ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GC02Jo702 · 1989-01-11 00:00:00 — Motion till 1988/89:Jo702 Förbud mot transport med helikopter i samband med skidåkning har helikopterskidåknings-arrangemangen i de svenska fjällen, från och upp till , tenderat att öka. är trafiken också livlig, dels med helikoptrar men även med sjöflygplan. Denna helikoptertrafik medför en rad olägenheter: - Störning av faunan - Störning av rennäringen - Ökad risk för fjällolyckor, t.ex. laviner, glaciärsprickor m.m. För de vilda djur som finns i fjällregionen medför helikoptertrafiken svåra störningar. I dagens samhälle är många människor störda av buller och söker därför fjällens tystnad och orörda vildmark som rekreation. Det kommer också turister från kontinenten som söker denna tystnad och orördhet. Om helikopterskidåkningen får sprida ut sig i allt snabbare takt finns risk för att mängder av turister från kontinenten kommer hit för att utnyttja dessa arrangemang. I flera länder har helikoptertrafiken visat sig ha negativa miljökonsekvenser. Förbud mot helikopterskidåkning finns i flera länder, t.ex. , samt stora delar av . Då förfogar över sista vildmark har vi ett stort ansvar att bevara denna vildmark. Om vi inte redan nu sätter stopp för nöjestrafiken med helikopter kommer det att bli svårare när verksamheten fått ännu större omfattning. Helikopterturismen skapar få nya jobb i glesbygden, och de jobb som skapas, piloter och mekaniker, kräver sådan specialkunskap som det kanske inte är möjligt att hitta på orten. Hotell- och restaurangnäringen torde dessutom ha mindre utbyte av helikopterturismen än av vanliga turister då helikopterarrangemangen oftast varar endast , medan normala turister stannar betydligt längre på orten. Av miljöskäl bör nöjesverksamhet med helikopterskidåkning förbjudas. I detta sammanhang är avsikten inte att stoppa den trafik som samema behöver för att kunna sköta sin rennäring på ett rationellt sätt. Även varutransporter, exempelvis till STFs anläggningar bör undantas från förbud. Militärens övningar bör dock förläggas på tider och platser där störningarna är minst. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om förbud mot transporter med helikopter vid nöjesskidåkning. nes tam (fp) 1988/89 Jo702 1* 1988189.
mot · GC02Jo703 · 1989-01-11 00:00:00 — av i och (båda c) infördes den så kallade skrotbilspremien. Den sattes till den dag bilägaren skrotade sin bil. beslutade om en höjning till . Denna blygsamma höjning motsvarar inte kostnadsutvecklingen och bör därför återigen höjas. Skrotningspremien betalas helt med en avgift av bilköparen som är vid varje nybilsköp. Skrotpremiefonden har växt betydligt och innehåller ca . Skrotbilarnas antal växer och är ett stort miljöproblem. Ansvaret läggs med den förda politiken över på kommunerna som med skattemedel får engagera sig med borttransport. Det är nu hög tid att återställa skrotningspemiens värde. Den bör höjas till . Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen tillkänna att skrotningspremien höjs till .
mot · GC02Jo707 · 1989-01-13 00:00:00 — Motion till 1988/89:Jo707 Av och i (båda c) sprids nästan bly i naturen via jakt och sportskytte. slungades bly ut, varav ca vid jakt och ca vid sportskytte. Bara en liten del av jägarnas hagel hamnar i villebråd. Det mesta faller ned på marken och i sjöar, där de orsakar miljöproblem av olika slag, bl.a. blyförgiftning av sjöfågel. Främst är det änder och svanar som drabbas. Som exempel kan nämnas att av 58 knölsvanar, undersökta vid veterinärmedicinska anstalt, var blyförgiftade. I flera länder har man redan agerat mot dessa förhållanden och i t.ex. och har man infört förbud mot användande av blyhagel i vissa områden. Det finns bra alternativ till blyhagel, nämligen stålhagel som inte ger samma negativa miljöverkningar. Enligt vår mening bör nu förbud för blyhagel införas i så att vi snabbt får en övergång till miljövänlig stålhagel. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om införande av förbud mot blyhagel i .
mot · GC02Jo708 · 1989-01-13 00:00:00 — Bidrag för strandstädning i Nedskräpningen av stränderna på ökar på ett oroväckande sätt. Kustområdet i har mycket stora natur- och friluftsvärden och är mycket viktiga för bl a turism och rörligt friluftsliv. Genom den strömsättning som finns i och är problemet mest akut i norra och mellersta . Den absoluta merparten av skräpet kommer från andra länder, från fartyg och från oljeutvinningsverksamheten i . Detta framgår tydligt av undersökningar som gjorts på flera platser. Nedskräpningen från de egna kommuninvånarna eller turister är mycket liten. Ett stort arbete läggs ned från kommunerna och frivilliga för att hålla stränderna rena. , som av stiftelsen rent var utnämnt till DE , lades ca ner på strandstädning i . Mycket stora arbetsinsatser har gjorts även . Trots att en mycket stor del av detta arbete utförs ideellt av skolklasser och föreningar drabbas kommunerna av stora kostnader. Undersökningar har visat att kostnaderna uppgår till mer än för flera berörda kommuner. Trots den stora insats som gjordes kunde endast av kusten städas. Arbetet måste också upprepas då det efter exempelvis en ordentlig höststorm ser likadant ut igen. Eftersom dessa områden klassats som riksintressanta för naturvård och friluftsliv bör det vara självklart att staten tar sin del av kostnaden för att hålla dessa områden rena. Ett särskilt statsbidrag för strandstädning i bör därför införas. Stödets administration bör handläggas av i . 1 1988189.3 sami. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om statsbidrag till kustkommunerna i för strandstädning. 1988/89 Jo708
mot · GC02Jo709 · 1989-01-12 00:00:00 — Motion till 1988/89:Jo709 av och i (båda c) Användning av vegetabilisk olja inom skogsbruket Via skogsbruket deponeras ca mineralolja i naturen, vilket är ett allvarligt miljöproblem. En stor del av denna deponering består av olja som används för kedjesmörjning på motorsågar. tillbaka har försök gjorts med att använda vegetabilisk olja (rapsolja). Dessa försök har utfallit positivt. Den vegetabiliska oljan har flera fördelar jämfört med mineralolja. Genom att rapsoljan är nedbrytbar är den mycket skonsam för naturen. Även ur arbetsmiljösynpunkt är rapsoljan att föredra framför mineraloljan, bl.a. genom att den är ofarlig för hudkontakt. Vid inandning av oljedimma blir man dessutom inte utsatt för de farliga ämnen som finns i oförbränd mineralkedjeolja. Just oljedimman är en allvarlig faktor när det gäller skogsarbetarnas hälsoproblem. Den vegetabiliska oljan kan också användas till awerkningsmaskinemas fällhuvuden och till kapsågar. Rapsoljan är dyrare än traditionell mineralolja men detta kompenseras till viss del genom att försöken visar att förbrukning, tack vare goda smörjeffekter, kan minskas med . Även ur handelsbalanssynpunkt är en övergång till rapsolja positiv, eftersom den tillverkas av inhemska produkter och importen av mineralolja därmed kan minskas. Som ovan redovisats finns flera tungt vägande skäl för att gå över från mineralolja till vegetabilisk olja inom skogsbruket för i första hand kedjesmörjning på motorsågar. För att påskynda en sådan övergång kan olika vägar väljas. T.ex. kan man använda skattebefrielse eller subventioner för rapsoljan för att stimulera utvecklingen. Även lagstiftningsåtgärder kan övervägas. bör ge regeringen i uppdrag att till återkomma med förslag på lämpliga åtgärder för att få till stånd en snabb övergång från mineralolja till rapsolja inom skogsbruket. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om övergång från användande av mineralolja till vegetabilisk olja inom skogsbruket. () () 1988/89 Jo709
mot · GC02Jo712 · 1989-01-15 00:00:00 — Motion till 1988/89:Jo712 av och (båda fp) Omhändertagandet av döda sälar vid , m.m. drabbades av en omfattande säldöd. Inom omhändertogs 1 861 sälar. Om man ser till och i sin helhet torde antalet döda sälar uppskattas till 14 000 enligt uppgifter från det internationella havssekretariatet i Wilhelmshafen. Den farsot som -88 drabbade sälstammen ställde till stora bekymmer för kustkommunerna. Utan uppoffrande insatser av räddningspersonal kunde katastrofen fått än värre konsekvenser för t.ex. turism och friluftsliv, än den kom att få. Dessvärre är brandmän och annan personal, myndigheter på lokal- och länsnivå vana vid att kusten drabbas av tillbud. Det räcker med att erinra om de tyvärr alltför vanliga oljepåslagen som med jämna mellanrum föröder skärgården. När det gäller oljesanering tar staten ett stort ansvar på det ekonomiska området. Ett exempel är det avslutade saneringsarbetet vid ett oljepåslag som inträffade . Slutnotan för saneringen lyder på 75 milj. kr., där det mesta täcks av statsmedel. Sälsaneringen däremot har bekostats av kommunerna. Enligt vår mening bör staten stå för kostnader som orsakas av katastrofer varöver kommuner rimligen inte kan råda. Säldöden och därmed förbundna kostnader bör ersättas av staten efter samma grunder som råder för oljesanering. Miljökatastrofer, av vilken säldöden är en, bör ej ses som en angelägenhet. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att miljökatastrofer föranledda av händelser varöver kommunen ej kan råda, ej skall ses som en angelägenhet, 2. att beslutar att kommunernas kostnader för sanering efter sälkatastrofen 1988 skall bestridas med statliga medel. 1 1988/89.
mot · GC02Jo715 · 1989-01-17 00:00:00 — De flesta departement och ett stort antal myndigheter samt kustkommuner är på olika sätt engagerade i havsresursverksamheten. Viktigt är att för framtiden få en väl fungerande samordning över sektorsgränserna. Bland exempel på sektorsövergripande frågor som ingen tar något samlat ansvar för kan nämnas: - naturvetenskap och havsteknik - miljöskydd och fysisk planering - kustkartering inom SGU - kustfiske och regionalpolitik samt en samlad informationsverksamhet om svensk och internationell havsresursverksamhet. Då statskontoret gjorde sin utredning om havsresursdelegationens verksamhet svarade så gott som alla remissinstanser att det behövs en nationell policy för det området. Detta talar för att det finns ett starkt stöd för någon form av DSH-funktion i . Hur en eventuell sådan funktion skall se ut kan man ha olika uppfattning om. Möjligen någon form av råd. I ett dylikt kunde finnas företrädare för riksdag, industri, myndigheter och forskning. Kanslifunktionen kunde ombesörjas av . Den kan knytas till , miljö- och eller eventuellt till statsrådsberedningen. Väsentligast är att det för framtiden finns en övergripande samordningsfunktion till gagn för svensk havsresursverksamhet. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om vikten av en övergripande samordningsfunktion vad gäller framtida havsresurs/området. gotmb 16491, 1989
mot · GC02Jo716 · 1989-01-12 00:00:00 — Motion till 1988/89:Jo716 Gränsvärdet för kadmium i handelsgödsel 1988/89 Jo716723 har ett program för minskning av kadmiumtillförseln till vår miljö. - åkerjordens kvalitet måste bevaras för framtida generationer, - tillförseln av kadmium till åkerjorden måste minskas - till en sådan nivå att kadmiumhalterna upphör att stiga, - vart och ett av nuvarande flöden av kadmium till åkerjorden måste minskas i den takt det är tekniskt och ekonomiskt möjligt, - några nya tillflöden av betydelse kan inte accepteras, - åkerjorden måste kalkas så att dess pH-värde hålls över 6 (eftersom kadmium i grödorna ökar i takt med försurningen). Kadmium är ett grundämne, farligt för allt levande. Ingen nedbrytning sker i naturen. Det innebär att varje års tillförsel av kadmium medför en bestående ökning av kadmiumhalten någonstans i vår miljö. För människans hälsa är förekomsten av kadmium på åkrarna det väsentligaste problemet eftersom nästan hela vårt kadmiumintag sker genom maten. Av hela kadmiumintaget finns tre fjärdedelar i vegetabilier såsom bröd, rotfrukter och grönsaker. Kadmium i djurfoder leder troligen också till en ökning av människans kadmiumintag genom animaliska livsmedel. Beräkningar visar att genomsnittssvensken inte utsätts för högre kadmiumdoser per dag än vad satt som högsta gräns. Utsöndringen av kadmium från kroppen är emellertid låg varför det sker en pålagring - främst i njurarna. Förekomsten av kadmium i handelsgödsel sammanhänger bl.a. med vilken råvara som används. De råfosfater som importeras har varierande kadmiumhalter. Använder man svensk apatit - som finns i stora mängder i bl.a. och i Malmfälten - kan låga kadmiumhalter uppnås, eftersom apatiten är i det närmaste kadmiumfri. Försök görs också med att rena råfosfaten från kadmium. Enligt min uppfattning skulle ett verksamt sätt att minimera kadmiumproblemet vara att fastställa ett högsta gränsvärde för halten av kadmium i handelsgödsel. 1 1988/89. Under hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om högsta gränsvärde för kadmium i handelsgödsel. 1988/89 Jo716
mot · GC02Jo717 · 1989-01-16 00:00:00 — Motion till 1988/89:Jo717 av () Miljöfarliga utsläpp m.m. Med hänvisning till vad som anförts i motion 1988/89:Kr211 hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en halvering av svavelhalten i eldningsolja, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att skärpta gränsvärden för utsläpp från energianläggningar skall införas, för utsläpp av svavel vid olje- och kolanläggningar och för kväveoxidutsläpp från kolförbränning, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att miljöskyddsavgift skall utgå vid alla former av överträdelse av koncessionsvillkoren, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en skärpning av straffsanktioner vid uppsåtliga miljöbrott, 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om kunskaper om avgasreningens betydelse, om att underlätta och stimulera till återkommande kontroll av avgasreningssystem, samt att införa gränsvärden för avgasutsläpp för bensin och dieseldrivna fordon, 6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att en förbättrad källsortering av avfall skall införas samt att tekniken för återvinning av avfall ges erforderliga forskningsmedel, 7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om önskvärdheten av en förbättrad information till hushållen om miljöfarligt avfall och var man kan och skall avyttra sådant avfall, 8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om hantering och transporter av miljöfarligt avfall i större tätorter, 9. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts rörande stöd till miljöorganisationer såväl inom landet som organisationer som verkar internationellt, 10. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om nödvändigheten av att utveckla analyser av 1* 1988189. effekter på miljön av förslag till förändringar inom skilda samhällsom- Mot. råden, s k miljökonsekvensanalyser.
mot · GC02Jo719 · 1989-01-17 00:00:00 — av m.fl. (fp) Åtgärder mot luftföroreningarna i , m.m. Med hänvisning till vad som anförts i motion 1988/89:A408 hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om rening av avgaser från dieselfordon, 2. att som sin mening ger regeringen till känna att skyddet av skall förstärkas genom att restriktioner införs för kemikalieanvändning på tillrinningsområden av särskild betydelse, 3. att som sin mening ger regeringen till känna att vad som i övrigt anförts i motionen om åtgärder för att begränsa luftföroreningarna beaktas vid olika myndigheters arbete, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts om skydd för känsliga naturområden, 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om länsveterinärens ställning. (fp) () () () () ()
mot · GC02Jo720 · 1989-01-19 00:00:00 — Motion till 1988/89:Jo720 av m.fl. (vpk) Tjuvjakt på ren Stöld och tjuvjakt av ren har ökat i en omfattning som visar att nuvarande straffsanktioner jämte utredningsresurser vid påstådda brott inte är effektiva. Nuvarande lagstiftning är ett uttryck för att samisk egendom ges ett skydd av lägre valör än vad som gäller för annan egendom. Lagstiftningen blir på så sätt en form av strukturell diskriminering av samisk egendom. Vid olovlig jakt på älg gäller följande: Förverkande av skjutvapen som använts vid brottstillfället Förverkande av värdet av djuret (saluvärdet) Förverkande av fordon som använts vid brottstillfället eller dess värde Återkallelse av samtliga vapenlicenser av 5 år Förlorad jakträtt på statens mark eller mark som förvaltas av allmänningsskogar Vid stöld/tjuvjakt av ren gäller endast punkterna 1 och 2 samt skadestånd till ägaren av renen i påföljdsdelen. Därvid är att märka att vid stöld av ren, fängelsestraff utdömts endast i undantagsfall. Stöld av ren betraktas som ett förmögenhetsbrott och rubriceras inte som grov stöld. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att hos regeringen begär förslag till sådan ändring i jaktlagen att tjuvjakt på ren bedöms som grov stöld, 2. att hos regeringen begär förslag till sådan ändring i jaktlagen att förverkansbestämmelserna vid stöld/tjuvjakt av ren överensstämmer med de gällande för olovlig jakt på älg.
mot · GC02Jo721 · 1989-01-18 00:00:00 — av m.fl. (s) Bevarande av den vitryggiga hackspetten I årets budget föreslås en ökning från 40 milj. kr. till 100 milj. kr. för inköp av mark för naturvård. Med denna kraftiga höjning och höga prioritetsgrad även kommande år ökar förutsättningarna att kunna rädda utrotningshotade arter. Den vitryggiga hackspetten är akut hotad i och ytterst sällsynt även på kontinenten. har ett stort ansvar för fortlevnad. har WWF stött ett riksomfattande projekt, lett av , . I bevarandeprogrammet för vitryggig hackspett framhölls vikten av ett nordiskt samarbete. situation är mycket allvarlig i och medan den anses finnas kvar på norska Vestlandet i en population om ca 5001 000 par. Till skillnad från och har de västnorska biotoperna bara marginellt berörts av modernt skogsbruk. har beslutat att mångdubbla skogsbrukets aktiviteter som innebär en utarmning i de bästa områdena i för bl.a. vitryggig hackspett. har WWF samlat all kunskap i landet ang. vitryggig hackspett till ett riksprojekt. Det svenska projektet är ett av de tio högst prioriterade WWF-projekten i . Bevarandearbetet har förstärkts genom att en arbetsgrupp mellan ornitologiska förening och bildades . hölls i det första samnordiska mötet rörande vitryggig hackspett. Målet är ett samnordiskt handlingsprogram för vitryggig hackspett, vilket bl.a. efterlysts av nordiska ministerrådet 1982. Vid mötet i framkom bl.a. svårigheterna att få medel till ett norskt riksprojekt. Pengar har avsatts för studier i Bergen-området och det är lovvärt. WWF och WWF anser dock det angeläget att situation i hela Vestlandet kan belysas samt att man även i samlar landets kompetens på arten under samma hatt och ger arbetet med vitryggig hackspett högsta prioritet. Vi anser det angeläget att representanter i får i uppdrag att agera för ett samnordiskt handlingsprogram för vitryggig hackspett. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om ett samnordiskt handlingsprogram för vitryggig hackspett. () () 1988/89 Jo721
mot · GC02Jo724 · 1989-01-17 00:00:00 — Motion till 1988/89:Jo724 av m.fl. (s) Gränsälvsöverenskommelsen äger tillämpning på Könkämä och Muonio älvar samt den del av Torneälv i vilken mellan och löper, vidare de sjöar och vattendrag som utgör tillflöden till gränsälvarna, Torneälvs mynning samt den del av som ligger inom svenska och finska Nedertorneå socknar. Överenskommelsen omfattar byggande i vatten, vattenreglering, åtgärd som kan medföra föroreningar samt bestämmelser om fiske. Vidare fastslår överenskommelsen att särskild vikt skall fästas vid naturvårdsintresset; så långt som möjligt skall fiskebeståndet tryggas och föroreningar av vatten motverkas. För tillämpning av överenskommelsen är en kommission, den s.k. gränsälvskommissionen, tillsatt, bestående av sex ledamöter, av vilka regeringarna i vartdera landet utser tre ledamöter. Av dessa skall från båda länderna en ledamot vara lagkunnig och erfaren i domarvärv, en tekniskt sakkunnig och den tredje skall vara en med gränsbygden väl förtrogen. Någon politisk representation i kommissionen från de berörda kommunerna finns således ej. Förslag om sådan representation framfördes av undertecknade motionärer under den allmänna motionstiden . Efter inhämtat yttrande från i och finsk-svenska gränsälvskommissionen föreslog lagutskottet avslag på motionen, vilket också blev beslut. Med tanke på det som förevarit i de miljöärenden som kommissionen har haft att handlägga, synes behovet ej enbart om en politisk representation, utan en allmän översyn av kommissionens sammansättning, arbetsuppgifter och befogenheter synnerligen angeläget. Regeringen bör enligt vår uppfattning uppta förhandlingar om detta med den finska regeringen. 1 1988/89.3 sami. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om den finsk-svenska gränsälvskommissionen. () () 1988/89 Jo724