mot · GC02Jo861 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89:Jo861 av m.fl.(fp) Miljön i Genom en aktiv miljöpolitik vill vi som representerar i skapa ett mänskligare samhälle. Alla människor måste garanteras rätten till hälsosam miljö och naturupplevelser. Rent vatten, ren luft, frihet från buller och gifter i hem och på arbetsplatser, glädjen att få njuta av oförstörd natur är självklara delar i en god livsmiljö. En bättre miljö innebär också i sig en förbättrad livskvalitet. har som obundet idéparti, utan direkt anknytning till fackförenings- industri eller lantbruksintressen, särskilda förutsättningar att driva en aktiv och ambitiös miljöpolitik. Marknadsekonomin underlättar denna målsättning, därför att den lättare än något annat system kan förses med effektiva styrmedel som t.ex. miljöavgifter. Vad gäller krav på införande av miljöavgifter hänvisar vi till vad som utvecklas i partimotioner på miljöområdet. Det hittillsvarande miljöarbetet har i betydande utsträckning varit inriktat på sanering och reparation, dvs att rätta till tidigare försummelser. Detta arbete är långt ifrån avslutat. Efter hand måste miljöarbetet i högre grad inriktas på förebyggande åtgärder. Det gäller att bättre anpassa samhälle, levnadsmönster och produktion till de ekologiska villkor som styr naturens fortlevnad. Från natur- och miljösynpunkt intar det skånska landskapet en särställning i landet. Det har unika naturtyper och art- och individrik fauna och flora. Moderniseringen av brukningsmetoderna inom jord- och skogsbruk har emellertid medfört en landskapsomvandling som innebär ett hot mot många växt- och djurarter. Metoderna är också hot mot de sista resterna av det äldre odlingslandskapet. Särskilt påtagliga är effekterna av granplantering och av att slåtterbruket upphör. Där det förr fanns alléer, dungar och vattensamlingar finns bara ett jordbrukslandskap. För att kunna skydda de aktuella markerna behövs resurser för nödvändiga stödåtgärder. Vi anser därför att det bör ges ökade möjligheter till s.k. arealbidrag till lantbrukare som bibehåller värdefulla delar av odlingslandskapet för naturvård, friluftsliv och turism. Det befintliga trädbeståndet måste värnas och nyplantering måste ske kontinuerligt. En ny skogsvårdslag bör i första hand syfta till att värna en långsiktig hushållning med skogen som naturresurs. Utgångspunkten ska vara den 1 1988189.3 sami. enskilde skogsägarens rätt och ansvar att bruka sin skog. Skogsägaren ska dock vara skyldig att ta hänsyn till naturvårdens intressen i skogsbruket och att skydda skogens förmåga att ge en hög och uthållig avkastning. Ädellövslagen måste revideras eftersom den har en sådan utformning att den tillåter att allt för stora ingrepp i skogarna får ske. Vad övrigt gäller krav på reformering av skogsvårdslagen hänvisar vi till vad som anföres i partimotion om skogspolitiken. I naturvårdsplanerna behandlas naturområden som bör skyddas genom olika former av naturvårdsförordnanden. Med nuvarande medelstilldelning kommer genomförandet av naturvårdsplanen att sträcka sig över en alltför . Större resurser bör inom ramen för de medel som föreslår i sin miljömotion avdelas för att i snabbare takt genomföra naturvårdsplanen. är genom sitt geografiska läge särskilt utsatt för luftföroreningar från och från övriga . Sålunda visade statistik från att har sämsta luft. En uppskattning ger vid handen att av föroreningarna är importerade. Men även våra egna tätorter svarar för luftföroreningar. Det är därför viktigt att alla möjligheter att begränsa utsläppen tas till vara. Den samordning av mätningar och forskningsprojekt som kommit till stånd i länet genom ser vi som ett steg i rätt riktning. Den bör uppdra åt att tillsammans med utarbeta ett handlingsprogram mot luftföroreningarna i regionen. Regeringen bör kräva att de danska myndigheterna upprättar motsvarande program. Handlingsprogrammet bör ange mål för hur mycket de inhemska utsläppen i regionen bör reduceras med . Programmet bör innehålla konkreta åtgärder för att begränsa de totala utsläppen i regionen. Exempel på åtgärder är: Järnvägsförbindelserna bör elektrifieras. En övergång till kombitrafik på järnväg bör stimuleras. Regionala hastighetsminskningar bör övervägas. Hårda miljökrav bör ställas på färjetrafiken. Vattnet är vårt viktigaste livsmedel. Trots detta finns det inga krav på att vattenverk ska godkännas innan de får sättas igång. Det finns många orsaker till att vattnet kan vara dåligt: Dåliga vattentäkter, gamla och dåligt underhållna vattenverk, gamla ledningar, järn och mangan som gör vattnet svart eller brunt samt asbest i många rör. Ytvatten från sjöar kan innehålla många bakterier, särskilt när det är varmt. Även om man får bort de flesta bakterierna i reningsverket kan vattnet innehålla ämnen som gör att det luktar och smakar illa, ett skönhetsfel som är obehagligt utan att man blir sjuk. Många vattenverk behöver rustas upp inte minst i . Det är ofta brister i tillsyn och kontroll särskilt av små vattenverk. Många saknar automatiskt larm för fel i driften. På en del håll tas alldeles för få prover på vattnet. Gamla ledningar är mycket vanligt särskilt i tätorterna. blir det avlagringar i rören, som är en utmärkt grogrund för bakterier och mikrosvampar. På många håll kontrolleras varken ledningar eller vattenreservoarer. Skador på skogen till följd av luftföroreningar förekommer i större delen av . Skadefrekvensen i norra skogar är alarmerande. De skånska skogsmarkerna har blivit 10 gånger surare . De olika typer av skador som uppträder på träden i är identiska med de som förekommer i mellaneuropeiska skogar. Det är känt att plantering av gran leder till en snabbare försurning. anser därför att det finns skäl att öka inslaget av lövträd i barrskogsplanteringarna, både för att öka stomfastheten och minska försurningen. Vi anser också att det finns skäl att generellt gynna lövskogen på bekostnad av den ekonomiskt mer lönsamma barrskogen. Varje åtgärd att minska markförsurningen bör prövas. Det överlägset bästa sättet är naturligtvis att utsläppen av försurande ämnen radikalt minskas. Kalkning av sjöar och marker Kalkning av sjöar och vattendrag med statsbidrag har pågått , till en början som försöksverksamhet, alltmer som en permanent verksamhet. Läget är det, att i stort sett alla stora och värdefulla vatten har kalkats för att förhindra att biologiska värden ska gå förlorade. Allt eftersom forsknings- och undersökningsverksamheten pågått, har alltfler exempel kommit fram som visar, att trots att vi efter kalkning har bra ph- och alkalinitetsvärden, så har vi inte den normala biologin. Det bör därför göras försök med tillsats av selen i vissa vatten för jämförelse av effekten. Det är viktigt att man har biologin som utgångspunkt, både vid val av kalkningsstrategi och inte minst vid bedömning av resultat. Situationen är den, att statsbidraget till kalkning är så stort att det är svårt för länsstyrelserna att hitta lämpliga projekt för kalkning av sjöar och vattendrag. Vi anser det vara viktigt att biologiska undersökningar, av t.ex. fisk och bottenfauna, rutinmässigt görs på strategiska lokaler före kalkning och därefter med . På så sätt kan man få veta om 1* 1988/89. kalkningen fått avsedd effekt eller om man måste justera kalkningsstrategin vid de återkommande kalkningarna. När det gäller åtgärder mot markförsurning och skogsskador bedriver en särskild försöksverksamhet. Syftet är att pröva olika metoder och åtgärdsprogram. Försöksverksamheten bedrivs som en forsknings- och utvecklingsverksamhet dvs. medel ges till olika projekt vid universitet och högskolor som studerar effekter av olika åtgärder, bl.a. skogskalkning. För att kunna få effekter av skogsmarkkalkning någorlunda väl belysta krävs kontrollerade experiment, flera upprepningar av samma behandling och flera kontroller etc, där detaljerade studier av skog, markkemi och markbiologi bedrivs. Detta måste ställas mot försöksytornas representativitet. Det tar för träden att reagera på olika behandlingar, och vi vet inte hur trädens vitalitet svarar på en kalkningsinsats. Däremot vet vi att den rena" markförsurningen motverkas. Vi anser därför, att medel bör ställas till förfogande för skogsmarkskalkning av begränsad omfattning, riktad mot de mest försurade markerna och att detta bör komma till stånd innan pågående försöksverksamhet är avslutad. Våtmarkerna är ett viktigt inslag i både skogs- och kulturlandskapet, såväl för rekreation och som av ekologiska skäl. De spelar en roll för vattenbalansen. Deras naturvårdsbetydelse ökar i takt med den ökande intensiteten i skogs- och jordbruket. Våtmarkerna bidrar också till omväxlingen i landskapet. Dessutom är de av ekonomiskt intresse för ett expanderande skogsbruk och för energiförsörjningen. Alla anspråk på våtmarkerna som vi redovisat här är väsentligt större än den areal som finns att tillgå i . Vår slutsats blir då att dessa marker måste ägnas avsevärt större uppmärksamhet i den fysiska planeringen än . Beslutsunderlag måste förbättras genom en planerad satsning på forskning och på heltäckande inventeringar. Naturvårdens synpunkter måste komma in i ett skede i planeringsarbetet. Enligt uppfattning ska de lokala miljöförhållandena tillmätas betydligt större betydelse vid koncessionsprövning än . Vad gäller miljölagstiftning i övrigt hänvisar vi till vad som anförs i partimotion om en effektivare miljövård. Föroreningarna av haven har pågått och har utvecklats till ett av våra allvarligaste miljöproblem. Alltför länge har man från olika håll ansvarslöst vräkt ut avfall, gifter och radioaktiva ämnen m.m. i haven utan tanke på eller kunskap om att ekosystemens självläkningsförmåga har gränser. Om än inte ansvaret hos alla. Hotet mot havsområdena, speciellt invid kusterna förvärras. Katastroflarmen har varit legio : med tilltagande syrebrist och omfattande fiskdöd den dramatiska nedgången i sälstammar är lika hårt drabbad som - den omfattande syrebristen i - syrebrist och fiskdöd i orsakad av övergödning med kväve - och rapporter från forskare vid om bottensituationen i , med starkt ökande slambildning. När trädas på det sätt som skedde ökar kväveläckaget. Istället bör ökad vallodling av mellangrödor stimuleras. Kväveutsläppen från kommuner, industrier m.fl. måste minskas genom effektiv kvävereduktion vid reningsverken. För att rädda , som är lika hårt drabbad som västkusthaven, måste kraftfulla åtgärder vidtas. Detta bl.a. för att minska utsläppen från massaindusterierna, främst då blekeriprocessen. Utvecklingen av slutna massablekerier måste påskyndas. Vi har i tidigare års motioner till visat på de allvarliga problem som stranderosionerna vid Skånes kuster utgör. Efter det att myndigheterna har fått upp ögonen för problemen har konferens hållits. Ystads kommun har anslagit medel till och startat en utredning om vad som kan göras för att stoppa erosionerna. En arbetsgrupp med representanter från kommun, länsstyrelse och LTH har tillsatts. Ännu finns inget färdigt resultat men det står helt klart att nödvändiga åtgärder kommer att kosta pengar, som rimligen bör tas från det statliga anslaget för mark för naturvård. Det måste vara ett statligt naturvårdsintresse att unika sandstränder skyddas genom olika åtgärder. En åtgärd som vi vill peka på är stopp för sandsugning vid Disken utanför samt vid Sandflyttan utanför Falsterbonäset. När det gäller kusterna på och utefter Falsterbonäset har erosionerna där ökat på ett mycket oroande sätt. De stora uttagen av sand på dessa områden har förändrat botten och strömförhållandena på ett sådant sätt att belastningen på kusterna ökat och därmed har erosionsskadorna också ökat på ett dramatiskt sätt. Olika myndigheter måste nu se till att kraftåtgärder sätts in för att rädda våra kuster från de allt allvarligare erosionsskadorna. Det kommer troligen att behövas särskilda insatser . Vi anser att naturvårdsenheterna i båda länen ska tillföras ökade resurser. Vi som representerar i vill - att ett handlingsprogram för minskat kväveläckage och kväveutsläpp upprättas för hela - att fasta mätstationer för övervakning av föroreningsbelastningen i särskilt känsliga områden byggs ut - att stödet till marinbiologisk forskning i ökas Med hänvisning till vad sorn ovan anförs hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att ett handlingsprogram för minskat kväveläckage och kväveutsläpp upprättas för hela , 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att fasta mätstationer för övervakning av föroreningsbelastningen i särskilt känsliga områden byggs ut, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att alla vatten runt förklaras som särskilt föroreningskänsligt område, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att toxiska ämnen så långt möjligt särskiljs från kommunala reningsverk, [att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att större resurser ställs till förfogande för genomförande av naturvårdsplaner i ,1] 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om bättre beslutsunderlag i den fysiska riksplaneringen när det gäller våtmarker i . () () - att alla vatten runt förklaras som särskilt föroreningskänsligt område - att toxiska ämnen så långt möjligt särskiljs från kommunala reningsverk. Vi vill dessutom hänvisa till partimotioner i alla övriga 1 1988/89:Bo312