ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GC02Ub208 · 1989-01-11 00:00:00 — Motion till 1988/89 :Ub208 Att framhäva de kreativa och estetiska ämnenas betydelse i vår skola måste vara en uppgift för alla som känner ansvar över ungdomen, d.v.s framtiden. Utvecklingen inom massmediaområdet har gått fort. Vi ställs ständigt inför nya situationer där vi förväntas kunna tillgodogöra oss information genom bilder som den tekniska utvecklingen ger nya möjligheter för medier. Bilden har en central roll i denna utveckling. En omfattande forskning och debatt beträffande bilden som ett begrepp och språk pågår alltjämt. Den gamla klassiska teckningsundervisningen i har förnyats. Ämnet teckning blev bild vid införandet av Lgr 80 och fick därmed också till stora delar nytt innehåll. Många förhoppningar har sedan sammankopplats med ämnet bild, men av olika anledningar har ämnet i fråga inte fått den rollen i som man hade väntat sig. En viss tillbakagång från tidigare års undervisning i teckning har t.o.m konstaterats. En orsak till detta har säkerligen varit den mycket teoretiserande debatten som säkert har orsakat svårigheter för lärarna och övriga i och utanför skolan att förstå målet för verksamheten. Bildämnet som också innebär praktisk teckningsundervisning och som skulle sätta sin prägel på barnens hela utveckling, har blivit ett andrahandsämne, blivit isolerat och saknar oftast stöd i den övriga verksamheten i skolan. Detta förhållande har sedan uppmärksammats på olika sätt av lärare och föräldrar liksom av SÖ och . De sistnämnda har en kampanj på gång för bildundervisningen i . I regeringens proposition 1988/ 89:4 Skolans utveckling och styrning tas frågan också upp, men man tycks hänvisa problemen till skolledningens och skolstyrelsens ansvar på det kommunala planet. har utvecklingen i samhället gett fler möjligheter på bildområdet. Kulturens roll har stärkts. Behovet av yrkesgrupper som behöver kunskaper och färdigheter i bild har ökat väsentligt i och med mediautvecklingen. Förutsättningar finns: Alla barn är ju, som bekant, intresserade av att teckna och måla. De är intresserade av bilder, och det gäller att ta hand om detta intresse och utveckla det på rätt sätt redan från årskurs 1. Men förutsättningar måste också finnas för att ämnet bild skall få den plats i skolans undervisning som den är värd att ha, och därför måste bildämnet få stöd i fortsättningen. Stödet kan förverkligas på många sätt, men det väsentligaste är att ämnet bild måste ses över och skolorna måste informeras på ett lämpligt sätt. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att hos regeringen begär en översyn av bildämnets roll i skolsystemet med särskilt beaktande av behovet av att stärka dess ställning i gymnasiet och att tillgodose behovet av kompetenta lärare på alla nivåer och i alla skolformer. () () 1988/89 Ub208
mot · GC02Ub211 · 1989-01-12 00:00:00 — Motion till 1988/89:Ub211 av m. fl. Sex- och samlevnadsundervisningen i skolan Frågan om skolans sex och samlevnadsundervisning har mot bakgrund av HIV- och Aidssituationen fått förnyad aktualitet. Antalet aborter ökar främst bland mycket unga kvinnor. Tendenser till ökat våld, mobbning och invandrarhat ställer störe krav på elevernas kunskaper och förståelse för egna och andras reaktioner och att visa hänsyn och förståelse för varandra. För att utvecklas till goda samhällsmedborgare måste eleverna när de lämnar skolan vara rustade för att klara av att ta personligt ställningstagande och forma egna åsikter. Skolan har fått en allt mer framträdande roll när det gäller kunskaper och information om aktuella problem och företeelser. I arbetet att nå attitydförändringar, att motverka fördomar och den mytbildning om sex och samlevnad som saluförd i kommersiella skrifter och videofilmer har skolans undervisning den största möjligheten att nå barn och ungdomar. har , bl.a. i SoU 1986/87:19 om åtgärder mot AIDS, konstaterat att det finns goda möjligheter att ge ungdomar information om sexuellt överförda sjukdomar genom den obligatoriska samlevnadsundervisningen i skolan. När det gäller frågor om prostitution bör dessa tas upp bl.a. inom ramen för skolans sex- och samlevnadsundervisning enligt SoU yttrande 1987/88:3y om åtgärder mot prostitution m.m. Brister i sex- och samlevnadsundervisningen har uppmärksammats av SÖ som planerar en förbättrad fortbildning för lärare och annan personal i skolan. Dagens situation kräver att skolan tar ett större ansvar för dessa frågor. Genom och genom att nästan alla elever fortsätter inom gymnasieskolan ges det möjlighet att på olika nivåer nå eleverna med relevant och anpassad undervisning. Sexualundervisnimgen på TTF-timma bör tillsammans med samlevnadsundervisningen ges ett helhetsperspektiv och därför krävs en samverkan mellan olika ämnen. Bristen på anknytning till den reguljära undervisningen gör att ansvaret för att eleverna skall få del av samlevnadsundervisningen inte åvilar någon. Man måste överväga att knyta sex- och samlevnadsundervisningen till de obligatoriska ämnen, såsom svenska eller samhällsorientering, som täcker hela gymnasieskolan. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till en förbättrad och utvidgad sex- och samlevnadsundervisning i gymnasieskolan. ted t (s) () () 1988/89 Ub211 1* 1988189.3 sami.
mot · GC02Ub212 · 1989-01-18 00:00:00 — Motion till 1988/89:Ub212 Fortbildning av lärare inom natur/miljö I samband med övergång till den nya lärarutbildningen blir fortbildningsbehoven särskilt belysta. Inom miljöområdet har lärarfortbildningen genomgående varit kraftigt eftersatt, och dessutom har skolan stora svårigheter att presentera aktuella och anpassade undervisningsmaterial. Naturen utgör i sig läroboken men vägarna till insikt är och har varit få. Fortbildningsbehovet i grund- och gymnasieskolan är stort, så också behovet för lärarutbildarna och lärarna vid högre tekniska utbildningar. bedriver en kvalificerad utbildning inom miljöområdet, med tonvikten lagd på naturresurseroch miljö. En viktig målgrupp har varit lärare och lärarkandidater. Resurser finns för en kraftig volymökning av fortbildningsinsatser i och med beslutet om en nedläggning av klasslärarutbildningen. Enligt min mening bör en sammanhållen plan utarbetas för miljöfortbildningen. Denna bör uppdelas i tre regioner med två huvudfortbildningsorter vardera för Syd- och och en för norra . är väl lämpad att få i uppdrag att i samråd med SÖ och UHÄ formulera förslag till fortbildnings- och kursplaner. Huvuddragen i dessa planer bör vara överensstämmande från ort till ort. Det anförda måste förutsätta att högskolan i får ett utvecklingsbidrag så att utarbetandet av riktlinjer för olika tillvägagångssätt i det praktiska miljöundervisningsarbetet möjliggörs. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om en rikstäckande fortbildningsplan inom miljöoch naturresursområdet.
mot · GC02Ub215 · 1989-01-16 00:00:00 — Motion till 1988/89:215 av och för lärarlöner i Ansvaret för skolan och dess utbildning fördelas mellan staten och kommunerna genom att staten ansvarar för lärarlönerna och kommunerna för skollokaler, läroböcker och skolmat. Man har kunnat konstatera att fördelades kostnaderna för staten och för kommunerna. Vad som hänt är att kostnaderna alltmer skjutits över på komunerna. Kostnadsrelationen är för staten och för kommunerna. diskuterar man utifrån påståenden att kommunerna inte tar sitt ansvar: Man låter skolbyggnader förfalla, man tillåter eftersatt underhåll, man bygger iga nya skolor, man drar ner på värmen, etc. Kvalitén på skolmaten blir sämre, man byter ut mjölk med vatten, man minskar matportionerna. Eleverna får läsa i böcker som är inaktuella, böckerna håller inte ihop, de fullklottrade, etc. Listan kan göras lång på den kritik som riktas emot kommunerna. har gjort en enkät för att få fram förändringarna på statsbidraget. Resultatet framgår av nedanstående tabbell. har täckningsgraden sjunkit med. -9 999 10 000 Orsakerna till försämringarna är främst statliga besparingar och övervältning av kostnader på kommunerna, som exempel: 1981/82 besparing på utbetalning av statsbidrag 1982/83 Särskilt och lägre veckotimpris på statsbidraget till hemspråk sundervisning 1983/84 PRAO-besparingen 1984/85 sänkning av veckotimpriset till den icke undervisnings bundna delen av förstärkningsresursen 1984/85 Indragning av statsbidrag motsvarande en av de två första frånvarodagarna (1985/86 återfördes hälften av besparingen) 1985/86 Indragning av statsbidraget till skolchefstjänster. En annan viktig förklaring till den minskade statsbidragstäckningen är att statsbidraget till sociala avgifter i stort sett varit oförändrat medan det påslag som krävts för att täcka de lagstadgade sociala avgifterna har ökat med /81 till 1986/87. Naturligtvis förväntade vi oss alla att en uppjustering skulle ske i årets budgetproposition. Istället kommer precis omvända besked, att man gör ytterligare indragningar på statsbidraget. Detta får naturligtvis inte ske. måste staten ta sitt ansvar i uppgörelsen om ansvaret för skolan. måste statsbidraget för lärarlönerna i justeras upp. Tar staten sin del av ansvaret klarar också kommunerna sin del av ansvaret. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att öka statsbidraget för lärarlöner i till att täcka hälften av kostnaderna för det totala skolväsendet. () () 1988/89 Ub215
mot · GC02Ub217 · 1989-01-18 00:00:00 — Motion till 1988/89:Ub217 av m.fl. (fp) Konsumtionsutbildningen Med hänvisning tili vad som anförts i motion 1988/89:L703 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen har anförts om konsumtionslinjen och specialkurser inom konsumtionsområdet. () () () 1988/89 Ub217-224 1 1988/89.3 sami.
mot · GC02Ub218 · 1989-01-19 00:00:00 — Motion till 1988/89:Ub218 av () Kultur i skolan Årets budgetförslag innebär en satsning på kulturområdet. satsas på en förstärkning och förnyelse av kulturlivet. Ett av de viktigaste målen med satsningarna är att vidga kretsen människor som deltar i och tar del av kulturlivet - fler människor ska stimuleras till att ta det första steget. Många människor gör den första bekantskapen med kulturen i skolan. har länsskolnämnderna tillförts särskilda resurser att användas för att stimulera skolornas kulturarbete. Kultur i Skolan har hunnit bli ett begrepp och betraktas som en viktig del i såväl kultur- som skolpolitiken. Människans vardag kommersialiseras alltmer - mot det kan skolan ge barn och ungdomar kulturella motbilder. Besök på museer, konserter och teaterföreställningar, film och konst skall ingår i skolarbetet från lågstadiet och upp genom gymnasieskolan. Skolan bör knyta kulturarbetare till sig så att barn och ungdomar tidigt får träna sig i eget skapande. Den så framgångsrika satsningen på Kultur i Skolan skall därför fullföljas och utvecklas. Av länsskolnämndernas redovisningar liksom från kulturarbetare som arbetat i skolorna kan man dra den slutsatsen att den särskilda uppmärksamheten kring kulturfrågorna i skolan mötts av ett mycket positivt intresse. De satsningar som gjorts tycks ha tillgodosett ett uppdämt behov. kan man konstatera att det statliga stödet har mobiliserat kommunala resurser av betydande omfattning. De projekt som erhållit bidrag har fördelats på olika stadier i skolan - dock med en klar övervikt för låg- och mellanstadierna. Vissa problem har lagt hinder i vägen för kulturprojekt på högstadiet, men framför allt i gymnasieskolan. Det är därför angeläget att söka finna former för Kultur i Skolans medverkan även i gymnasieskolan och på högstadium. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att hos regeringen begär att får i uppdrag att utvärdera verksamheten med Kultur i Skolan i avsikt att finna former för att styra större del av stödet till högstadium och gymnasieskolan.
mot · GC02Ub220 · 1989-01-19 00:00:00 — Mångå av de flyktingar och invandrare som kommer till har en bristfällig utbildning. Dessa flyktingar/invandrare har, till en början, behov av utbildning antingen på grundvuxnivå eller grund-sfi. En del flyktingar har en mycket bristfällig utbildning och blir därigenom klassificerade som grundvuxberättigade, vilket innebär att de är, och skall vara, berättigade till att erhålla studier på grundvux. Den ökade kommunala flyktingmottagningen har medfört ekonomiska problem för kommunerna, därför att grundvuxresurserna inte räcker till. Kommunerna får inte resurser utifrån det faktiska antal grundvuxberättigade som man har i flyktingmottagningen. Med nuvarande resurstilldelning och deltagarantal är det inte ovanligt med en studietid . De flyktingar som blir klassificerade som grundvuxberättigade kan m.a.o. få en oacceptabelt lång studietid. De blir därigenom beroende av socialbidrag, risk för isolering och passivisering innan de får möjlighet att införlivas i det svenska samhället. Den långa studietiden med undersysselsättning kan leda till svåra sociala problem som familjeproblem, missbruksproblem m.m. Om flyktingen/invandraren däremot har en längre skolgång än leder det inte till några ekonomiska problem för kommunerna, eftersom man i detta fall erhåller statsbidrag utifrån antalet inskrivna i grund-sfi- undervisningen. För att åstadkomma en större rättvisa och inte särbehandla flyktingar bör resurssystemet ändras så att kommunerna ges rätt att erhålla statsbidrag enligt statsbidragssystemet för grund-sfi även för de flyktingar/invandrare som uppfyller villkoren för att få grund-sfi men erhåller denna undervisning inom grundvux. Det innebär dels att statsbidrag för grundläggande svenskundervisning utgår enligt samma regler (och finansieras under anslaget C5. Undervisning för invandrare i svenska språket m.m.) oavsett om eleverna erhåller undervisningen inom grund-sfi eller grundvux, dels att grundvuxundervisning inte riskerar att automatiskt minska på grund av ett ökat behov av grundläggande svenskundervisning för flyktingar/invandrare. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om införandet av ett resurssystem som utgår från principen att kostnaden för grundläggande svenskundervisning för invandrare bör belasta anslaget C5 även om invandrarna erhåller undervisningen inom grundvux. 1988/89 Ub220
mot · GC02Ub221 · 1989-01-20 00:00:00 — Motion till 1988/89:Ub221 av () Statsbidraget till folkhögskolorna I budgetpropositionen 1988/89:100, C 6, Bidrag till driften av folkhögskolor m.m. sägs, att statsbidrag nu lämnas till 128 folkhögskolor. Av dessa har åtta tillkommit /82 till 1988/89. Det föreslås i årets budgetproposition, liksom i fjolårets, att dessa nya folkhögskolor skall erhålla bidrag från staten genom att de övriga folkhögskolornas garanterade bidragsveckor reduceras . Från moderat håll påpekade vi i motioner det orimliga i ett sådant tillvägagångssätt. Det kan inte vara acceptabelt, att regeringen föreslår och godkänner, att nya folkhögskolor tillkommer, när staten inte ger resurser för en sådan utökning. Det finns heller inga garantier för att de äldre skolor, som tvingas avstå bidragsveckor, har större resurser än de senast tillkomna skolorna. I samband med att regeringen tillsatte en utredning, som skulle se över folkhögskolans roll i samhället, framhöll man, att inga förändringar av statsbidraget skulle ske, så länge utredningen pågick. Då man trots denna utfästelse minskar de garanterade bidragsveckorna , vilket motsvarar ca för en medelstor folkhögskola, visar detta tillvägagångssätt på bristande respekt för givna löften, vilket dessutom drabbar många folkhögskolor hårt. Av de 128 folkhögskolorna har flertalet en folkrörelse eller organisation som huvudman. Resterande skolor drivs av landstingen. En folkrörelse med begränsade ekonomiska resurser men med många folkhögskolor är . För att klara sina skolor måste denna rörelse samla in extra, om budgetpropositionens förslag genomförs. För rörelsefolkhögskolorna har statens bidrag till inkomsterna minskat med i genomsnitt . Ekonomiskt starka rörelser klarar en sådan situation, övriga tvingas driva sina folkhögskolor med allt större underskott. Sammanfattningsvis bör det påpekas, att det inte är rimligt, att de äldre skolorna, av vilka många dras med stora ekonomiska svårigheter, år skall finansiera de senast tillkomna folkhögskolorna. En huvuduppgift måste vara att finna statsbidragsformer som ger större rättvisa än de nuvarande, oavsett vilken nivå bidragen ligger på. Mot bl.a. den bakgrunden bör statsbidragsformen reformeras så att den undanröjer den påtalade orättvisan. bör göra ett uttalande av denna innebörd. Med åberopande av vad som ovan anförts hemställer jag att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen har anförts om en reformering av statsbidraget till folkhögskolorna. 1988/89 Ub221
mot · GC02Ub222 · 1989-01-20 00:00:00 — Motion till 1988/89:222 av och () Maskinskrivning som ordinarie ämne i Maskinskrivning är en vardagsfärdighet som alla människor tidigt borde få möjligheter att lära sig. Färdighet i maskinskrivning har man stor nytta av i livets alla skeden. Som enskild medborgare i ett modernt samhälle är kunskaper i detta ämne nästan ett måste i vissa situationer. har uttalat sig för att varje elev i bör få träningstillfällen i maskinskrivning. Ansvaret att erbjuda eleverna sådana träningstillfällen har lagts på kommunerna. Den tid som skall anslås för denna träning och hur den skall läggas upp bestäms lokalt. Resurser för träning i maskinskrivning tas ur den del av förstärkningsresursen som är avsedd för andra insatser än undervisning. I går utvecklingen på dataområdet svindlande fort. Datortekniken används alltmer på snart sagt alla områden. För att på ett snabbt och smidigt sätt kunna tillvarata sina rättigheter och fullgöra sina skyldigheter är det viktigt att kunna behärska ett tangentbord. Maskinskrivning skulle också kunna sägas vara en viktig fråga också sett från jämställdhetssynpunkt. Genom att både pojkar och flickor lär sig att använda skrivmaskinen på rätt sätt och som ett redskap så kan det i hög grad bidra till att attityden till maskinskrivning som ett arbete främst för kvinnor förändras. har försök med maskinskrivning gjorts i ett stort antal kommuner och i många skolor. Resultaten har varit mycket goda. Grundläggande färdigheter i maskinskrivning visade sigvara mycket bra att ha när man gav sig i kast med många andra skolämnen. De utvärderingar som gjorts har visat att de förvärvade färdigheterna i maskinskrivning positivt påverkat elevernas ordkunskap, läsförståelse, stavning och interpunktion. Exempel visar också på att elever med läs- och skrivsvårigheter kan komma över en del av sina problem genom att de givits möjligheter att använda skrivmaskin i sitt skolarbete. Det finns också otaliga exempel på att färdighet i maskinskrivning också har varit bra för muntlig framställning, i arbetet med utländska språk, för rättstavning och liknande ämnesområden. Många ytterligare ämnesområden skulle naturligtvis kunna räknas upp i detta sammanhang. Enligt vår uppfattning är det en brist i skolan att inte maskinskrivning finns uppförd på skolans timplan. Med tanke på den tekniska utvecklingen, inte minst den snabba utveckling som sker på datorområdet, anser vi att ämnet maskinskrivning bör föras upp på skolans timplan åtminstone fr.o.m. 7:e klass i högstadiet. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om att föra upp maskinskrivning på timplan som ett ordinarie ämne. () () 1988/89 Ub222
mot · GC02Ub223 · 1989-01-19 00:00:00 — Motion till 1988/89 :Ub223 av m.fl. (s) Skolans objektivitet Skolan skall vara objektiv, i bemärkelsen allsidig. Detta är en viktig princip som ofta slås fast i samband med att läroplaner revideras och andra viktiga skolpolitiska frågor står på dagordningen. betonas allt oftare behovet av att skolan har en god och regelbunden kontakt med arbets- och näringslivet på orten. Detta både för att göra undervisningen mer verklighetsförankrad och för att ge eleverna en inblick i arbetslivet efter skolan. har praktiska arbetslivsorientering (PRAO) utvecklats kraftigt, särskilt kvantitativt. Dessutom har gymnasiepraktiken ökat i omfattning, och med kommande planerade reformering av gymnasieskolan kommer den att öka ytterligare. Arbetslivet utanför skolan ställer stora resurser till skolans förfogande i form av bl.a. praoplatser och praktikplatser, men också i form av studiebesök m.m. Från arbetslivets sida ställs därmed också krav på att skolan skall utveckla den teoretiska orienteringen om arbetsliv och yrken. Detta förutsätter att skolan har till sitt förfogande goda, aktuella läromedel och att lärarnas kunskaper om dagens och morgondagens arbetsliv ständigt utvecklas. Undervisningen om bl.a. arbetslivet skall enligt läroplanerna kräva mer än ett balansförhållande mellan två motpoler, t.ex. privat - offentligt, eller arbetsgivare - arbetstagare. En sådan dualistisk samhällssyn måste ersättas med en mer mångsidig syn som betonar pluralismen i det svenska samhället. Olika företagsformer, privat - kooperativt - offentligt, liksom olika sätt att organisera arbete och ekonomi bör belysas i skolans undervisning. Den kooperativa företagsformen har utvecklats parallellt med framväxten av andra stora folkrörelser i . Både i sin egenskap av stark samhällskraft och genom att stora delar av näringslivet är organiserade i kooperativ form bör kooperationen beskrivas i skolan som ett alternativ till såväl privat som offentlig verksamhet. Den kooperativa företagsformen har historiska, sociala, juridiska och branschmässiga kriterier som skiljer den från andra företagsformer. Det finns med denna utgångspunkt anledning att understryka vikten av att skolans undervisning också tar upp den kooperativa företagsformen i samband med att frågor kring arbetsliv-företagsamhet tas upp. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av mer allsidig skolundervisning och därmed uppmärksammandet av den kooperativa företagsformen. () () () () 1988/89 Ub223