora krav på förbättringar i stadens infrastruktur vilken främst är en angelägenhet. Som storstad har totala merkostnader för dess sociala struktur och för dess regionala funktion bedömts uppgå till minst ca . Dessa motsvarar en utdebitering på i storleksordningen . På kort sikt innebär förslagen i kompletteringspropositionen för att utgifterna ökar med ca vilket motsvarar en ökad utdebitering på ca . Eftersom de ökade skatteintäkterna 1990 behövs för att täcka konsekvenserna av 1988/89 års avtal uppstår således en direkt belastning på ekonomi, som Mot. 1988/89 redan vid ingången av 1989 var i stark obalans. Vi är naturligtvis medvetna om behovet av inflationsdämpande åtgärder och om svårigheten att särbehandla kommuner inom ramen för de åtgärder som regeringen nu föreslagit. Detta får dock inte hindra regering och riksdag från att vidta åtgärder som ger storstäderna förutsättningar att klara sina viktiga regionala funktioner och klara kraven på en god miljö och en bra livssituation för människorna. var skatteinkomsterna från juridiska personer en viktig inkomstkälla för kommunerna och framför allt storstäderna. Denna beskattningsrätt är helt och hållet överförd till staten. De kostnader som genererades av företagen genom exempelvis trafik- och miljöpåverkan kunde täckas via dessa inkomster. Investeringar i ny infrastruktur kunde göras utan behov av statlig eller regional finansiering. Borttagandet av den kommunala beskattningsrätten för juridiska personer påskyndade dessutom koncentrationen av företag och industrier till storstadsregionerna eftersom kranskommunerna inte på samma sätt som tidigare fick direkta skattefördelar av en etablering. För storstäderna har detta medfört stora negativa effekter på trafiksituationen och miljön. Storstäderna ges en kompensation om än mycket begränsad för bortfallet av skatt från juridiska personer. Därmed har statsmakterna också i princip accepterat behovet av kompensation för de kostnader som genereras i storstäderna samt att kommunerna skall ha del av de inkomster och förmögenheter som uppstår. Kompensationen är dock klart otillräcklig för de merkostnader som faktiskt uppstår i storstaden och som ett flertal utredningar också bekräftat. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att storstäderna bör få sådan kompensation för bortfallet av skatt för juridiska personer att de klarar nödvändiga investeringar för en god miljö och bra livsbetingelser för sina invånare. () ()