ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GC02L619 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89:L619 av m.fl. (s) Försäkringsbolagens informationsskyldighet till dödsbon är det så att försäkringsbolagen inte har skyldighet att informera dödsbon om en avliden har haft en viss försäkring. Ofta känner dock den avlidnes släktingar till vilka försäkringar som finns. Fackföreningar, arbetsgivare och boutredare brukar också bevaka att ersättningar betalas ut. Försäkringsbolagen har också mycket olika rutiner när det gäller avlidna försäkringstagare och utbetalning av dennes försäkringar. En del bolag gör årliga levnadskontroller. De tar in uppgifter om inträffade dödsfall och underrättar dödsboet om de inte fått in ansökan om utbetalning av en livförsäkring som den avlidne tecknat. Det finns också försäkringsbolag som nöjer sig med att göra särskilda levnadskontroller av mycket gamla försäkringstagare. Andra bolag tar inte in uppgifter om avlidna, utan räknar med att boutredarna bevakar dödsboets rätt till ersättning. Trots detta förekommer det att dödsbon går miste om ersättning som de skulle ha haft rätt till om de vetat om att försäkringen funnits. Då försäkringsbolagen har så skiftande rutiner och då det ju i försäkringstanken ligger en självklarhet i att det varit den avlidnes avsikt att försäkringen skall berättiga till ersättning, är det enligt vår mening rimligt att kräva att försäkringsbolagen gör regelbundna levnadskontroller och utifrån detta har laglig skyldighet att informera dödsbon om den avlidnes försäkringar. Formerna härför bör utredas. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om försäkringsbolagens skyldighet att informera dödsbon om den avlidnes försäkringar. () ()
mot · GC02L620 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89 :L620 Patient- och läkemedelsförsäkringarna har tillkommit för att patienter som skadas på sjukhus eller får oväntade, svåra biverkningar av läkemedel skall kunna få ersättning utan att behöva gå till domstol. Fyra stora försäkringsbolag har bildat ett konsortium, som landstingen gemensamt köper patientförsäkring av. På motsvarande sätt köper läkemedelsindustrin en försäkring av samma konsortium för att kunna ersätta patienter som råkat ut för allvarliga läkemedelsbiverkningar man inte kunnat förutse. Riktlinjerna för hur ersättning skall utgå läggs fast av en försäkringen i vilken ingår experter, riksdagsmän och representanter för landstingsförbundet respektive läkemedelsindustrin samt konsortiet. Särskilda skadereglerare bedömer i enlighet med riktlinjerna vilka fall som skall få ersättning och hur mycket. Problemfall och överklaganden hänskjuts till de båda nämnderna. Det svenska försäkringssystemet har uppmärksammats internationellt och tack vare systemet har vi i besparats de långdragna och uppslitande processer man har i , där advokater tillerkänns mycket höga arvoden för sådana mål. För att ett försäkringssystem av den svenska modellen skall fungera fordras att det tillämpas rättvist och att ersättningarna står i proportion till den skada patienten drabbats av. har en hel del klagomål framförts som tyder på att man varit missnöjd med de belopp som erhållits i ersättning. Regeringen bör mot bakgrund av vad som anförts tillsätta en utredning, som får i uppdrag att göra en genomgång av hur försäkringarna fungerat. Denna redovisning bör sedan tjäna som underlag för eventuella överläggningar med landstingen och läkemedelsindustrin eller ligga till grund för en reglering av formen för och innehållet i läkemedels- och patientskadeförsäkringarna. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om utredning om patient- och läkemedelsförsäkringarna.
mot · GC02L622 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89 :L622 Med hänvisning till vad som anförts i motion 1988/89:K236 hemställs att hos regeringen begär förslag till lagändring om ersättning till offer för myndighetsmissbruk.
mot · GC02L623 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89 :L623 av och (båda mp) Ansvar för skador vid kärnkraftshaverier Normalt gäller för företag som bedriver farlig verksamhet s.k. strikt ansvar. Det betyder att den som bedriver verksamheten ersätter skador som uppstår p.g.a. verksamheten oavsett om det föreligger vårdslöshet eller ej. Ansvaret är obegränsat, exempelvis enligt flyg- eller järnvägsansvarighetslagen. När det gäller olyckor vållade av kärnkraftshaverier är det emellertid annorlunda. Reaktorinnehavarens ansvar är här begränsat till , därefter övertar staten ansvaret och svarar för skador . För det som överskjuter får var och en stå sitt eget kast när man varit dum nog att utsätta sig för kärnkraftens följder. Detta är en oförsvarlig situation. Enligt uppgift har kostnaderna för Tjernobylkatastrofens följder i beräknats till . Och har de skador som vållats och alltjämt vållas utanför gränser inte inräknats. Det vore i det sammanhanget av värde att få en sammanställning på de kostnader som drabbat samhället p.g.a. Tjernobylkatastrofen. Skall man fortsätta med att bedriva elproduktion medelst kärnreaktorer, så måste kraftföretaget liksom andra utövare av farlig verksamhet ta sitt fulla ansvar. Det betyder att atomansvarighetslagen skall ändras i detta avseende. I lagen måste dessutom föreskrivas att staten skall säkerställa att fullgoda reserver eller försäkringar föreligger för skador av samma storleksordning som i Tjernobylfallet. Svenska staten bör dessutom verka för att samma principer skall gälla internationellt, så att kan ställa skadeståndskrav för liden skada vid reaktorhaverier utomlands då svensk egendom påverkats. Det är oacceptabelt att som i fallet Tjernobyl inte anser sig kunna ställa krav gentemot reaktorägaren - i detta fall . Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att beslutar begära att regeringen framlägger förslag till ändring av atomansvarighetslagen i enlighet med vad som i motionen anförts. 2. att beslutar begära att regeringen verkar för att strikt Mot. ansvar skall gälla vid kärnkraftsolyckor internationellt, L623 [att hos regeringen begär en redogörelse för den totala kostnaden i för Tjernobylkatastrofens följder (personliga lidanden och sänkt livskvalitet oräknade).1] () () ' 1988/89:N458
mot · GC02L624 · 1989-01-25 00:00:00 — 1988/89 :L624 Med hänvisning till vad som anförts i motion 1988/89:Ju817 hemställs att hos regeringen begär förslag till lagstiftning om rätt till skadestånd för integritetskränkning på sätt som anges i motionen. () () () () () () ()
mot · GC02L626 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89 :L626 av och (båda c) Ersättningsbeloppen från patientförsäkringen drabbas många människor av behandlingsskador inom sjukvården som ibland leder till livslångt fysiskt och psykiskt lidande. För sådana behandlingsskador utgår ersättning från konsortiet för patientförsäkring för inkomstförluster och kostnader som har direkt samband med skadan. Ersättning kan också med ett engångsbelopp utgå för lyte och men vid medicinsk invaliditet till följd av behandlingsskadan. Den ersättningens storlek utgår från graden av invaliditet och reduceras med hänsyn till den skadades ålder vid skadetillfället successivt till av maxbeloppet vid 65 Den maximala ersättningen för lyte och men vid invaliditet uppgår 1989 till . Denna del av ersättningen är skattefri. I mycket extrema fall kan dubbla belopp utgå. Med hänsyn till det fysiska och psykiska lidande, exempelvis värk, obehag av nedsatt rörlighet eller känsla av förödmjukelse på grund av lyte, som den skadade ofta drabbats av, är ersättningsbeloppen otillbörligt låga. Nivån är låg, i synnerhet som dessa belopp också skall täcka t.ex. sådana merkostnader som den skadades familj p.g.a. skadan drabbas av och som inte patientförsäkringen enligt sina bestämmelser täcker på annat sätt. Det är därför rimligt att de maxbelopp för lyte och men som kan utgå från patientförsäkringen minst fördubblas så att maxbeloppet vid invaliditet utgår med . Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en höjning av ersättningsbeloppen från patientförsäkringen.
mot · GC02L627 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89 :L627 Ersättningen vid smitta eller felbehandling inom sjukvården Om en patient blivit smittad vid behandling på sjukhus (av t.ex. HIV eller hepatit via blodtransfusion) måste patienten härefter få kostnadsfri sjukvård. Detta förhållande bör också gälla vid andra typer av felbehandlingar som kräver sjukhusvård, läkarbesök eller sjukgymnastik. har vid tidigare tillfällen behandlat dessa frågor och då hänvisat till gällande patientförsäkringar samt att det är sjukvårdshuvudmännen som har ansvaret. Men då jag anser att de nuvarande förhållandena är så bristfälliga att den enskilde i ett flertal fall blivit ekonomiskt lidande, utöver allt fysiskt lidande, så måste regeringen se över lagstiftningen och söka komma fram till bättre trygghet för den enskilde. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av en översyn av reglerna för ersättning till patient som felbehandlats. gotab 16771, 1989
mot · GC02L701 · 1989-01-16 00:00:00 — Motion till 1988/89:L701 av och (båda s) Mot hushållens skuldsättning 1988/89 Utredningar visar att hushållens skuldsättning ökar och att de är mindre benägna att spara. Det kan ha många orsaker men en torde vara att inställningen till lån och skulder har förändrats och vår livstil har blivit mera lättsinnig. Hushållen lånefinansierar i högre grad delar av sin konsumtion. Det har på flera sätt blivit lättare att erhålla krediter. Marknadsföringen har också blivit mera aggressiv och glamourös trots att lagstiftningen säger att informationen skall vara saklig. Konsumenternas bedömning av kreditkostnader, effektiv ränta, den totala kostnaden och också bedömningen av sin egen ekonomi blir allt svårare. erbjuds köp av bl.a bostäder med en ekonomisk kalkyl som köparen i realiteten inte kan klara av. Möjligheten att erhålla krediter av olika slag som t.ex. kontokortskrediter, oberoende av varandra och till den totala kreditsumman, inbjuder också till att konsumenten gör en alltför lättsinnig bedömning av sin totala ekonomiska situation. Många hushåll hamnar i betalningssvårigheter. Detta understryks av att behovet av budgetrådgivning har ökat hos konsumentsekreterarna. har fått fler ärenden med betalningssvårigheter liksom kronofogdemyndigheterna. För att bryta den negativa utvecklingen krävs sparstimulerande åtgärder av olika slag och olika insatser för att förhindra att hushållens kreditproblem ökar. Möjligheterna för hushållen att erhålla budgetrådgivning måste öka, en utbyggnad av sådana tjänster inom konsumentvägledning och socialtjänst måste påskyndas. Det krävs en övergripande information och utbildning från och en utveckling av den ekonomiska rådgivningsverksamheten på lokal nivå. Dessutom fordras att ett större ansvar läggs på kreditgivarna för att ge en saklig information. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om åtgärder för att förebygga skuldproblem för enskilda. () () 1 1988/89.3 sami. Nr L 701 - 704
mot · GC02L704 · 1989-01-20 00:00:00 — Motion till 1988/89 :L704 av m.fl. (c) Marknadsföringen av våldsleksaker, m.m. Barns lek är en del av deras uppfostran. Man kan säga att det är deras utbildning. Barn formas av sina lekar och av vad de ser på TV likaväl som de formas av föräldrar och umgänget med andra människor. För barnens framtid är det av största vikt att den påverkan de utsätts för har en uppbyggande och inte en nedbrytande effekt. Leksaksbranschens ansvar för att de leksaker, som finns i handeln dels roar, dels främjar barnens utveckling till aktiva och ansvarskännande människor, är obestridligt. uppmärksammades på allvar det stora utbudet och den kraftfulla marknadsföringen av våldsleksaker och av data- och TV-spel med våldsinslag. Den överenskommelse om förbud mot saluförande av krigsleksaker, som träffades mellan branschen och , hade satts ur spel genom att utbudet hade förändrats mot mera sciencefiction-betonade leksaker. Flera rapporter kom om hur barnens lekar hade förändrats och blivit våldsammare. Trots det ställde sig leksaksbranschen först helt avvisande till att vidta åtgärder för att begränsa utbudet och marknadsföringen av leksaker och spel med klara våldsinslag. Under trycket av den starka opinion som uppstod och efter flera riksdagsmotioner har ändå förhandlingar mellan branschen och barnmiljörådet inletts. Vi anser att det är av största vikt att dessa förhandlingar leder till en överenskommelse. Ett särskilt problem är de icke branschanslutna näringsidkare som säljer en stor del av data- och TV-spelen med våldsinslag. Åtgärder måste vidtas för att få dem att frivilligt begränsa sitt utbud. Samma villkor måste gälla för hela handeln. Med hänvisning till ovanstående hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om vikten av en snabb uppgörelse om en begränsning av våldsleksaker, 2. att hos regeringen begär åtgärder för att förmå den ej Mot. branschanslutna handeln att upphöra med marknadsföring och för- L704 säljning av data- och TV-spel med våldsinslag. () () gotab 16630, 1989
mot · GC02L705 · 1989-01-17 00:00:00 — Motion till 1988/89: L705 Avskaffande av konsumenttekniska nämnden Efter beslut av regeringen utfärdades i FFS 1988:61 en ny instruktion för varigenom den tidigare instruktionen upphävdes. Den ändrade förordningen synes beroende av att en utredning framlagts avseende främst finansieringen av en professur i konsumentteknik vid . Utredningens namn var KONSUMENTTEKNIKFORSKNINGSFINANSIERINGSUTREDNINGEN (DsFi 1986:26). Utredningen föreslog bland mycket annat att en samrådsgrupp kring frågor om brukarkrav, m. m. skulle inrättas. Den nya instruktionen för inrättade också i följd härav en konsumentteknisk nämnd vars uppgift skulle vara att verka för att brukarkrav beaktas vid utveckling och upphandling av produkter. Genom regeringsbeslut förordnade regeringen att en konsumentteknisk nämnd skulle inrättas med syfte att verka för att brukarkraven beaktas vid produktutvecklingen. I nämnden skulle ingå företrädare för , , handikappinstitutet, , arbetsmiljöfonden, statens industriverk, styrelsen för teknisk utveckling. Tekniska högskolan i , i - tekniska fakulteten, i - tekniska fakulteten, , högskolan i , i , , , för förpackning och distribution, , och . Genom beslut av har 19 personer förordnats att ingå i den konsumenttekniska nämnden. Detta lär innebära att möten i denna nämnd torde bevistas av cirka 25 personer. Det finns anledning att granska idéerna bakom tillkomsten av konsumenttekniska nämnden. Nämndens verksamhet synes vila på föreställningen att brukarens krav så vitt gäller produkters utformning icke kan bestämmas med mindre så sker genom en byråkratisk besluts- eller rekommendationsprocess. Det tänkta behovet av en konsumentteknisk nämnd synes därför vila på föreställningen att konsumenter och andra utnyttjare av näringslivets produkter icke skulle äga förmåga att uttrycka en egen mening om produktutformningen eller uttrycka en egen mening så vitt gäller valet av olika produkter med hänsyn till deras brukarvänlighet. 1 1988/89. Nr L705 - 713 Det har varit omöjligt att införskaffa information om vilket arbete som Mot. 1988/89 utförts inom nämnden . Denna svårighet förefaller närmast naturlig L705 med hänsyn till att en nämnd med cirka 25 deltagare svårligen lär kunna komma till något beslut inom någorlunda rimlig tid. Det förefaller mycket svårt att förstå hur exempelvis och i liksom och kan bidra till att utveckla brukarvänliga produkter. Det skall inte ifrågasättas att en samordning av produktutvecklingssignaler från bl. a. handikappinstitutet och kan vara motiverade. Sådan koordination utav önskemål rörande produktutveckling kan med säkerhet genomföras långt effektivare i direkta kontakter mellan näringsliv och dessa konsumentorganisationer än genom att sådana kontakter koordineras genom en gigantisk byråkratisk organisation. Med hänvisning till det anförda yrkas att begär att regeringen utfärdar en ny instruktion för med uteslutande av den konsumenttekniska nämnden.
mot · GC02L707 · 1989-01-19 00:00:00 — Motion till 1988/89: L707 Prismärkning på förpackade varor Ge konsumenterna korrekt prisinformation Den kunnige konsumenten är marknadsekonomins fundament enligt gällande teorier. Kunnig blir man inte av sig själv utan det fordras viss grundläggande information för att kunna göra de kloka val som fordras av konsumenten för att denne skall kunna fungera som marknadens styrare. En mycket viktig del i den informationen är varans pris. Tendensen i dagligvaruhandeln är att man på olika sätt börjar smussla undan prisinformationen. Dels sker det genom så kallad hyllmärkning. Eftersom företagen vill utnyttja golvytan maximalt innebär det att varor som står långt ner också har hyllmärkning i marknivå och det är då besvärande för de flesta av oss att nå prisinformationen. Dels sker det med de moderna datasystemen med streckmarkering som innebär att man helt och hållet kan upphöra med prisinformation till konsumenten. När konsumenterna på detta sätt inte på lätt tillgängligt sätt kan få tag på den viktiga prisinformationen är det lätt att i smyg höja priserna och detta är i sig inflationsdrivande. Det man inget vet om kan man som konsument inte heller protestera mot. de gröna kräver att alla förpackade varor i dagligvaruhandeln med möjligt undantag för vissa mejeriprodukter skall vara prismärkta direkt på varan. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att det skall vara obligatoriskt att märka alla förpackade varor direkt på varan med pris med möjligt undantag för vissa mejeriprodukter.
mot · GC02L708 · 1989-01-19 00:00:00 — Motion till 1988/89: L708 Låt konsumenterna veta vad de köper, vem som har tillverkat, hur det har gått till och när detta har skett! Den kunnige konsumenten är marknadsekonomins fundament enligt gällande teorier. Kunnig blir man inte av sig själv utan det fordras viss grundläggande information för att kunna göra de kloka val som fordras av konsumenten för att denne skall kunna fungera som marknadens styrare. Industriell mathantering innebär att mat blir anonym och gammal innan den når konsumenten och dennes matbord. Industriell mathantering innebär koncentration och specialisering och som följd långa transporter. För att förhindra skämning, mögelbildning osv. behandlas många varor med olika former av konserveringsmedel eller skyddande skikt som vaxningar av importerade äpplen och päron. Bestrålning av livsmedel är ett annat sätt att konservera som tillämpas utomlands och som skall förbjudas i . Matvarors kvalitet är mer än pris, det rör sig om kvalitetsbegrepp som form, färg, konsistens, doft och smak samt hur varan har tillverkats. Produktionssättet hänger ihop med våra etiska värderingar om aktning för det levande. Alltfler konsumenter accepterar inte att en tillverkning sker så att natur, miljö, djur och människor förgiftas. Nuvarande produktmärkningssystem lämnar konsumenten i sticket och hjälper inte denne att kunna välja sina inköp så att så kloka beslut som möjligt kan fattas till fromma för det fria marknadssystemet. Konsumenten har en viktig roll att spela genom att rösta med plånboken och den möjligheten måste på olika sätt främjas. de gröna kräver att alla produkter i dagligvaruhandeln skall vara märkta med klara och entydiga produktnamn, uppgift om produktionsmetod, produktionstillfalle, producent och producentland. I många fall är angivandet av produktionsmetoden viktig att ange som t. ex. biodynamiskt odlad, kassodlad fisk, icke klorblekt. Om produktionsmetod anges på vissa produkter innebär det att de som inte märks med detta har producerats på sätt som kan innebära en varning för konsumenten. Produktionstillfälle är av största betydelse för den konsument, som är Mot. 1988/89 angelägen om att kunna välja färska produkter. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att alla produkter i daglig varuhandeln skall vara märkta med klara och entydiga produktnamn, produktionsställe, producent och producentland samt produktionstillfälle.
mot · GC02L709 · 1989-01-20 00:00:00 — Motion till 1988/89: L709 MassfÖrpackningarna inom detalj varuhandeln Sorn konsument möts vi av de mest egendomliga förhållanden när vi handlar. En del handlare utövar ett köptvång på oss. Vi kan inte få bestämma hur mycket vi vill köpa av vissa varor, som inte är av daglig konsumtionskaraktär. Det är svårt att i vanlig järnhandel köpa enstaka föremål de finns oftast förpackade i massupplaga och det går inte att dela på förpackningarna. I dagligvaruhandeln finns liknande företeelser. Detta förfarande är inkörsport till överkonsumtion, något som vi långsiktigt inte har råd med. De föremål som man vill köpa blir också orimligt dyra när vi tvingas köpa det vi inte vill ha. Systemet är måhända bra för handlaren och tillverkaren och till glädje för finansministern som får in mera moms och många andra skatter till statskassan. Nationalekonomer fröjdar sig åt ökningen i konsumtion och BNP. Det ser så bra ut i statistiken. Ur konsumentsynpunkt är det otillständigt att på detta sätt bli utsatt för ett köptvång. Det strider dessutom mot den uttalade tanken att det är konsumenten som med sina preferenser skall styra marknaden. Det rådande systemet är omvändningen när marknaden styr konsumenten. Med anledning av ovanstående hemställer jag att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om undersökning av möjligheterna att häva den sorts köptvång som försäljning i massförpackningar innebär.
mot · GC02L710 · 1989-01-23 00:00:00 — Motion till 1988/89: L710 av m. fl. Förbud mot könsdiskriminerande reklam Trots vissa försök till självsanering inom reklambranschen florerar den könsdiskriminerande reklamen som aldrig . Till , som på regeringens uppdrag arbetar med att följa och dokumentera den könsdiskriminerande reklamen, inkommer mängder av klagomål på kränkande och schabloniserande reklam. Trots kvinnokamp och jämställdhetslag, trots arbetsmarknadsavtal och opinionsbildande arbete, trots forskning och utbildning går utvecklingen mot verklig jämställdhet långsamt. Den könsdiskriminerande reklamen bidrar till att underminera de jämställdhetsmål som samhället faktiskt beslutat om. Vi tror inte att det går att tala reklammakarna till rätta och på det sättet få bort denna typ av reklam. Med nuvarande marknadsföringslag finns inte möjlighet att komma åt ens de mest kränkande exemplen. Vi kräver därför en ändring eller ett tillägg i marknadsföringslagen så att könsdiskriminerande reklam förbjuds. För att definiera vad som avses med könsdiskriminerande reklam bör kriterier användas. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till ändring eller tillägg i marknadsföringslagen så att könsdiskriminerande reklam förbjuds. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · GC02L711 · 1989-01-19 00:00:00 — Motion till 1988/89: L711 av () Konsumentupplysningen Med hänvisning till vad som anförts i motion 1988/89:K414 hemställs att hos regeringen begär förslag till lagstiftning om köpfrid som innebär att konsumentupplysningen skall reformeras och byggas ut i varje kommun på sätt som har beskrivits i motionen.