mot · GC02Fi60 · 1989-05-10 00:00:00 — Utvecklingskraften förstärks genom att man på utbudssidan ökar ekonomins flexibilitet och förmåga att på marknadsmässiga villkor dirigera resurser mot områden med gynnsamma pris- och tillväxtförutsättningar såväl på hemma- som på världsmarknaden. Det skapar förutsättningar för en varaktigt högre tillväxt. Genom en bättre funktionsduglighet hos olika marknader och högre produktivitet minskar också inflationsbenägenheten i ekonomin, vilket underlättar stabiliseringspolitiken. Den viktigaste åtgärden för att öka drivkraften att arbeta, spara och starta företag samt för att underlätta lönebildningen är att sänka marginalskatterna. Med anledning därav föreslog vi i en särskild partimotion (1988/89 :Sk374) en omfattande marginalskattereform med början redan Vi drog upp riktlinjerna för en sänkning av bolagsskatten i samband med att vissa möjligheter till skattefria avsättningar minskades. Förmögenhets- och arvsskatterna bör enligt vår mening också sänkas, eftersom de träffar den kapitalbildning som främjar ekonomisk tillväxt. Den svenska ekonomin behöver dessutom avregleras. Det gäller både den offentliga sektorn och det privata näringslivet. kännetecknas områden som barnomsorg, sjukvård, åldringsvård och utbildning av låg effektivitet, bl.a. till följd av övertung byråkrati och långa köer. Vi anser att de offentliga monopolen skall brytas och konkurrensen stärkas genom att enskilda alternativ tillåts arbeta på likvärdiga villkor. Detta kan bl.a. ske genom användandet av den princip som ligger till grund för det gemensamma borgerliga förslaget om familjepolitiken. Dess bärande tanke är att finansieringen i högre grad skall följa medborgaren, och ge denne möjlighet att välja mellan olika alternativ, och inte den offentliga producenten. Våra förslag i dessa avseenden har utvecklats utförligt i andra moderata motioner. En privatisering av statliga företag och andra tillgångar befrämjar effektiviteten, sprider ägandet och innebär dessutom en välbehövlig sanering av 29 Förbud och föreskrifter som hämmar näringslivet bör så långt som möj- Mot. ligt tas bort. En avreglerad kapital- och valutamarknad fördelar de Finansi- Fi60 ella resurserna smidigare, snabbare och säkrare till de områden där de gör mest nytta. Lagstiftningen på arbetsmarknaden bör moderniseras så att den underlättar och inte försvårar strukturomvandlingen. Bostadsmarknaden måste fås att fungera bättre genom att subventioner successivt tas bort, fastighetsskatten stegvis avskaffas, och centralisering och byråkrati ersätts med rörlighet och anpassning. Ett viktigt inslag i en politik för högre tillväxt är att ekonomins spelregler är någorlunda stabila över tiden. Den kortsiktighet och ryckighet som kännetecknat den socialdemokratiska politiken och som det nu framlagda åtstramningspaketet är ytterligare ett exempel på har förstärkt osäkerheten för företagare och anställda. Ständiga ändringar av spelreglerna genom skattehöjningar, nya ingrepp och regleringar skapar ett klimat där långsiktiga satsningar och investeringar över huvud taget inte kommer till stånd. Den ekonomiska politikens inriktning bör därför ligga fast över tiden. Stabiliseringspolitiken måste baseras på det förhållandet att kapacitetsutnyttjandet är högt. Inflationstakten tilltar och lönebildningen fungerar så dåligt att kostnadsläget försämras i snabb takt. Bakom dagens problem ligger emellertid inte främst en för stor konsumtionsökning utan en för liten produktionstillväxt, vilket i sin tur sammanhänger med allvarliga restriktioner på ekonomins utbudssida, framför allt det hårda skattetrycket. Den åtstramningspolitik som regeringen föreslår minskar kapacitetsutnyttjandet och driver upp arbetslösheten. Efter hand kan detta visserligen ge återverkningar i form av lägre pris- och löneökningar. Men i frånvaro av åtgärder som angriper de grundläggande problemen i ekonomin skulle därefter ett ökat kapacitetsutnyttjande stöta på samma utbudshinder, vilket varit det vanliga mönstret vid konjunkturtopparna . Dessutom är som redan påtalats i det föregående regeringens förslag till snabbt insatta åtstramningsåtgärder ett uttryck för den förlegade uppfattningen att staten skall ägna sig åt att finstyra den totala efterfrågan i ekonomin. regelbundna konjunkturförlopp tedde det sig mer naturligt att försöka stimulera ekonomin i lågkonjunktur för att sedan strama åt vid konjunkturtopparna. Denna keynesianskt inspirerade ekonomiska politik fungerar emellertid inte längre. Såväl svensk som internationell erfarenhet visar att osäkerheten om den ekonomiska utvecklingen samt om hushållens och företagens beteende innebär att den aktiva konjunkturpolitiken tenderar att snarare förstärka än motverka ekonomins svängningar. Mot denna bakgrund har moderata samlingspartiet tidigare avvisat finanspolitiska åtstramningsåtgärder i form av snabba skattehöjningar. Vi gör det också . Överhettningen, som inte beror på för stor privat konsumtion utan på flaskhalsar i produktionen, skall mötas främst genom stimulans av arbetsutbudet och produkti vitetshöjande åtgärder. litiskt motiverade insatser bör i första hand åvila penningpolitiken, varvid 30 målet att bevara den fasta valutakursen skall vara vägledande. Uppgiften för finanspolitiken är inte längre att minska det statliga bud- Mot. Tvärtom uppvisar den samlade offentliga sektorn numera Fi60 ett stort finansiellt sparandeöverskott, som gör det angeläget att överväga var i ekonomin sparandet skall ske. Den av socialdemokraterna förespråkade inriktningen mot bestående och växande överskottssparande i den offentliga sektorn innebär en överföring av ägande från enskilda människor till den offentliga sektorn. beräknas överskottet uppgå till . Införandet av löntagarfonder, uttaget av pensionsskatt, utvidgningen av AP-fondens placeringsmöjligheter och tillkomsten av är konkreta exempel på denna utveckling, som i förlängningen leder till en socialisering av ekonomin. Dessutom innebär de nya fondidéer som framförts från LO och som mottagits positivt av att socialdemokraterna överväger ytterligare steg mot socialisering. Moderata samlingspartiet förespråkar en annan väg. Det sparande och den kapitalbildning som krävs för näringslivets utbyggnad skall ske i den enskilda sektorn. Efter hand som de åtgärder vi föreslår leder till ett ökat hushållssparande bör den offentliga sektorns finansiella sparande kunna reduceras. Målet bör sedan vara att det hålls i balans sett över en konjunkturcykel. För att förbättra det dåliga hushållssparande! krävs en generell politik. Det går inte att nämnvärt öka sparandet med hjälp av skattemässiga styråtgärder som t.ex. nu sker i allemanssparandet. Inte heller påverkas hushållens sparvilja av påkostade annonskampanjer av den typ som spardelegationen genomfört. För att öka hushållens sparande krävs i första hand stabila spelregler. Dessutom krävs en minskning av skattetrycket, som förutom att dämpa inflationen också höjer avkastningen efter skatt på sparandet. Våra förslag om reformerad kapitalbeskattning gör det mer lönsamt att spara och mindre lönsamt att låna. Därutöver är det viktigt att särskilt stimulera långsiktigt bundet sparande samt att sprida ägandet av bostäder och aktier till enskilda hushåll. Konkreta förslag för att öka hushållssparande! har presenterats i en särskild motion under den allmänna motionsperioden (Fi602). Det moderata alternativet till regeringens ekonomiska politik innefattar således en strukturpolitisk omvandling genom skattelättnader och avreglering samt en icke-interventionistisk, normbaserad uppläggning av stabiliseringspolitiken. Detta program har större möjligheter än den kortsiktiga interventionistiska politik som regeringen företräder att varaktigt och trovärdigt värna den fulla sysselsättningen. 6.2 Utgifts- och skattepolitiken Utformningen av finanspolitiken spelar en central roll för den ekonomiska tillväxt som ger ökad valfrihet och tryggad välfärd . Den långsiktiga tendensen till att statsbudgetens såväl inkomst- som utgiftssida ökar i förhållande till den samlade produktionen (BNP) måste brytas. Enligt vår mening är det nödvändigt att både skattetryck och offentlig utgiftsandel reduceras. Detta innebär att de offentliga utgifternas möjliga ökningstakt i nominel- Mot. la termer bestäms av den reala tillväxten i ekonomin, den inflationstakt som Fi60 råder i de länder vilka liksom har en fast växelkurs samt de krav på minskning av skattetrycket som ställs upp. Vårt uppsatta mål är att skattetrycket skall dras ned med i genomsnitt ca en procentenhet . Det innebär att de offentliga utgifternas reala ökning måste begränsas till 0,5 , vid en genomsnittlig tillväxt i totalproduktionen på 2,02,. Enligt vår mening är en sådan inriktning av politiken fullt realistisk. De avregleringar och avmonopoliseringar som vi har föreslagit skapar tillsammans med nödvändiga besparingar ett tillräckligt utrymme för att klara också de nytillkommande offentliga utgiftsbehov som är ofrånkomliga eller enligt vår mening angelägna att tillgodose. För innevarande budgetår (1988/89) föreslog vi besparingar på drygt 13 miljarder och skattesänkningar på 5 miljarder. Vårt kassamässiga underskott blev därmed nästan bättre än det regeringen då föreslog. Om vår politik genomförts, hade dels finanspolitiken haft en stramare inriktning, dels problemen på ekonomins utbudssida underlättats. Därmed hade de problem som finns i ekonomin varit betydligt mindre. I vår januarimotion angående den ekonomiska politiken (1988/ 89:Fi214) föreslog vi en utgiftsnivå som låg lägre än vad regeringen då förordade för /90. Av dessa utgiftsminskningar var ca i princip av engångskaraktär, även om samma slags intäkter av denna storlek torde kunna beräknas under den närmast överskådliga framtiden. Skattesänkningar föreslogs med netto . Hade dessa förslag genomförts, skulle vårt kassamässiga överskott för / 90 ha blivit större än vad regeringen då förordade. Bortses från de icke permanenta effekterna, som är ett resultat av föreslagen försäljning av statliga företag m.m., skulle det av oss föreslagna överskottet ha blivit ca större än det som regeringen då förordade. 1 motion 1988/89 :Sk374 har vi föreslagit en genomgripande skattereform som i korthet innebär att den statliga inkomstskatten slopas för den helt övervägande delen av inkomsttagarna. Ingen skall ha en marginalskatt som överstiger . Skattereformen mäste kombineras med beslut om kommunalt skattestopp, så att inte den samlade marginalskatten stiger genom att primärkommuner och landsting utnyttjar det skatteutrymme som uppkommer genom slopandet av den statliga inkomstskatten. Redan innevarande år har den genomsnittliga kommunalskatten ökat så att den uppgår till nästan . Den otillräckliga sänkning av marginalskatterna som har genomförts 1989 har således redan urholkats till nästan en tredjedel. För inkomsttagare med inkomster har marginalskatten t.o.m. skärpts. bör ett första stort steg tas. De statliga skatteskalorna bör då få det utseende som framgår av tabell 4 nedan. Skattesatssänkningarna genomförs för inkomster i skalan för tilläggsbelopp. Beskattningsbar inkomst (kr)11 Skatteskala21 1990 (enligt m) 21 Kombinerad skala för grund- och tilläggsbelopp Ej underskottsavdrag Som tidigare noterats har den genomsnittliga kommunalskatten ökat till avrundat . För att få jämförbarhet med andra skatteskalor som förekommer i debatten bygger tabell 5 nedan emellertid på en utdebitering på . Beskattningsbar inkomst (kr)" Total marginalskatt2 nuvarande regler Total marginalskatt2 enligt (m) (-7) (-7) (-7) 21 Kombinerad skala för grund- och tilläggsbelopp Ej underskottsavdrag Förutsättningen för en varaktig skattereform är också att inflationen inte tillåts höja skattetrycket automatiskt. Förändringar i det reala skatteuttaget bör endast kunna ske genom politiska beslut och inte som en konsekvens av inflationstakten. Därför bör fullt inflationsskydd införas. Under vårens behandling har våra förslag till skattesänkningar avslagits av . Vi vidhåller emellertid att den viktigaste åtgärden är att påbörja en långtgående skattereform. Inkomstbeskattningens nuvarande utformning leder till stora orättvisor mellan olika familjer. Genom progressiviteten i statsskatteskalan leder olikheter vid fördelningen av inkomster mellan två föräldrar till stora variationer i skatteuttaget. Det drabbar framför allt flerbarnsfamiljerna, som mer än andra är hänvisade till att leva på en inkomst. Detta problem kan bara lösas genom övergång till en mera proportionell inkomstskatt. En av de flesta, åtminstone i ord, omfattad skattepolitisk princip är att skatteuttaget skall ske med hänsyn till bärkraft. Detta innebär bl.a. att inkomstbeskattningen måste utformas på ett sådant sätt att skatteuttaget relateras till inkomsttagarnas försörjningsbörda. Detta bör ske genom att ett grundavdrag för barn införs. Mot denna bakgrund föreslog vi följande: Grundavdrag för barn med per hemmavarande barn införs vid den kommunala beskattningen. skall också omfatta hemmavarande barn mellan som går i gymnasieskolan och uppbär studiestöd. De som har så låga inkomster och/eller så många barn att de inte kan utnyttja grundavdraget fullt ut kompenseras genom negativ skatt. Detta innebär att ett belopp motsvarande nettoeffekten av den inte utnyttjade delen av grundavdraget utbetalas kontant. Därigenom kommer alla, oavsett inkomstförhållanden och antal barn, att kunna utnyttja avdragets effekt fullt ut. Inom ramen för den kommunala skatteutjämningen sker en utjämning av skatteunderlaget mellan kommuner med olika andel barn. Reformen bör genomföras med början . Av tekniska skäl utformas avdraget så att det för hela blir , 1991 , 1992 och 1993 . I tabell 6 redovisas förändringarna av den disponibla inkomsten vid införande av ett grundavdrag för barn. Som framgår av tabellen innebär vårt förslag att skatten sänks mest för de familjer som har flera barn. Familj med 1 barn + 750 + 1 500 + 2 250 + 3 000 + 2 250 + 4 500 + 6 750 + 9 000 + 3 750 + 7 500 + 11 250 + 15 000 + 4 500 + 9 000 + 13 500 + 18 000 Under vårens behandling har vårt förslag om grundavdrag för barn avslagits av . Vi vidhåller emellertid vårt förslag. Mot denna bakgrund hemställer vi att hos regeringen begär förslag till sänkningar av marginalskatten samt förslag till grundavdrag för barn i enlighet med vad vi anfört i motion 1988/89:Sk374. Pensionärernas möjlighet att fortsätta med förvärvsarbete efter uppnådd pensionsålder hindras framför allt av de kraftiga marginaleffekter som uppstår till följd av avtrappningen av det extra avdraget. var marginaleffekterna ännu större med tanke på att även det kommunala bostadstillägget trappades av. I det senare avseendet har reglerna redan ändrats så att inkomst av förvärvsarbete inte påverkar bostadstilläggets storlek. Detta omfattar emellertid inte egenföretagare och lagstiftningen bör självfallet ändras i detta avseende. Även avtrappningen av det extra avdraget mot förvärvsinkomster bör nu slopas. Sammantaget skulle dessa förändringar innebära att det blev lika lönsamt för pensionärer att förvärvsarbeta som för övriga. Regeringen bör därför återkomma till med förslag om slopande av avtrappningen av det extra avdraget för pensionärer. Enligt vår mening bör således finanspolitiken inte användas för finjustering av den totala efterfrågan i ekonomin utan läggas upp efter mer långsiktiga riktlinjer och i huvudsak inriktas på att angripa ekonomins strukturella 34 Behovet av kortsiktiga stabiliseringspolitiska åtgärder i syfte att Mot. bekämpa inflationen bör i stället i första hand tillgodoses med penningpoli- Fi60 Dessa kan sättas in utan den tidsfördröjning som vanligen präglar finanspolitiska åtgärder och få effekt . Fördelen med att i stabiliseringspolitiken lägga tyngdpunkten på penningpolitiken är dock inte bara det snabbare genomslaget. Grundläggande är att inflationen är ett monetärt fenomen, medan finanspolitiken främst rör strukturella frågor som fördelning mellan enskild och offentlig konsumtion och mellan privat och offentligt sparande. Med anledning av att från närmaste halvårsskifte övergår till att bli en myndighet under regeringen innehåller kompletteringspropositionen förslag till allmänna riktlinjer för statsskuldspolitiken liksom begäran om lånebemyndigande för regeringen. Vad den senare frågan beträffar är det inte tänkt att införa någon begränsning av rätten att täcka uppkommet underskott utöver vad som kan vara förutsett i statsbudgeten. I andra länder är det emellertid vanligt att motsvarande lånebemyndiganden utgör en ram, som inte får överskridas utan att parlamentets samtycke först har inhämtats. Vi avser att återkomma till denna frågeställning i samband med den allmänna motionstiden . Det nuvarande budgetöverskottet medför att staten inte längre har något nettoupplåningsbehov. Omsättningen av gamla lån i förening med statsskuldens förkortade löptid medför emellertid att nya låneoperationer ständigt behöver genomföras. I likhet med regeringen anser vi att kravet på kostnadseffektivitet måste ställas högt i skuldförvaltningen. bör därför i eget intresse tillse att de finansiella marknaderna förses med statspapper via regelbundna emissioner. Detta är nödvändigt även med hänsyn till marknadsoperationer. I partimotionen påtalade vi de problem som allemanssparande! medför från upplåningssynpunkt. kan inte påverka omfattningen, och kostnaden är hög. Den sparstimulerande effekten är dessutom ringa, eftersom insättningarna på allemanssparkonto i stor utsträckning utgör överföringar från andra konton. Systemet härrör från , då staten hade ett stort sparandeunderskott och näringslivet ovanligt nog ett överskott. Det var då naturligt att kanalisera hushållens sparmedel direkt till statsskulden. Men när nu fördelningen av sparande mellan offentlig sektor och näringsliv är den motsatta, bör det skattegynnade sparandet i stället styras till näringslivet. Vi vidhåller således att allemanssparande! bör avvecklas som statlig upplåningsform. Däremot är det angeläget att stödja sparande i allemansfond liksom långsiktigt bundet sparande i bank och försäkring, varifrån medlen kan kanaliseras till produktiva investeringar. Grundläggande för penningpolitiken är valet av valutapolitisk regim. För ett land med så stort utlandsberoende som är det naturligt att hålla en fast valutakurs. Konstruktionen med en valutakorg fyllde till en början väl sin uppgift. har dock vissa begränsningar framträtt. Dollarns dubbla vikt och denna valutas kraftiga svängningar har gjort kronans fasthet i hög grad relativ. Frånvaron av skydd mot stora ut- och inflöden av kapital lägger restriktioner på räntepolitiken. Det finns heller inget som bygger under korgkonstruktionens trovärdighet som garant för den fasta växelkursen. Moderata samlingspartiet har förespråkat en anknytning av Mot. kronan till det europeiska monetära systemet (EMS), i vilket flertalet EG- Fi60 Med en sådan anknytning skulle allvaret i den fasta växelkurspolitiken manifesteras, vilket skulle ge ett värdefullt bidrag till inflationsbekämpningen. Att samarbetet i EMS positivt påverkat penningvärdesutvecklingen i de deltagande länderna framgår av diagram 5. Medan höginflationslandet uppvisade prisökningar på 1980, var motsvarande siffra för . Successivt har sedan skillnaden i inflationstakt minskat. 1988 var var den största prisstegringen sålunda i och den minsta i . 20 18 16 1 4 12 10 8 6 4 Neder- ~ »länderna -1 f + I avvaktan på en anknytning till EMS måste spela en mer aktiv Mot. roll i kampen mot inflationen. Hittillsvarande problem med att räntehöj- Fi60 ningar framkallar neutraliserande valutainflöden kan behöva pareras genom att kronans värde tillfälligt tillåts överskrida den övre bandgränsen. En förutsättning är då att förklarar sin avsikt att ta upp diskussioner om en knytning av kronkursen till ecun. Det torde ankomma på vederbörande utskott att utforma erforderlig lagtext. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att godkänner de allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken som föreslås i motionen, 2. att godkänner de allmänna riktlinjer för budgetregleringen som föreslås i motionen, 3. att som sin mening ger fullmäktige i och regeringen till känna vad i motionen anförts om statsskuldspolitiken, 4. att som sin mening ger fullmäktige i till känna vad i motionen anförts om kredit- och valutapolitiken, 5. att avslår regeringens förslag om lag om ändring i lagen (1972:625) om statligt stöd till politiska partier, 6. att avslår dels regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1947:529) om allmänna barnbidrag, dels regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1986:378) om förlängt barnbidrag, dels förslaget till ytterligare medelsanvisning med 1 , 7. att avslår regeringens förslag till lag om procentsats för uttag av avgift för åren 1990 1994 till försäkringen för tilläggspensionering, 8. att avslår regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1981:69l) om socialavgifter, 9. att med avslag på de i propositionen angivna riktlinjerna för statsbidrag till barnomsorgen hos regeringen begär förslag till rättvisare statsbidragsregler i enlighet med vad som anförts i motionen, 10. att avslår regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1983:1092) med reglemente för allmänna pensionsfonden, 11. att avslår regeringens förslag till lag om tillfällig höjning av mervärdeskatten, 12. att avslår regeringens förslag om justeringar i statsbidragssystemet till skolväsendet, 13. att avslår dels regeringens förslag om ändring av studiestödslagen (1973:349), dels förslaget till ytterligare medelsanvisning med , 14. att dels avslår regeringens förslag till omedelbar avveckling av livsmedelssubventionerna, dels som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om successiv avveckling av 37 livsmedelssubventionerna, 15. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om höjning av den garanterade räntan, 16. att hos regeringen begär förslag till sänkning av marginalskatterna , i enlighet med vad som föreslagits i motion 1988/89:Sk374, 17. att hos regeringen begär förslag om slopande av avtrappningen av det extra avdraget för pensionärer i enlighet med vad som anförts i motionen, 18. att hos regeringen begär förslag om grundavdrag för barn i enlighet med vad som anförts i motionen, 19. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utformningen av kompletteringspropositionen. 2 Ny kursomläggning 2 3 Den internationella utvecklingen 4 3.1 Hög tillväxt i omvärlden 4 3.2 halkar efter 5 4 Den svenska ekonomin 7 4.1 Överhettad stagnation 7 4.2 Lönebildningen och inflationen 10 4.3 Utvecklingen på 12 5 Regeringens ekonomiska politik 16 5.1 Slutet för den tredje vägens politik 16 5.2 Regeringens åtgärdspaket 19 5.2.1 Stabiliseringspolitiska åtgärder 19 5.2.3 Den offentliga sektorns förnyelse 23 5.2.4 Övriga förslag 25 5.2.5 Regeringens budgetpolitik 26 5.2.6 Utbyggnad av fondfamiljen 27 5.2.7 Regeringens politik motsägelsefull 28 6 Det moderata alternativet 29 6.1 En långsiktig ekonomisk politik 29 6.2 Utgifts-och skattepolitiken 31