ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GC02Kr281 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89: Kr281 Möjlighet för biblioteken att låna ut kvalitetsfilm på video Den kommunala kulturnämnd, som vill försöka uppnå en del av det kulturpolitiska målet att motverka kommersialismens negativa verkningar genom att erbjuda kvalitetsfilm på video till utlåning/uthyrning på t. ex. biblioteken har mycket små, för att inte säga nästan obefintliga, möjligheter att lyckas på grund av upphovsrättsliga svårigheter. För böcker finns det en fullständig spridningsrätt kombinerad med den s. k. författarersättningen, genom vilken staten kompenserar författaren för bibliotekens utlåning av deras verk. För film finns inte någon motsvarighet. 1 praktiken betyder det, att de enda filmer på video som det är reglerad tillgång till är Utbildningsradions (UR:s) utbud av friköpta program. Men detta är begränsat och tycks inte attraktivt nog som alternativ till videobutikernas utbud. 1 övrigt måste det enskilda träffa speciella överenskommelser med upphovsmän som finns i varje enskilt fall. Detta är naturligtvis i själva verket ogörligt. Att utsträcka upphovsrättens spridningsparagraf även till film/video i sin helhet är knappast möjligt, i alla fall mycket juridiskt komplicerat och tar följaktligen tid. Däremot finns det i och Svenska Filminstitutets samlingar många bra svenska filmer som relativt enkelt borde kunna frigöras eller friköpas tillgängliga på video för utlåning på biblioteken. Med anledning av ovanstående hemställs att begär att regeringen tillsätter en utredning med uppgift att undersöka möjligheterna att biblioteken får tillgång till kvalitetsfilm på video för utlåning ur och Svenska Filminstitutets samlingar.
mot · GC02Kr282 · 1989-01-24 00:00:00 — Motion till 1988/89: Kr282 av och (båda c) Länsteatern i En av grundpelarna i den statliga kulturpolitiken som antogs av 1974 var att medverka till en regional utveckling av kulturverksamheten. i och dess kulturnämnd har tillsammans med länets 17 kommuner och länsteaterföreningen beslutat att bilda en länsteaterinstitution. Länsteatern startade sin verksamhet efter ett omfattande och gemensamt utvecklingsarbete. Fram till dess hade statens medverkan i form av statsbidrag inte varit löst. I planeringsarbetet har förutsatts att staten medverkar med grundbelopp på liknande sätt som sker till andra länsteatrar. Det har också uttalats i olika sammanhang bl. a. från regeringens företrädare att en naturlig nivå på det statliga stödet är 35 grundbelopp till varje länsteaterinstitution. I sker nu en ekonomisk satsning på länsteatern genom att ger ett årligt bidrag på . Den andra stiftelsebildåren som är kommun har förbundit sig att bidra med lokalkostnaderna för teatern. Dessutom har länets samtliga kommuner beslutat att dela på en grundavgift om . Det innebär att länets kommuner och på ett aktivt sätt medverkar för att ge goda ekonomiska förutsättningar för en konstnärlig, intressant och utvecklande verksamhet. För /89 utbetalar staten genom 15 grundbelopp till länsteatern i . I den fortsatta planeringen har länsteatern och utgått ifrån att en ökning skall ske från 15 till 30 grundbelopp /90. För att året därefter komma upp i 35 grundbelopp och därmed ha ett stöd som anses vara den miniminivå som en länsteater skall arbeta med. I årets budgetproposition föreslås dock endast en ökning med 10 grundbelopp. Därmed riskerar länsteatern i att få förskjutning i den fastställda utbyggnadsplanen. Stödet för kommande budgetår bör därför räknas upp med 5 grundbelopp utöver vad regeringen föreslagit. Med stöd av vad som ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om utökat antal grundbelopp till länsteatern i . () () 1988/89 Kr282
mot · GC02Kr283 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89: Kr283 av m. fl. (s) Statsbidraget till vissa teatrar har rubricerade teatrar motvilligt fått acceptera att alla tillgängliga medel för teatersatsningar används för att bygga ut länsteatrarna och till stora satsningar på och . Några nya grundbidrag har inte tillkommit och klyftan mellan statens och kommunernas andel av kostnaderna har ökat. Detta har inneburit stora problem för stadsteatrarna i , och samt och Folkteatern i . Redan i långtidsbedömning påpekade man det allvarliga i att de fasta kostnaderna på teatrarna utgjorde 85 av den totala omsättningen. Denna siffra har inte förbättrats , och det nu föreliggande budgetförslaget kommer att ytterligare försämra situationen. Troligen hamnar flera teatrar i ett läge där man är tvungen att dra ner personalstyrkan för att överhuvudtaget ha några pengar kvar till verksamhet. lönepolitik har drivit upp löneläget för alla teatrar, och klyftan mellan deras resurser och övriga stora institutioners blir allt mer anmärkningsvärd. Detta medför att exempelvis stadsteatrarna inte ens har råd att låna in de mest efterfrågade skådespelarna och regissörerna. Det medför också helt oacceptabla skillnader i arbetsvillkoren för övrig personal. Vi kan inte acceptera att de statliga institutionerna, som är fallet, försvårar för de kommunala att bedriva sin verksamhet. I propositionen säger kulturministern att han kommer att ta initiativ för underlaget budgetberedning. Vi förutsätter att detta innebär att man också ser över grundbeloppstilldelningen till rubricerade teatrar. För det kommande budgetåret anser vi att det finns starka skäl för att intensivt bevaka händelseutvecklingen på läns- och stadsteatrarna för att vid behov kunna sätta in extra åtgärder. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om översyn av grundbeloppstilldelningen till stadsteatrarna i , och samt Folkteatern och i , 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om att följa utvecklingen på ovanstående teatrar för att vid behov sätta in extra åtgärder. (s) () 1988/89 Kr283
mot · GC02Kr284 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89: Kr284 av och () Kulturmiljövård antog propositionen Kulturmiljövård. En ny samlad kulturminneslag antogs och en rad nya angelägna bidrag till kulturmiljövården inrättades. Återupprättandet av byggnadsvårdsbidraget sköts emellertid . 1 riksdagsarbetet (bl.a. bet. KrU 1987/88:21) gjordes då en klar markering att byggnadsvården skulle ges en hög prioritet i budgetarbetet. Anslaget till byggnadsvård inom anslaget F 28. Kulturmiljövård har uppgått till mellan 15 och 17 milj.kr. Detta innebär att anslaget reellt sett, med hänsyn till byggnadskostnadsutvecklingen skrivits ned med i genomsnitt , och totalt till av sitt ursprungliga värde. Bidraget tillkom som ett resultat av byggnadsvårdsutredningens arbete. Utredningen redovisade i sitt betänkande SOU 1979:17 i parlamentariskt samförstånd ett bidragsbehov av 40 milj.kr. penningvärde, vilket motsvarar ca 100 milj.kr. Kulturmiljöpolitiken får inte ens bibehålla den ansvarsnivå som godtogs . Detta är särskilt allvarligt när förutsättningarna för byggnadsvården nu har försämrats på andra sätt. Beredskapsmedel var förut en viktig stödmöjlighet till byggnadsvård. , med goda byggkonjunkturer, har medlen i stort sett försvunnit och en regeländring omöjliggjort bidragsgivning enligt reglerna för byggnadsvårdsbidrag. Vårdinsatser som planerats ske som beredskapsarbeten ställs alltså in i den långa väntelistan för ordinarie bidrag. Behovet av bidrag och skadeverkningarna av uteblivna bidrag dokumenteras av och länsstyrelserna som har det direkta ansvaret för den statliga byggnadsvården. Hos finns en kö med väl motiverade ansökningar, de flesta framförhandlade och prioriterade av länsantikvarierna vid länsstyrelserna innan de sänts vidare. Det är alltså inte fråga om en allmän bidragsgivning utan ett målmedvetet vårdarbete för våra viktigaste kulturlämningar, som på detta sätt stagnerar och gör planeringsinsatser meningslösa. I t. ex. finns vårdinsatser planerade för 20 milj.kr. Med nuvarande bidragsnivå utan beredskapsmedel kommer det att ta mycket att genomföra dessa projekt. Kulturmiljöpropositionens intentioner måste fullföljas åtminstone så långt att byggnadsvården inte nedrustas. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om resurser till kulturmiljövård. () () 1988/89 Kr284
mot · GC02Kr286 · 1989-01-24 00:00:00 — 1988/89: Kr286 av m.fl. (m, fp, c, mp) 1988/89 Kr286 289 Hon hade då gjort sin tredje resa till och efter en mer än 2-årig seglats, som inneburit svåra umbäranden för de ombordvarande, rände hon rakt upp på grundet Hunnebådan utanför Nya i inloppet till hamn. Stiftelsen bedriver marinarkeologiska utgrävningar av fartyget. I lasten fanns alla dåtidens exotiska varor såsom siden, kryddor, te, rotting, porslin. För att få en uppfattning om värdet av en enda fartygslast kan nämnas att det motsvarade ungefär en dåtida statsbudget. Huvuddelen av de fynd som gjorts vid den marinarkeologiska undersökningen består av skärvor av den stora mängd porslin som fartyget medförde från . Ett inte obetydligt antal hela porslinsföremål påträffades också. Skärvorna har efter rengöring sorterats efter fyndplats, föremålstyp och dekor. På grundval härav har föremålens form och dekor kunnat i detalj rekonstrueras. Tillsammans ger resultatet av detta arbete en god bild av sammansättningen av den porslinslast, som medförde från Kanton . Tallrikar, fat, koppar och skålar har liksom dess dekor kartlagts och redovisas med sina belägg på ett stort antal montrar och därtill hörande rekonstruktionsritningar. En större vetenskaplig redovisning föreligger i snart avslutat manuskript och kommer att publiceras. , , har ca 2 miljoner enstaka skärvor, vägande , genomgåtts, granskats och katalogiserats. Ur museal synpunkt kan denna stora mängd skärvor omöjligen inregistreras och sparas. Avsikten är att bevara ett representativt urval innehållande prover på alla de typer av föremål och mönster som påträffats samt att överlämna detta till museer. Den stora mängd av skärvor som därefter saknar större vetenskapligt intresse och knappast i sin helhet kan bevaras utan stora olägenheter och kostnader torde utan större men kunna avyttras. För att kunna fortsätta och fullfölja den marinarkeologiska undersökningen av fordras dock att medel för detta ändamål anskaffas. Dessa skulle då huvudsakligen användas för den undersökning av fartygets konstruktion och utrustning som planeras. De många föremålen från bl. a. besättningens ägodelar som vittnar om livet ombord utgör en annan intressant och viktig del av denna undersökning. Från allmänhetens sida har intresset för porslinsskärvorna också varit 1 1988/89. Nr Kr286 -289 därför som souvenirer kunna få försälja en del av den stora mängd porslinsskärvor som bärgats och som ständigt växer, skulle detta utan tvivel kunna ge ett inte oväsentligt tillskott till inkomsterna och bidraga till att möjliggöra en fortsättning av de marinarkeologiska undersökningarna i samma omfattning som och i linje med vad ovan anförts. borde därför bevilja Stiftelsen tillstånd att som souvenirer få försälja en del av de porslinsskärvor som bärgats från vraket av . Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om försäljningen av fynd från . () () 1988/89 Kr286
mot · GC02Kr287 · 1989-01-24 00:00:00 — Motion till 1988/89: Kr287 av och (c, s) Bevarande av Leufstabruk har många bruk från industrialiseringens genombrott i kombination med invandringen av vallonerna . Ett par orter som höjer sig över mängden i det avseendet är Leufstabruk och . Leufstabruk har ansetts så värdefullt att bevara att dess verksamhet både vad gäller fastighetsförvaltning och underhåll har inordnats i en stiftelse med olika länsföreträdare. Däribland med det största finansieringsansvaret, i län jämte de och länets antikvariska intressen. 1 samband med stiftelsens start gjordes en grundlig utredning om behovet av insatser och förutsättningarna för en vidgad verksamhet med dagsaktuell anknytning. Därefter har stiftelsen på basis av utredningen utvecklat turistverksamhet av betydande omfattning, skapat förutsättning för restaurangverksamhet, hantverk och inte minst genom byggnadsverksamhet i en stor travcamp. En viktig förutsättning var att staten genom AMS skulle gå in med betydande belopp för att säkerställa nödvändiga renoveringar och också bidraga till förebyggande underhåll. Med nu rådande konjunktur har dessa finansieringar helt uteblivit, varför finansieringsfrågan blivit en utomordentligt stor pålaga för och i län. Redan vid utredningens genomförande och behandling påtalades vikten av att detta borde göras till en riksangelägenhet med tanke på fastighetsbeståndets karaktär och skick och med tanke på att Leufstabruk är ett monument över den tidstypiska byggenskapen och industrihantering med ett starkt valloninslag. Jämsides med detta riksintresse ligger där frågan om inrättande av ett järnbruksmuseum tangerar frågan eftersom geografi och tidsepok sammanfaller. Det är således av största vikt att byggnaderna kan bevaras dels av kulturhistoriska skäl, dels därför att de används i sitt ursprungliga skick, dels därför att de genom varsam renovering kan bereda plats för dagsaktuell verksamhet. Den industriella epoken med kopplingen till valloninvandringen är värd att särskilt uppmärksammas med tanke på vad den epoken betytt för landets allmänna industrialisering. Av speciellt intresse är också att miljön i, och kring det gamla bruket är levande. Detta åskådliggörs bäst av att redan gjorda insatser har skapat flera arbetstillfällen. Vid Leufstabruk har också skapats en framtidstro som gagnar utvecklingen mot att bruket blir ett riksintresse där vår industriella framväxt, både vad gäller teknisk och kulturell utveckling, åskådliggörs. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att Leufstabruks särprägel som kulturhistorisk industrimiljö har sådant riksintresse att brukets framtid särskilt beaktas i utredningen om kulturhistoriskt värdefulla byggnader och miljöer (Dir 1988:51). () () 1988/89 Kr287
mot · GC02Kr292 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89: Kr292 av () Sverigefinländarnas arkiv Sverigefinländarnas arkiv (Ruotsinsuomalaisten Arkisto), som grundades , är en viktig i och för det svenska samhället. Arkivets syfte är att kartlägga och dokumentera den finländska invandrargruppens liv och historia. Samlingarna är mångsidiga och rymmer bl. a. material från föreningslivet, självbiografiska intervjuer, fotografier, tidningsklipp och inslag producerade av finskspråkiga radiooch TV-redaktioner. Verksamheten omfattar hela . I budgetpropositionen föreslås att bl. a. Sverigefinländarnas arkiv förs in under arkiv. Konstruktionen bygger på det förslag som framlagts av (SOU 1988:11 Öppenhet och minne. Arkivens roll i samhället). Denna lösning kan säkert visa sig ändamålsenlig. En komplikation i sammanhanget är dock att Sverigefinländarnas arkiv samfinansieras av den svenska och den . Det finska bidrag uppgick till . medan bidraget från det svenska under uppgick till . Med tanke på att verksamheten gäller en folkgrupp som bor, verkar och betalar skatt i är det i längden knappast rimligt att huvuddelen av finansieringen ska ankomma på den . Regeringen bör därför pröva förutsättningarna för att höja det svenska statsanslaget så att det åtminstone kommer i nivå med det finska. Med hänvisning till ovanstående hemställs att , med bifall till regeringens förslag i fråga om de enskilda arkiven, som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen om samfinansieringen av Sverigefinländarnas arkiv.
mot · GC02Kr294 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89: Kr294 av och (båda c) Museers inlån av konstverk från utlandet De statliga museerna har vid inlån av konstverk och föremål från utlandet till utställningar i en statlig försäkringsgaranti. Denna är ytterst betydelsefull för att möjliggöra utställningar som i annat fall på grund av kostnadskrävande föräkringspremier skulle bli mycket kostsamma. De statliga museernas goda villkor gynnar framför allt publik i . Länsmuseer och andra statsbidragsberättigade museer kan på grund av de höga försäkringspremierna inte genomföra ett utställningsutbyte med andra länder eller över huvud taget genomföra utställningar med mycket dyrbara föremål och konstverk. Länsmuseernas samarbetsråd har påtalat behovet för de statsbidragsberättigade museerna att erhålla statliga försäkringsgarantier på samma villkor som de statliga museerna. Inga åtgärder har vidtagits från statsmakternas sida. En ändring av författningen som ger statsbidragsberättigade museer samma garanti skulle stimulera länsmuseerna till ett rikare utställningsliv och till ett ökat utbyte med andra länder. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om nödvändigheten för de statsbidragsberättigade museerna att få statliga försäkringsgarantier på samma villkor som de statliga museerna. () ()
mot · GC02Kr295 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89: Kr295 av och (båda s) Länsmuseernas roll i miljöarbetet Utredningen en bättre miljö (SOU 1987:32) visar behovet av informationsåtgärder och utbildning rörande naturvård, miljövård och ekologi. Det är viktigt att alla tillgängliga resurser utnyttjas. Länsmuseerna har länge i huvudsak begränsat sin verksamhet till konstoch kulturhistoria. I ett tidigare skede av deras utveckling var det dock inte ovanligt att även naturhistoria ingick i verksamheten. I betänkandet Museerna (SOU 1973:5) betonades starkt museernas ansvar att sprida kunskap om ekologi och om den ekologiska bakgrunden till den ökade miljöförstöringen. Detta understryks också kraftigt i rapporten (Rapport från 1986:3) och att länsmuseerna i detta sammanhang bör kunna spela en central roll. I en strävan att öka ekologins roll i länsmuseernas arbete med att dokumentera och åpterspegla verkligheten runt omkring oss är det helt nödvändigt att i största möjliga utsträckning anknyta till museernas traditionella arbetsområden och former. Utställningsverksamheten är en av museernas huvuduppgifter. Likaså intar skolverksamheten en framskjuten plats. Många museer arbetar också regelbundet med kurser och utbildning för lärare. En viktig kontaktyta är folkbildningen. Flertalet länsmuseer har också en livlig förlagsverksamhet. Länsmuseerna är inte enbart en betydande informationsresurs utan utgör även ett organ för forskning och dokumentation. Länsmuseernas verksamhet kännetecknas alltså av en bred kontaktyta. 1 har på initiativ av kommun och i arbetats fram ett förslag till samverkan i kring ekologisk kunskapsspridning. Förslaget har tagits fram i nära samverkan mellan de båda museerna i och och . Försöket skall bedrivas med beräknad start och utgöra ett kraftcentrum kring skogens ekologi. är ett av landets viktigaste skogslän. Försöksverksamheten skall leda fram till konkreta förslag och modeller användbara i ett ekologiskt inriktat, museipedagogiskt sammanhang inom , men även för länsmuseer verksamma inom liknande naturgeografiska områden i landet. För att bedriva en naturhistorisk eller ekologiskt inriktad verksamhet av större omfattning krävs kontinuerlig medverkan av naturvetare. Ett genombrott förutsätter att staten initierar en utveckling mot breddad kompetens och verksamhet vid länsmuseerna och skapar ekonomiska förutsättningar för denna verksamhet. Länsmuseernas samarbetsråd har i olika sammanhang förordat att regeringen anslår tre extra grundbelopp till varje länsmuseum för inrättande av en befattning för kompetent person inom miljövårdsområdet, som härigenom får tillgång till hela kontaktnät samt kompetens och resurser inom utställningar, skolverksamhet och annan informationsverksamhet. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om länsmuseernas roll i miljöarbetet och om behovet av ökade resurser för deras verksamhet. () () 1988/89 Kr295
mot · GC02Kr297 · 1989-01-24 00:00:00 — Motion till 1988/89: Kr297 av m. fl. (c, m, fp) föreslår en fortsatt utbyggnad av statsbidraget till de regionala museerna med tjugo nya grundbelopp för /90. Som huvudsakliga motiv anger behov i vad avser ekologisk kunskapsspridning, utveckling av kulturmiljövården m. m. På alla områden inom svenskt samhällsliv har ekologifrågor hög prioritet. Museiväsendet utgör inget undantag. Den förändringen av miljön som sker på olika fronter kan ses i ett historiskt perspektiv. Länsmuseernas ständigt ökande medverkan i kulturmiljövården har utvecklat en helhetssyn på kulturlandskapet och människans roll i dess omvandling. saknas resurser för att tillämpa denna helhetssyn i det dagliga arbetet med frågor om bevarande av kulturhistoriskt värdefulla miljöer och i utställnings- och programarbetet. För museums del skulle en museiekologtjänst utgöra en betydande förstärkning i kulturmiljövård och utställningsarbetet. Särskilt i vidareutveckligen av skogsavdelningen skulle tjänsten vara av avgörande betydelse. Avdelningen bildades genom utveckling av en basutställning . byggdes upp kring teman som principer för avverkning, föryngring, beståndsvård och industriell förädling. Utställningen blev emellertid föråldrad och arbetade den nybildade föreningen för en omgestaltning. 1985 invigdes den nya skogsavdelningen i . Den är till stor del arrangerd på teman kring ekologi. Skogsodlarnas ekologiska ansvar, natur och faunavård, flora och fauna etc. är viktiga inslag i utställningen. Önskemålet är självklart att kunna utveckla hur det kulturlandskap, som skogen utgör, påverkas av vår förändrade miljö. Museet har ett ansvar att tydliggöra miljöförstöringens ekologiska konsekvenser som ytterst drabbar människan. Så länge museet saknar ekologisk kompetens kommer emellertid denna stora potential i skogsavdelningen att förbli outnyttjad. Vi hemställer därför att via ytterligare ett grundbelopp under anslaget F 34 i budgetproposition 1989/90 bilaga 10 möjliggör inrättande av en tjänst som museiekolog vid i . Med hänvisning till det anförda hemställs att till Bidrag till regionala museer (F 34) för /90 anvisar medel motsvarande ett grundbelopp utöver vad regeringen föreslagit för inrättande av en tjänst som museiekolog vid . (m) () 1988/89 Kr297
mot · GC02Kr298 · 1989-01-23 00:00:00 — Motion till 1988/89: Kr298 av och (båda m) Statsbidraget till länsmuseerna Vi föreslår att ökad rättvisa skapas när det gäller fördelningen av statsbidrag till länsmuseer. Nuvarande system missgynnar länsmuseer ute i landet, däribland . Det statliga stödet till länsmuseiorganisationen är uppbyggt på grundbeloppstilldelning. Huvudprincipen för detta är att grundbelopp utdelas i relation till de insatser som huvudmännen/huvudmannen tillskjuter till museets verksamhet. Antalet statliga grundbelopp varierar högst väsentligt mellan olika länsmuseer från 20 ner till 12. Till detta kommer att de kommunala museer och museer erhåller statliga grundbelopp, liksom i . Dessas antal är väsentligt högre. Kulturministern har i tidigare budgetpropositioner angett att ett minimibelopp på 15 grundbelopp bör uppnås. I årets budgetproposition finns emellertid inte några nya grundbelopp angivna för fördelning. Detta är anmärkningsvärt, inte minst mot bakgrund av den stora snedbelastning som detta innebär mellan olika län. Vid en analys av de statliga grundbeloppen sett i relation till den totala budgeten för länsmuseerna framkommer mycket stora skillnader. Spännvidden mellan lägsta och högsta procenttal är stor, från . Med anledning av dessa siffror kan nuvarande principer för fördelningen av grundbelopp ifrågasättas. Det är viktigt att ett så rättvist system som möjligt, sett i relation till huvudmännens insatser, kommer till stånd. Det är viktigt att en uppbyggnad av statens insatser inom detta område sker så att under det närmaste budgetåret miniminivån 15 grundbelopp uppnås, och att miniminivån placeras i nivån 25 grundbelopp. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en översyn av principerna för grundbeloppstilldelningen till länsmuseer, samt att en snabb utbyggnad av miniminivån för grundbelopp upp till 25 sker. () () 1988/89 Kr298