mot · GC02U543 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89:U543 av m.fl. (vpk) Mänskliga rättigheter och demokrati i tredje världen Begreppet mänskliga rättigheter föddes ur två revolutioner. I självständighetsförklaring hette det: Alla människor är skapade jämlika. De har av förlänats vissa oförytterliga rättigheter till vilka hör liv, frihet och strävan efter lycka. Den deklaration om de mänskliga och medborgerliga rättigheterna fastslog: alla människor föds fria och med lika rättigheter och måste alltid förbli fria och jämlika. 1945, när det nazistiska tusenårsriket gått i graven, var alla beslutna att något sådant aldrig skulle få upprepas. I FN:s stadga inskrevs som huvuduppgift för organisationen och dess medlemsstater att främja respekten för de mänskliga rättigheterna. 1948 kom de internationella konventionerna för de mänskliga rättigheterna och mot folkmord. Därefter har konventioner antagits 1965 mot rasdiskriminering och 1966 om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter och om medborgerliga och politiska rättigheter. 1979 kom konventionen mot kvinnodiskriminering och 1984 kom den mot tortyr. Därtill har ett otal högtidliga deklarationer gjorts. Konventionerna efterlevs inte, inte ens av de länder som ratificerat dem. Bland dem som undertecknat konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter är så notoriska MR-brottslingar (MR = mänskliga rättigheter) som , , , och . Konventionen mot tortyr har undertecknats av tortyrlandet . FN-systemet kan inte framtvinga någon form av rättelse mot den kritiserade statens vilja. Det saknas sanktionsmedel. En idé om borde prövas har väckts inom , nämligen att inrätta regionala MR-domstolar med som förebild. Det ställs inga krav på ett land som ratificerar en konvention att det i handling visat sig berett att efterleva den. När demokratier störtas, kvarstår ratificeringen, oavsett vilken blodig diktatur som tar makten. FN och dess kommission för mänskliga rättigheter, i och Interamerikanska domstolen fördömer, i bästa fall. Men ofta går politiska överväganden före. FN-sanktioner stoppas av veton i säkerhetsrådet. I åberopar regeringarna icke-inblandning i inre angelägenheter. Länder som vet att de inte levt upp till sina åtaganden tenderar att skydda varandra. När sanktionsmöjligheten saknas, tillgriper staterna de medel de har för att bestraffa: handel och bistånd. Men de bojkottar av egoistiska skäl inte Ett aktuellt exempel är . När bistånd dras in för Mot. att bestraffa, drabbar det inte heller de starka utan de allra svagaste. internationella rättvisan sitter fortfarande i spjutstångs ände. Vetorätten i borde inte få användas för att stoppa sanktioner för brott mot de mänskliga rättigheterna. Den var inte avsedd att användas för att stoppa sanktioner mot apartheidregimen utan för att säkerställa att de fem allierade makterna skulle fatta eniga beslut för att upprätthålla freden. De möjligheter som (artikel 96) ger generalförsamlingen att begära rådgivande yttranden av eller bemyndiga att begära sådana, skulle kunna användas för att åtminstone få rättsliga utlåtanden, när sanktioner stoppas av stormakter. Med medlemskap i för de mänskliga rättigheterna följer större möjligheter att agera aktivt. Arbetet måste fortsätta för att inrätta en befattning som kommissarie för de mänskliga rättigheterna. bör ta initiativ till en särskild för MRadvokater och personer verksamma i MR-organisationer. De hotas till livet, fängslas, försvinner, allt för att söka skrämma de växande MR-rörelserna. Så sker exempelvis i . I sköts MR-advokaten ihjäl när han var på väg till rätten för att försvara lantarbetare i en marktvist med en jordägare. Han hade tidigare fått hotelser för att ha bistått lantarbetare som kämpade för en jordreform. Mer öppen MR på UD är det viktigt att arbetet i bärs upp av en stark och välinformerad opinion. är , , Röda korset, FEDEFAM och andra MR-organisationer effektivare och framgångsrikare än FN. MR-rörelsen måste bli en verklig folkrörelse. Då behöver vi insyn, kunskaper och en brevlåda för klagomål. Vi har exempelvis många politiska flyktingar som skulle kunna ge mycket information. Vpk får en ström av nödrop, för de flesta som fängslas och torteras i världen är kommunister. Vi behöver en MR-avdelning på UD. Vi förväntar oss att denna fråga prövas på allvar av den utredning av utrikesförvaltningens inriktning och organisation som pågår. Vpk föreslår i annan motion ett anslag på till arbete för de mänskliga rättigheterna. i är satt att vaka över folkmordskonventionen. Men den kan endast ta upp mål där parterna är stater. inga folkmord beivras där. Stater som erkänner en folkmordsregim, kan Mot. göra det men vill inte. Andra stater, som vill beivra folkmordet, kan inte U543 göra det därför att de inte erkänner staten ifråga. Det mest flagranta exemplet är Demokratiska . Internationella domstolens stadga bör ändras så att statsledare, sittande eller störtade, kan ställas till svars inför domstolen. Detta vore särskilt viktigt, när det gäller konventionen om förebyggande och bestraffning av brottet folkmord. En fällande dom mot en folkmördare kan bli en varning till andra, som kan verka förebyggande. Trots bristande efterlevnad av de internationella konventionerna är det positivt att arbetet med folkmordskonventionen avancerat så att en text föreligger. Redan arbetet med konventionen har givit resultat, ty - även om dödsstraffet finns kvar i 120 länder - har 82 i praktiken avskaffat det. Färre länder avrättar. Fast det faktum att och avskaffat dödsstraffet är närmast ett hån mot all anständighet. Trots de hoppingivande framstegen i arbetet på att avskaffa dödsstraffet, måste vi konstatera att det statliga mördandet fortsätter och till och med ökar i omfattning på åtskilliga håll. En våg av avrättningar av politiska fångar i inleddes . Det allt mer alarmerande läget i behandlar vpk i en annan motion, där vi föreslår att tillsätter en rapportör. Vi måste uppmärksamma att vissa regimer i stället för att utdöma dödsstraff och avrätta politiska motståndare låter dem försvinna. Dödsskvadroner och vigilantegrupper har trätt in i polisens och militärens ställe. I uppskattas antalet försvunna personer till 90 000: 15 000 i (1976-82), 35 000 i under militärstyre (plus 65 000 mördade), 8 000 i , 2 714 i (1983-87), 1 500 i osv. Detta rapporterades på FEDEFAM:s (Föreningarna av försvunnas familjemedlemmar) kongress i . Rasistregimen i har börjat använda denna metod alltmer. försvinner människor även i länder som formellt har folkvalda regeringar, men där militären har stark makt: 200 i , 224 i . Det är sällsynt att de ansvariga ställs inför rätta. Därför måste alla ansträngningar sättas in på att förstärka de konventioner som finns, förstärka resurserna till mot tvångsförsvinnanden, som skapade 1980. FEDEFAM begär internationella tribunaler och att FN skall förklara tvångsförsvinnanden som ett brott mot mänskligheten. Effektivare åtgärder måste till mot de grövsta brotten mot de mänskliga rättigheterna, som tortyr, politiska avrättningar, tvångsförsvinnanden och massakrer på nationella och etniska minoriteter. De förekommer framför allt i . Och de har ökat i krisen. Vi ser det tydligast i . Det är en ond cirkel. Diktaturerna lånade till vapenköp - för att förtrycka - och sina pensionskassor i länder med perfekt banksekretess. Dessa lån svarar för av skulderna, som ska betalas av folket. IMF kommer och beordrar budgetnedskärningar. Människor revolterar och möts med repression. Militären hotar demokratin. Undantagstillstånd införs och lagarna sätts ur spel. Denna utveckling kan vi inte bara observera i utan även i många andra länder, där arbetar- och bondeprotester möts med våld av den statliga polismakten och jordägarnas privatpolis, till och med i , som ansetts ha haft en stabil demokrati. Enligt en FFI-studie mördades över 300 fackföreningsledare i . 45 000 kastades i fängelse enbart därför att de utövat sina lagliga fackliga rättigheter. Av de två tusen människor som mördades i var 60 fackliga ledare. Andra länder med brutal förföljelse av fackföreningsfolk är bl.a. , , , , , de Israel-ockuperade områdena, Bahrein, och . I har undantagslagarna skärpts så att strejkledare kan straffas med döden. De fackliga rättigheterna, de fackliga ledarnas fysiska säkerhet och efterlevnaden av måste skyddas bättre i praktiskt taget hela u-världen. I finns ett direkt samband mellan narkotikahandeln och mord på journalister. Enbart i har 250 journalister mördats . Många fler har dödshotats och en del tvingats i exil. Det är inte bara där som narkotikalangarna och paramilitära grupper försöker tysta det fria ordet. 28 journalister som skrev om narkotikatrafiken har dödats i . bör man observera den tilltagande repressionen mot miljörörelser, vilken sammanhänger med den ökade exploateringen av jorden, de jordlösas kamp för jord och ursprungsbefolkningarnas kamp för att överleva. I har enligt mer än tusen människor dödats i strider om mark . De flesta offren har varit småbönder och indianer, men har också präster, nunnor, församlingsarbetare, advokater och fackföreningskämpar dödats eller hotats till livet 14 1988/89 U543 för att de ställt sig på dessa grupper sida, rapporterar Amnesty. rapporteras om mord och tortyr på lantarbetare som krävt jordrefor- U543 mer och minimilöner. Den viktigaste orsaken till repressionen i dessa länder är den ojämna jordfördelningen. I äger av befolkningen av jorden. Jordreformer bör ingå i förhandlingarna om skulder och bistånd med länder där storjordägarna försvarar sina privilegier med våld. Det är en fråga som bör ta upp i IMF och . måste öka stödet till de demokratiska krafterna i , fackföreningsledare, miljöaktivister, journalister och andra förföljda. Folkomröstningen i innebar en stor seger för de demokratiska krafterna. Men den var bara ett första steg. Pinochetjuntan sitter kvar vid makten och terrorn fortsätter. De nordiska länderna måste spela en aktiv roll för att stödja de demokratiska krafterna. Det är exempelvis viktigt att ge de chilenska flyktingar ett bra stöd, som vågar ta risken och återvända hem. De återvänder inte bara till ett liv under diktaturen utan även i misär. Om de får ett solidariskt stöd - exempelvis i form av kapital och teknik - kan de göra en viktig insats för att utveckla folkliga initiativ såsom fiske- och jordbrukskooperativ och därmed stärka självtilliten. Detta gäller också i andra delar av , där diktaturerna störtats, men demokratin är bräcklig. Det är gräsrötterna som ska stärkas. Ett annat sätt att stärka det folkliga inflytandet är bistånd till slumsanering. Men det förutsätter att de fattiga människorna kan bygga på eller statlig mark och i kooperativ form, så att de rika inte tar över och tjänar på värdestegringen. Barnen är utan tvekan de mest utsatta, de mest rättslösa. Barn fängslas, torteras och avrättas. Den israeliska ockupationsarmén för krig mot barn. MNR i , Unita i , contras i begår de mest avskydvärda brott mot barn. Det finns uppskattningsvis 200 000 barnsoldater i världen, till största delen tvångsrekryterade. har sänkt inkallelseåldern till . Contras i använder sig av pojkar ner . har infört obligatorisk militärutbildning för 16-åringar i . Det är ett hån att tala om humanisering av krigets lagar, när detta får fortgå. FN:s generalsekreterare borde spela en ledande roll för att bevaka att barn inte utnyttjas i krig. Den bör bidra till detta och stödja förslaget om att generalsekreteraren ges möjlighet att i sin närhet etablera en enhet för att bevaka de humanitära frågorna och förbereda ingripanden. Regeringar som den sydafrikanska måste ställas till svars för MNR- och Unitasoldaternas terror mot civila. Enligt finns det 5055 miljoner barnarbetare i världen, lågt räknat. Det kan vara så många som 145 miljoner. De flesta finns i . arbetar i lantbruk, på fabriker, i sexindustrin. Enbart i Pagsanjan, en liten stad med omkring 30 000 invånare från finns 3 000 prostituerade barn, de flesta pojkar. Staden är för sin ekonomiska överlevnad numera beroende av pojkprostitutionen. inbringar den amerikanska barnpornografin . har också blivit en storproducent av sådana alster. I finns 60 miljoner gatubarn, hälften i . Den internationella barnkonvention, som är under utarbetande, torde bli ett mycket blygsamt steg framåt i arbetet för att skydda barnens rättigheter. De regeringar som med näbbar och klor motsätter sig att åldersgränsen för soldater sätts högre än , msåte brännmärkas. Även förbudet mot barnarbete är mycket svagt i förslaget till konvention. Här talas endast om exploatering av minderåriga i stället för att använda det rättsligt precisare ordet lönearbete eller avlönat arbete. måste insistera på förbättringar av konventionstexten åtminstone på dessa två punkter. Möjligheten att stärka efterlevnaden av genom att inrätta regionala rättigheter bör prövas. I en mängd länder i tredje världen finns svåra etniska, nationella och religiösa konflikter och förtryck av minoriteter. Massmorden på kurder i , och är exempel. I används kemiska stridsmedel. I förekommer mord, våldtäkter och omfattande tortyr. Andra sådana länder är , , , , , , . Minst 108 aboriginer har dött i polisarrester i . I och Väst-Papua bedriver ockupationskrig, och i dess spår följer en migrations- och raspolitik där urbefolkningen beskrivs som primitiva vildar. Denna transmigrasi blir medskyldigt till genom vapenexporten och medlemskapet i och . Från rpporterar att minst 30 indianer dödats då de försökt försvara sina landområden mot ranchägare och representanter för gruv- och virkesbolag. I gränsområdet mellan och lever ca 20 000 yanomami-indianer i regnskogen. Man har hittat guld och radioaktiva mineraler på deras land och deras existens hotas nu av guldgrävare och den brasilianska militären. I utsätts indianer för mord, misshandel och försvinnanden utan att någon åtalats för dessa övergrepp. Här handlar det också om rätten till jorden. Skyddet måste förstärkas för advokater och andra som arbetar för de mänskliga rättigheterna. Enligt Watch inrapporterades 500 fall i världen , där MR-arbetare utsatts för övergrepp, därav tio mord och två försvinnanden. Sådana övergrepp har bl.a. inrapporterats från , , , , och . tillsätta en särskild för just förkämparna för de Mot. 1988/89 mänskliga rättigheterna. har uttalat att de biståndspolitiska målen ska vara vägledande för allt över biståndsanslagen finansierat biståndssamarbete. Det bör således i detta avseende inte vara någon skillnad mellan det bistånd som förmedlas genom andra organ som de internationella bankerna, FN-organisationerna eller Beredningen för internationellt tekniskt ekonomiskt samarbete (BITS). Detta efterlevs inte. Det är känt genom massmedia att regeringen tagit upp demokratifrågorna med vissa programländer. Men det är undantag, inte regel. Det är dags att regeringen redovisar vilka initiativ den tagit för att driva demokratimålet i BITS, Världsbanksgruppen, IMF osv. Vpk föreslår att regeringen rapporterar vad den den gjort i fråga om mänskliga rättigheter och demokrati inom ramen för biståndet. () skulle kunna spela en konstruktiv roll, om den krävde nedskärning av polis- och militärutgifterna i stället för de sociala, när den förhandlar med skuldländerna. Men det gör den inte. I stället driver IMF igenom strejkförbud och andra hårda inskränkningar i de fackliga rättigheterna. Demokrati för vem? Demokratiska rättigheter och politisk makt är två skilda ting. Alltför ofta definieras demokrati och mänskliga rättigheter i formella termer: flerpartisystem, parlamentarism, lagar om press-, åsikts- och trosfrihet. Men den politiska makten är en fördelnings- och jämlikhetsfråga. Vilka är delaktiga i makten. De breda skikten? Representerar de valda sina väljares intressen i parlamenten och lokala församlingar? Har alla samma åsikts-, press- och föreningsfrihet? Följs lagarna eller är polis och domare korrumperade? Vad har en fattigbonde för möjlighet att skaffa advokathjälp? Får minoriteter utöva sin religion, använda sitt språk och utveckla sin kultur? För flertalet måste dessa frågor besvaras med nej. Mellan av befolkningen i världen känner inte till sina rättigheter, säger generalsekreteraren i . Därför måste alla initiativ som stärker rättssäkerheten understödjas, t.ex. barfotajurister, likaså oberoende media och inhemsk TV- och videoproduktion, både för att beskriva den egna verkligheten och som motvikt mot de transnationella mediajättarnas monopol. Människor har inte mer inflytande och makt än vad de förmår tillkämpa sig. Därför är de beroende av sina organisationer. Stödet till arbetar-, bonde-, kvinno-, och miljörörelser måste öka. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna att förslaget att inrätta en MR-avdelning på UD skall prövas i den pågående utredningen av utrikesförvaltningens inriktning och organisation, 2. att begär att regeringen i FN tar initiativ till en särskild för MR-advokater och personer verksamma i MR-organisationer, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om nödvändigheten att förstärka utkastet till internationell barnkonvention, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om möjligheten att stärka efterlevnaden av genom att inrätta regionala rättigheter, 5. att begär att regeringen tar initiativ i FN för att tillsätta en särskild för förkämparna för de mänskliga rättigheterna, 6. att som sin mening ger regeringen till känna att demokratimålet skall tillämpas lika, oberoende av vilket organ som kanaliserar biståndet, 7. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs angående stöd till de demokratiska krafterna i , speciellt , 8. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs angående stöd till hemvändande chilenska flyktingar, 9. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs angående bistånd till slumsanering, 10. att begär att regeringen tar initiativ i FN för att skapa regionala MR-domstolar i och , 11. att begär att regeringen tar initiativ i IMF och för att MR-krav ställs vid skuldförhandlingar, 12. att begär att regeringen tar initiativ i FN för att begränsa vetorätten i säkerhetsrådet att inte gälla brott mot de mänskliga rättigheterna, 13. att begär att regeringen utreder möjligheten att revidera internationella domstolens stadga så att personer, som misstänks för folkmordsbrott, skall kunna ställas till svars inför domstolen, 14. att begär att regeringen tar initiativ i FN för att tvångsförsvinnanden skall förklaras vara brott mot mänskligheten, 15. att begär att regeringen redovisar vilka initiativ den tagit för att driva demokratimålet i BITS, Världsbanksgruppen, IMF och övriga kanaler för svenskt bistånd, 16. att som sin mening ger regeringen till känna vad som Mot. i motionen anförs om ökat stöd till arbetar-, bonde-, kvinno- och U543 (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)