mot · GC02K316 · 1989-01-23 00:00:00 — Motion till 1988/89:K316 av tredje vice talman m.fl. (c) arbetsformer De villkor som gäller för arbete är viktiga ur olika aspekter. har det slutliga ansvaret för lagstiftning och budgetreglering. Dessa uppgifter måste kunna genomföras effektivt och med stor noggrannhet. är landets främsta forum för debatter och politiska initiativ. Det är där partier och ledamöter lägger de förslag och redovisar de åsiktsbrytningar som utgör grunden för det politiska meningsutbytet och den politiska viljebildningen i samhället som helhet. Arbetsformerna har stor betydelse för hur rapporteringen sker till medborgarna om det som händer i . Riksdagsledamöterna är folkrepresentanter. För att på ett tillfredsställande sätt kunna leva upp till detta måste de förtroendevalda ledamöterna också under riksdagssessionerna ha goda möjligheter att delta i informationsaktiviteter och kontaktverksamhet utanför . Hur arbetet i är upplagt är av stor vikt härvidlag. På grund av riksdagsarbetets uppläggning är det numera under stora delar av året svårt att avsätta tid för denna utåtriktade verksamhet. Detta bidrar till att skapa onödiga avstånd mellan väljarna och deras representanter. ledmöter måste ha goda möjligheter att föra ut de politiska frågorna och att ta del av kritik, förslag och information från partimedlemmar och väljare. arbetsformer har ett flertal gånger granskats och övervägts som gått sedan enkammarsystemet genomfördes. En del förbättringar har också skett genom t.ex. ökade kansliresurser och modernisering av den tekniska utrustningen. Ett arbete är på gång för fortsatta insatser på dessa områden. Försök pågår också med ändrad ordning för frågestunder och vissa andra debatter och med så kallade samlade voteringar. För att förbättringar skall kunna ske krävs det mera grundläggande reformer. I denna motion tar vi upp förslag om förändringar som vi anser skulle ge nya och bättre förutsättningar för en rationell planering och för ett tillgodoseende av de krav som ovan inledningsvis har angetts. Således anser vi till exempel att en omläggning av budgetåret måste övervägas eftersom den nuvarande ordningen är en viktig orsak till de brister som föreligger. 1 1988/89.3 sami. 1/91 / Författningsreformen innebar för del bl.a. ett snabbare valgenomslag och en omläggning av riksdagsåret. Normalt löper numera ett arbetsår för . startade och ledamöternas mandatperiod var knuten till kalenderåret. Den omläggning som skedde var av principiella och praktiska skäl riktig och nödvändig. Om man bedömer omläggningen utifrån möjligheter att fastlägga en arbetsordning som är rationell ur planeringssynpunkt och som kan tillgodose ledamöternas anspråk på rimliga arbetsvillkor framstår omläggningen som mindre lyckad. Till omläggningen av riksdagsåret har inte kopplats de ytterligare reformer som skulle behövas för att riksdagsarbetet skall kunna organiseras på ett tillfredsställande sätt. Brister i nuvarande ordning Det grundläggande felet med det nuvarande systemet är att viktiga bestämmelser om t.ex. budgetår och motionstider, vilka i hög grad avgör det reella innehållet i riksdagsarbetet, inte är anpassade till riksdagsåret. Någon egentlig upptakt i riksdagsarbetet innebär dock inte riksdagsstarten. Underlaget för arbete är i huvudsak motioner, vilkas behandling uppskjutits från föregående , och de propositioner som lagts eller som regeringen kan få fram vid sidan av det budgetarbete som pågår i kanslihuset. Budgetpropositionen framläggs inte vid början och någon allmän motionstid finns inte heller. Regeringens budgetförslag avlämnas som tidigare och i anslutning till detta kommer de stora partimotionerna och en mängd enskilda motioner under den allmänna motionstiden. avlämnas också regelmässigt ett stort antal fristående propositioner och i anslutning till dessa följdmotioner. Den största arbetsbelastningen kommer således, liksom före omläggningen av riksdagsåret, med en särskild anhopning av viktiga beslutsärenden under två sista månader. De förhållanden som här berörts gör det ytterligt svårt att åstadkomma en planering av arbete som kan tillgodose de krav som inledningsvis nämnts i denna motion. Anhopningen av ärenden försvårar arbetet i utskotten - de har alla en press på sig att få fram betänkandena så snabbt som möjligt. Beredningen riskerar således att bli mindre noggrann. Rapporteringen utåt i massmedierna blir begränsad. Riksdagsledamöterna blir hårt bundna till och har således små möjligheter att ställa upp i aktiviteter på hemorten. Ur allmän politisk synpunkt är det otillfredsställande att riksdagsårets början inte också innebär en mera substantiell upptakt i riksdagsarbetet. samlas efter ett förhållandevis långt sommaruppehåll. Det naturliga borde vara att börja med budgetbehandling och allmän motionstid. Att införa allmän motionsrätt också , vilket ibland föreslagits, skulle inte lösa några problem utan enbart medföra dubbelbehandling av inånga ärenden under samma . Det är inte heller meningsfullt att kombinera motionsrätt med ett slopande av den allmänna motionsrätten i jahuari. Budgetförslaget måste kunna ge motionsrätt och eftersom budgeten spänner över vida fält skulle den allmänna motionsrätten kvarstå praktiskt taget obeskuren. Allmän motionsrätt skulle således under nuvarande förhållanden under alla omständigheter medföra en automatisk och föga meningsfull ökning av arbetsbörda. För att i någon mån utjämna arbetsbördan under har behandlingen av motioner och i någon mån av propositioner skjutits från vår till höst, d.v.s. i realiteten från ett till ett annat. Uppskovsförfarandet, som inte på något mera påtagligt sätt förbättrat möjligheterna till planering av riksdagsarbetet, är såväl ur praktisk som principiell synpunkt föga tillfredsställande. Huvudregeln måste vara att varje skall ta ställning i de frågor som väckts under . Särskilt betänkligt blir det, när ärenden som väckts under ett uppskjuts till ett annat som startar efter ett riksdagsval. Motioner som behandlas av utskott och kammare återkommer i betydande utsträckning under den allmänna motionstiden. Systemet med uppskov leder således i många fall till dubbelbehandling av samma ärende under ett . Ytterligare uppskov med ej behandlade motioner är inte heller tillfredsställande. Det kan leda till att motioner som väckts under den allmänna motionstiden kommer att behandlas först eller året efter. De orationella arbetsförhållandena och den ärendeanhopning som det nuvarande systemet medför har gett anledning till en del ändringar av debattoch beslutsformerna i som inte varit positiva ur informations- och publicitetssynpunkt. För att ärendena skall hinna behandlas har det blivit nödvändigt att vissa tider anordna s.k. kvällsplena. Debatterna kan pågå till längst . Dessa debatter försiggår nästan undantagslöst i s.k. massmedialt mörker. Bevakningen från radio och TV och tidningarna upphör som regel på eftermiddagarna. Vad gäller det som når fram till allmänheten blir det således en sållning som bestäms av när frågorna behandlas och inte efter frågornas vikt och allmänintresse. För informationen utåt är det således betydelsefullt att ärendebehandlingen kan ske . Voteringstillfällena i har minskat genom att flera ärenden sammanförs till gemensam votering. Därigenom uppkommer en viss tidsvinst. Voteringar äger som regel inte rum efter . Besluten i ärenden som debatteras vid kvällsplenum tas vid ett följande sammanträde. I vissa fall kan det gå mellan debatt och beslut. Detta är enligt vår mening ingen bra ordning och belyser ytterligare nackdelarna med kvällsplenum. Besluten bör i princip alltid tas i anslutning till sakdebatten. Inte minst ur publicitetssynpunkt är detta viktigt. Vi har här redovisat en del av de brister som finns vad gäller villkoren för riksdagsarbetet. Listan skulle kunna göras längre. Innan vi går in på vad som bör göras för att förbättra förhållandena vill vi ta upp en särskild fråga som vi i de här sammanhangen anser vara viktig och som har nära samband med planeringen av riksdagsarbetet. Inledningsvis har vi betonat hur viktigt det är att ledamöter kan upprätthålla goda och kontinuerliga kontakter med partimedlemmar och väljare och deltaga i verksamheter även utanför . För att skapa bättre möjligheter för detta föreslog vi från att en ordning med återkommande i förväg planerade riksdagsfria veckor skulle införas. Ett resultat av detta förslag är att och en hålls fria från plena- och utskottssamm anträden. Vårt förslag var emellertid mera långtgående och vi återknyter till detta. Enligt vår mening bör man således gå vidare på den inslagna vägen och under riksdagsåret som helhet lägga in regelbundet återkommande sammanhängande uppehåll i riksdagsarbetet. Så har man det t.ex. i den västtyska förbundsdagen. Om villkoren för arbete i övrigt ändras på det sätt som vi föreslår borde det vara möjligt att planera in en riksdagsfri vecka i . Vi är övertygade om att en sådan ordning på ett avgörande sätt skulle förbättra riksdagsledamöternas möjligheter att fullgöra de uppgifter utanför som är nära förknippade med och en förutsättning för riksdagsuppdraget men som ständigt kommer i kollision med det direkta riksdagsarbetet. De riksdagsfria perioderna skulle också ge bättre andrum för inläsning av det material som ligger till grund för riksdagsärendena. Sammanträdesfria perioder av den omfattning som här angetts kräver en betydande omläggning av arbetsrutinerna i . En sådan omläggning borde dock kunna ske utan allt för stora svårigheter. Arbetet i , utskottens och partiernas kanslier skall givetvis fortgå även under de tider ledamöterna vistas på hemorten. Sorn framgått av vad vi redan sagt är vi övertygade om att de förbättringar av arbetsvillkoren i , som kan uppnås inom ramen för de regler som gäller för riksdagsårets uppläggning, är begränsade. Det krävs således betydande förändringar härvidlag. Det avgörande hindret för en rationell planering är otvivelaktigt budgetårets förläggning. Redan grundlagberedningen framhöll att den då föreslagna omläggningen av riksdagsåret borde ha kombinerats med en omläggning av budgetåret. Den erfarenhet som sedan vunnits bekräftar att detta var en riktig iakttagelse. Den redovisning vi lämnat ovan visar vilka svårigheter som är förbundna med den nuvarande ordningen. Förutsättningarna för en bra planering av arbete skulle vara helt annorlunda om statsbudgeten följde kalenderåret. Statsbudgeten skulle då presenteras för vid början och åtföljas av allmän motionstid. Huvudparten av riksdagsarbetet skulle ägnas åt budgetbehandlingen. Budgetfrågorna skulle därmed också få en mera sammanhållen behandling, vilket i sig skulle vara en fördel. Denna ordning har man i flertalet med oss jämförbara demokratier, t.ex. . skulle få tid att mera ingående ägna sig åt lagfrågorna. Regeringens propositioner i dessa frågor skulle kunna läggas än nu eftersom budgetarbetet klarats av . Även detta skulle verksamt underlätta en bättre planering av riksdagsarbetet och medföra en jämnare spridning av riksdagsärendena. De av oss förordade riksdagsfria veckorna skulle utan svårighet kunna planeras in under hela riksdagsåret. Men även i övrigt skulle den här angivna omläggningen ha en positiv verkan för riksdagsarbetet. Arbetsplenum skulle t.ex. säkerligen helt kunna undvikas. När vi från tidigare tagit upp de förslag som här aktualiserats har vi inte mött några särskilt relevanta invändningar i sak. De flesta har varit överens om att villkoren för riksdagsarbetet av skilda skäl bör reformeras på ett mera genomgripande sätt och de flesta har medgett att en omläggning av budgetåret och de förändringar som skulle följa med detta härvidlag skulle vara av stor betydelse. I något sammanhang har som ett skäl mot en omläggning anförts, att den skulle medföra att regeringens och kanslihusets personal skulle tvingas ta en del av sensommaren i anspråk för budgetberedningen. Vi ser inte detta som något tungt vägande argument. Det regeringar utomlands klarar bör nog även en svensk regering gå i land med. Vad som kan behöva övervägas är om en omläggning av budgetåret kräver att riksdagsvalet förläggs till en annan tidpunkt . , d.v.s. eller , har ibland förordats även av andra skäl. Vi anser att även denna fråga bör prövas. Det borde helt allmänt kunna vara fördelar med att ha riksdagsvalet i närmare anslutning till avslutning. Även en tidigareläggning kan övervägas. Avgörande för en omläggning av budgetåret bör dock inte tidpunkten för riksdagsvalet vara. Det visar exemplen från flera andra länder. De frågor vi tagit upp i denna motion berör viktiga förutsättningar för en reformering av arbete. Vi anser att dessa frågor bör övervägas på nytt och vi föreslår att denna uppgift anförtros en parlamentarisk utredning. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställer vi att hos regeringen begär tillsättandet av en parlamentarisk utredning för att utarbeta förslag om en omläggning av budgetåret och en reformering av arbetsformer i enlighet med vad som angetts i motionen. () () () () () lrhammar (c)