mot · GC02Jo601 · 1989-01-10 00:00:00 — Det finns nu metoder tillgängliga som gör att man från en enda cell kan analysera DNA. En liten blodfläck, några hudflagor eller en droppe sperma, kan jämföras med ett prov från en misstänkt. En fara ligger då i att tekniken förleder tanken. Ett bevis som är så säkert som en genanalys är inte lätt att argumentera mot hur säker man än är på att någon annan placerat ut spåret. Det är fullt möjligt att vi kommer att hitta samband mellan mentala sjukdomar, och kanske egenskaper, och enstaka gener. Både när det gäller schizofreni och vissa depressioner finns det forskningsresultat som tyder på analyserbara genetiska samband. I varje fall kommer den nya biologin att ge oss snabbt ökande kunskap om hjärnans kemi. Det finns alltid kemiska och/eller elektrokemiska fenomen kopplade till våra upplevelser. Inom transplantationstekniken är redan vävnader från abortfoster användbar, också i . Det gäller forskning för att hitta bot mot Parkinsons sjukdom och eventuellt andra sjukdomar i centrala nervsystemet. Tänkbart är också att använda fosterceller för att bota ungdomsdiabetes. De medicinskt-etiska kommittéer som tagit ställning till den här forskningen har funnit att det är acceptabelt att använda abortfoster. Det får emellertid enligt vår mening inte finnas minsta misstanke om ett samband mellan aborten och vad fostret skall användas till. Biotekniken kan också medföra miljörisker. Det finns planer, i några fall redan förverkligade, på att med genteknik framställa organismer som skall verka ute i det fria och som därför måste kunna överleva där. Här står man då inför en verkligt svår avvägning, dels vill man att dessa organismer skall vara starka nog att leva tillräckligt länge för att göra sin tjänst i t ex jordbruket, dels kräver man att de inte skall vara så livskraftiga att de kan etablera sig i miljön, sprida sig från platsen och ge ekologiska störningar. Vi vet hur det ibland tidigare inträffat ekologiska störningar då man introducerat främmande organismer i miljön: kaniner till , den holländska almsjukan till , katter till och nilabborren till . I har diskussionen bl a gällt contortatallens införande. gäller det organismer med en genuppsättning som inte bara är ny för den plats där de släpps ut utan helt ny för jorden. Med de kunskaper vi har kan ingen med absolut säkerhet förutsäga hur en sådan ny organism kommer att bete sig i miljön. Bakterier som används vid sanering av oljespill kan tänkas invadera oljekällor och förstöra dem. Bakterierna sprids då ut i hela oljehanteringen från oljekälla till bensinpump. I har miljöintresset länge koncentrerats kring förslagen att i forskningen släppa lös bakterier som försenar bildandet av frost på jordgubbs- och potatisplantor. Det finns en särskild grupp virus som endast angriper insekter och som därför inte är farlig för människan eller andra djur. Ett sådant virus angriper en viss fjärillarv som lever på tallar och kan göra stor skada. I arbetar man nu med att få fram en mer kraftfull form av viruset som skulle kunna användas för att bekämpa denna skadeinsekt. Man skulle då slippa kemisk bekämpning och de hälso- och miljörisker som är förbundna med denna. Men här finns naturligtvis en risk. Hur kan man i förväg veta att viruset inte sprider sig i naturen? Vad händer om viruset angriper andra insekter? Vad händer om det nya genetiska materialet överförs till andra virus, vilket är fullt möjligt? Många växter, bl a ärtväxter och al, sammanlever med s k kvävefixerande bakterier, dvs bakterier som kan omvandla luftens kväve till sådana kväveföreningar som växterna kan ta upp. En klövervall behöver därför inte gödslas med kvävegödselmedel och när klövern är skördad finns kväveföreningar kvar i marken och kommer nästa gröda tillgodo. En mycket lockande tanke är naturligtvis då om det vore möjligt att modifiera dessa bakterier så att de kunde sammanleva med stråsäd eller andra grödor som inte kan tillgodogöra sig luftkväve. Detta skulle ju radikalt kunna minska behovet av kvävegödsel. Men en möjlig risk är naturligtvis att dessa modifierade bakterier slår sig ihop med någon vild växt som därigenom får en ny och avgörande konkurrensfördel som skulle kunna omkullkasta den ekologiska balansen. Ett sådant scenario målar J.E. Lovelock upp i boken om Gaia: Så kom då dagen då man i tropiskt klimat skulle genomföra fältförsöket i . En kultur av P. e e g a r i sprayades utan vidare ceremonier i utspädd form över ett litet experimentfält med ris. Men här hoppade bakterien av äktenskapet med riset och ingick istället en mer spännande men utomäktenskaplig förbindelse med en blågrön alg som växte på risfältets vattenyta. De utvecklades lyckligt tillsammans och fördubblades i den varma tropiska omgivningen i antal . Luften och jorden gav dem allt de behövde. Små rovdjursorganismer skulle under normala omständigheter ha motverkat en sådan utveckling men det var inte Mot. 1988/89 möjligt under de nu så gynnsamma omständigheterna. Bakteriens förmåga J06OI att samla på fosfor handlingsförlamade den omgivande miljön. hade algblomningen börjat sprida sig till kustvattnen. Då var det . Inom kunde flygplanspassagerare klart urskilja den gröna fläcken när man flög närmare över . var mer än halva världshavet och större delen av jordens landyta täckt av en tjock, grön, kletig smörja som åt glupskt på döda trän och på det döende djurliv som den vältrade sig över. Så här dags var Gaia dödligt sårad. Vi människor dör av okontrollerad tillväxt och spridning av en felaktig variant av våra egna celler. På samma sätt hade den cancerogena föreningen av en alg och en bakterie ersatt alla de fina varianter av celler och arter som utgör en frisk och levande planet. Den närmast oändliga mängd varelser som alla utför viktiga samverkande uppgifter hade ersatts av ett girigt, likformigt, grönt skum som inte visste om något annat än en obegränsad längtan att äta och växa. ur Gaia: A New Look at Life on Earth. Vad vi här har talat om gäller inte de utsläpp som kan ske från fabriker där man utnyttjar levande organismer för att producera olika kemikalier som antibiotika, hormoner eller andra mycket komplicerade molekyler som det vore dyrt eller omöjligt att framställa med konventionell kemisk teknik. Det anses nu allmänt att utsläpp av sådana organismer inte medför några särskilda risker. Argumentet är att just den egenskap som gör en sådan organism värdefull, dvs att den producerar en substans som den inte själv behöver, är ett handikapp för organismen som gör den mindre konkurrenskraftig i naturen. Organismen skulle då inte klara sig på egen hand i naturen utan skulle snabbt trängas undan av de vilda organismerna. Att genetiskt modifiera växter är mycket svårare än att modifiera mikroorganismer men det är också på miljömässiga grunder mindre kontroversiellt. Spannmål med modifierade egenskaper står oftast direkt under jordbrukarens kontroll. Reproduktion och spridning i miljön är långsam och förutsägbar. I arbetar de stora kemiföretagen med att få fram grödor som tål bolagens bekämpningsmedel och i några fall har man redan lyckats. Fördelen från tillverkarnas synpunkt är förstås att man då kan öka användningen av kemiska bekämpningsmedel utan att skada grödorna. Men detta är ju inte precis någon utveckling som är positiv för miljön, hellre borde man ju söka metoder att minska användningen av kemiska medel. Här finns emellertid en annan risk som kan vara mycket allvarligare: Vad händer om dessa grödor korsar sig med de vilda släktingarna som kan finnas i närheten? Skulle man då kunna få fram superogräs med inbyggd resistens mot bekämpningsmedel? Frågan är särskilt intressant för varma länder, där grödor och deras vilda släktingar ofta finns inom samma områden. Företagen arbetar också med att få fram grödor som växer bra på torra och försaltade marker i det vällovliga syftet att öka livsmedelsproduktionen i . Men här inställer sig naturligtvis samma fråga som man ställt om de kemikalieresistenta grödorna: Kan dessa egenskaper överföras till vilda växter och vilka skulle konsekvenserna bli då? Ett ogräs med ökad förmåga att tåla salt och torka skulle ju kunna bli ett verkligt plågoris i just de länder som man sökt hjälpa med att ta fram dessa förbättrade grödor. Det mänskliga genomet - arvsmassan känner man till ungefär 4 200 sjukdomar som beror på en defekt i en särskild mänsklig gen. har mer och mer kunskap samlats som talar för att många, om inte de flesta, av de sjukdomar som är vanliga i industriländer är beroende av en kombination av genetiska faktorer och vår omgivning. Detta gäller t ex hjärt-kärlsjukdomar, cancer, diabetes och psykoser. För förbättrad prevention, diagnostik och terapi för att bekämpa sådana sjukdomar är det av stor betydelse att känna till de genetiska faktorerna. Det är bl a mot denna bakgrund som man bör se det stora intresse som finns för att kartlägga det mänskliga genomet (arvsmassan). Medan vissa forskare ställt sig tveksamma till ett sådant projekt har andra givit det ett starkt stöd. Skälen till tveksamhet är många. Projektet är gigantiskt och därför också oerhört kostsamt. Man beräknar att det mänskliga genomet innehåller 50 000-100 000 gener. Det totala antalet nukleotider (bokstäver) i genomet har beräknats till 3 miljarder. Med nu tillgängliga tekniker kan en forskare visserligen sekvensbestämma flera hundra nukleotider per dag, men med denna siffra som beräkningsgrund kommer man fram till att en fullständig kartläggning skulle kräva enorma insatser. Den totala kostnaden för projektet kan uppskattas till . Förespråkarna har pekat på de stora vinsterna i form av ökad kunskap samt de enorma potentiella vinsterna i form av förbättrad hälso- och sjukvård. Det förefaller nu som om förespråkarna har funnit ett växande stöd. Frågan är också om någon annan än individen själv skall få veta, tom kräva att få reda på, vad som går att finna ut om dennes framtida liv. Försäkringsbolag och arbetsgivare är tänkbara intressenter. Någon lagstiftning finns inte. I satsar man ca på projektet om kartläggning av det mänskliga genomet. Ett liknande program har framtagits i och omfattar också det en kartläggning av det mänskliga genomet. Inom EG har framtagits ett treårigt program med en kostnad på ca . Också här kommer ett omfattande samarbete att etableras med och . Hela verksamheten med en kartläggning av genomet samordnas av en internationell grupp, , (). Många länder använder bioteknik för att undersöka hur man kan skydda sig mot biologisk krigföring. Men kunskapen kan också användas för att ta fram nya vapen. Det är mikroorganismerna som är vapen i den biologiska krigföringen. Bakterier, virus och svampar kan användas för att döda. De kan också sättas in mot djur eller grödor för att störa ett lands försörjning och ekonomi. Den första generationens stridsmedel som bedömdes realistiskt att producera med genteknik bestod av toxiner. 1988/89 JoöOl förbättrade tekniska lösningar, som gör produktionen av toxiner billigare. Den andra generationen genetiskt baserade stridsmedel, som kan förutses, J06OI är en kombination av B-vapen (bakterier) och C-vapen (toxiner). Genom att introducera genetiskt material, i en aktiv bakterie eller i ett virus som angriper människan, kan man tillverka ett B-vapen som på (timmar till dygn) verkar dödande. Denna utveckling strider mot B-vapenkonvention men kan sannolikt döljas under begreppet B-skyddsforskning. I nästa steg kan det vara möjligt att människokroppens egna produkter kommer att användas vid B-krigföring. Det kan vara hormoner eller andra signalsubstanser, som endast behövs i små doser. Genom att sammanlänka DNA från sådana molekyler med exempelvis virus kan en helt ny typ av stridsmedel framställas, som kan tänkas vara dödligt eller prestationsnedsättande. Nervgaser kan också tillverkas med hjälp av bioteknik. Stridsmedel som utvecklas med hjälp av bioteknik är förhållandevis billiga, små och lätta att transportera. De kan också skräddarsys för att tjäna användarens ändamål. I av smittämnen kan man välja det mest lämpade för ett visst syfte beroende på vilka symptom man vill framkalla, hur lång inkubationstiden skall vara, smittväg etc. Det kan vara verksamt för sabotage och speciellt känsliga funktioner i samhället. Forskningsinsatserna är omfattande. har t ex fördubblat sina militära anslag till bioteknik . De civila företagen är kopplade till den militära verksamheten. De företag som tillverkade de kemiska bekämpningsmedel som användes i lägger nu ned stora resurser för att med hjälp av biotekniken få fram nya medel som också kan användas militärt. Denna utveckling strider mot B-vapenkonventionen, men kan döljas under begreppet B-skyddsforskning. Konventionen om förbud mot biologiska stridsmedel saknar en effektiv kontrollfunktion. måste i nedrustningsarbetet aktualisera bioteknikens utnyttjande för militär användning, i syfte att få till stånd förbud mot detta och för att förstärka kontrollfunktionerna i konventionen. Biotekniska patent på allt från möss till människor föreslår . Kommissionens syn på växter, djur och människor återfinns i ett förslag till direktiv för nya patentregler. Syftet är att i uppnå patenttillstånd inom biotekniken som liknar de amerikanska. I har det varit möjligt att ta patent på genetiskt förändrade däggdjur. Endast mikroorganismer och mikrobiologiska processer kan än så länge patenteras i . Genetiskt manipulerade bakterier och svampar är det som intresserat industrin. Men möjligheten att utnyttja gentekniken högre upp i utvecklingskedjan har ökat. Kraven på att kunna patentskydda gentekniska landvinningar inom växt- och djurriket har följt med. Nyckeln till de nu föreslagna patentmöjligheterna inom EG ligger i kommissionens definition av mikrooganismer. Termen skall tolkas, enligt förslaget, i dess bredast möjliga mening. Till mikroorganismer räknar kommissionen förutom bakterier, svamp, virus, alger mm också celler. Det blir nu möjligt att patentskydda utsäde, som tillförts gener för ökat proteininnehåll, eller motståndskraft mot bekämpningsmedel. Djur som tillförts gener för produktion av mänskligt tillväxthormon kan också patenteras. Förslaget är kontroversiellt inte bara från biologisk och etisk synpunkt. För jordbruket står stora ekonomiska intressen på spel. Möjligheten att ta utsäde ur egen skörd kan försvinna. Djurpatent kan tvinga uppfödare att betala licenser och royalty för avkommor i flera generationer. I är bilden ännu oklar. Frågan har inte varit aktuell. Någon praxis finns inte. Det måste enligt vår mening anses oacceptabelt att ta patent på liv! Det finns många olösta frågor som gäller samhällets hantering av biotekniken på världsmarknaden. De sträcker sig från lagstiftningsfrågor till metoder att göra riskbedömningar. Här finns också sådant som gäller patentskydd och företagshemligheter. finns det ingen harmonisering mellan länder vad avser hanteringen av bioteknikfrågorna och särskilt det medvetna frisläppandet av genetiskt modifierade organismer i miljön. I regleras visst frisläppande av genetiskt modifierade växter och mikroorganismer men inte frisläppandet av genetiskt modifierade djur. Lagstiftningskraven och frågan om ansvaret är normalt baserade på vilken användning som organismen i fråga kommer att ha. I kan man ta patent på en genetiskt modifierad organism. Det talas om att utvidga patentskyddet till att också omfatta den patenterade organismens, djurets, avkomma. Klonat material säljs också i som kommersiella produkter. Djur på burk har bokstavligt blivit en handelsvara. I sträcker sig lagstiftningen från frånvaron av all lagstiftning i till ett nästan fullständigt förbud mot frisläppande i . Den danska lagen är sannolikt den första i sitt slag i världen. Man talar om att mjuka upp den, men innehåller lagen ett generellt förbud att frisläppa genetiskt modifierade organismer eller celler. I särskilda fall kan miljöministern bevilja tillstånd efter att ha hört . Detta förutsätter att man har gjort en riskbedömning där man bedömt om organismen kan komma att överleva i det fria och vilka effekterna då skulle bli. I har en parlamentarisk kommission föreslagit ett principiellt förbud mot frisläppande av virus, vidare ett femårigt moratorium på spridande av mikroorganismer. För växter ska experiment tillståndsprövas. Kommersiell användning ska också godkännas. I är användning av genetiskt modifierade organismer i jordbruket eller för miljövård inte reglerad. Ingen reglering planeras. I är det tillräckligt att man lämnar information om experimentet. Lagstiftningen tycks vara på väg att skärpas. I överväger regeringen ett femårigt förbud. I saknas också ett system för att hantera frisläppandet i miljön. Inom EG diskuteras nu direktiv för avsiktligt frisläppande. Sökanden ska anmäla den avsedda verksamheten till nationell myndighet. Anmälan ska innehålla alla uppgifter som behövs för att bedöma projektets risker. Om myndigheten är nöjd ska den ge provisoriskt tillstånd. Det provisoriska tillståndet ska därefter delges som i sin tur meddelar övriga medlemsländer. Berörda myndigheter i dessa länder kan inkomma med synpunkter. Om inga invändningar inkommer träder tillståndet i kraft och gäller därefter för samma verksamhet i alla medlemsländer. Om invändningar inkommer avgörs tillståndsfrågan av . För annan verksamhet med samma organism krävs ny ansökan. publicerade 1986 en rapport som antagligen kommer att ha ett avgörande inflytande på utvecklingen av lagstiftningen i de industrialiserade länderna. har egentligen inte någon lagstiftning inom bioteknikområdet. De frågor som har diskuterats i olika utredningar har framför allt gällt etiska frågor i samband med gentekniken. Något sammanhållet förslag med anledning av gen-etikkommitténs betänkande 1984 har ännu inte presenterats. När det gäller djurförsök etc så berör lagstiftningen och de existerande etiska nämnderna huvudsakligen frågan om plågsamheten i försöken. Hybrid-DNA-delegationen har mycket begränsade uppgifter sett i förhållande till bioteknikens betydelse och alldeles självfallet för begränsade resurser om det gällde att ta ett större ansvar. I tredje världen har man som regel ingen lagstiftning på detta område. Detta har redan lett till problem. Avsaknaden av harmoniserad lagstiftning kan leda till att t ex frisläppande av mikroorganismer äger rum i länder som har minsta möjliga lagstiftning. kan frisläppande i ett land på samma sätt som t ex luftföroreningar leda till gränsöverskridande miljöproblem. Bioteknik är delvis något gammalt. Men senare tids forskning har givit biotekniken ny innebörd och nytt innehåll. Instrumenten har genom bl a gentekniken blivit mer precisa. Man kan i betydelse jämföra den moderna biotekniken och vad den, på gott och ont, kan komma att innebära för mänskligheten med kärnklyvningen och datortekniken. Biotekniken kan bidra till lösningen på många miljöproblem. Genom biotekniken kan nya produkter skapas och gamla produkter tas fram på ett billigare sätt. Många medicinska frågor kan ha sin lösning i en utvecklad bioteknik. Dit hör t ex den medicinska delen av AIDS-problemet. följer med biotekniken etiska frågor och miljörisker. Därför måste samhället kunna leda utvecklingen inom bioteknikområdet. Forskning och praktiska tillämpningar måste av samhället ges etiska, sociala och miljömässiga ramar. Det är hög tid att formulerar en strategi för hanteringen av Det är fel när en kraftfull teknik introduceras utan föregående debatt, som medger att besluten förankras. Därför är det nödvändigt att sätta etiska, sociala och miljömässiga ramar för biotekniken. Risken är annars stor att biotekniken som samhällsfråga upptäcks först när misstagen, gränsöverskridandena, har skett. Den som vill värna teknikens utveckling kan aldrig bortse från kravet på en öppen värdering av tekniken och dess samhällskonsekvenser. Det måste finnas en obligatorisk informationsskyldighet från forskarnas sida om forskningens utveckling. De medicinskt-etiska nämnder som finns vid forskningsinstitutioner måste ges ökat inflytande över bedömningen av projekten. Bara om man erkänner teknikens olika användbarhet, dess möjligheter och risker, främjas uthållig teknisk utveckling. Därför behövs en strategi som tar vara på möjligheterna, men anger gränserna. Samhället måste skapa en sammanhållen bild av bioteknikens möjligheter, problem och risker. Kunskapsuppbyggnad är nödvändig. Samhället måste ge starkt stöd till den kunskapsuppbyggande forskningen inom bioteknikområdet, liksom till sådan utvecklingsverksamhet som syftar till att utnyttja biotekniken för att lösa miljöproblem och behandla sjukdomar. En utredning om biotekniken måste tillsättas. Det måste initieras en bred debatt och informationsspridning om bioteknikens roll i samhället. Det måste bli en viktig uppgift för bl a skolan och folkrörelserna. Biotekniken kan på ett naturligt sätt behandlas i såväl den naturvetenskapliga undervisningen som i filosofi och religion. Stimulanser måste utgå till sådan verksamhet och för framtagande av undervisningsmaterial. finns endast fragment till lagstiftning på bioteknikområdet. Det är snarare slumpen som gör om forskning och tillämpning berörs av gällande lag. Det är hög tid att en heltäckande lagstiftning utarbetas, som anger de etiska, sociala och miljömässiga ramarna. Lagen bör också ange gränserna för tillåten transgenetisk överföring. I avvaktan på en sådan biotekniklag bör nu begära förslag om förbud mot - frisläppande av genetiskt modifierade mikroorganismer i naturen tillämpad insprutning av tillväxthormon i djur - skapande av mosaikdjur tillämpad embryoöverföring av klonat material Biotekniken kommer att spela en stor roll i samhällsutvecklingen. När ny teknik tagits i användning har t ex kärnkraftinspektion, kemikalieinspektion och datainspektion byggts upp för att hantera kontrollen. Förslag bör framläggas om en sådan myndighetsorganisation på bioteknikområdet. Samhället måste försäkra sig om insyn också i forskningen, eftersom den kan komma att röra fundamentala etiska frågor och vara förknippad med risker. Samhällets forskningsfinansierande organ måste därför i sin bedömning av forskningsprojekt också göra en riskvärdering av dessa. Ansvarsfrågorna måste klarläggas. Producenter och importörer, liksom forskningsorgan, måste åläggas en obligatorisk ansvarsförsäkring för sin produktion och forskningsverksamhet. Patent- och registreringsfrågorna måste få en snar lösning. Det skall inte Mot. 1988/89 vara tillåtet att ta patent på genetiskt modifierat material. måste J06OI verka för att detta synsätt också präglar internationella patentkonventioner. måste aktivt verka för att få till stånd ett internationellt regelverk kring forskning och användning av bioteknik. Det bör ske inom FNsystemets ram och genom dess fackorgan. Kartläggningen av det mänskliga genomet får aldrig tillåtas att avslöja den enskilde individen. Det måste finnas garantier för den enskilde individens integritet. måste aktualisera den militära användningen av bioteknik, så att inte skyddsforskningen kan bli en täckmantel för offensiva vapen. Skyddsforskningen är av gemensamt intresse för alla länder och borde kunna drivas med stor öppenhet. Det är viktigt att arbetar för att förstärka kontrollfunktionerna i B-konventionen och därigenom de förtroendeskapande åtgärderna. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utredning kring biotekniken, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om initiativ för att stimulera debatt och information om biotekniken, 3. att beslutar hos regeringen begära förslag om lagstiftning kring biotekniken i enlighet med motionen, 4. att i avvaktan på en biotekniklag beslutar att hos regeringen begära förslag om förbud att frisläppa genetiskt modifierade mikroorganismer i naturen, 5. att i avvaktan på en biotekniklag beslutar att hos regeringen begära förslag om förbud mot insprutning av tillväxthormon i djur,