mot · GC02So301 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89:So301 av m.fl. (fp) Åtgärder mot missbruk Drogmissbruket för med sig ett stort lidande, fysiskt och psykiskt för både den enskilde missbrukaren och hans omgivning. Därtill kommer att mycket betydande kostnader inom , sjukvården och rättsapparaten är direkt eller indirekt betingade av missbruket. Ingen accepterar drogmissbruk, men ändå har vi vant oss så vid denna företeelse, att det är svårt att föreställa sig vilka problem och vilka kostnader vi skulle besparas om missbruket radikalt minskade. Vi skulle få resurser att utveckla välfärden. Vi skulle t.ex. kunna kapa köerna till behandlingar på sjukhusen, om inte så många sjuksängar upptogs av skador eller sjukdomar som var direkt eller indirekt orsakade av alkohol och/eller narkotika. Vi skulle behöva färre poliser och kunna riva några fängelser. Vi skulle få ett samhälle som var tryggare, där fler kvinnor skulle slippa känna ångest inför , där fler barn kunde känna harmoni i hemmen och där äldre inte behövde känna rädsla för att vistas ute efter mörkrets inbrott. Minskar vi missbruket får vi ett bättre samhälle. Att tränga tillbaka drogbruket är därför en viktig politisk upgift. Särskilt angeläget är det att få in de unga generationerna på nya spår. I denna motion föreslår åtgärder för att bekämpa narkotikabruket, minska alkoholkonsumtionen, motverka uppkomsten av drogbeteende hos ungdomar och hjälpa de missbrukare som försöker komma till rätta med sitt beroende. Det finns inget säkert mått på hur mycket alkohol som dricks i . Utöver den konsumtion som återspeglas i Systembolagets försäljning och bryggeriernas leveranser tillkommer hembränd sprit, hemtillverkat vin och införd skattefri sprit som vi inte vet omfattningen av. Från en topp 1976 minskade försäljningen , då den låg på alkohol per invånare och däröver. Sedan har en viss ökning skett. 1986 låg försäljningen på , och 1987 på 6,21. Data från visar ånyo på en ökning. Genom olika intervjuundersökningar bland elever, värnpliktiga och delar av befolkningen i övrigt har man kunnat bilda sig en uppfattning om konsumtionsvanorna. Oroande är att ungdomars konsumtion av alkohol, särskilt i form av starköl, åter visar klara tendenser att stiga (figur 1). 79/00 80/01 81/02 82/83 83/84 84/05 85/06 86/07 87/88 Den beräknade genomsnittliga årskonsumtionen bland 1224åringar omräknat till liter alkohol. Källa: CAN Rapport 88. Mycket talar för att den ekonomiska utvecklingen spelat en stor roll. En annan viktig del av förklaringen till trendbrottet är att de alkoholpolitiska beslut som fattade 1977 gav avsedd effekt i minskad totalkonsumtion. De delbeslut som i första hand kan förmodas ha bidragit till konsumtionsminskningen är den aktivare prispolitik som genomfördes med början 1977. Så långt man vet är priset på alkohol ett av de effektivaste instrument som står till förfogande för att påverka konsumtionsnivån. Det finns också vetenskapliga belägg för att mellanölets avskaffande klart minskade den totala alkoholkonsumtionen. De alkoholpolitiska besluten innehöll också andra inslag som kan ha bidragit till sänkt totalkonsumtion. Särskilt bör uppmärksammas betydelsen av att den med statsmedel stödda informationen i alkoholfrågor enligt beslut klarare än tidigare skall framhålla de risker som är förknippade med allt bruk av alkohol, inte bara med missbruk. Troligen har också riksdagsbeslutets betoning av vikten av påverkan och förändringar i den allmänna inställningen till alkoholbruk - främst kanske framhållandet av helnykterhetens värde och kravet på att vissa sektorer av /** 1988/89. samhällslivet under alla förhållanden måste hållas fria från alkohol - bidragit till den förändrade inställning till alkoholproblemen i stort i vårt samhälle som kunnat konstateras . Ett faktum är i alla händelser att alkoholproblemen av och av på ett markant sätt ägnats större uppmärksamhet än vad som varit vanligt. Tyvärr har en viss avmattning av intresset för alkoholfrågor i den allmänna debatten noterats . Det är också allvarligt att ungdomars attityder till alkohol tycks bli mer positiva. Andelen ungdomar som druckit alkohol ökar nu liksom andelen ungdomar som är storkonsumenter av starköl och spritdrycker. Samband bruk - missbruk Det finns starka humanitära, sociala och ekonomiska skäl till att fortsätta pressa tillbaka totalkonsumtionen av alkohol. Det finns ett klart samband mellan bruket av alkohol och missbruk. En lägre totalkonsumtion leder till färre alkoholskadade. Omvänt innebär en höjd totalkonsumtion en acceleration av missbruk och skador. Av naturliga skäl sker minskningen av missbruk och alkoholskador med viss eftersläpning. Ett lägre antal alkoholskadade kommer att bli uppenbart först efter det att totalkonsumtionen gått ned. Att sambandet finns är dock ostridigt. Internationell alkoholforskning har slagit fast att om den totala alkoholkonsumtionen ökar så ökar också antalet storkonsumenter. Om den totala alkoholkonsumtionen fördubblas leder detta till att antalet storkonsumenter fyrdubblas. Någon liknande formel för minskningen av antalet storkonsumenter när totalkonsumtionen minskar har alkoholforskarna inte preciserat. Det finns dock skäl att anta att minskningen går avsevärt långsammare än ökningen av storkonsumenter. Det stora tryck på sjukvården som alkoholskadade utgör kan antas vara effekter av den höga alkoholkonsumtionen och i kombination med alkoholdebut vid låg ålder. I detta sammanhang kan noteras, att det är en utbredd uppfattning i att vi skulle ha större alkoholproblem än länder där det är betydligt enklare att komma över alkoholdrycker. Detta är dock en myt. I typiska vinländer t.ex. , och är genomsnittskonsumtionen ungefär dubbelt så hög som i . I är konsumtionen högre. Undersökningar visar också att skador som t.ex. skrumplever är betydligt vanligare i dessa länder. Alkoholskadornas belastning på t.ex. den franska sjukvården har bedömts vara betydligt högre än i . har forskarrapporter om alkoholskador givit upphov till en ökad debatt även i . Åtgärder för att minska alkoholkonsumtionen och missbruket I lever olika inställningar till alkoholen sida vid sida. Det finns de som genom uttalanden, attityder och förslag till regler visar att de helt tar avstånd från alkohol medan andra företer en positiv inställning till alkoholbruk och berusning. Parat med detta finns också kulturella inflytanden. Man tycker som man dricker är ett sätt att beskriva situationen. Vi måste visa respekt för alkoholen som vanebildande drog som vi inser att det inte går att åstadkomma ett alkoholfritt samhälle. Alkohol har använts av människan i minst 6 . Alla är medvetna om att endast en del människor blir alkoholmissbrukare, men många är säkert omedvetna om att antalet människor i som nyttjar alkohol i skadlig utsträckning beräknas till 300 000 - 500 000 (Folkhälsorapport, redovisar 1987:15). Avvägningen i alkoholpolitiken mellan restriktioner och förebyggande åtgärder är mycket viktig. Strävan måste vara att så långt som möjligt koncentrera åtgärderna till insatser för att förebygga alkoholmissbruk samt ge vård och behandling och rehabilitering åt dem som har alkoholproblem. har tanken på mera långtgående åtgärder för att begränsa alkoholkonsumtionen aktualiserats, bl.a. genom en speciell kampanj för ransonering av alla alkoholinköp. Regeringen lät utreda de tekniska förutsättningarna för registrering och ransonering (Ds S 1981:22). Denna utredning visade att det är möjligt att utan alltför tekniskt komplicerade system till rimliga kostnader åstadkomma såväl registrering som ransonering. De alkoholpolitiska instrument som står till förfogande bör användas med större konsekvens än . Skulle det av sådan mera konsekvent tillämpning av den beslutade alkoholpolitiken visa sig att resultatet inte blir en avsevärd bestående minskning av den nuvarande alltför höga alkoholkonsumtionen, bör mera långtgående åtgärder kunna sättas in. Riksdagsbeslutet om alkoholpolitiken 1977 innebar att ett mål för den svenska alkoholpolitiken formulerades. Målet innebar att den totala alkoholkonsumtionen skall minskas och att samhället skall försöka komma till rätta med missbruket. I regeringens proposition Utvecklingslinjer för hälso- och sjukvården m.m. (prop. 1984/85:181 SoU 28, skr 400) redovisades bl.a. () hälsostrategi för , vilken antogs av medlemsstaterna 1984. Ett av målen för denna är att minska alkoholkonsumtionen . Statsrådet ansåg i propositionen att detta var en angelägen målsättning. Hon anförde vidare att om man lyckas sänka alkoholkonsumtionen till denna nivå skulle det innebära stora välfärds- och hälsomässiga vinster som hälso- och sjukvården kunde minska de vårdinsatser man nu måste göra för dem som drabbas av alkoholrelaterade sjukdomar. har i princip anslutit sig till WHO:s målsättning. Vi kan därför konstatera att numera gäller som mål för svensk alkoholpolitik att totalkonsumtionen skall sänkas . Det är angeläget att medlen inom alkoholpolitiken anpassas så att detta mål uppnås. För att åstadkomma en minskning av efterfrågan på alkohol måste man öka kunskaperna om riskerna med alkohol och ändra attityderna till alkoholbruk. För detta behövs en nationell offensiv där alla delar av samhället deltar. Kunskap om vikten av att visa respekt för alkoholen och minska alkoholbruket måste förmedlas till föräldrar, förskollärare, lärare, hälsooch sjukvårdspersonal, idrottsledare, artister och inte minst politiker, dvs. personer som i sin tur har ansvar för att förmedla kunskapen vidare och att vara förebilder - normbildare för barn, ungdom och naturligtvis också vuxna. Undervisning om alkohol och andra droger bör ingå som en del av det moment som vi föreslår blir obligatoriskt på skolschemat, nämligen hälsofostran. Vi föreslår att hälsofostran också införs som obligatoriskt moment i utbildningen av all hälso- och sjukvårdspersonal samt förskollärare och lärare (se motion 1988/89:FP35). Efter de alkoholpolitiska besluten har ansvaret för den med statliga medel stödda informationen om alkoholskador legat på folkrörelser och ideella organisationer. Den direkt statliga alkoholinformationen skall visserligen också utgå från insikten att en minskad totalkonsumtion effektivt bidrar till att minska missbruk och skador som betingas av alkoholbruk. Denna information skall också framhålla helnykterhetens värde och hävda kravet att vissa sektorer av samhällslivet hålls helt fria från alkohol. Men huvudansvaret för den del av informationen, som präglas av bestämda värderingar om olika livsstilar, har enligt beslut överlåtits åt de ideella folkrörelserna och övriga sammanslutningar vilkas verksamhet styrs av medvetna och uttalade idéer. Det finns också goda skäl att i stort sett bibehålla denna rollfördelning: medborgarnas värderingar och attityder formas i stor utsträckning av folkrörelser och ideella organisationer. Denna attitydbildning kan självfallet underlättas och förstärkas, om den direkta statliga informationen pekar i samma riktning som folkrörelsernas. Det är därför viktigt att de sammanslutningar som är beredda att ge betydande utrymme åt en värdebestämd information i alkoholfrågan uppmuntras och ges stöd. måste medel anslås för undervisningen i hälsofostran i förskola, skola och på universitet och högskolor. En adekvat information i alkoholfrågor måste understryka det klara sambandet mellan totalkonsumtionen, missbruket och de alkoholbetingade skadorna. Förslag härom framförs i en särskild motion (1988/89:So477). I budgetpropositionen aviseras en tvåårig landsomfattande aktion mot droger. Vi välkomnar detta och förutsätter att regeringen kommer att begära de resurser som erfordras för att denna kampanj ska ge goda resultat. beslutade att prisinstrumentet skall användas mer aktivt än tidigare i syfte att minska den alltför höga konsumtionen av alkohol. Detta har ansetts innebära att de prishöjningar som genomförs skall vara större än vad som motiveras enbart av en önskan att låta alkoholpriserna följa prisökningen på övriga varor. Förutsättningarna för att priset på alkohol skall bevaras tillräckligt högt för att främja en minskad konsumtion är emellertid att prishöjningarna sker med relativt korta mellanrum. De senaste prishöjningarna har beslutats med intervall av omkring . Detta är alltför om man anser att prisinstrumentet skall användas aktivt. Skall intentioner fullföljas måste prishöjningarna dessutom vara något större än vad som motiveras av förändringarna av konsumentprisindex. Genomförs inte prishöjningarna efter dessa riktlinjer, sjunker i stället alkoholens relativa pris och syftet att främja en minskad konsumtion motverkas. Mot bakgrund av eftersläpningen anser att alkoholpriserna nu bör stiga med . Regeringen bör återkomma till med förslag om alkoholskattehöjning. Enligt borde alkoholskatten ha en annan utformning än för att priserna mer effektivt skulle kunna påverka konsumtionen. Skatt på vin och starksprit bör i högre grad relateras till alkoholstyrka. Den kampanj mot langning av alkohol till ungdom som genomfördes hade två viktiga effekter: den fäste uppmärksamheten på att olovlig överlåtelse av alkohol till ungdom förekommer i betydande omfattning och den bidrog till att förstärka opinionen mot sådan överlåtelse. uttalade i betänkandet 1986/87:SoU22, efter initiativ från , att det ställde sig positivt till en ny sådan kampanj. 1 budgeten redovisar regeringen att den gett i uppdrag att överväga förstärkta insatser mot langning. Detta är bra men alltför lamt. Övervägandena bör nu övergå i handling. Ett mer bindande riksdagsbeslut bör därför fattas. Uppgifter om hembränningens omfattning varierar starkt. Det är angeläget att söka få ett bättre grepp om denna fråga. Ansvariga myndigheter bör vidare i olika sammanhang göra klart att hembränning är ett allvarligt brott och att allt görs för att beivra förekomsten. Regeringen bör överväga vilka åtgärder som bör vidtas för att skärpa övervakningen av och påföljderna för olovlig tillverkning av alkoholdrycker. I den allmänna debatten hävdas ofta att hembränning ökar då den registrerade alkoholkonsumtionen sjunker. Även om det inte finns någon saklig grund för att tro att den oregistrerade konsumtionen stiger i samma grad som den registrerade sjunker, vore det önskvärt med en ökad kunskap om den oregistrerade konsumtionens utveckling. Detta är angeläget både för att upprätthålla alkoholpolitikens trovärdighet hos allmänheten och dess effektivitet för att minska totalkonsumtionen. Även den starkt expanderande handeln med snabbviner utgör ett alkoholpolitiskt problem. Den totala alkoholmängd som framställs genom hemtillverkat vin torde ligga i samma storleksordning som för hembränningen. har vid upprepade tillfällen behandlat frågan och avvisat förslag till lagstadgat förbud mot försäljning. Regeringen bör därför överväga andra åtgärder som är ägnade att stävja de problem som är förknippade med snabbvinsatser. föreslog att man genom frivilliga överenskommelser skulle försöka att ytterligare begränsa marknadsföringen. har anfört att dessa frågor skall uppmärksammas av . Några förslag till lösningar har dock inte framkommit. En tänkbar åtgärd vore därför att införa reklamförbud mot snabbvinsatser samt att endast tillåta försäljning på systemet och då med skattepåslag satt i relation till skatt på vin. Ett allvarligt problem är också missbruket av teknisk sprit. Enkäter som gjorts av och inom RIA-byråerna har gett vid handen att konsumtionen av T-sprit ännu är stor. Omkring 4 000 missbrukare bedöms nyttja teknisk sprit. Det är angeläget att handeln uppmärksammas på de restriktioner som redan nu finns. Detta är en viktig uppgift för socialkontoren. Det arbete som bedrivits t.ex. i visar att vissa framsteg kan nås på denna väg. är det uppenbart att ytterligare centrala insatser är nödvändiga för att stävja missbruket av teknisk sprit. försöker genom avtal med försäljarna göra det svårare att komma över teknisk sprit. Härutöver bör regeringen i samråd med producenterna söka få till stånd en produktutveckling, som gör den tekniska spriten som säljs vid bl.a. bensinstationer oanvändbar som berusningsmedel. I budgeten redovisar regeringen att den nu har gett i uppdrag att överväga ytterligare åtgärder för att minska missbruket av teknisk sprit och alkoholhaltiga preparat. Detta är bra men alltför lamt. En opinionsyttring från behövs för att garantera att dessa åtgärder också vidtas. är andelen som inte dricker högre bland kvinnor och andelen storkonsumenter högre bland män. Denna skillnad har emellertid minskat . Fler kvinnor i vuxen ålder dricker alkohol än . Bland vuxna kvinnor har alkoholkonsumtionen ökat mest i . av kvinnorna i använde alkohol 1947. Motsvarande siffra är . Skolvöverstyrelsen har följt utvecklingen av skolungdomars alkoholvanor, varför vi vet en del om de yngsta kvinnornas alkoholvanor. Enligt undersökning var av flickorna i åldern (årskurs 9) alkoholkonsumenter. Alkohol är en av de viktigaste kända faktorerna bakom fosterskador. Omkring 200 barn föds i med skador som beror på att modern druckit alkohol . Förändringen i kvinnors alkoholkonsumtion har många orsaker. Könsrollen har förändrats, vilket inneburit att det har blivit mer acceptabelt för kvinnor att dricka alkohol. Allt fler kvinnor förvärvsarbetar, ekonomin blir då bättre, vilket i sin tur ökar konsumtionsutrymmet. Förvärvsarbetet har också lett till en ökad kontakt med alkoholsederna. En ytterligare orsak till ökningen av missbruket hos kvinnor är att konsumtionstillfällena har förändrats. förekom alkohol mest vid festligare tillfällen. har den gjort sitt intåg i hemmen och vardagen. Trots att det numera är vanligt att kvinnor dricker alkohol är vaksamheten mot alkoholmissbruk hos kvinnor betydligt lägre än mot manliga missbrukare. Kvinnorna är ofta också bättre på att dölja sitt missbruk, vilket gör att det kan pågå utan att det upptäcks. Information om det kvinnliga alkoholmissbruket måste därför spridas. Program för män med alkoholproblem, anställda inom industrin har visat sig verkningsfulla. Några liknande projekt inom kvinnodominerade yrken finns inte. En ökande forskning just om alkoholproblem bland kvinnor måste ske och metoder för behandling av kvinnliga alkoholister, typ vid i , utvecklas. Mödravårdscentralerna måste i sin information starkt betona risken för fosterskador till följd av alkohol. Denna missbrukargrupp bör även i fortsättningen ägnas särskild uppmärksamhet inom vården och i forskningen. Det råder enighet om att trafiken är en av de sektorer i samhället som måste hållas fria från alkohol. Ändå utgör de alkoholbetingade trafikolyckorna ett mycket allvarligt problem, som leder till många tragedier och ett stort mänskligt lidande. En betydande del av de personer som döms till rattfylleri är alkoholproblematiker. För vissa av dessa personer är det därför inte första gången de döms till ansvar för onykterhet i trafiken och erfarenheten har varit att alkoholproblemen har varit så svåra att fängelsestraffet inte har haft sin avsedda preventiva funktion. I syfte att försöka finna ett påföljdsalternativ till fängelsestraff för trafiknykterhetsbrott beslöt därför under förra att införa kontraktsvård som en ny variant av kriminalvård i frihet. Vår förhoppning är att kontraktsvården skall visa sig vara ett ändamålsenligt alternativ för en begränsad grupp notoriska lagöverträdare. Sänkta promillegränser vid bilkörning Nuvarande påföljdsregler för trafiknykterhetsbrott innebär att bilförare, vilka anträffas med en alkoholkoncentration i blodet som uppgår till 0,5 men ej till , döms för rattonykterhet till böter eller fängelse, i praxis nästan uteslutande böter. Uppgår alkoholkoncentrationen till eller mer döms för rattfylleri i normalfallet till fängelse. I den proposition om trafiknykterhetsbrotten som dåvarande justitieministern presenterade föreslogs bl.a. att den nedre straffbarhetsgränsen skulle sänkas från 0,5 till . Denna del av förslaget accepterades av . Propositionen kom emellertid aldrig att bli behandlad av då regeringen drog tillbaka den. Det visade sig redan vid motionstidens utgång att propositionens övriga förslag inte kunde få majoritet i . Därefter har frågan om lägsta promillegräns inte blivit föremål för något nytt ställningstagande av . Däremot har debatten fortsatt om vilket promilletal som bör utgöra lägsta gräns. Kunskaperna om alkoholens verkningar i trafiken har vidgats. Sålunda har i en svensk undersökning den kritiska nivån i risksituationer beräknats ligga mellan 0,2 och , medan den i situationer som inte är lika krävande har uppskattats ligga vid 0,40,. Det finns också en fältstudie om effekterna av små alkoholdoser på förarprestationer i kritiska situationer som genomfördes av statens väg- och trafikinstitut på uppdrag av trafiksäkerhetsverket. Vid den undersökningen tilldelades ett antal försökspersoner föraruppgifter som bestod i olika manöverprov, varvid en signifikant skillnad mellan nyktert och alkoholpåverkat körbeteende kunde konstateras. Resultatet visade entydigt en försämrad körprestation när den genomsnittliga blodalkoholhalten var . Genom vad som framkommit av dessa undersökningar kan det ifrågasättas om inte också gränsen är för hög. Det är angeläget att understryka att alkoholförtäring i samband med bilkörning skall vara förbjuden. Mot denna bakgrund bör gränsen sättas så nära som det är möjligt med hänsyn till de säkerhetsmarginaler som erfordras av rättssäkerhetsskäl. bör begära ett förslag om en sådan ny lägsta promillegräns. I detta sammanhang bör även gränsen för rattfylleri övervägas. Alkoholfrågan har länge ägnats stor uppmärksamhet av politiker och myndigheter. I många avseenden är ett internationellt föregångsland. Trots att vi har en ambitiös alkoholforskning och en allmänt sett välutbyggd statistik finns det också anmärkningsvärda brister. Vi vet helt enkelt för litet om alkoholskadornas effekter. Genom ökad kunskap skulle politiken kunna bli effektivare och - förhoppningsvis - mindre kontroversiell, genom att olika vanföreställningar om alkoholen skulle försvinna. Några exempel på brister i statistik och alkoholforskning är: - Kunskaper om hembränningens omfattning är ytterst bristfälliga. - Det bedrivs i alltför lite forskning om effekter av olika alkoholpolitiska åtgärder. Endast några få av de professurer som uttalade sig har inrättats. - Statistiken har i flera avseenden försämrats. Domstolarna registrerar inte längre alkohol i samband med brott. Genom att nykterhetsvården har integrerats i har ytterligare kunskap försvunnit. Det är t.ex. anmärkningsvärt att så litet forskning har utförts om alkoholproblemens betydelse inom . Andra områden där det behövs ökad forskning är arbetsvärden, sjukvården, sjukfrånvaron och kriminalvården. - Då det gäller dödsfall, trafikolyckor, sjukskrivning och förtidspensionering finns viss registrering av alkoholorsaker. Underdiagnostiseringen är emellertid så kraftig, att dessa typer av statistik snarare är desinformativa. I en dödlighetsundersökning från fann man t.ex. att alkoholdödligheten var åtminstone sex till åtta gånger så stor som vad den officiella statistiken visade. - Den alkoholpolitiska utredningen (APU) ansåg, att ekonomisk alkoholforskning borde ges högsta prioritet. Föga har dock gjorts. Sedan har färre än tio vetenskapliga alkoholekonomiska undersökningar presenterats. - Vår kunskap om varför en del människor blir alkoholberoende och andra inte är begränsad. Data tyder på att biokemiska skillnader i centrala nervsystemet kan spela roll. I vilken utsträckning dessa samspelar med sociala faktorer är ofullständigt känt liksom arvets betydelse. Här fordras mer forskning för att tidigt kunna identifiera riskgrupper och därmed kunna förebygga missbruk. - Med den ökande kunskapen om alkoholens inverkan på centrala nervsystemet torde det vara möjligt att framställa ämnen som bättre än antabus kan blockera alkoholens effekter och kunna användas i behandlingen av missbrukare. Också här behövs mer forskning.