mot · GD02Sk24 · 1989-11-28 00:00:00 — av m.fl. (c) med anledning av proposition 1989/90:50 om inkomstskatten för , m.m. 1989/90 Sk24 har angivit att skattereformen skall främja följande mål: # Skatt efter bärkraft # Arbete och företagande # Sparande och decentraliserat ägande # God miljö och resurshushållning # Sänkning av den totala skattekvoten. Skattereformen bör ges denna inriktning. Låg- och medelinkomsttagare skall inte vara de som betalar höginkomsttagarnas skattesänkningar. Skattereformens första steg 1990 Ett första steg i genomförandet av skattereformen bör tas . första steg bör motsvara en tredjedel av den totala reformen. bör vara densamma som . - Förändrad skatteskala så att skattesatsen sänks för beskattningsbar inkomst . Skattesatsen sänks i alla inkomstskikt däröver. - Skattereduktion lika för alla upp till 140 000 i beskattningsbar inkomst. - Att finansiering via moms på energi avvisas. Vi förordar i stället punktskatter på energi. - Att höjd moms på serverings- och hotelltjänster avvisas. - Högre avdrag för resor i tjänsten. - Höjda reseavdrag. Skattereformens andra steg 1991 # Endast skatt upp till 180 000 i taxerad inkomst. Därutöver statlig skatt . Den högsta marginalskatten blir (vid kommunalskatt). # Finansiering genom skärpt beskattning av kapitalinkomster, breddad bas för inkomster under inkomstslaget tjänst samt höjd indirekt beskattning. 1 1989/90. Företagsbeskattningen skall innebära sänkta skattesatser och breddad Mot. 1989/90 skattebas. Pensionärernas beskattning skall reformeras genom införande av en höjd grundpension. Dynamiska effekter beaktas . Genomförandet av skattereformen måste så långt möjligt integreras i den övriga ekonomiska politiken. Skattereformens genomförande och utformning måste också beakta den rådande ekonomiska konjunkturen. Från sida kritiserar vi regeringens och val av finansiering via mervärdesskatten En skattereform bör samla ett så brett stöd som möjligt i . Detta ökar förutsättningarna för en stabil reform. Skattereformen bör syfta till att ge reell innebörd åt målet om en högsta marginalskatt på . Detta innebär att ett arbete bör inledas för att reformera också kommunalskatterna. begär en fördelningspolitiskt heltäckande studie omfattande individer, hushåll och regioner. Skattesystemet har successivt genomgått en rad smärre förändringar. Ett par större reformer har också genomförts. Den senaste initierades 1981 av den dåvarande centerledda regeringen. Målsättningen var att av inkomsttagarna skulle ha högst marginalskatt. Den praktiska tillämpningen av reformen innebar dock att denna aldrig genomfördes fullt ut. Det har efter hand blivit uppenbart för allt fler att en större skattereform på nytt behövs. var på ett tidigt stadium förespråkare för en sådan. I riksdagsmotion 1986/87:Sk336 begärde att en parlamentarisk skatteberedning skulle tillsättas med uppgift att utarbeta ett långsiktigt skattereformprogram. Den första meningen i motionen lyder: behöver en omfattande skattereform för 1990-talet. gjorde på ett tidigt stadium markeringar om den fördelningspolitiska inriktningen av reformen. I riksdagsdebatten sade talesman bl.a.: ..marginalskattesänkningen skall utformas så att alla skattebetalare får del av den. Det får inte vara så att låginkomsttagarna skall betala en marginalskattesänkning. gav regeringen direktiv till utredningen om reformerad inkomstbeskattning (RINK) samt kommittén för indirekta skatter (KIS). I motion 1987/88:Sk366 kritiserade de direktiv som givits utredningarna. Dessa utredningar har enligt vår uppfattning fått alltför snäva Således har inte kommunalskattefrågan eller frågan om differentie- 2 rad moms tillåtits att ingå i utredningarnas arbetsuppgifter. bl.a.: Vi kräver en snabbutredning så att en reform av den kommunala be- Sk24 skattningen kan träda i kraft som den väntade skattereformen. Krav ställdes i motionen på en differentierad moms med bl.a. sänkt moms på mat. fick KIS, bl.a. till följd av påtryckningar, tilläggsdirektiv att utreda sänkt mervärdesskatt på viss konsumtion. I motion i allmänna motionstiden -89 (1988/89:Sk443) gjordes ytterligare konkretiseringar och markeringar beträffande skattereformens inriktning. Angående miljö- och energibeskattningen sägs bl.a.: Enligt uppfattning är det angeläget att utnyttja skatte- och avgiftsinstrumentet för att främja energi- och resurshushållning samt bättre miljö. I reservation i RINK sägs om villkoren för deltagande i skattereformen: Jag kan i allt väsentligt ställa mig bakom dessa övergripande målsättningar för den stora skattereformen . Villkoret är att förändringarna inte sker till priset av ökade klyftor i samhället. Alla folkgrupper måste känna sig delaktiga i en reform av denna omfattning. I reservationen läggs fram förslag till skatteskalor som innebär att inkomster upp till en taxerad inkomst 1991 på 180 000 endast skall betala kommunalskatt. Över 180 000 uttas statlig skatt . Över 500 000 skall statsskatten bli . Högsta marginalskatt blir således enligt reservationens förslag. Reservationen innehåller vidare krav på ett automatiskt verkande inflationsskydd. Beträffande reseavdrag föreslås att de skall ges på samma villkor som , om möjligt förbättrade. I reservation i KIS görs bl.a. ett klart ställningstagande mot moms på energi. De förslag som kommitténs majoritet förordar om en övergång till moms på energi motverkar de av beslutade målsättningarna för energipolitiken. I reservation i URF kritiseras utredningen för att i sitt arbete inte ha varit tillräckligt uppmärksam på egenföretagares och övriga mindre företags skattesituation. genomförde ett omfattande rådslag riktat till allmänheten om hela skattereformen. Remisstiden på utredningarna gick ut . hölls det första mötet i överläggningarna mellan regeringen, oppositionspartierna och arbetsmarknadens parter. hade regeringen aviserat tidigareläggning av en tredjedel av reformen. Detta accepterades av under förutsättning att överblick i samband med det första reformsteget kunde uppnås för hela reformens grunddrag. Skattereformen skall bidra till att växla ned det höga svenska pris- och kostnadsläget och skapa förutsättningar för en bättre externbalans, en ökad produktivitet och en lägre ränta. Genomförandet av skattereformen måste så långt möjligt integreras i den övriga ekonomiska politiken. Skattereformens utformning måste också beakta den rådande ekonomiska konjunkturen. Den internationella konjunkturen är fortfarande stark även om den gått in i ett något lugnare skede. Tillväxten är snabb i framför allt de västeuropeiska länderna (exklusive ) och . Den ekonomiska aktiviteten i har avtagit något. Sammantaget visar den internationella ekonomin inte avgörande tecken på avtagande aktivitet vare sig eller . En något minskande internationell aktivitet kan emellertid bli allvarlig för svenskt vidkommande. Svensk ekonomi är känslig även för små förskjutningar i konjunkturbilden. Pris- och kostnadsutvecklingen har under en lång följd av år överstigit genomsnittet i konkurrentländerna. Effekterna av devalveringarna är nu förbrukade. Det svenska bytesbalansunderskottet har hållits tillbaka på grund av en stark världshandel med bra priser för svenska exportvaror. Ett gynnsamt bytesförhållande har dolt att konkurrensförmågan successivt försämrats. Vid en minskad internationell efterfrågan börjar även handelsbalansen att försämras. Ett sent tecken på detta var att handelsbalansen för oktober visade ett oväntat lågt överskott - ca mot väntade 2 miljarder. Tillsammans med det höga svenska kapacitetsutnyttjandet leder denna utveckling till fortsatt försämrade marknadsandelar. Regeringens skrivelse 1989/90:53 målar, i de flesta avseenden, en dyster bild av svensk ekonomi. Bytebalansunderskottet tror man blir , och . Beträffande löneutvecklingen tror regeringen på en total genomsnittlig timlöneökning på och . Flertalet externa konjunkturbedömare anser att detta är underskattade siffror. Bedömningarna ligger i de flesta fall för bägge åren. Genomsnittlig ökning av konsumentpriserna bedömer regeringen till och till . Inte heller i detta avseende får regeringen stöd av externa analytiker. ligger bedömningarna på och på . Penningmarknaden reagerade på regeringens skrivelse med en ränehöjning på i genomsnitt en halv procentenhet för både korta och långa räntan. Detta är ett klart uttryck för misstro mot svensk ekonomi och osäkerhet om regeringens förmåga att sköta den ekonomiska politiken. Den privata konsumtionen hålls och tack vare gynnsamma effekter från det tillfälliga sparandet. En diskonterad anpassning till minskade avdragsmöjligheter, en viss mättnad i investeringsbehoven, räntebetalningar och amorteringar på tidigare engagemang samt en allmän osäkerhet inför genomförandet av skattereformen har också gjort hushållen mindre lånebenägna och bidragit till att sparkvoten förbättras under innevarande år, även om den är negativ. Möjligheterna till ytterligare finanspolitiska åtgärder har minskat i och med det ansvar som vissa partier iklätt sig för skattereformen. Högräntepolitik bör emellertid enligt vårt förmenande motverkas. Annars motverkas investeringarna vilket går stick i stäv mot de syften som väglett skattereformen. Manipulationer av växelkursen betraktar vi som uteslutna. 2.2 Utformning och genomförande av skattereformen Mot. Regeringen bedömer i sin skrivelse 1989/90:53 att skattereformen bidrar till ökningen av konsumentpriserna med för både 1990 och 1991. Det är en följd av den metod man valt för att finansiera sänkningen av inkomstskatterna. Från sida kritiserar vi regeringens och val av finansiering via mervärdesskatten från flera synvinklar. Mervärdeskatten slår relativt sett hårdast mot de med litet konsumtionsutrymme - det är en dålig finansieringsväg fördelningspolitiskt. En generellt pålagd och enhetlig mervärdesskatt saknar, inte minst på miljöområdet, önskvärd styreffekt bl.a. därför avvisar moms på energi. Mervärdeskattehöjningar får därutöver omedelbar effekt på konsumentpriserna - det är en dålig finansieringsväg ur stabiliseringspolitisk synvinkel. Politiskt beslutad inflation via mervärdesskattehöjningar ovanpå det höga pris- och kostnadsläget i övrigt är enligt vår mening inte tillrådligt. Därför vill vi, i vårt alternativ, vara återhållsamma med den typen av finansiering. Förutsättningar för att skattereformen skall leda till sänkt inflation är en sådan återhållsamhet med direkt prishöjande finansieringsmetoder. Vidare måste den fördelningspolitiska helheten vara sådan att alla samhällsgrupper får del av skattesänkningarna. Låg- och medelinkomsttagare skall inte vara de som betalar höginkomsttagarnas skattesänkningar. Det samlade skatteuttaget från höginkomsttagargrupperna kan inte minska som en följd av reformen, eftersom den syftar till omfördelning genom totalfinansiering. Ett motsatt förhållande skulle rubba den samhällsekonomiska balansen och bidra till krav på löne- och transfereringsökningar. I förlängningen kan ett sådant skeende leda till nya skattehöjningar och att reformen vittrar sönder. Skattereformens stabilitet är således beroende av det fördelningspolitiska utfallet. För att skattereformen på smidigast möjliga sätt skall kunna infogas i den konjunkturpolitiskt aktuella situationen måste således utformningen vara sådan att samvariation med de negativa tendenserna i samhällsekonomin minimeras. Den föreliggande propositionen tar inte upp frågan om skattereformen i relation till den ekonomiska politiken i vidare mån än att man helt kort föreskriver att skattereformens första steg 1990 bör totalfinansieras. I övrigt hänvisar man till den skrivelse (1989/90:53) som ovan refererats. Vi anser i likhet med propositionen att skattereformens första steg bör totalfinansieras. Den del som avser inflationsjustering av skatteskalorna skall dock inte finansieras. I annat fall skulle den totala skattekvoten öka. Den av oss förordade skattereduktionen har redan tidigare finansierats genom den energiskattehöjning som överenskoms med regeringen och som motsvarar . Energiskattehöjningen skulle enligt utskottets skrivning i 1988/89:FiU30 ses som ett led i den för planerade skattesänkningen på arbete - genom t.ex. sänkta skattesatser och/eller skattereduktion. bedömning var att den svenska konjunkturen var överhettad och att en åtstramning var nödvändig. Vi lyckades förhindra omfattande och inflationsdrivande skattehöjningar. Istället medverkade vi till en konjunkturpolitiskt anpassad åtstramning i huvudsak byggd på personligt 1* 1989190. sparande och tillfälliga likviditetsindragningar. Dessa åtgärder får effekt också . Det obligatoriska tillfälliga sparandet bidrar till åstramningen med . Nettot av övriga åtgärder ger en åtstramande effekt på 7 - . Den ekonomiska utvecklingen har givit oss rätt. Konjunkturutvecklingen ger inget stöd för de partier som i populistiskt syfte drivit en kampanj för att riva upp delar av åtstramningspaketet. Ett totalt avskaffande av det obligatoriska tillfälliga sparandet skulle ofelbart leda till behov av andra åtstramningsåtgärder. Skattereformens första steg 1990 ger i inledningsskedet en påspädning av hushållens köpkraft. Detta beror på att den del av skattesänkningen som utgör inflationsjustering ej finansieras. Skattesänkningen ger också en omedelbar likviditetspåverkande effekt medan finansieringen verkar i motsatt riktning först med en viss tidsfördröjning. Dessutom väljer propositionen att genomföra en del av finansieringen med början först . Denna påspädningseffekt bör av konjunkturpolitiska skäl hållas tillbaka. väljer därför att förlägga den absoluta merparten av finansieringen till . Inriktningen av skattereformens andra steg 1991 har angivit att skattereformen skall främja följande mål: 0 Skatt efter bärkraft 0 Arbete och företagande 0 Sparande och decentraliserat ägande 0 God miljö och resurshushållning 0 Sänkning av den totala skattekvoten. Skattereformen bör ges denna inriktning. Mer konkret innebär detta följande. En ökad likformighet med internationella förhållanden är nödvändig och uppnås genom reformens inriktning. Beträffande skatteskalorna skall högsta skattesats vara , vilket skall uttas i taxerad inkomst räknat penningvärde. Skatteskalorna, inklusive grundavdraget, skall inflationsskyddas vilket även skall innefatta ett reallöneskydd. För att förbättra den fördelningspolitiska profilen skall ett förhöjt grundavdrag medges 1 vissa inkomstskikt. Finansieringen skall ske på ett sätt som innebär att det samlade skatteuttaget från höginkomsttagarna, till följd av marginalskattesänkningarna, inte minskar. Reformens fördelningspolitiska helhet skall således beakta att inkomst- och förmögenhetsskillnaderna ej skall öka till följd av reformen. Finansieringen skall innebära skärpt beskattning av kapitalinkomster, breddad bas för inkomster under inkomstslaget tjänst samt av höjd indirekt beskattning. Återhållsamhet skall iakttas vid finansiering via beskattning av nödvändighetskonsumtion såsom boende, livsmedel och kultur. Särskild återhållsamhet bör iakttas beträffande finansiering via regressivt verkande På miljö- och energiområdet skall ej mervärdesskatt införas Mot. utan beskattning ske genom punktskatter. En differentierad mervärdesskatt Sk24 skall införas med lägre skattesats för nödvändighetskonsumtionen. Dagens inkomstslag inkomst av kapital, tillfällig förvärvsverksamhet och annan fastighet slås samman till ett inkomstslag. Sådana kapitalinkomster skall i huvudsak beskattas med en enhetlig skattesats på . Beträffande företagsbeskattningen skall inriktningen vara sänkta skattesatser och breddad skattebas genom minskade reserveringsmöjligheter. Pensionärernas beskattning skall reformeras för att möjliggöra likabehandling med löntagarna i beskattningshänseende. Detta bör ske genom införande av en höjd grundpension. Skattesystemet skall, lämnat åt sig självt, i så stor utsträckning som möjligt åstadkomma önskvärt fördelningspolitiskt resultat. Ökade transfereringar bör endast tillgripas i korrigerande och kompletterande syfte. Skattereformen beräknas ge upphov till dynamiska effekter. Dessa skall beaktas i finansieringen . En skattereform bör samla ett så brett stöd som möjligt i . Detta ökar förutsättningarna för en stabil reform. ställer sig bakom den träffade överenskommelsen beträffande skattesänkningens utformning, skatteskalans inklusive grundavdragets utformning samt inflations- och reallöneskyddet. Vi ingår däremot inte i överenskommelsen beträffande utformningen av finansieringen av skattesänkningarna. Inriktningen av skattereformens första steg 1990 Ett första steg i genomförandet av skattereformen bör tas . Detta första steg bör motsvara i storleksordningen en tredjedel av hela den sänkning av statlig inkomstskatt som den totala reformen innebär. Inriktningen bör vara densamma som . Utformningen 1990 måste således också beakta de fördelningspolitiska, regionalpolitiska och miljöpolitiska målen för skattereformens helhet. Finansiering skall i likhet med 1991 ske via skärpt beskattning av kapitalinkomster, basbreddningar under inkomst av tjänst samt ökade indirekta skatter huvudsakligen i form av ökade punktskatter på energi. Skattereformen bör syfta till att ge reell innebörd åt målet om en högsta marginalskatt på . Detta innebär att ett arbete bör inledas för att reformera också kommunalskatterna. För innevarande beskattningsår sänktes marginalskatterna i beskattningsbar inkomst. Gränserna för skatteskalan för de i inkomstskiktet justerades upp så att skatt skulle utgå. De med beskattningsbar inkomst fick ingen 7 krävde att en skattereduktion lika för alla Mot. skulle utgå utöver marginalskattesänkningen. Detta skulle finansieras med Sk24 Skattereduktionen skulle ha åstadkommit större fördelningspolitisk utjämning som en omläggning från skatt på arbete till skatt på miljöstörande energikällor skulle ha skett. bör den statliga skatteskalan förändras enligt följande. Grundbeloppet sänks från till för beskattningsbar inkomst . För beskattningsbar inkomst sänks grundbeloppet från till . Tilläggsbeloppet kvarstår oförändrat. Högsta marginalskatt blir därmed vid den genomsnittliga kommunalskattesatsen på 1990.1 kommuner med den lägsta skatten blir den högsta marginalskatten . I kommuner med den högsta skatten blir den högsta marginalskatten istället . Skatteskalanför 1990 i jämförelse med 1989 får således följande utseende. Beskattningsbar inkomst (kr) 140 000-190 (XX) I fråga om skatteskalans utformning överensstämmer förslag således med propositionens förslag. Därutöver föreslår vi en särskild skattereduktion. Särskild skattereduktion för låg- och medelinkomsttagare För att ge ett bättre fördelningspolitiskt resultat föreslår utöver marginalskattesänkningen enligt ovan en särskild skattereduktion för låg- och medelinkomsttagare 1990. Skattereduktionen bör ha följande utformning. Innan slutlig statsskatt fastställs skall skatten reduceras med . Detta skall gälla för alla med en beskattningsbar inkomst på högst . Underskott får ej uppkomma till följd av skattereduktionen. Skattereduktionen har finansierats genom den energiskattehöjning som överenskoms mellan och regeringen och som för medför skatteintäkter på . Basbreddningar under inkomst av tjänst 7.1 Bilförmån och egen bil i tjänsten Bilförmån innebär i huvudfallet en förmån att för privat bruk få använda bil som tillhandahålls av arbetsgivare. Förmånen beräknas till vissa schablonvärden. beräknas för innehav av bil ej äldre än det förmånsvärde som skall beskattas till av nybilspriset. För innehav av bil äldre än beräknas förmånsvärdet till av nybilspriset. I vissa fall sätts förmånsvärdet ned bl.a. för den som själv bekostar allt drivmedel för privat användning. Avdrag för kostnad för användande av egen bil i tjänsten är ett vanligt alternativ till bilförmån. För dem som arbetar inom stat och kommun gäller att milersättningen ej behöver tas upp i deklarationen. För dem som är anställda i enskild tjänst gäller att milersättningen skall tas upp som en intäkt medan avdrag för kostnaden medges med samma belopp. Avdrag medges dock ej för belopp som överstiger den statliga ersättningen. Denna uppgår till /mil för körsträckor . Körsträckor därutöver ger lägre ersättningsbelopp. Som ett alternativ till de schablonmässiga avdragsbeloppen får dock alltid, oavsett vilken ersättning som utfåtts av arbetsgivaren, avdrag yrkas för verkliga kostnader. Propositionens förslag innebär vad avser bilförmån att förmånsvärdena skall vara för bilar ej äldre än . För bilar äldre än skall motsvarande värde vara . Såvitt avser avdrag för egen bil i tjänsten föreslår propositionen att avdrag skall medges med /mil, att avdraget skall vara oberoende av körsträcka, att statliga och kommunala ersättningar görs skattepliktiga samt att reglerna om verklig kostnad slopas. En rimlig balans mellan skatteuttaget för olika typer av ersättning för bilkostnader måste upprätthållas. Med regeringens förslag till beskattning rubbas den balansen, till nackdel för egen bil i tjänsten. Vi instämmer i propositionens bedömning att nuvarande ersättningsbelopp och avdragsregler för egen bil i många fall innebär en överkompensation. Med ett så lågt avdragsbelopp som per mil, vilket är propositionens förslag, kommer många dock att avstå från att använda den egna bilen och istället utnyttja dyrare färdsätt. Många arbetsgivare skulle tvingas att anskaffa tjänstebilar. Privatbilarna skulle komma att utnyttjas på ett ur samhällsekonomisk synpunkt sämre sätt. Möjligheterna att få avdrag för egen bil i tjänsten är av stor betydelse för många yrkesgrupper t.ex. distriktssköterskor, hemsamariter, lantbrevbärare m.fl. Vår slutsats är därför att åtgärder för att åstadkomma en bättre balans mellan bilförmån och egen bil i tjänsten är påkallade. Vi föreslår därför beträffande bilförmån att följande förmånsvärden skall Mot. För bilar ej skall förmånsvärdet beräknas till Sk24 Övriga regler för värdering av bilförmån bör bibehållas. Med hänsyn tagen till sänkta skattesatser innebär vårt förslag i denna del för den enskilde förmånstagaren en relativt liten skatteskärpning i jämförelse med dagens situation. Vad avser avdrag för egen bil i tjänsten anser vi att avdragsbeloppet schablonmässigt skall höjas utöver propositionens förslag och sättas till /mil. Propositionens förslag i övrigt i denna del överensstämmer med våra. Ifråga om bilförmån samt egen bil i tjänsten bör en uppföljning och analys särskilt göras för att åstadkomma balans mellan de bägge ersättningstyperna och så att de samhällsekonomiska resurserna utnyttjas effektivast möjligt. Detta bör ges regeringen till känna. 7.2 Avdrag för resor mellan bostad och arbetsplats De s.k. reseavdragen är av stor betydelse för en decentraliserad samhällsstruktur med en levande landsbygd. Avdraget är också fördelningspolitiskt betydelsefullt eftersom befolkningen i skogslänen i genomsnitt har lägre inkomst än i övriga län. Därmed får dessa också ett mindre utbyte av marginalskattesänkningarna i samband med skattereformen. För många människor finns ingen utbyggd kollektivtrafik och således inga alternativ till bilresa till arbetet. Den samlade alternativkostnaden för att delta i förvärvsarbete får inte bli så hög att människor gynnas ekonomiskt då de är hemma från arbetet. Majoritetsförslaget i RINK skulle ha inneburit en avsevärd försämring av reseavdragen. representant motsatte sig denna försämring. Propositionen lägger nu inte fram något förslag till ändrade regler för reseavdragen. Som vi längre fram kommenterar utförligare föreslår propositionen emellertid skatteförändringar som medför ett kraftigt höjt bensinpris. lägger också, av miljöpolitiska skäl, fram ett förslag som medför höjda bensinkostnader även om vårt förslag innebär en avsevärt mindre höjning än regeringens förslag. Vi föreslår av denna anledning, som kompensation för den bensinskattehöjning vi själva förordar samt uppräkning till följd av att avdraget varit oförändrat , att reseavdraget förändras enligt följande.