mot · GC02A804 · 1989-01-20 00:00:00 — av m.fl. (fp) Jämställdheten Det är icke bara på manlighet, som samhällen, som folk och samhälle skola hava att bygga, om de vilja bygga en verkligt livsduglig framtid. Det är på det idéinnehåll, som går vidare och djupare och som omslutes i begreppet mänsklighet, i vars namn både män och kvinnor kunna mötas till gemensamt arbete, var och en på sitt sätt och efter sin läggning, för det allmänna bästa, för folket, och jag säger utan tvekan: också för riket. Det sade den statsministern i när han argumenterade för kvinnlig rösträtt. Vi firar 70-årsjubileum av den kvinnliga rösträttens införande. Beslutet fattades i 1919. Första gången kvinnor fick rösta i politiska val var 1921. Mycket har hänt . har kvinnors frigörelse till stor del handlat om rätten att själv få bestämma över sitt liv, såväl ekonomiskt och sexuellt som i arbetet och i hemmet. 1989 har vi nått ett gott stycke på väg i jämställdhetskampanjen, men mycket återstår framförallt i förändring av attityder. Liberalismens vision är ett samhälle där alla kvinnor och män behandlas med samma hänsyn och respekt, och fritt kan utvecklas utan hinder i form av t.ex. diskriminerande regler och fördomar. En liberal jämställdhetspolitik syftar till frigörelse, inte till att ersätta gamla roller och schabloner med nya. I och med att jämställdhetslagen kom till stärktes statens möjlighet att ingripa mot könsdiskriminering. De formella hindren för ett aktivt jämställdhetsarbete är därmed undanröjda. Men bara lagstiftning räcker inte för att förändra attityder och fördomar eller garantera att de stora samhällsomvandlingar som sker på andra områden också kommer att bidra till en ökad jämställdhet. Vi rör oss mot ett samhälle, där traditionella hierarkier blir mindre betydelsefulla. Runt om i samhället håller "" på att rivas. Människor tycks allt mer ty sig till den dynamik som återfinns i olika slag av informella nätverk och allt mindre verka genom traditionella beslut uppifrån och instruktioner nedåt. Det flexibla och informella framhävs framför det planerade och formella. Därmed bryts utan tvivel många traditionellt "manliga" maktstrukturer ned. Men det finns ingen garanti för att de mer informella och tillfälliga nätverk som kommer i stället ger plats för kvinnor och män på lika villkor. Tvärtom kan frånvaron av klara ansvarsförhållanden och lättöverskådliga organisationssystem göra det lättare för dem som vill utestänga andra. Utvecklingen mot ett rörligare och mer mångfacetterat samhälle gör alltså 1 1988189.3 sami. inte att regler och bestämmelser t.ex. till förmån för ökad jämställdhet har Mot. 1988/89 spelat ut sin roll. I ett samhälle där kunskaper spelar en allt större roll, blir utbildningsfrågorna också allt viktigare. Skolan, den högre utbildningen och forskningen får inte fungera så att det i första hand blir ett av könen som får tillträde till en ny kunskap. Allt oftare läser man nyhetsartiklar och debattinlägg på temat att jämställdhetsarbetet har kommit av sig. Löneskillnaderna mellan kvinnor och män tycks på många håll åter öka. Andelen män som tar ut föräldraledighet är alltjämt liten. I de flesta styrelserum, inte minst i näringslivet och i fackliga sammanhang, är mansdominansen praktiskt taget lika stor som . Intresset för att fylla de grundläggande jämställdhetsreformer som genomfördes med konkret innehåll tycks på många håll vara begränsat. finns andra trender. Knappast något ledande industriföretag anser sig ha råd med det slöseri med mänskliga kunskaper och talanger som bristande jämställdhet på arbetsplatsen innebär. De flesta håller med om att både kvinnor och män mår bättre om de får utvecklas både i familjen, som föräldrar, och i arbetslivet. På samma sätt är insikten om att barn behöver både sina mammor och sina pappor numera allmän i all barnomsorgsdebatt - åtminstone på det teoretiska planet. Ändå existerar alltså dessa insikter om de vinster som en större jämställdhet skulle innebära både för kvinnor och män och för hela samhället sida vid sida med en viss misstro mot jämställdhetsdebatt och praktiskt jämställdhetsarbete. En del upprörs över alla hinder och svårigheter som finns kvar och ser kanske inte alltid de framsteg som verkligen gjorts. Många unga människor, och kanske särskilt unga kvinnor, som uppfostrats och utbildats till ett jämställt vuxenliv finner att förutsättningarna för detta inte existerar när barnomsorgen är otillräcklig och attityderna på många arbetsplatser är ojämlika. För många kan jämställdhetens enda resultat tyckas vara att kvinnorna nu får lov att dubbelarbeta och i sitt yrke konkurrera med män som inte har någon arbetsbörda i hemmet. Det är dags för en ny jämställdhetsoffensiv i . Jämställdhet är inte ett visst samhällstillstånd som en gång för alla uppnås, utan snarare en strävan som måste hållas levande under skiftande yttre förhållanden. Många av de problem som motiverade jämställdhetsarbetet under tidigare decennier har minskat i betydelse, även om många också kvarstår. Men tillkommer alltid nya problem och nya utmaningar. ökar åter födelsetalen i . Det betyder att vi får fler barn - men också att vi får fler föräldrar, som sannolikt inte kommer att låta sig nöja med dagens brister i barnomsorgen eller med de begränsade möjligheter att förena föräldraskap och förvärvsarbete som existerat. tycks vi kunna se fram mot en period med stor efterfrågan på arbetskraft och kanske t.o.m arbetskraftsbrist. För arbetsgivare av alla slag kan det bli en konkurrensfördel att erbjuda sådana lösningar på de problem som föräldraansvaret medför, som är anpassade till de enskilda anställda och deras familjer. Traditionella lösningar, där t.ex. en viss typ av barnomsorg anses passa för alla barns och föräldrars behov, duger inte. arbetar för att målet Mot. om full behovstäckning i barnomsorgen skall vara uppnått , för att A804 statsbidrag till barnomsorg skall kunna utgå också till daghem i privat regi och för en till införandet av vårdnadsbidrag kopplad avdragsrätt för styrkta Ett större utrymme för barnomsorg i alternativa former skulle sannolikt innebära att fler platser kunde skapas, som valfriheten skulle öka. Men det avgörande i en ny offensiv för jämställdhet måste vara att göra jämställdheten till en mansfråga lika mycket som en kvinnofråga. Och nyckeln för att engagera männen är deras roll som pappor. Det räcker inte med att bygga ut barnomsorgen, eller ens att göra den mer flexibel. Männen måste uppmuntras att utnyttja inte bara de lediga dagar som utgår vid barnets födelse utan också andra former av föräldraledighet, ledighet för vård av sjukt barn, deltidsarbete när barnen är små etc. För detta krävs inte bara "förstående" arbetsgivare, utan arbetsgivare som har klart för sig att det är utvecklande för alla att ta hand om barn och att den kvinna eller man som ägnar tid åt detta får erfarenheter som är till nytta också i en rad andra situationer. De erfarenheter som föräldraledighet ger bör i många sammanhang kunna vara en merit också i arbetslivet. Utan en förändrad attityd i dessa avseenden är risken stor att mycket av det som vunnits i fråga om jämställdhet går förlorat. arbetar för en ny jämställdhetsoffensiv! 1.1 En friare mansroll Jämställdhetsdebatten har - och på goda grunder - huvudsakligen handlat om kvinnornas ställning. Men att bryta diskriminering av kvinnor och förändra den traditionella kvinnorollen räcker inte. Jämställdhet kan inte vara att kvinnorna i praktiken är dubbelarbetande, dvs. sköter både hem och förvärvsarbete, medan männen stannar kvar i sin traditionella könsroll. Det är ännu långt kvar till dess ansvar för förvärvsarbete och hemarbete delas efter lust och fallenhet och inte efter kön. Men det är ändå viktigt att konstatera att mans- och papparollen har utvecklats en hel del under . Man kan nog utan att överdriva slå fast att dagens pappor har ett helt annat ansvar för och delaktighet i hem, familj och hushåll än vad som var fallet för inte så länge sedan. Denna förändring av mansrollen har varit en av förutsättningarna för att fler kvinnor fått chanser i arbetsliv och politik. Och det är bara genom att denna mannens frigörelse fortsätter som kvinnans frigörelse kan gå vidare. Det ger männen en nyckelställning jämställdhetsarbete. Lika litet som alla inslag i den traditionella kvinnorollen kan betraktas som negativa kan den traditionella mansrollen beskrivas som enbart negativ. De egenskaper som av hävd beskrivits som specifikt manliga - logiskt tänkande, praktisk begåvning, fysiskt mod och annat - är inte värdelösa bara för att de ofta buntats samman till en schablonbild av hur "riktiga män skall vara. Ett led i utvecklingen mot en friare mansroll är att män uppmuntras att ta tillvara 1* 1988189.3 sami NrA804 också sådana "traditionellt manliga" egenskaper utan att fastna i schabloner Mot. och färdiga rollmönster. Därför är det också viktigt att opinionsbildningen A804 för en friare mansroll får en positiv prägel. Det gäller att visa att såväl de enskilda männen själva som hela samhället har mycket att vinna pä en Detta positiva anslag tycks också, glädjande nog, vara genomgående i de olika seminarier m.m. på detta tema som allt oftare Denna insikt om den traditionella mansrollens begränsningar och den vilja till större delaktighet som finns hos många män är en viktig och stor kraft att ta tillvara i arbetet för jämställdhet. Den utveckling som pågår tar sig bl.a. uttryck i att de flesta pappor numera är med vid barnens födelse. Men mänga reagerar mot att de sedan ofta är tvungna att gå hem. Det är därför värdefullt om landstingen kan erbjuda förlossningsavdelningar där det finns möjlighet för pappor att stanna kvar och övernatta efter förlossningen. Värdefullt vore också om barnavårdscentralerna i samband med barnets födelse ordnade regelbundna pappaträffar. Ett annat uttryck för en mansroll i förändring är att den nuvarande s.k. pappaledigheten utnyttjas i stor omfattning. Det genomsnittliga uttaget är av tio möjliga. arbetar för att stegvis bygga ut mäns fristående rätt till ersättning i samband med barns födelse . I ett första steg föreslår vi att ledigheten byggs ut frän . Vi vill på detta sätt uppmuntra ett positivt beteende och bygga vidare på en lyckad jämställdhetsreform. Förhoppningsvis är det också en väg att locka fler män att ta en större del också av föräldraledigheten. Av män med barn arbetade heltid 1985 och deltid. Kvinnor med barn arbetade heltid till , deltid till och var hemma på heltid i av fallen. Anmärkningsvärt är att män med barn arbetar mer än män som inte har minderåriga barn. Betydligt större ansträngningar måste göras för att uppmuntra också män med minderåriga barn att utnyttja möjligheterna till förkortad arbetstid. Mycket talar för att det fortfarande finns ett avsevärt motstånd mot pappaledighet i arbetslivet. kampanj om pappaledigheten var ett positivt steg som bör följas av fler. Här har även JämO en viktig uppgift. Det har ibland förekommit uppgifter om att föräldrar som utnyttjat att korta arbetstider blivit omplacerade när de kommit tillbaka till sin arbetsplats. Denna fråga är nu föremål för översyn och regeringen bör vid behov återkomma till med förslag och åtgärder. Samlevnadsundervisningen under värnplikten har haft en begränsad omfattning men erfarenheterna är goda där det prövats. Det är viktigt att utnyttja de tillfällen som erbjuds att diskutera könsroller och samlevnadsfrågor. De borde ha en given plats i t.ex. befälsutbildningen. Många av dagens bestämmelser och myndighetsrutiner begränsar mannens möjlighet att ta ansvar för sina barn. Ett exempel är att en ogift pappa måste anmäla sig som vårdnadshavare till sitt eget barn medan en ogift mammas vårdnadsskap erkänns automatiskt. Systemet upplevs av allt att döma som både krångligt och förnedrande. Det är viktigt att stärka den ogifte pappans ansvar, skyldigheter och rättigheter gentemot barnen. pröva möjligheten att införa faderskapspresumtion för man som är stadigva- A804 rande sammanboende med barnets mor. Ett sådant förslag bör föreläggas . Många separationer urartar till uppslitande vårdnadstvister, där mannen vanligen drar det kortaste strået. Det kan inte vara rimligt att skilsmässor så ofta skall behöva leda till att båda parter svärtar ned varandra och söker förringa varandras betydelse för barnen. är det i stället regel att makarna skall vara överens om hur de skall ordna vårdnaden av barnen innan de kan ta ut skilsmässan. En liknande regel bör övervägas också i . Barnbidraget går automatiskt till kvinnan efter en separation. Det borde vara mer naturligt att fråga föräldrarna hur de vill ha det. Vid gemensam vårdnad blir barnet automatiskt mantalsskrivet på moderns hemort även när det bor stadigvarande hos fadern. Efter separation har inte den biologiske pappan rätt till föräldraledighet medan däremot en eventuell styvfar har rätt att vara hemma med den andre mannens barn. Regler av detta slag borde utan svårighet kunna ändras. Den naturliga utgångspunkten måste vara att föräldrarna skall kunna enas om vad som är bäst i det enskilda fallet. Den ökade viljan till förvärvsarbete och studier hos svenska kvinnor samt kravet på god omsorg om barnen är de viktigaste skälen till den kraftiga utbyggnaden av barnomsorgen i form av daghem och familjedaghem som har skett . Utbyggnaden av barnomsorgen har varit av fundamental betydelse för den ökade jämställdheten mellan kvinnor och män. Den har självklart varit viktig för både kvinnor och män men framförallt är det kvinnorna som genom den fått större valfrihet och möjlighet till självförverkligande och oberoende. Just därför är det så allvarligt att vi fortfarande inte kan erbjuda alla som vill plats i barnomsorgen. 53 000 barn står i dagiskö. Redan det innebär att det är tiotusentals föräldrar, oftast kvinnor, som får avstå från förvärvsarbete eller som tvingas acceptera en barnomsorg som de helst inte skulle vilja ha. Dessutom är den verkliga kön betydligt längre. SCB har beräknat behovet till cirka 100 000 platser. har slagit fast att behovet av barnomsorg skall vara helt täckt 1991. Tyvärr pekar alla prognoser på att det stolta målet inte blir verklighet. I sin senaste anslagsframställan konstaterar att det skulle behövas en total årlig utbyggnad av barnomsorgen på 30 000 platser. byggs 20 000 platser. betecknar målet att nå full behovstäckning till 1991 som orealistiskt. Om det inte nås är det ett nederlag för jämställdheten. Ett problem inom barnomsorgen är att många förskollärare flyr yrket. Ett av skälen är avsaknaden av alternativ till den kommunala barnomsorgen. Ett annat skäl är bristen på förnyelse inom den offentliga sektorn. Skall vi klara målet om full behovstäckning är det viktigt att alla goda krafter tas till vara och då måste också enskilda alternativ uppmuntras. Det regelsystem som i Mot. 1988/89 praktiken stoppar sådana alternativ, den s.k. lex Pysslingen, måste omedel- A804 hart avskaffas. I samband med att målet om full behovstäckning antogs i uttalades att det senare kunde bli aktuellt med en lag som ålade kommunerna att ge deni plats som ville ha. Det finns nu skål att på allvar överväga att genomföra denna lag. En förutsättning är dock att lex Pysslingen avskaffas så att kommunerna får möjligheter att också utnyttja enskilda alternativ för att leva upp till lagen. Flera enskilda alternativ inom barnomsorgen skulle ge större valfrihet och flexibilitet. Möjligheterna att finna lösningar som passar den egna familjen skulle öka. Den skulle t.ex. finnas plats för barnomsorg med udda öppettider. 1 familjepolitiska partimotion behandlas dessa frågor ytterligare. uppfattning är att både kvinnor och män skall ta ansvar för såväl sin egen försörjning som för sitt föräldraskap. Vi anser att både kvinnor och män måste kunna kombinera yrkesarbete med omsorg om hem och barn. Mänskliga resurser utnyttjas bäst när kvinnor och män delar ansvaret för både förvärvsarbete och föräldraskap. Det innebär att arbetslivet måste organiseras så att kvinnor och män bättre än nu kan förena förvärvsarbete med uppgifter i hem och samhälle. har en hög procent yrkesverksamma kvinnor (), men den bland jämförbara länder mest könsuppdelade arbetsmarknaden. Den svenska arbetsmarknaden är till stor del uppdelad pä en kvinnodominerad och en mansdominerad sektor som i flera avseenden skiljer sig från varandra. Kvinnor arbetar framförallt inom den offentliga sektorn och män inom den privata. av den totala arbetskraften arbetar i yrken med jämn könsfördelning. En del av den löneskillnad som finns mellan kvinnor och män kan förklaras av denna segregering. Kvinnornas riktigt stora inträde på arbetsmarknaden sammanföll i tiden med slopandet av sambeskattningen 1970 och med den stora expansionen inom den offentliga sektorn 1970-85. ökade antalet anställda inom den offentliga sektorn med 550 000 personer. Av dessa var kvinnor. Inte heller lönesättningen stimulerade dem att söka sig utanför denna sfär; snarare var låglönesatsningar mer frekventa inom den offentliga sektorn än inom den privata. En majoritet av de förvärvsarbetande kvinnorna finns fortfarande inom den offentliga sektorn. 2.1 Stärk kvinnornas ställning på arbetsmarknaden - Bryt de offentliga monopolen och förnya den offentliga sektorn Den sociala tjänstesektorn är starkt dominerad av kvinnor. Det allt överväldigande flertalet av dem har inom sitt yrkesområde ingen möjlighet att välja arbetsgivare. Det finns bara att vända sig till om man vill arbeta i sjukvården, bara kommunen om man vill ta hand om småbarn. Skälet är att de traditionellt kvinnliga sysselsättningarna är formaliserade Mot. och reglerade och erbjuds mer eller mindre inom monopol. Offentliga alternativ är kraftigt subventionerade med skattemedel medan enskilda alternativ ofta inte får några bidrag alls. Det innebär att t.ex. en förskollärare som vill starta ett enskilt daghem inte har praktisk möjlighet att göra det. Kvinnor som vill arbeta med vård. omsorg och utbildning har därmed heller inte möjlighet att välja mer än en arbetsgivare - den offentliga sektorn. På områden där män traditionellt är verksamma finns normalt inga liknande hinder att starta enskild verksamhet. Denna ordning är omöjlig att försvara från jämställdhetssynpunkt. Det är ingen tillfällighet att offentliganställda kvinnor i allmänhet är lågavlönade. Det är heller ingen tillfällighet att löneskillnaderna ökar när industrin går på högvarv medan de offentliganställda får besked om nedskärningar. Effekterna av detta skymtar vi nu när bristen på bl.a. sjuksköterskor och hemvårdare utvecklar sig till en av socialpolitikens allra största problem. Det säger sig självt att den som har en alternativ arbetsmarknad står sig långt starkare än andra när lönen ska sättas, arbetsmiljö och arbetsvillkor fastställas. Ett utslag av löneskillnaderna mellan offentlig och privat sektor är det så kallade marknadslönetillägg (MLT) som införts i den offentliga sektorn. Det har varit ett sätt för staten att konkurrera om arbetskraften. MLT har populärt döpts om till manslönetillägg eftersom det nästan uteslutande har givits till män. Detta har kunnat ske eftersom av de kvinnor som arbetar inom den offentliga sektorn återfinns inom vård, omsorg och utbildning, där stat och kommun har monopol på verksamheten och således inte heller behöver betala ut några marknadslönetillägg. Därmed sitter en stor andel av alla yrkesarbetande kvinnor i fast i en låglönefälla. De har ingen möjlighet att välja arbetsgivare och har därför svårare att ställa krav på högre löner. När undersköterskor, förskollärare m.fl. väljer att lämna sitt yrke för något annat bättre betalt arbete är detta ofta ett slöseri med utbildad arbetskraft som behöver. Att bryta de offentliga monopolen ter sig i detta perspektiv som den effektivaste åtgärden för att öka jämställdheten och minska löneskillnaderna mellan kvinnor och män. Om konkurrens om arbetskraften rådde även inom områden som vård, omsorg och utbildning skulle löneutvecklingen också för de offentliganställda kvinnorna förbättras. Men vi måste också satsa på en förnyelse av den offentliga sektorn. Det räcker inte med att erbjuda möjligheter att jobba i egen regi. Vi måste också bättre ta till vara de offentliganställdas kreativitet och skaparkraft. Den offentliga sektorn är så stor och tungrodd att den förtar kraften och arbetsglädjen hos de anställda. Inte minst flykten från vårdyrken, förskolor mm tyder på att dagens arbetskraft skyr stela och byråkratiska organisationer. Detta ställer höga krav pä en förnyelse av den offentliga sektorn. Vi tror att en förnyelse av den offentliga sektorn där de anställda ges erkänsla för sitt jobb och möjligheter att ta eget ansvar och att utvecklas och göra karriär är nödvändig för att få den stora andelen kvinnor att stanna kvar. Det är inte minst viktigt att det skapas utvecklingsmöjligheter också vid sidan av att bli chef. Alla passar inte sorn chefer, men skulle ändå kunna ge mer om Mot. de successivt fick mer kvalificerade uppgifter och bättre anställningsvillkor. Duktiga lärare skall kunna avancera och ändå förbli pedagoger. Sjuksköterskor skall kunna syssla med vård och ändå göra karriär osv. Dominansen av kvinnor är stor på alla befattningar utom de beslutande. För att behålla och nyrekrytera personal är det ytterst angeläget att i konkret handling visa att kvinnor har goda möjligheter att avancera hela vägen upp. Inom stat, kommun och landsting borde regelbundna chefsutvecklingsprogram genomföras. Det är viktigt att rekryteringen till dessa program inte stannar vid dem som är heltidsarbetande. Det är slöseri att, som så ofta sker , de som arbetar på deltid samt de som passerat 40-årsstrecket oftast inte är intressanta för arbetsgivaren när satsningar på vidareutbildning skall göras. I partimotion om förnyelse av den offentliga sektorn behandlas detta ytterligare. 2.2 Motverka traditionella yrkesval Undersökningar visar att antalet kvinnor som bryter mönstren och söker sig till otraditionella yrken är högre än antalet män. De manliga "brytarna'- är mycket få. Det har säkert flera orsaker. En viktig orsak är dock att yrken där kvinnor av tradition arbetar ofta värderas lågt. Ett intensivt arbete för att uppvärdera yrken inom framförallt vård, omsorg och utbildning är mycket viktigt för att få fler män, framförallt unga män, att vilja bryta de gängse mönstren. har stora insatser gjorts för att få fler kvinnor till tekniska yrken. Dessa insatser bör fortsätta. Dessutom är det nutid för en intensifierad kampanj som riktar sig till männen och får dem att välja områden inom vård. omsorg och utbildning. Likaväl som man inriktar sig på att som etappmål få flickor till den nya elmekaniska utbildningen bör samma målsättning kunna finnas för pojkar när det gäller t.ex. den nya vårdutbildningen. Dessa frågor utvecklas i kommittémotion om jämställdhet i utbildning och forskning. Vi tror att en kampanj för att påverka unga föräldrar behöver genomföras, så att inte enbart kvinnan förkortar sin arbetstid utan att både mannen och kvinnan tar något kortare arbetstid, t.ex. var, istället för att en tar , när småbarnens omsorg kräver det. Det leder inte bara till en bättre fördelning av ansvaret för barnen utan också en jämnare fördelning av löner och sociala förmåner. har då och då krav på sex timmars arbetsdag framförts. Vi anser att det i dagens läge är bättre att arbeta för mer flexibla arbetstider. Arbetsdagens eller arbetstidens längd behöver inte regleras mer genom politiska beslut. Enligt uppfattning bör stat, landsting och kommun gå i spetsen för att genomföra en mer flexibel arbetsorganisation och mer flexibla arbetstider som ger individer, både med och utan små barn, större möjligheter till individuell anpassning av arbetstidens omfattning och Mot. Vi förutsätter att arbetstidsutredningen ger förslag till hur stat och kommun kan bryta den nuvarande stelbenta arbetstidsförläggningen. har kvinnor och män samma utbildningsmöjligheter, de går i skola och bedriver högre studier i ungefär samma omfattning.