mot · GC02Sf502 · 1989-01-16 00:00:00 — Kommittén talar alltså om att avvisa flyktingar till länder som anslutit sig till konventionen och där det är uppenbart att de har skydd mot vidaresändning. Mot den bakgrunden är det naturligtvis förkastligt att avvisa icke-européer till , som ej skrivit under tilläggsprotokollet till och därför enbart åtagit sig att skydda europeiska flyktingar, liksom att avvisa irakier till . FN:s flyktingkommissariats exekutivkommitté har rekommenderat att asyl inte skall vägras enbart därför att den kunde ha sökts i en annan stat. En princip av liknande innebörd stöddes av den svenska delegationen vid om territoriell asyl . JO har också kritiserat tillämpningen av första asylland-principen. Första asylland-principen bör inte få tillämpas om den asylsökandes vistelse i första landet/länder är att anses vara av genomresenatur. För att en asylsökande skall avvisas med stöd av första asylland-principen måste krävas: - att den asylsökande är en konventionsflykting, dvs är flykting enligt definition. Det skall alltså vara utrett att så är fallet. - att det är utrett att första asyllandet verkligen kommer att bevilja den asylsökande asyl. Landet måste ha biträtt . 3.6 Bedömning av flyktingskap Det viktigaste kriteriet på flyktingskap enligt (och 3 § utlänningslagen) är välgrundad fruktan för förföljelse. Enligt de riktlinjer som angivit skall uttrycket välgrundad fruktan tolkas så att tyngdpunkten ligger på den asylsökandes egen subjektiva uppfattning. Först i andra hand kommer de objektiva faktorerna t.ex. de juridiska och politiska förhållandena i hemlandet. Vidare sägs i den handbok som har utarbetats av att inte endast den som redan har utsatts för förföljelse är att betrakta som flykting utan också personer som vill undvika en situation som medför risk för förföljelse. I asylärenden är myndigheterna skyldiga att följa den s.k. officialprincipen. Den innebär att det vid handläggningen av ett ärende ankommer på myndigheterna själva att utreda alla omständigheter som behövs för att fatta ett välgrundat beslut. Myndigheterna skall vidare beakta principen The benefit of the doubt, dvs. vid tveksamhet skall avgörandet gå i den sökandes favör. Principen innebär bl.a. att i brist på bevis skall de asylsökandes uppgifter godtas. Även om de asylsökandes skäl bedöms individuellt synes, som grund för det individuella beslutet, alltför stor vikt läggas vid den aktuella allmänpolitiska situationen i landet i fråga. Den allmänna amnesti som regeringen aviserat är exempel på en åtgärd som helt avviker från principen om individuell prövning. Utlänningslagen är inte en avvisningslag utan en lag till skydd för personer som förföljs. Lagen skall tolkas och tillämpas på det sätt har fastställt. Vid tolkningen av flyktingbegreppet skall tyngdpunkten ligga på det subjektiva planet. Officialprincipen skall följas. Han/hon skall visa att han/hon verkligen hyser fruktan för förföljelse och att denna fruktan har fog för sig. 3.7 Motivering av beslut En grundläggande princip i svensk rätt är att beslut skall motiveras. Av ett avslagsbeslut i asylärenden bör framgå varför myndigheterna anser att den asylsökandes åberopade skäl inte är tillräckliga för att få asyl eller varför myndigheterna betraktar den asylsökande som icke trovärdig. Förvaltningslagens regler om motivering av beslut gäller även i asylärenden. Men av sekretesskäl efterlevs de inte. Arbetsbördan för invandrarverket är ett annat skäl som anförs mot att motivera besluten i asylärenden. Sådana argument är stötande för rättskänslan. Beslut i asylärenden måste motiveras. Det är inte tillräckligt att enbart återge innehållet i de åberopade lagrummen. För att skapa en möjlighet att sekretessbelägga uppgifter i motiveringarna bör sekretesslagen ändras så att den asylsökandes intressen även fortsättningsvis skyddas. 3.8 Publicering av praxis beslutade i samband med den invandrarpolitiska propositionen att invandrarverket systematiskt skulle dokumentera och sprida den praxis som finns i fråga om att ge uppehållstillstånd åt asylsökande. Dåvarande statsrådet underströk vikten av beslutet. I flera omgångar har invandrarverket påmints härom. Det är stötande att riksdagsbeslut ignoreras . Detta beslut kan inte heller anses effektuerat genom regeringens skrivelse om flyktingpolitiken. Skrivelsen om flyktingpolitiken och en dokumentation om praxis är två helt olika instrument för att möjliggöra politisk debatt och demokratisk kontroll av hur flyktingpolitiken utformas i praktiken. Det är nu hög tid att regeringen påminner invandrarverket om dess uppdrag att dokumentera praxis vid behandling av ansökningar om uppehållstillstånd. 3.9 T ägande i förvar I strid med utlänningslagen och förarbetena till den har förvarstagande av asylsökande blivit allmänt förekommande i stället för att - som det var avsett - tillgripas i undantagsfall. De som av polisen bedöms få avslag på asylansökan tas på vissa håll i landet regelmässigt i förvar i väntan på beslut. Detta gäller även exempelvis barnfamiljer. Tagande i förvar är ett frihetsberövande och måste således tillämpas ytterst restriktivt. För utlänningar som tagits i förvar gäller de lagar som är tillämpliga på häktade och anhållna. har dock uppmärksammat att det förekommer klagomål på att dessa regler inte följs. Han hävdar att en lagstridig praxis har utvecklats på detta område. Ett exempel som DO nämner är att det hör till undantagen att förvarstagen utlänning överförs från polisarrest eller häkte till kriminalvårdsanstalt, vilket lagen förutsätter vara det normala vid förvar som inte endast är av kort karaktär. I strid med gällande lag hindras också rättsliga biträden, vänner och anhöriga att komma i kontakt med de förvarstagna. Utlänningar i förvar skall inte underkastas onödiga restriktioner. Självfallet är det av yttersta vikt att den rättsliga reglering som finns på området följs. Regeringen bör få i uppdrag att genom kontakter med berörda myndigheter åtgärda missförhållandena. 3.10 Verkställighet av avvisningar/utvisningar När beslut har fattats om avslag på asylansökan är det polisens uppgift att verkställa beslutet om avvisning. Alltför ofta har beslutet verkställts på ett för den asylsökande kränkande sätt. Föräldrar och barn har hämtats från sjukhus, flyktingförläggningar har omringats av poliser med hundar, asylsökande hämtas ibland av polis redan innan regeringen fattat det formella beslutet om utvisning. har t.o.m. familjer splittrats som resultat av att föräldrar utvisats medan deras barn gått under jorden. I huvuddelen av alla av- och utvisningsärenden torde den asylsökande självmant och frivilligt lämna landet, om han bara får möjlighet till det. Utvisningarna måste ske under betydligt mer humana och mindre kostnadskrävande former än . Polisen behöver dessutom klarare riktlinjer för att kunna verkställa utvisningar på ett korrekt sätt. Det kan överhuvudtaget ifrågasättas om sådana transporter av asylsökande tillbaka till hemlandet som regelmässigt äger rum är berättigade. De är oerhört dyra. transporterades cirka 4 000 asylsökande tillbaka till hemlandet. Bara biljettkostnaden uppgick till . Till detta kommer sammanlagt för medföljande personal. Dessutom tillkommer övertidsersättning, traktamente och hotellkostnader. Det finns strängt taget inget behov av en hemresa med tvångseskort. Lagligheten i att med våld hindra den asylsökande från att avvika från resrutten efter det man har lämnat kan för övrigt starkt ifrågasättas. talar om en flyktings rätt till skäligt rådrum. Man skall bland annat få tid att förbereda resa till annat asylland, om man inte vill återvända till hemlandet. Ingen skall enligt kunna tvingas återvända till sitt hemland. De ytterst knappa tidsmarginaler som ofta förekommer vid verkställighet av utvisningsbeslut medför att myndigheterna Mot. inte kan leva upp till denna princip. Den asylsökande måste därför ges tid och möjlighet att lämna landet under värdiga former. Föräldrar ska inte få utvisas om det innebär att de skiljs från minderåriga barn. bör åläggas att följa upp, t.ex. genom stickprovskontroller, vad som händer med utvisade asylsökande efter hemkomsten. finns inga uppgifter om vad som sker med dem som mot sin vilja tvingas återvända hem. Det är en mycket angelägen uppgift framförallt i sådana fall där den asylsökande har haft stora farhågor inför ett återvändande, inte minst för att slippa upprepa en missbedömning . De flesta flyktingar vill naturligtvis återvända hem så snart de kan. kan man göra det efter enbart landsflykt, oftast dröjer det längre. Många flyktingar tvingas ställa in sig på att aldrig återvända till hemlandet. Flyktingars önskan att återvända bör uppmärksammas och stödjas mer än . Det är väsentligt att stödja frivilligorganisationernas arbete på detta område. För att ge ytterligare stadga och framgång för arbetet med att underlätta återvändandet, bör , enligt tidigare löften, på nytt söka medlemskap i (for Migration). ICM har bland annat medverkat vid transporter av vietnameser till västerländska stater och judar från . arbetar ICM, i samarbete med , framförallt med att bistå dem som kan och vill återvända från landsflykten. har länge haft observatörsstatus, men bör ta steget fullt ut och bli medlem i organisationen. Barns situation i flyktingärenden 4.1 Barns behov av asyl Hälften av alla världens flyktingar beräknas vara barn. Barn i flyktingärenden bär ofta på svåra upplevelser. Krig, förföljelse och terror riktar sig i allt högre utsträckning medvetet mot barn. I t.ex. är det inte ovanligt att barn misshandlas inför sina föräldrar som ett medel att få föräldrarna att tala. Barn kan därför ha väl så starka skäl att söka politisk asyl som föräldrarna, kanske de ibland har starkare behov av skydd än föräldrarna. Ändå finns ingen vid gränsen som tillvaratar barns intressen. Ändå får de ytterst sällan egna utredningar. Flykten till medfört separationer från anhöriga och kamrater, kulturell värdegemenskap och andra kända förhållanden. Mot den bakgrunden är det viktigt att det första mottagandet bringar ordning och inte ytterligare kaos, skriver i en skrivelse till regeringen om flyktingbarns behov av stödinsatser. Både invandrarpolitiska kommittén, IPOK, och den proposition som följde på utredningen slog fast att barnens situation måste uppmärksammas i samtliga fall, och att humanitära skäl relaterade till barnen kan ha betydelse för prövningen av föräldrarnas ansökan. vid asylförhöret bör fråga om barnens erfarenheter och att detta material ska finnas med i invandrarverkets beslutsunderlag. Det är utomordentligt viktigt att så verkligen sker. är det inte alltid som handläggaren vid flyktingutredningen begär in uppgifter om barnen. Det kan ibland leda till att familjer med barn som verkligen varit i starkt behov av att få stanna i inte fått göra det. 4.2 Flyktingbarns rätt till hälso- och sjukvård Asylsökande har bara rätt till akut sjukvård och tandvård. Värst drabbar detta barnen. Särskilt allvarligt blir det när väntetiden blir lång. Det är viktigt att se till att alla asylsökande barn får tillgång till barnhälsovård. Det är vidare angeläget att förebygga och behandla psykiska störningar som antingen är en följd av flykten eller av den påfrestande väntetiden före beslutet om uppehållstillstånd. Självfallet är en av de allra viktigaste åtgärderna att förkorta väntetiderna. Den fruktan familjen känner för att tvingas återvända till det land den flytt från drabbar barnen hårt. De reagerar på föräldrarnas sinnesstämning och deras egen psykiska tillväxt är beroende av att föräldrarna orkar ge dem en trygg omgivning. Många flyktingföräldrar förmår inte detta i sin pressade situation. Flyktingbarn har också ofta svåra egna upplevelser från flykten bakom sig och kan därför behöva terapi. Barnexpertis bör därför kopplas in från första början av utredningen. I flera landsting har olika modeller med psykiatriska team prövats för arbete med flyktingbarn. Flyktingskapet är en så svår upplevelse att alla flyktingar råkar in i en psykisk kris, menar en av de läkare som arbetar med en psykiatrisk öppenvårdsenhet. Att bygga upp kompetens och erfarenhet genom sådana psykiatriska team är viktigt för att rätt kunna behandla de problem som riskerar att drabba just flyktingar. Alla landsting bör ha en sådan kompetens t.ex. i form av ett psykiatriskt team. 4.3 Frihetsberövande av flyktingbarn Det råder ett principiellt förbud mot att ta barn i förvar. Senast skärptes bestämmelserna . För att ta barn från asylsökande familjer i förvar fordras synnerliga skäl. I verkligheten har förvarstagandet av flyktingbarn accelererat , och nått proportioner som skulle varit otänkbara trots att riksdag och regering ständigt skärpt tonen. Som ett exempel kan nämnas att och framåt tog Arlandapolisen 383 barn i förvar. Av dessa barn har endast ett mindre antal avvisats. och framåt var motsvarande siffra 473. till togs 439 barn i förvar varav 383 vid vaktdistrikt. JK har riktat allvarlig kritik mot polisen för att förvarsbesluten saknat motivering. Utredningen för översyn av utlänningslagen fann att förvarstagande skedde i en långt större utsträckning än lagstiftarna avsett samt att det i många fall bort räcka med att ställa barn under uppsikt. hävdar i en skrivelse till regeringen att förvar av barn bör förbjudas. I undersökningen 1987 framgick att nästan exakt hälften av alla barn som passerade togs i förvar, varav sedermera fick uppehållstillstånd. Dessa övergrepp mot oskyldiga barn måste få ett slut. Ett totalt förbud mot att ta barn i förvar måste införas. Det borde vara alldeles självklart att ärenden som rör familjer med barn behandlas särskilt skyndsamt. Kanske än mer angeläget är det att ensamma barns asylansökningar får förtur. Ett växande antal barn kommer till ensamma. är det pojkar som flyr undan krigstjänst, men även flickor flyr. Många flyr också av politiska skäl. De första förhören bör genomföras med stor försiktighet så att den skada som redan tillfogats dem i hemlandet inte förvärras. Endast undantagsvis och efter noggranna undersökningar får ett barn som sänts hit av föräldrarna sändas hem. Vissa hävdar att barn alltid mår bäst hos föräldrarna, men det resonemanget måste vägas mot det faktiska förhållandet att barn vid återkomsten kan riskera att våldtas, utsättas för misshandel eller rent av avrättas. Dessutom visar erfarenheten från att alla barn visst inte önskade lämna när en återförening blev möjlig. De ensamma barnen mår ibland bäst av att placeras i grupphem, ibland bäst av att komma i en familj. Beslutet måste tas med tanke på barnens bästa, inte med tanke på vilket alternativ som vållar det svenska samhället minst kostnader. 5.1 väntan på besked De långa handläggningstiderna skadar tusentals asylsökande. Flertalet av alla asylsökande torde för beskedet ha psykiska problem av lindrigare eller mer allvarligt slag. Många blir intagna på mentalsjukhus eller får annan psykiatrisk vård för den ångest och de depressioner som orsakats av det långa ovissa väntandet. Det är inte ovanligt att asylsökande söker begå självmord. Huruvida de planerade åtgärderna kommer att få någon effekt, och huruvida handläggningstiderna kommer att förkortas dramatiskt under innevarande år, återstår att se. Det är dock väsentligt att en förkortning av handläggningstiderna inte tillåts gå ut över rättssäkerheten. Regeringens nollställningsbeslut för de asylsökande som anlände innan 1/1 1988 är betänkligt av flera skäl, även om det får positiva effekter för många enskilda asylsökande. För andra asylsökande som kommit kan skrivbordsrensningen leda till tragedier. Däremot bör och regeringen vid prövning i enskilda fall överväga väntetidens längd. I vissa fall, då väntetiden varit mycket lång, bör väntetiden kunna utgöra underlag för ett bifall av asylansökan av humanitära skäl. Den tillämpade treterminersregeln för familjer med barn i skolan måste även i konsekvensens namn utsträckas till att gälla för daghem och förskola. 5.2 Arbete åt asylsökande De långa väntetiderna blir än mer destruktiva för den asylsökande som inte får lov att arbeta . Det är självfallet negativt och förödmjukande att tvingas gå utan arbete . Flertalet asylsökande får efter beslut lov att stanna i . För dem vore det en stor fördel och en god början på vistelsen i om de kunde arbeta . Integreringen i samhället underlättas och självkänslan stärks av om de berörda känner att de kan göra nytta och få del av en arbetsgemenskap. En negativ följd av kombinationen långa väntetider och förbud mot att arbeta är att svenskar kan reagera mot det de upplever som att de asylsökande lever på det sociala. I själva verket blir det långvariga beroendet av understöd destruktivt också för flyktingen. Enligt vår mening är den bästa lösningen på detta problem att radikalt korta väntetiderna. bör emellertid också ge regeringen i uppdrag att pröva möjligheterna att tillåta arbete under former som liknar beredskapsarbete . För de flyktingar som redan fått uppehållstillstånd måste mycket större ansträngningar göras för att lotsa ut dem på den svenska arbetsmarknaden, antingen genom de ambulerande arbetsförmedlingar på förläggningarna som redan finns eller genom fasta enheter från AF på större förläggningar. Det är nödvändigt att redan på förläggningen göra en inventering av flyktingens utbildning och erfarenhet så han/hon kan få arbete möjligt alternativt hjälp med kompletterande utbildning. 5.3 Tidsbegränsning av asylbiståndslagen Asylbiståndslagen konstruerades för en situation där handläggningstiderna maximalt enligt planen skulle vara 4 månader, oftast kortare. Ännu är man inte i närheten av målsättningen. Det blir då en lång väntan med det mycket begränsade bistånd asylbiståndslagen ger i jämförelse med socialtjänstlagen. De behöver hjälp långt . Många behöver t.ex. psykoterapi eller en kontaktperson på grund av de upplevelser de bär med sig av separationer, krig eller tortyr. Om inte insatser görs på ett tidigt stadium förvärras problemen och kostar samhället pengar. Då asylbiståndslagen inte är avsedd att täcka en till eller längre utdragen process bör villkoren för de asylsökande som får vänta mera än 4 månader efter denna gräns förbättras. Av dessa skäl bör asylsökande som har väntat på besked mer än 4 månader ha rätt till bistånd i den vida bemärkelse som förutsätts enligt socialtjänstlagen. Handikappade asylsökande kan enligt asylbiståndslagen få tillgång till tekniska hjälpmedel. Det är dock en svag skrivning i lagtexten, och ofta saknas kunskap om detta hos personalen på flyktingförläggningen, så oftast blir den enskilde handikappade ändå utan hjälpmedel. Detta kan vara till stort hinder för t.ex. den blinde asylsökande som vill delta i svenskundervisning. Därför är det viktigt att särskilt bidrag också ska kunna utgå till kostnaden för sådana tekniska hjälpmedel som krävs för undervisning i svenska, samt att berörd personal på förläggningen åläggs ta de initiativ som behövs för att den handikappade asylsökanden får de hjälpmedel som behövs. Det kommunala flyktingmottagandet har, trots vissa ökända bakslag, fungerat bättre än väntat. Kommunerna har visat sig beredda att sträcka sig långt utöver de ursprungliga löftena för att bereda plats åt flyktingar. En stor majoritet av landets kommuner har frivilligt undertecknat avtal att ta emot flyktingar. Systemet med kommunalt flyktingmottagande har troligen höjt kvaliteten på mottagningssystemet, som det skapar förutsättningar för en tidigare och bättre kontakt mellan flyktingar och svenskar. Den tilltagande bostadsbristen har emellertid skapat en större tröghet i det kommunala mottagningssystemet. Situationen blir sämre för . Ett ökande antal asylsökande och fler och fler flyktingar som redan fått uppehållstillstånd sitter kvar på förläggningarna i väntan på utplacering i kommunerna. Situationen är mycket ansträngd. Det är därför angeläget att kommunerna gör ytterligare insatser - även i form av provisoriska lösningar för att kunna ta emot fler flyktingar. Dock finns ett antal kommuner framförallt i norra delarna av som inte kunnat få så många flyktingar som de skrivit avtal om. När en flykting varit erbjuden en kommunplats och ändå ej accepterat detta bör möjligheter finnas att dra in asylbiståndet. Dessutom bör en ytterligt generös praxis tillämpas om en asylsökande vill bo hos släktingar eller vänner istället för på förläggning. Detta är dels motiverat av humanitära skäl, dels för att det hjälper till, om än marginellt, att minska onödigt tryck på förläggningarna. I längden kan det ifrågasättas om det är rimligt att landets högsta instans i flyktingärenden både ska meddela avslag på asylansökningar och uppträda som invandrares och flyktingars välgörare. Det är inte heller rimligt att regeringen, som ska vara praxisbildande för tillståndsgivningen, inte har någon laglig skyldighet att motivera sina beslut. Fristående asylnämnder som tar ställning i de fall invandrarverket inte ansett sig kunna bifalla asylansökan är en intressant modell. Det skulle kunna medföra större rättssäkerhet i många fall där bedömningen är komplicerad, skapa en större öppenhet och insyn i bedömningarna samt befria regeringen från en säkerligen tung börda. Människor tvingas lämna sina hemländer av många andra skäl än individuell förföljelse: krig, inbördeskrig, främmande makters angrepp eller abnorma samhällsförhållanden har tvingat stora grupper och ibland hela befolkningar på flykt. Dessa grupper sägs ibland ha flyktingliknande skäl. Trots att deras rättsliga möjligheter varierar från land till land, får de ändå ofta skydd. Detta leder till att utformning av flyktingdefinitionen börjar bli allt mer föråldrad. Allt fler länder anpassar sin lagstiftning till det vidgade flyktingbegreppet, eller ansluter sig till vad som kallas för den afrikanska flyktingdefinitionen. Det är inte säkert att bör ansluta sig till denna definition, men i samband med en framtida bredare översyn av utlänningslagen bör ändå utformningen av paragraf 6, den s.k. B-flyktingparagrafen, övervägas. Främlingsfientliga och rasistiska opinionsyttringar kan ofta få en betydande uppmärksamhet. Det betyder inte att stödet för dem har ökat. Tvärtom tyder alla tecken på att en invandrar- och flyktingpolitik som bygger på värme, generositet och humanitet har en stark folklig förankring. Vi kan ändå inte slappna av i vår vaksamhet och opinionsbildning. Det finns alltid en risk att stämningar av den typ vi sett prov på i Sjöbos kommunalpolitik breder ut sig om de inte bemöts i en fri och öppen debatt. Främlingsfientlighet får näring ur okunnighet och rädsla. Därför är kunskap och kontakt våra viktigaste medel. Mycket har redan påbörjats. Det kommunala flyktingmottagandet har fyllt en viktig funktion, eftersom det ger fler svenskar möjlighet att komma i kontakt med och lära känna människor från andra länder och kulturer. En kommission med uppgift att bekämpa rasism har tillsatts. Det är angeläget att ytterligare intensifiera detta arbete. Den information som ges i skolan bör utvidgas. Organisationer och partier bör pröva skilda former för återkommande manifestationer. Olika typer av kontaktverksamhet bör uppmuntras såsom fadderfamiljer för flyktingar. Det engagemang som finns i frivilliga organisationer såsom Rör inte min kompis bör tas till vara och stödjas. verksamhet skall enligt planerna utvärderas . Framförallt på det opinionsbildande planet har DO spelat en betydelsefull roll. Det är nu dags att överväga huruvida lagen varit tillräckligt vass och välformulerad. Dock finns det anledning redan nu att klargöra att inte bör införa ett förbud mot rasistiska organisationer. Flera skäl talar emot denna tanke. Dels är det principiellt förkastligt att förbjuda en åsikt. Det måste vara gärningar, inte åsikter som kriminaliseras. Dels blir bevissituationen ytterst svår. Troligen kommer man inte att kunna döma någon organisation för brott mot en sådan lag. uppstår en orimlig situation om en klart främlingsfientlig organisation blir frikänd från anklagelser om rasism.