mot · GC02K210 · 1989-01-11 00:00:00 — Från konstitutionella utgångspunkter kan det ifrågasättas om inte ansvaret för den statliga kontrollen av förvaltningen i högre grad än nu bör ligga på . Det skulle bl a innebära att delar av skulle underställas och då i första hand revisorer. Därigenom skulle få en effektiv möjlighet att utöva kontroll av statsförvaltningen och skulle inte i samma utsträckning som behöva förlita sig på det material som regeringen eller dess underställda myndigheter presenterar. Trots ett omfattande författningsarbete i vårt land har någon samlad översyn av kontrollfunktioner inte kommit till stånd. Med hänsyn härtill och till vad som ovan anförts om ökade insynsmöjligheter för revisorerna anser vi det påkallat att en utredning tillsätts för att överväga frågan om revisorers ställning och verksamhet samt frågan om kontrollmakt i övrigt. Justitiekanslern är en gammal institution. Den förste JK:n tillträdde ämbetet 1714 och hans uppgift var då endast en, nämligen att tillse att konungens fogdar och tjänstemän fullgjorde sina skyldigheter. JK var alltså redan från Mot. början - liksom han är - regeringens företrädare. Knappt genom grundlagsreform fick vi en justitieombudsman som har uppdrag att kontrollera förvaltning och offentliga tjänstemän. Både JK och JO har rätt att på eget initiativ inspektera myndigheter. Den enskilde medborgaren kan också vända sig till såväl JO som JK med klagomål. har emellertid JK fått många fler uppgifter än att utöva tillsyn över statstjänstemän. Han är juridisk rådgivare åt regeringen och han är statsadvokat. Som sådan skall han företräda staten i rättsliga tvister mellan staten och enskilda liksom mellan svenska staten och utländsk stat. Här bör det noteras att den som har skadeståndsanspråk på staten först kan vända sig till JK och få sin begäran om ersättning prövad. Blir den enskilde inte nöjd kan han stämma staten och möter då JK som statens ombud i rättegången. En fjärde huvuduppgift är att vara övervakare av yttrande- och tryckfriheten. JK är ensam behörig åklagare i tryckfrihetskäl och andra brott mot yttrandefriheten. Utöver dessa uppgifter åligger det JK bl.a. att öva tillsyn över disciplinära verksamhet. Det kan medföra att en advokat som är ombud för någon i ett tvistemål med JK kan vara föremål för JK:s granskning. En annan grannlaga uppgift som bör nämnas är att JK skall bevaka allmänintresset i ärenden enligt datalagen, inkassolagen och kreditupplysningslagen. Utan att vi i detalj har gått igenom alla JK:s uppgifter torde vi med det anförda ha visat att den rådande ordningen innebär problem som inte bör nonchaleras. fick vi en god illustration till JK:s dubbla roller när det gällde utredningarna i den s.k. . Många ställde sig mycket undrande över att JK tycktes dra två diametralt olika slutsatser i vad som egentligen framstod som ett och samma ärende. Vi anser det också befogat att ifrågasätta om det verkligen är rationellt eller på något sätt viktigt för rättssäkerheten att både JO och JK utövar tillsyn över myndigheter och tjänstemän. Förhoppningsvis kommer båda till samma resultat när en medborgare är missnöjd och vill få sin sak prövad och därtill kommer att de två myndigheterna enligt praxis aldrig prövar samma ärende . har omorganiserats och har en så fast förankring hos medborgarna att det inte är aktuellt att nu göra några förändringar där. gjorde en parlamentarisk utredning en översyn av och presenterade därvid ett antal förslag. Av olika anledningar ledde det då inte till något resultat. Även om inte heller vi genomgående kan ställa oss bakom den utredningens förslag menar vi att det är dags att se över och förändra uppgifter och organisation. Med hänsyn till att frågan relativt presenterats av en parlamentarisk utredning torde det vara tillfyllest med en utredning inom departementet. Denna bör framför allt sikta på att undanröja den dubbelkontroll över myndigheterna som är möjlig med både JK och JO samt de dubbla och i sig oförenliga roller som åvilar JK. Därefter bör regeringen återkomma till i frågan. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om förbättrade möjligheter till personval, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om fyraåriga mandatperioder och skilda valdagar, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ökade möjligheter till folkomröstningen, 4. att beslutar att som vilande anta följande lydelse av 3 kap. 2 § regeringsformen: Rösträtt vid val till tillkommer svensk medborgare som är eller har varit bosatt i riket. Den som icke har uppnått ålder senast på valdagen har ej rösträtt. Fråga huruvida rösträtt enligt första stycket föreligger avgöres på grund av en före valet upprättad röstlängd. 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i i motionen anförts om svenska medborgares rösträtt i och i , 6. att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts om maktutredningen, 7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om det fortsatta arbetet för att förstärka den enskildes möjligheter att få beslut av regeringen och administrativa myndigheter prövade av domstol, 8. att hos regeringen begär förslag till sådan lag att det klarläggs att utslag skall gälla och utgöra rättskälla för svenska myndigheter, 9. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om JO:s utökade möjlighet till talerätt på det kommunala området, 10. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en ordning med sanktioner mot kommunala förtroendemän i de fall en församling trotsat lagakraftvunnen dom, 11. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en utredning för att överväga revisorers ställning och verksamhet samt frågan om kontrollmakt i övrigt, 12. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts ang. behovet att förändra JK:s uppgifter. () () 1988/89 K210 gotab 16639, 1989