mot · GC02Sf409 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89 :Sf409 av m.fl. (c) Studielön beslöt , med anledning av en regeringsproposition, om en rad förändringar i studiemedelssystemet. Man höjde totalbeloppet till av basbeloppet. Bidragsdelen knöts till basbeloppet och fastställdes till av detsamma. Förbättringarna på tilldelningssidan finansierades genom skärpta återbetalningsregler och ny konstruktion för uppräkningen av låneskulden. För statsbudgetens del innebar beslutet att lånedelen lyftes ut och att endast den verkliga subventionen till de studerande redovisas på kostnadssidan. De nya reglerna trädde i kraft . Från sida ställde vi upp fyra punkter som vi ansåg skulle ligga till grund för en reformering av studiemedelssystemet. Skuldbördan efter studietiden måste kraftigt lättas. Detta är enligt alla undersökningar den viktigaste åtgärden för att trygga rekryteringen till högre studier och minska den sociala snedrekryteringen. Studiemedlen ska ge drägliga levnadsförhållanden . Totalbeloppet måste höjas så att den studerande garanteras en rimlig levnadsstandard . Systemet ska konstrueras så att subventionen i systemet lyfts fram. Merparten av subventionen skall läggas på en stor bidragsdel. Studiemedelssystemet skall skapa så lite byråkrati som möjligt och vara enkelt och överskådligt. Riksdagsbeslutet innebar att två av dessa fyra punkter helt eller delvis tillgodosågs. Vi välkomnar förbättringarna på tilldelningssidan och man lyfter fram statens subvention på ett tydligare sätt i systemet. Däremot löste man inte som vi ser det huvudproblemet i studiemedelssystemet skuldbördan. Även med den nya modellen kommer en normalutbildning att ge studieskulder . För de längre högskoleutbildningarna blir skuldbördan . Det förhållandet i kombination med det nya inkomstrelaterade återbetalningssystemet, och på det sätt som skulden räknas upp, kommer att skapa problem för många studiemedelstagare. Störst problem får de grupper som har lång utbildningstid och en förhållandevis låg inkomst. Flera av dessa grupper finns inom den offentliga sektorn, t.ex. bibliotekarier, socionomer, präster samt vissa lärargrupper. De kommer att få se sin studieskuld växa år trots att man amorterar av Av signalerna från finansministern att döma har de inga avgö- Mot. rande förbättringar att vänta när det gäller löneutvecklingen framöver. Vissa grupper kommer aldrig att kunna återbetala sin skuld. har konstruerat en skuldfälla för den som har en studieskuld som är större än ingångslönen och där lönen utvecklas långsammare än skulduppräkningen. Detta är en uppenbarligen orimlig effekt av modellens konstruktion. Det visar också vilken betydelse det samlade skuldbeloppet har i systemet. Effekter av det här slaget stimulerar inte flera till högre studier och minskar inte den sociala snedrekryteringen. I den nya modellen valde man efter vissa justeringar att behålla systemet med fribeloppsregler. Många studerande har upplevt det som stötande, att man valt att ta ut reduceringen av studiemedel på grund av egen inkomst, i första hand på bidragsdelen. Man kan på det sättet inte genom eget arbete påverka den egna skuldsättningen. Dessutom har man valt att införa ett speciellt ungdomsbostadsstöd med särskilda regler. Sammantaget ger det ett för den studerande svåröverskådligt system med kraftiga marginaleffekter. Sorn vi tidigare konstaterat ger det studiemedelssystem som gäller från nyåret effekter som motverkar en ökad rekrytering till den högre utbildningen och därmed minskad social snedrekrytering. Som tidigare påpekats har man inte löst huvudproblemet, d.v.s. den stora skuldbördan och man har heller inte gjort systemet särskilt enkelt och lätt överskådligt. anser att man genom att införa en beskattad studielön kan åstadkomma ett studiefinansieringssystem som stimulerar fler till en längre utbildning. I vår modell erhåller den studerande en studielön på av basbeloppet (1989, ). Denna studielön kompletteras med statsgaranterade lån på av basbeloppet. Genom att studielönen blir beskattningsbar kan fribeloppsreglerna i sin helhet avskaffas. Det blir också möjligt att införa avdragsrätt för litteraturkostnader och andra materialkostnader som är betungande på vissa utbildningar. På så sätt utjämnas kostnaderna mellan olika linjer. En studielönemodell skulle väsentligt minska studieskulderna, vilket gör det möjligt att kombinera modellen med ett inkomstrelaterat återbetalningssystem och den form som gäller för uppräkningen av skulden. Genom kopplingen till beskattningssystemet och slopandet av fribeloppsregler blir marginaleffekterna i systemet inte större än vad som gäller för motsvarande inkomster i samhället i övrigt. En studielön gör det också möjligt att inordna de studerande i grundtrygghetssystemet utan särlösningar, t.ex. vid sjukdom. Kostnaderna för en studielön kontra dagens studiemedelssystem är svåra att exakt beräkna beroende på den långa tid under vilken systemen verkar. Det står dock klart att en studielön ger lägre samhällskostnader eftersom behovet av avskrivningar på skulder minskar samt att räntesubventionen blir lägre på grund av den totalt lägre lånesumman. Till det kan 3 1 * 1988/89. läggas de samhällsvinster som uppstår genom att fler skaffar sig en längre Mot. utbildning och att effektiviteten i utbildningssystemet höjs. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till nytt studiemedelssystem i enlighet med vad i motionen anförts. () () () () () ()