mot · GC02Fi214 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89:Fi214 Den ekonomiska politiken 1988/89 1 behöver ett politiskt skifte! 2 Den ekonomiska utvecklingen 5 2.1 Internationell bakgrund 5 2.2 Den svenska utvecklingen 7 2.3 halkar efter 12 3 Regeringens ekonomiska politik 17 3.1 Finansplanens riktlinjer 17 4 Det moderata alternativet 23 4.1 Riktlinjer för den ekonomiska politiken 23 4.4 Effekter av den moderata politiken 37 1 behöver ett politiskt skifte! Trots de senaste årens internationella högkonjunktur är det uppenbart att har problem som kräver en ny politik. Den offentliga välfärdssektorn befinner sig - trots tillgång till större ekonomiska resurser än i något annat land - i en accelererande kris. Trots att kvaliteten sjunker på område efter område skjuter kostnaderna i höjden. Den kombinerade kvalitets- och kostnadskrisen i välfärden drabbar enskilda individer och familjer som gjorts beroende av t.ex. den offentliga sjukvården, äldreomsorgen eller barnomsorgen. Daghem stängs på grund av brist på personal. Köer till livsnödvändiga operationer hör till vardagen. Effekten av en välfärd som står utanför medborgarnas egen kontroll leder till ständigt växande kostnader utan att detta kommer medborgarna till godo. Bristerna i välfärden och det offentligas oförmåga att tillgodose växande behov kommer - om inget görs - att leda till ständigt ökande problem. Detta kommer att ge den svenska välfärden en orättfärdig profil. Den som förväntat sig en god sjukvård eller trygghet riskerar att erfara att han trots höga skatter inte har några rättigheter gentemot välfärdsstaten. Den som väljer att leva sitt liv efter egna värderingar och önskemål, t.ex. genom att själv ta hand om sina barn, riskerar att få möta den politiskt styrda välfärden enbart som finansiär av dess växande kostnader. Den ekonomiska utvecklingen i kännetecknas av lägre välfärdsökning och större prisstegringar än i omvärlden. är åter på väg in i stora underskott i sina utrikes affärer med risker för sysselsättning och trygghet. Osäkerhet om skatter, Europapolitik och energipriser hämmar företagsamhetens utveckling. Förmågan att klara många av statens kärnuppgifter urholkas. Upprätthållandet av respekten för lag och ordning har länge eftersatts, liksom det nödvändiga värn för vår yttre trygghet som försvaret av vår nationella frihet utgör. Medan världen i övrigt frigör och avreglerar lever gamla monopolföreställningar fortfarande kvar i . Monopolet på radio- och TV-sändningar finns fortfarande kvar, trots en dynamisk internationell utveckling mot mångfald och valfrihet. Moderata samlingspartiet har länge påtalat behovet av politisk förändring i . Med stor konsekvens har vi drivit våra krav på sänkt skattetryck, alternativ i välfärden, uppbrutna offentliga tjänstemonopol och en frigörelse från den förlegade socialdemokratiska politiken. Men även har blivit ett förlorat decennium i arbetet på att förändra och förbättra på detta sätt. När även fått del av effekterna av den ihållande och kraftiga internationella ekonomiska uppgången har behovet av förändringar inte framstått som tillräckligt stort. Socialdemokraterna har inför de skärpta krav på förändringar som 1980-talets verklighet artikulerat företrätt det förändringsfientliga alternativet i svensk politik. Socialdemokraterna har slagits för att konservera ett ruttet skattesystem, stoppa alternativ i välfärden och cementera de offentliga monopolen. I allt väsentligt fullföljs denna politik i finansplanen och budgetförslaget /90. På viktiga punkter - skattepolitiken , den kommunala ekonomin, försvarspolitiken m.m. - ges över huvud taget inga besked. På andra talas om nödvändigheten av förändringar, men utan några konkreta konsekvenser i form av förslag. Den socialdemokratiska politiken har kommit att framstå som allt mer idélös. Utan egen färdriktning och vision har den blivit en haltande kombination av frampressad högeranpassning och underliggande vänstersträvan. Utan ett politiskt skifte kommer problem att fördjupas och förvärras. Riktlinjerna för ett sådant skifte anges i den politik moderata samlingspartiet står för. Vår strävan är att vinna parlamentarisk majoritet för denna förändring och förbättring av . I kraft av våra idéers styrka och mot bakgrund av de problem som och det svenska samhället kommer att möta erbjuder moderata samlingspartiet ett politiskt alternativ. Alla de moderata motioner som har väckts under den allmänna motionsperioden syftar till att bereda vägen för det goda samhälle som bara moderat politik kan förverkliga. Det moderata är i många avseenden motsatsen till socialdemokraternas. I vårt är tron på den enskilda människans förmåga och på framtidens möjligheter stark. Stort utrymme finns för egna initiativ. Sådana är inte bara tillåtna; de uppmuntras och tillåts också ge positiva resultat. I det moderata paras den individuella friheten med personligt ansvarstagande. Det moderata samhället präglas av omtanke och framtidstro. Människor litar i större utsträckning till varandra och till en naturlig gemenskap. Det är på många områden möjligt att utan beroende av stat och kommun och utan det offentligas styrning lösa uppkommande frågor och problem. Människan är tryggare genom alla de gemenskaper och nätverk i form av bl.a. familj, nära vänner, arbetskamrater och släktingar som omger henne. Hon är också trygg i förvissningen om att staten verkligen står stark där den måste stå stark. Ledorden för framtidens samhälle är kvalitet, kunskap och kreativitet. Det kräver en ökad individuell frihet, mångfald och öppenhet inför nytänkande och nya lösningar. Och det kräver ett samhällsklimat som inte hindrar eller motverkar nytänkande och enskilda initiativ. Stor vikt måste fästas vid klara och entydiga spelregler och en högt utvecklad känsla för etik. En skattereform som sänker marginalskatterna som den utgör det första steget i en målmedveten minskning av det totala skattetrycket är den viktigaste insatsen för skapandets klimat. Detta framstår också allt tydligare som den enda vägen att åstadkomma reallöneökningar utan att skada konkurrenskraft och samhällsekonomi. En skattereform kan inte vänta. Den är nödvändig för att vidga den enskildes frihet och valmöjligheter. De kollektiva löntagarfonderna skall avskaffas för att säkra en dynamisk och öppen ekonomi. skall ägandet spridas, och möjligheterna till vinstdelning och delägande förbättras. Fler skall få chansen att äga sitt hem. Familjer i vanliga inkomstlägen måste kunna spara till en buffert för osäkra Mot. 1988/89 tider. 1 utbildningen krävs en tyngdpunkt på kvalitet, kunskaper och färdigheter. Varje elevs anlag och intressen skall tas tillvara. Kunskapsförmedlingens viktigaste förutsättningar - välutbildade lärare, fungerande lokaler och läroböcker där kunskaperna står - måste säkras. Kommunerna skall ges frihet att utan dagens detaljstyrning genom lagar och statsbidragsbestämmelser utforma den kommunala verksamheten så att den anpassas till kommuninnevånarnas önskemål. Det nuvarande skatteutjämningssystemet måste förändras. Ett nytt klumpbidrag till kommunerna skall ersätta en stor del av nuvarande specialdestinerade anslag. Marknadsekonomiska reformer och lägre skatter ger mindre makt i och ett växande utrymme i hela vårt land för att förverkliga varje regions möjligheter. I vården medför fler enskilda initiativ, framför allt inom öppenvården, att offentliga resurser frigörs till förstärkningar inom den slutna. En allmän och obligatorisk sjukvårdsförsäkring med frihet för den enskilde att välja vård efter egna önskemål är den viktigaste reformen på detta område. I avvaktan på att detta system införs skall alla patienter genom en vårdgaranti garanteras plats inom den offentliga eller enskilt drivna sjukvården. Äldreomsorgen får inte bli en arena för politiska och vårdideologiska modeväxlingar. De äldre skall ha rätt att välja bland en mångfald av omsorgsformer, med varierande lösningar för upplåtelse och finansiering. Ett system med hemtjänstcheckar bör införas, som ger dem som behöver hemtjänst fullständig frihet i valet av denna. Den s.k. halvtidsfrigivningen måste avskaffas och polisens resurser stärkas. Kampen mot narkotikan skall stå överst på dagordningen. Polisen, tullen och domstolarna måste få bättre förutsättningar att fylla sin uppgift. En mångfald av sociala skyddsnät måste kunna växa sig starka. Det handlar om familjer som har möjlighet och råd att ställa upp för nära som har problem. Det ställer krav på en skatte- och välfärdspolitik som i sin respekt för den enskildes rätt gör samhället och människors naturliga gemenskap till något betydligt vidare än det offentliga. Om vänkretsar, kyrkor, föreningar och andra frivilliga nätverk får spela en större roll, ökar välfärden och tryggheten. Som komplement till dem alla skall det finnas ett starkt och fungerande offentligt skyddsnät. En familjereform och en skattereform som ger fler familjer ekonomisk självständighet och som ger familjer rätt att fatta de viktiga besluten och göra de viktiga valen själva är en nödvändig förutsättning för att denna ambition skall kunna förverkligas. De riktlinjer för den ekonomiska politiken och budgetpolitiken som förordas i denna motion utgör tillsammans med förslagen i övriga moderata motioner en god utgångspunkt för det arbete som måste inledas för att göra bättre. Tiden efter har präglats av en kamp mellan socialism och kapitalism. I Sputniks spår lovade ledare att hans land snart skulle bevisa socialismens överlägsenhet genom att ekonomiskt växa ikapp och förbi det ledande västlandet . Den kraftmätningen är nu avgjord till kapitalismens fördel. I råder stagnation och ekonomisk kris. Perestrojkan innebär ett erkännande av att socialismen leder till dålig ekonomisk tillväxt, allvarlig brist på livsnödvändiga varor och miljöproblem. Den förändringsprocess som inletts betyder framför allt introduktionen av marknadsekonomiska inslag. En liknande anpassning pågår i kommunistiska länder i , inte minst . Där kan man på nära håll iaktta de snabba framstegen i och de nya industriländerna i , som alla bygger på privat ägande och företagsamhet samt marknadsstyrning. Även i världens noteras resultatet av tävlan mellan de två produktionssystemen, och en rörelse i riktning mot marknadsekonomi - och därmed i förlängningen demokrati kan förmärkas. I de västliga industriländerna har den ekonomiska utvecklingen i allmänhet varit gynnsam. Utbudsstimulanser i form av skattesänkningar och avregleringar, som initierats av konservativa regeringar, har medgett en stabil tillväxt som inflationen kunnat hållas tillbaka. I har talet om euroscleros tystnat. Medan den ekonomiska utvecklingen aldrig förmådde motsvara prognoserna under det av keynesiansk efterfrågestyrning präglade , överträffas numera förväntningarna lika regelbundet. Det förefaller som om marknadsekonomins stärkta ställning ger en större växtkraft än vad ekonomiska samband från tidigare perioder ger prognosmakarna anledning att tro. Sålunda blev den ekonomiska tillväxten i OECD-området starkare än väntat. Turbulensen på de finansiella marknaderna fick inte några mer påtagliga negativa effekter. Produktionsökningen 1988 blev i hela OECD-området och i . Förra årets förnyade aktivitetsökning var en följd av bl.a. lägre oljepriser, omläggningen av finanspolitiken i i expansiv riktning, uppmjukningen av penningpolitiken efter börsfallet , fortsatt förhållandevis låg inflationstakt samt goda vinster i företagen. Framför allt de stora växelkursförändringarna mellan dollarn och andra valutor har medfört betydande förskjutningar i världshandeln. Medan underskottet i den amerikanska bytesbalansen växte , vände trenden . I förhållande till BNP utgör budgetunderskottet nu , vilket inte skulle ha varit särskilt svårhanterat, om det inte vore för storleken på den amerikanska ekonomin och det svaga privata sparandet inom landet. Förutom att dollarfallet stärkt den amerikanska industrins konkurrenskraft skedde dock en viss spontan dämpning av den inhemska efterfrågan, vilket hållit tillbaka importen. Även god tillväxt utanför , framför allt i den japanska ekonomin, har stärkt den 2 Den ekonomiska utvecklingen Det alltjämt stigande överskottet i den Mot. västtyska handelsbalansen i kombination med en tendens till växande Fi214 bytesunderskott i övriga är dock oroande. Även om utvecklingen i den amerikanska ekonomin varit positiv, är det för tidigt att helt utesluta risken för förnyad turbulens på de finansiella marknaderna. Om underskottet i handelsbalansen stannar vid den nuvarande nivån på ca - vilket de flesta prognoser förutspår - försvagas ändå bytesbalansen med inemot eller som en följd av att den amerikanska räntebördan till utlandet stiger. Det finns därför risk för en skärpning av penningpolitiken i syfte att hålla nere inflationen. Ett högre ränteläge kan förvärra bankkrisen i och leda till allvarliga problem för med deras stora skuldbörda. Detta understryker att den amerikanska ekonomiska utvecklingen har en nyckelroll för det fortsatta förloppet i världsekonomin. En viss avmattning i den internationella konjunkturen förutspås allmänt . Produktionsökningen begränsas till takten i kapacitetstillväxten. Enligt senaste bedömning väntas den ekonomiska tillväxten bli 3 1/1989 och 2 3/1990. Regeringen har i finansplanen justerat ner denna prognos något. Skillnaden kan dock sägas ligga inom felmarginalen. Under alla omständigheter måste man räkna med att draghjälpen utifrån för den svenska ekonomin börjar avta. Särskilt bekymmersamt är att tillväxten i väntas utvecklas svagt. Inflationen förutses bli fortsatt låg i OECD-området. Regeringen gör bedömningen att prisökningen i konsumentledet under både 1989 och 1990 blir , vilket ligger i linje med andra prognoser. Den vikt som den ekonomiska politiken i många länder fäster vid kampen mot inflationen har demonstrerats av räntehöjningarna och i början av innevarande år. Regeringen framhåller att världsekonomins utveckling kännetecknas av ett stort mått av osäkerhet och att det trots den förhållandevis gynnsamma grundprognosen finns risk för en väsentligt sämre konjunkturutveckling. Särskilt framhålls möjligheten av att tillväxten bromsas upp kraftigare än förutsett som en följd av de stora finansiella obalanser som fortfarande råder mellan de tre största länderna eller av tendenser till ökande inflation, som kan komma att mötas med en stramare penningpolitik med räntehöjningar som följd. Även om det inte kan uteslutas att det sker en tvärare inbromsning än vad de flesta konjunkturbedömare nu räknar med, finns det emellertid flera positiva inslag i världsekonomin som kan bädda för en god utveckling i industriländerna , när en kommande dämpning väl är avklarad. De faktorer som kan ge ett bra 90-tal är för det första att inflationen är tillbaka på 60-talsnivå i de stora industriländerna. Det senaste årets utveckling visar också att genomförda utbudsstimulerande åtgärder som t.ex. skattesänkningar och avregleringar gjort det möjligt att hålla nere inflationen även vid snabb produktionsökning och högt kapacitetsutnyttjande. För det andra har företagen genomgående en bättre vinstnivå än . För det tredje sker stora teknologiska genombrott bl.a. på dataområdet, som kan skapa nya affärsmöjligheter och bidra till ökad Mot. För det fjärde sker genom EG:s arbete för att förverkliga Fi214 en fri inre marknad en vitalisering av de europeiska ekonomierna. Världshandeln växer snabbare än väntat trots återkommande hot om protektionism. mellan och får positiv betydelse, inte minst psykologiskt, och kan driva på de pågående GATTförhandlingarna mot ett lyckligt slut. Det pågående integrationsarbetet inom EG ökar givetvis handelsutbytet inom . Denna utveckling innebär sammantaget att kan erbjuda goda exportutsikter för svenska företag men också att kraven skärps på den ekonomiska politiken i , om vårt land inte skall ligga kvar i kön på den internationella tillväxtligan. 2.2 Den svenska utvecklingen I jämförelse med omvärlden var tillväxten låg i . Att BNP ändå steg kan tillskrivas en kalendereffekt, som innebar att antalet arbetsdagar var fler än . Den högre siffran jämfört är därför mer ett statistiskt fenomen än ett tecken på en stark ekonomi. Trots svagare tillväxt än i jämförbara industriländer präglades den svenska ekonomin av en markerad överhettning. Detta visar att problemen återfinns på utbudssidan snarare än på ekonomins efterfrågesida. Särskilt anmärkningsvärd är den dåliga produktivitetsutvecklingen, vilken inte minst sammanhänger med problemen inom den stora offentliga sektorn. Prisökningarna har under i stort sett varit högre än i omvärlden, vilket framgår av diagram 1. Även om inflationstakten i absoluta tal har dämpats jämfört med , har den relativa takten i prisökningarna stigit markant. Den nuvarande utvecklingen är långt värre än under den s.k. kostnadskrisen och har kunnat endast till följd av omfattande nedskrivningar av kronans värde och en gynnsam utveckling av prisförhållandena i utrikeshandeln . Index 1965 « 100 Enligt finansplanen steg lönerna . Mycket tyder på att denna siffra kommer att visa sig för låg, när den slutliga statistiken föreligger. Löneglidningen var stark även . Den tumregel som säger att lönestegringen - liksom inflationen - blir ungefär dubbelt så snabb som regeringens prognos vid årets början förefaller stämma även på 1988. Från moderat håll har vi länge varnat för att avsaknaden av sparstimulerande åtgärder, avregleringar och skattelättnader, som kunde dämpa lönestegringen och därmed även inflationen, måste leda till kraftiga kostnadsökningar. I finansplanen räknar nu regeringen med lönekostnadsökningar 1989 på . Prognosen är mer realistisk än vanligt, så detta år behöver man inte räkna med en fördubbling. Men med hänsyn till det överhettade läget på arbetsmarknaden och regeringens otillräckliga förslag till skattelättnader synes det svårt att undvika att löneökningarna i genomsnitt hamnar betydligt närmare ett tvåsiffrigt tal än vad regeringen hoppas på. Regeringens prisprognos på överträffas då också sannolikt blir inflationstakten högre än . De alltför snabba pris- och kostnadsökningarna understryker behovet av en omläggning av den ekonomiska politiken i riktning mot mer långsiktighet och fasthet. Nuvarande uppläggning med tvära kast och skattehöjningar fungerar helt enkelt inte. Regeringen reviderar ned prognosen för den privata konsumtionen jämfört med bedömning (se tabell 1). Detta har ett visst stöd i bl.a. siffrorna för försäljningen i detaljhandeln och rapporterna om en förhållandevis svag julhandel. Det förefaller därför rimligt att räkna med att försämringen av hushållens sparande upphört. Men eftersom regeringen inte vidtagit några verkningsfulla åtgärder för att förbättra hushållssparande!, kan det vara alltför optimistiskt att räkna med en förbättring från minus 3,0 till minus . Därmed finns risk för att den privata konsumtionen växer något snabbare både jämfört med regeringens prognos och i förhållande till tillväxten i hela ekonomin. Behovet av sparstimulerande åtgärder framträder därmed ännu starkare. Försörjningsbalans och nyckeltal (genomsnittlig årlig volymförändring i procent, där ej annat anges) -20,1 1 Förändring i procent av föregående års BNP Anm: SI = Industriförbunds prognos Kl Dec = decemberprognos fipl = regeringens bedömning i finansplanen Den offentliga konsumtionen förutses av regeringen öka . Erfarenhetsmässigt brukar emellertid regeringens bedömning av den kommunala expansionen snarare innebära ett önsketänkande än en realistisk prognos. De många kommunala skattehöjningarna och den förbättring av kommunernas ekonomiska situation som väntas äga rum 1990, något som bl.a. sammanhänger med eftersläpningen i utbetalningen av kommunalskatterna, talar för att kommunerna expanderar med mer än 2 Den kommunala verksamheten fortsätter därigenom att växa Mot. långt snabbare än vad fastställt som önskvärt. De totala investeringarna förutses öka med . Det innebär en kraftig uppbromsning jämfört med . I första hand är det investeringarna i näringslivet som svarar för dämpningen, vilket förefaller vara en rimlig bedömning med hänsyn inte minst till den extra vinstskatt som finansministern presenterade . Dessutom påverkas den totala investeringsverksamheten av det minskade bostadsbyggandet. Nedgången i ombyggnadsverksamheten förstärks som en direkt följd av regeringens föreslagna och av riksdagsmajoriteten beslutade åtgärder på området. Även nybyggnationen dämpas. Regeringens regleringar på byggmarknaden får, som tidigare påpekats från moderat sida, inte åsyftad effekt. Trots det försämrade kostnadsläget har exporten utvecklats bättre än väntat. Den främsta förklaringen är den oväntade styrka som världsekonomin uppvisat. förlorar emellertid alltjämt andelar på världsmarknaden. torde emellertid inte försämringen av kostnadsläget utgöra den viktigaste hämskon för exportutvecklingen. Snarare är det restriktioner på ekonomins utbudssida, bl.a. bristen på arbetskraft, som betyder mest. Inför utsikterna av en avmattning i världsekonomin räknar regeringen med att exporten mattas av. är i sin prognos än mer pessimistiskt, vilket bl.a. sammanhänger med dess bedömning att den internationella utvecklingen blir svagare och den inhemska kostnadsstegringen starkare än vad regeringen och räknar med. Det kan dock inte uteslutas att nuvarande inriktning av den utländska efterfrågan på främst investeringar verkar till fördel. Den inhemska efterfrågan fortsätter att öka snabbare än tillväxten i totalproduktionen, trots att BNP-tillväxten dämpas markant. Regeringen räknar också med att importen ökar snabbare än exporten 1989. Därmed växer underskottet i bytesbalansen till drygt 14 miljarder . Att inte underskottet ökar ännu mer beror på en förväntad gynnsam utveckling för de svenska exportpriserna i förhållande till importpriserna. De senaste årens prisvinster för svenskt näringsliv på exportmarknaden kan dock inte väntas bestå. Med tanke på att den reala handelsbalansen genomgår en fortlöpande försämring, är det inte osannolikt att bytesbalansen kommer att försvagas utöver vad regeringen anger. En uppgång i oljepriset kan även bidra till att underskottet ökar mer än vad regeringen räknar med. från produktionssidan är den svenska industrikonjunkturen alltjämt mycket stark, även om det finns tecken på en begynnande avmattning. Både senaste barometer och statistik från bekräftar att kapacitetsutnyttjandet var mycket högt i industrin . Det bör dock noteras att en starkt bidragande orsak till dagens flaskhalsproblem är att investeringarna varit otillräckliga. Produktivitetsökningen i den svenska ekonomin beräknas av regeringen bli 1989. Denna svaga ökning innebär på kort sikt att sysselsättningen hålls uppe, men också att den underliggande inflationstakten drivs upp med negativa konsekvenser för den långsiktiga konkurrenskraften. dåliga produktivitetsutvecklingen innebär i kombination med bristen på Mot. arbetskraft en allvarlig begränsning av tillväxten från utbudssidan, vilket Fi214 visar att utbudsstimulerande åtgärder erfordras. Diagram 2 visar produktivitetsutvecklingen för hela ekonomin . Genomsnittligt ökade produktiviteten med . skedde en nedgång till . Därefter har mer än en halvering ägt rum. har produktivitetstillväxten försvagats till . Expansionen i den offentliga sektorn, vars produktivitetsutveckling schablonmässigt anges till noll i nationalräkenskaperna men som i praktiken ofta är negativ, är en viktig förklaring till den alltjämt fortgående försämringen. Men även om den offentliga sektorn borträknas, kan en nedgång i produktivitetsutvecklingen noteras. Denna kan helt och hållet hänföras till den privata tjänstesektorn. Trots att produktiviteten förbättras långsammare där än i industrin, är utvecklingen ändå avsevärt bättre än i den offentliga tjänsteproduktionen. var skillnaden i produktivitetstillväxt mellan privat och offentlig tjänsteproduktion .