mot · GC02N478 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89:N478 av m.fl. (c) Energi Utgångspunkten för energipolitik är de nära sambanden mellan energianvändning, ekonomisk utveckling och miljö. I motionen konstateras att det är nödvändigt för en långsiktigt hållbar utveckling att såväl nationellt som globalt ställa om energisystemet mot energihushållning och utnyttjande av förnybar energi. Denna syn ansluter också till den som redovisats i en . I motionen konstateras vidare att regeringen på intet sätt följer upp de energipolitiska besluten om en förnyelse av energisystemet i konkret handling. Mot denna bakgrund föreslås en förnyelseplan med ett konkret åtgärdsprogram. Målet för förnyelseplanen är att - genom energihushållning, effektivare energianvändning, effektivare el- och värmeproduktion samt ökad användning av förnybar energi - långsiktigt nå en slutlig energianvändning på ca . Detta möjliggörs med följande åtgärdsprogram: - Riktlinjerna för kärnkraftens avveckling läggs fast och en avvecklingsplan för kärnkraften upprättas och avvecklingen kan inledas genom att och tas ur drift så snart det är möjligt bl a av juridiska skäl. - Uppbyggnad av en energimarknad med många aktörer - Inrättande av energins utvecklingsfond, finansierad med en avgift på /kWh el. Detta skapar långsiktigt en årlig resurs på ca 2 miljarder. I inledningsskedet är intäkterna ca . Fonden är tillgänglig för alla, dvs stöd kan ges till aktuella projekt oavsett vem som är beställare. Fondens huvuduppgifter bör vara att genom villkorliga lån och bidrag stödja investeringar som syftar till energihushållning och effektivare energianvändning och alternativ energiproduktion - Energins utvecklingsfond bör kompletteras med en avdragsrätt för småhusägare och bostadsrättsinnehavare för vissa klart avgränsade energihushållande investeringar. - Riktlinjer för en miljöanpassad energibeskattning fastläggs. - En skatteomläggning genomförs som innebär en skattereduktion pål per helår som skatten på olja, kol och naturgas höjs. - Bränslen skall beskattas lika vid såväl värme- som elproduktion. - Ett garantipris på lägst införs för el, producerad i nya kraftvärmeverk och små vind- och vattenkraftverk. - Principer för prissättningen av el fastläggs genom en avvägning mellan Mot. 1988/89 genomsnittskostnad och långsiktig marginalkostnad för elproduktionen. - som inte behövs för produktion av livsmedel skall användas för odling av bl a energiskog och energigrödor, t ex som råvara för en inhemsk produktion av alternativa drivmedel, biobränslen m.m. - Drivmedelsetanol introduceras och en fullskaleanläggning för produktion av etanol uppförs. Etanol, producerad på inhemska råvaror, befrias från skatt - Möjligheter till stöd för revolutionerande energiprojekt öppnas och avskiljs från energins utvecklingsfond för detta ändamål. - Direktverkande el skall inte tillåtas i nyproducerade bostäder och lokaler samt krav ställas på alternativa uppvärmningsmöjligheter i de fall elström används för uppvärmning i luft- och vattenburna värmesystem. - Statsbidrag skall utgå till återuppbyggnad av den kommunala energirådgivningen Ekologi, energi och ekonomi blir alltmer sammanvävda till en sömlös väv av orsak och verkan. För en ekologiskt hållbar utveckling måste framtidens ekonomiska tillväxt vara mindre energikrävande än tidigare tillväxtperioder. En effektiv energianvändning och övergång till förnybar energi måste därför utgöra huvudinriktningen i globala och nationella energiplaner om en långsiktig miljömässig och ekonomiskt hållbar utveckling skall kunna åstadkommas. Modern teknik ger stora möjligheter för effektivare energianvändning, vilket ofta är ekonomiskt lönsamt eftersom energieffektiva lösningar vanligen innebär minskade kostnader. Genom en kraftfull satsning på effektivare energianvändning kan liksom andra länder köpa sig den tid som krävs för att hinna utveckla ett lågenergisamhälle baserat på i huvudsak förnybara energikällor, vilket måste vara grunden för de globala och nationella energisystemen . En säker, ekologiskt riktig och ekonomiskt livskraftig energitillförsel, som kan underlätta en rättvis utveckling, är en absolut nödvändighet och möjlig att bygga upp. Detta förutsätter dock en medveten politisk vilja och avsevärt större framtidsansvar än vad majoriteten av politiska beslutsfattare har förmått visa. Energihushållning är inte bara önskvärd utan också nödvändig. Det är i ett längre perspektiv alltid lönsamt att utforma industriella processer, byggnader, maskiner och hushållsapparater på ett sådant sätt att inte mer energi än nödvändigt används. Alla energi- och hushållningsåtgärder som i vid mening inte kostar mer än den energi som sparas är angelägna. Energihushållning skonar den yttre milj ön . Effektivare energianvändning minskar behovet av primärenergi, t ex kol, ^478 olja och uran och därmed begränsas också den negativa miljöpåverkan dessa energislag har. Effektivare energianvändning är, tillsammans med ökad användning av förnybar energi, en förutsättning om förödande konsekvenser av klimatförändringar såsom översvämningar, ökenutbredning, försurning och annan miljöförstöring skall kunna undvikas. Energihushållning förbättrar den inre miljön Energisparåtgärder som tätning, byte av fönster och värmeisolering av väggar, golv och tak m m ger ett bättre inomhusklimat genom att temperaturen på ytterväggar och fönsters inneryta höjs. Strålningsdrag och kallras minskar. Bättre isolering och tätning ställer krav på att tillräcklig ventilation säkerställs. Detta ger förutsättningar för att återvinna värme ur den utgående luften och rena den ingående från damm och pollen. Med en tillräcklig ventilation kan man dessutom undvika fukt och mögel samt minska radonhalten där så behövs. Energihushållning är viktig för säkerheten i världen importeras av primärenergi. En minskad energiimport gynnar handelsbalansen. Även om oljepriset är lågt och av många antas förbli detta framåt, är det realistiskt att förvänta sig väsentligt högre priser inom en inte allt för avlägsen framtid. oljeproduktion har av resursskäl börjat minska och oljeproduktionen i bedöms avta . En viktig konsekvens av detta är att världens beroende av olja från åter kommer att öka, med allvarliga säkerhetspolitiska följder. När kärnkraften sprids till flera länder ökar också riskerna för kärnvapenspridning. Detta är en annan viktig säkerhetspolitisk fråga. Om världens energianvändning utvecklas som energiindustrins representanter spår i sina rapporter från världsenergikonferenserna, kommer användningen att fördubblas under . Ökningen bedöms bli störst i industriländerna. En sådan utveckling kommer att leda till globala problem som blir omöjliga att hantera och risken för en global katastrof är uppenbar. Dessa fakta har lett till studier för att finna vägar att tillgodose högt ställda anspråk på energitjänster utan att öka energianvändningen. Det har visat sig att sådana möjligheter finns. Det bygger på att utnyttja modern och energisnål teknik. Energihushållning i byggnader är därvid ett viktigt område. Samproduktion av el och värme (kraftvärme) istället för enbart elproduktion (kondenskraft), som kräver mer än dubbelt så mycket energi, är ett annat exempel på effektivare energianvändning. 1* 1988189. Om världens länder på ett konsekvent sätt började att utnyttja den Mot. bästa teknik som redan är tillgänglig och som är ekonomisk att använda, N478 skulle industriländernas energianvändning per capita vara i stort sett halverad. Detta skulle kunna ske som den ekonomiska tillväxten i i-länderna ökat . Energi skulle inom ekologiskt hållbara ramar då finnas tillgänglig för utvecklingsländerna till västeuropeisk 1970-talsnivå materiellt sett. Totalt sett skulle världens energianvändning öka med . Stark politisk vilja och handling nu En halvering av industriländernas energianvändning genom effektivare energianvändning är både tekniskt och ekonomiskt möjlig. Den framstår mot den globala risken för katastrofal miljöförstöring, rovdrift och slöseri med resurser som helt nödvändig om en ekologiskt hållbar ekonomisk utveckling skall kunna erhållas. För att förverkliga en förnyelse av vårt energisystem genom en allt effektivare energianvändning och övergång till förnybar energi krävs både en stark politisk vilja och handling . som nuvarande resursslöseri fortsätter försvåras och fördyras en ekologiskt riktig förnyelse av energisystemet. Om dagens generation inte övergår till handling , kommer den att fortsätta att låna av det miljökapital som tillhör kommande generationer och överlåta till dem en skuld som aldrig kan återkrävas. Dessa generationers dom över oss kommer att bli hård. vill att vi tar vårt ansvar nu och snabbt och effektivt påbörjar förnyelsen av vårt energisystem för att förbättra vår miljö, stärka vår ekonomi, öka sysselsättningen med bättre regional balans och avveckla kärnkraften. Ovanstående riktlinjer för den framtida energipolitiken, som överensstämmer med vad FN:s för miljö och utveckling redovisat i sin rapport utgör grundläggande utgångspunkter i energipolitik och har varit avgörande för utformningen av förnyelseplan för energisystem. Det finns således ett mycket nära samband mellan energianvändning, ekonomi, sysselsättning och miljö. energipolitik bygger på ett decentralistiskt synsätt och utgår från såväl nödvändigheten av att hushålla med tillgängliga resurser som en anpassning av energianvändningen så att den ingår i naturens eget energikretslopp. En offensiv handlings- och framtidsinriktad energipolitik för effektivare energianvändning och övergång till förnybara energislag har en avgörande betydelse för att förbättra samhällsekonomin, minska sårbarheten och möjligheterna att värna natur och miljö. Användning av energikällor som kol, olja och uran innebär svåra påfrestningar på såväl natur och miljö som samhällsekonomi. De konkreta energipolitiska åtgärderna måste därför ha en klar målinriktning och utgå från en bestämd energibalans. Energibalansen skall uttrycka en politisk viljeinriktning och inte vara en prognos, byggd på en framskrivning av 4 En sådan förväntad utveckling av energibehovet tenderar i Mot. realiteten att bli självuppfyllande, bl a beroende på att prognosen utgör N478 underlag för planerade investeringar. En realistisk bedömning är att de energipolitiska insatserna kan inriktas mot en långsiktig slutlig energianvändning på , varav el. Den verkliga utvecklingen är dock beroende av vilken inriktning de beslut som fattas på energiområdet får. Det krävs beslut som skapar de reella förutsättningarna för en energimarknad med många och oberoende aktörer, där energihushållning, effektiv energianvändning och utnyttjande av förnybar och miljövänlig energi stimuleras inom ramen för en fungerande social och miljöanpassad marknadsekonomi. Av central betydelse för att nå de energipolitiska målen är utformningen av de ekonomiska incitamenten och styrmedlen. Skatter och avgifter måste utformas så att de främjar utnyttjandet av förnybara och miljövänliga energislag och såväl en effektiv produktion som en effektiv användning av tillförd energi. Det krävs även resurser för att ge stöd som innebär att den av miljö- och samhällsekonomiska skäl motiverade förnyelsen av vårt energisystem blir privatekonomiskt fördelaktig, d v s att det blir lönsamt för den enskilde att spara och hushålla samt använda förnybar energi. Det är enligt mening bättre att genom ekonomiska stimulanser och styrmedel åstadkomma en eftersträvad utveckling och inte genom förbud och lagstiftning. Våra bostäder och lokaler måste värmas på ett effektivt sätt för att undvika onödiga kostnader och stora höjningar av elpriset. Då kan förnyelsen av energisystemet genomföras så att industrin och transportsektorn får den elström de behöver till ett konkurrenskraftigt pris. Påfrestningarna på elberoende industrier i utsatta regioner blir med politik därmed också betydligt mindre. Huvudpunkterna i energipolitik kan sammanfattas enligt följande: - Lägre energianvändning genom energihushållning och hög effektivitet i såväl produktion som användning av energi - Ersättning av importerade miljökrävande energislag och övergång till en uthållig energiförsörjning baserad på i huvudsak inhemska, förnybara och miljövänliga energikällor - Avveckling av kärnkraften Från sida har vi utförligt presenterat vår syn och förslag till förnyelse av energisystemet när proposition 1987/88:90 presenterades . (Mot 1987/88:N38, 1987/88:N40). Vi konstaterade då bl a att de uttalanden som regeringen gjorde i betydande hänseenden anslöt sig till den syn som drivit. Vi konstaterade emellertid då att de konkreta insatserna för ge utvecklingen på energiområdet en ny inriktning i syfte att nå de uppställa målen i stort sett saknades. Årets budgetproposition inleds också traditionsenligt med följande magi- Mot. 1988/89 stråla uttalande av föredragande statsråd: Riktlinjerna för energipolitiken innebär att samhällets behov av en billig och säker energiförsörjning skall tryggas genom ett energisystem som i största möjliga utsträckning är grundat på varaktiga, helst förnybara och inhemska, energikällor. En effektiv energianvändning och en intensifierad energihushållning skäll främjas. Stränga krav skall ställas på säkerhet och omsorg om miljön vid användning och utveckling av all energiteknik. Kärnkraften skall användas . skall den sista reaktorn tas ur drift. De refererade riksdagsbesluten har emellertid som vanligt inte följts upp med konkreta förslag. Förslagen i årets budgetproposition verkar i stället i flera fall i motsatt riktning. Föredraganden försöker nu som tidigare med många vackra ord upprätthålla en profil som inte har någon som helst täckning i propositionens förslag. Regeringens bristande vilja att i konkret handling följa upp fattade energipolitiska beslut är mycket allvarligt, då förtroendet för den beslutade energipolitiken undergrävs och det efter hand blir helt omöjligt att få t ex kommunerna - som har ett avgörande inflytande - att frivilligt göra insatser för energipolitikens genomförande. De stora förluster som många kommuner gjort - p g a att de litat på att energipolitiken skulle fullföljas - försvårar alltmer samarbetet mellan kommunerna och staten. Flittills har regeringen inget gjort för att underlätta detta samarbete. Regeringen har istället medverkat till att avslå förslag från som syftat till att staten skulle ta sitt ansvar för den beslutade energipolitiken. Fel bild av verkligheten Även problembeskrivningen i budgetpropositionen är i flera fall felaktig. Ett av flera exempel är när effektsituationen i det svenska kraftsystemet beskrivs. Föredraganden tar över huvud taget inte upp att den stora utbyggnaden av direktverkande el har medfört att kraftsystemet blivit enormt köldkänsligt och är huvudorsaken till effektproblemen. I stället hävdar föredraganden att orsaken skulle vara att vattenkraftens andel i kraftförsörjningssystemet har minskat. Detta förhållande är endast till ringa del orsaken till effektproblemen. Det har dessutom skett en mycket betydande effektutbyggnad av vattenkraften, vilket väsentligt har ökat vattenkraftens möjligheter att klara toppbelastningar. Detta räcker dock inte för att kompensera de minst fördubblade effektoppar som elvärmen åstadkommer när det blir kallt i hela . Betecknande för regeringens förhalningspolitik på energiområdet är att nya utredningar, nya handlingsprogram, nya arbetsgrupper, mer forskning och mer utveckling beställs under förespegling av att man vill vidta kraftfulla åtgärder för att främja en förnyelse av energisystemet. Symtomatiskt är t ex att utredningskostnaderna inom miljö- och ansvarsområde fördubblas. tillåter regeringen att utvecklingen går i helt motsatt riktning, med en ökad inlåsning i ett miljöstörande och storskaligt Mot. energisystem - en utveckling som regeringen i vissa fällt tom aktivt N478 Exempelvis skall enligt regeringens förslag satsas nära 2.000 miljoner på att öka produktionen av kärnkraftsel genom byte av ånggeneratorer och turbinrotor i samt effekthöjningar av och . Dessa åtgärder har inget som helst stöd i de inledningsvis redovisade riktlinjerna för energipolitiken och strider mot övergripande energibeslut. Därför anser att alla investeringar på kärnkraftområdet, som inte primärt syftar till att höja säkerheten skall stoppas. skall tas ur drift och investeringsramen för kraftigt minskas. Det ger den största säkerheten. Däremot hör effektiv energianvändning till de viktiga riktlinjerna för energipolitiken, men den av begärda investeringsramen på 685 miljoner för att bygga ut småskalig kraftvärme bör enligt föredragandens syn minskas till 225 miljoner. Motiveringen är att det inte finns några aktuella projekt. Den konkreta innebörden av detta förslag är att enligt regeringens mening gör orealistiska bedömningar. Utbyggnad av småskalig kraftvärme är mycket angelägen för att fullfölja de riktlinjer som fastlagts. Det vore därför mer logiskt att stimulera en sådan utbyggnad än att låta de stora investeringarna i kärnkraften fortsätta. Besparingen påverkar inte heller budgeten eftersom finansieringen ligger utanför statsbudgeten. Propositionens förslag måste därför ses som en klar signal till att minska sina ambitioner vad gäller kraftvärmeutbyggnad. Den i propositionen uttalade allmänna välviljan till kraftvärme har ingen täckning i konkreta förslag. Detta är mycket beklagligt eftersom det ökar riskerna för en satsning på storskalig kolkondenskraft. Biogas och naturgas ökar möjligheterna att bygga verkligt småskalig kraftvärme som kan bli både effektiv och lönsam. Att regeringen inte aktivt främjar en sådan utbyggnad är anmärkningsvärt. Energibeskattningens utformning är ett annat exempel på hur fattade politiska beslut och regeringens konkreta agerande är på kollisionskurs. I propositionen om energiskatter uttalade regeringen - att oljan kommer att bli allt dyrare oavsett tillfälliga prisvariationer - att en inte oväsentlig realprisstegring på oljeprodukter vid behov bör åstadkommas genom skatteändringar och - att inhemska bränslen skattemässigt skall gynnas framför andra bränslen. Regeringen slog också fast att uttalandet var avsett att ge energianvändarna klara besked om hur statsmakterna avser att utnyttja skattesystemet och att inte skulle ta ställning enbart till de aktuella skattesatserna utan 1* * 1988/89.3 sami. också till vilka riktlinjer som skall gälla för den framtida energiskattepoliti- Mot. 1988/89 ken. beslutade enligt regeringens förslag. I budgetpropositionen beaktar regeringen överhuvudtaget inte de riktlinjer för energibeskattningen som på regeringens förslag har beslutat om. Det låga oljepriset tillåts slå igenom och marknadsförutsättningarna för inhemska bränslen rycks undan. En betydande kapital - och kunskapsförlust pågår inom sektorn inhemska bränslen, som oljeanvändningen ökar inom sektorn uppvärmning. Energibeskattningen är det kanske mest slående exemplet på hur regeringen bedriver en energipolitik stick i stäv med den av fastlagda energipolitiken. I budgetpropositionen berörs över huvud tagit inte de problem oljeprisutvecklingen inneburit för möjligheterna att utnyttja inhemska bränslen. Sammantaget kan konstateras att årets budgetproposition på intet sätt innebär några konkreta insatser för att stimulera en utveckling mot ett energisystem enligt de riktlinjer som fastlagts och ovan citerats. I förhållande till de förslag som lagt, saknar således propositionen den konkretion och framtidsinriktning som krävs för att ekologiskt riktig förnyelse och omställning av energisystemet skall kunna ske. har i en mängd motioner väckt förslag på energiområdet och fortsatt kampen för en förnyelse och omställning av energisystemet. I motionerna har lagts förslag som syftat till att förstärka användningen av inhemsk energi. Vi har betonat vikten av att skatter och avgifter på energi får en utformning så att inhemska energikällor, energisparande och en effektiv användning av energi gynnas. Vi har vidare krävt förstärkt stöd till energiforskning och i särskilda motioner presenterat vår syn på oljerersättningen, kolanvändningen, vattenkraften, alternativa drivmedel, försörjningstryggheten på energiområdet, den kommunala energiplaneringen, utformningen av lagen om kärnteknisk verksamhet, naturgas, , solenergin m.m. I samband med energipolitiska beslut presenterade en partimotion (1984/85:2878), med vår syn på hur förnyelsen av energisystemet skulle ske och avvecklingen av kärnkraften genomföras. Dessa krav har sedan fullföljts i motioner under föregående mandatperiod (1985/86:N447, 1985/86:N563 [i Tjernobyl], 1986/87:N551 och 1967/ 87:N178 i anledning av proposition 1986/87:159). I dessa motioner har vi utförligt redovisat vår syn på bl a hur avvecklingen av kärnkraften skall genomföras. Vi har därvid betonat betydelsen av att avvecklingen omgående inleds i syfte att skapa det nödvändiga utrymmet på energimarknaden för att förnyelsen skall kunna komma till stånd. Vi har också i dessa motioner kritiserat regeringen för att genom skilda beslut rycka undan grunden för att den inhemska, förnybara och miljövänliga, energin skall bli konkurrenskraftig. Senast har vi från centerpariets sida i samband med proposition 1987/88:90 lagt förslag om ett särskilt åtgärdsprogram för en förnyelse av energisystemet som vi tidigare presenterat. (Mot 1987/88:N38; NU 1987/ 88:40) I denna motion finns utförligt redovisat syn och tidigare ställningstaganden såväl i regeringsställning som i opposition. En utförlig Mot. 1988/89 redovisning finns även över socialdemokraternas agerande i de energipolitis- N478 ka frågorna. Mot bakgrund av att det i årets budgetproposition helt saknas förslag till åtgärder som enligt vår mening är nödvändiga om en förnyelse av energisystemet skall kunna ske, kommer vi i föreliggande motion på nytt att ta upp dessa frågor. I motionen presenteras ett konkret beslutsunderlag för så att avvecklingen av kärnkraften kan inledas omgående och förnyelsen av energisystemet få reella förutsättningar. III plan för förnyelse av energisystemet förnyelseplan möjliggör att avvecklingen av kärnkraften kan inledas och genomföras . Avvecklingen genomförs stegvis med en direkt övergång till effektivare energianvändning och förnybar energi. Avvecklingen skall vidare genomföras på ett sådant sätt att användningen av kol och olja ej behöver öka utan efterhand kan minskas. Det bör också understrykas att avvecklingen är en del i förnyelsen av energisystemet. Urdrifttagning av reaktorer blir en logisk följd p g a att de inte behövs i det nya energisystemet. Det bör dock understrykas att den energipolitik som regeringen fört avsevärt försvårar möjligheterna att kunna genomföra omställningen av energisystemet under angiven tidsperiod. Vi vill vidare i detta sammanhang understryka att de energipolitiska målen i första hand skall uppnås genom stimulanser och frivilliga insatser tillsammans med att den sociala och miljöanpassade marknadsekonomins incitament utnyttjas. Förbud och detaljinriktad reglering av verksamheten kan endast accepteras som nödfallsåtgärder. Administrativa styrmedel riskerar ofta att upplevas som byråkratiska och onödiga och får ofta ej den effekt som avses. Detta bör ges regeringen till känna. Det är också angeläget för såväl företag, myndigheter, kommuner som enskilda att statsmakterna ger möjligheter till en långsiktig planering och god framförhållning och klart markerar vilken huvudsaklig inriktning pris- och skattenivåer på energi skall ha, klart anger vilka långsiktiga stödmöjligheter som finns och anger en klart markerad politisk vilja samt målsättningar med fattade beslut. Tillgången på el till ett rimligt pris är en viktig faktor för industrins utveckling. I förnyelseplanen bedöms att industrins elanvändning totalt kommer att öka något, vilket överensstämmer med industrins egen bedömning. Industrin kommer att ha tillgång till den el som behövs. De möjligheter till effektiviseringar som finns inom industrin och övrigsektorn skall självfallet tas till vara.