ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GC02Bo207 · 1989-01-12 00:00:00 — av och (båda s) Ortskoefficienten för kommunerna i Storleken av de statliga lån som lämnas för stöd till bostadsbyggandet fastställs för varje objekt bl.a. med hjälp av en ortskoefficient. Koefficienten som av regeringen bestäms för varje kommun - eller region - ska spegla byggnadskostnaderna i en kommun eller grupp av kommuner relativt andra kommuner. Vilken koefficient som gäller för kommunen har stor betydelse för finansiering av olika byggnadsobjekt - i värsta fall kan en för låg koefficient betyda att objektet inte kan fullföljas. Får byggherren ändå igång projektet kan det betyda högre hyror för bostadskonsumenten. Det finns en strävan att inom samma län söka hålla samma ortskoefficient. Grundläggande för indelningen är emellertid att kommuner som har en gemensam byggarbetsmarknad skall behandlas på ett likvärdigt sätt. Aregionerna är som regel grund för systemet. Ser man till den aktuella A-region måste konstateras,att den inte utgör någon egen arbetsmarknad tvärtom den är i högsta grad gemensam med , , och A-regioner. I gäller inte samma ortskoefficient i hela länet. I , alltså A-region, är ortskoefficienten 1,0 medan den i resten av länet föreslås bli 1,03. Därigenom utsätts bostadsbyggandet i denna region för onödiga svårigheter jämfört med resten av länet med vilket definitivt har en gemensam arbetsmarknad. Ser man på omgivande regioner kan konstateras att A-region är något av en ö omgiven av 1,03-regioner. Vi vill understryka att det ur många synpunkter är ytterligt angeläget att alla kommuner i har samma ortskoefficient, alltså 1,03. Det skulle innebära att förutsättningar skapas för likvärdiga upphandlingar. I regionen finns inte tillräckligt stort antal byggnadsentreprenörer, varför många upphandlingar sker hos byggnadsföretag i bl.a. . Erfarenheterna av upphandlingar med den lägre ortskoefficienten i visar att överkostnaderna är ett stort problem. Med hänvisning till vad sorn ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen tillkänna vad som i motionen anförts om behovet av höjning av ortskoefficienten för , och kommuner. () () 1988/89 Bo207 1* 1988/89.3 sami.
mot · GC02Bo211 · 1989-01-18 00:00:00 — Motion till 1988/89:Bo211 Räntebidrag till lokaler för barnomsorgsverksamhet Ett av målen för barnomsorgen är att den skall utgöra ett komplement till hemmet för familjer där föräldrarna förvärvsarbetar eller studerar. Det är bl a därför det så långt som möjligt skall eftersträvas att barnomsorgen kan ordnas inom det egna bostadsområdet så att barnen också i realiteten upplever barnomsorgen som en del av den egna hemmiljön. Utvecklingen av den kommunala barnomsorgen går mot ökad småskalighet med ett ökat inslag av s.k. hemvistdaghem, dvs bostadsanpassade lokaler där barnen vistas under större . vid måltider, vila och samvaro, medan de mer organiserade aktiviteterna ordnas i särskilda för bostadsområdet gemensamma lokaler. Dessa gemensamma lokaler användes sedan under kvällstid och av de boende i området för samvaro, hobby, lek och andra enskilda eller organiserade aktiviteter. I har denna barnomsorgsmodell byggts ut och visat sig fungera mycket bra. Det råder också inom kommunen en samstämmig uppfattning om att fortsätta att bygga ut och utveckla denna barnomsorgsmodell. Mot bakgrund av den utveckling som pågår i den kommunala barnomsorgen är det inte längre motiverat att beträffande lån och räntebidrag betrakta barnomsorgslokalerna på annat sätt än bostäder då de de facto under en stor del av dygnet fungerar som bostäder för barnen i området. Det är rimligt att uppfatta ytorna i dessa lokaler som en självklar del av utrymmesstandarden för boendet och att de därför också skall berättiga till räntebidrag. Ett villkor för bostadsfinansiering med räntebidrag bör dock kunna vara att lokalerna ägs och förvaltas av den som också äger och förvaltar bostäderna i området. Med hänvisning tili det anförda hemställs att hos regeringen begär en ändring av nybyggnadslåneförordningen (1986:692) i enlighet med ovanstående.
mot · GC02Bo212 · 1989-01-19 00:00:00 — av och () Översyn av bostadsanpassningsbidraget Om någon drabbas av ett handikapp och därför inte klarar ett normalt boende betalar staten ett bostadsanpassningsbidrag. Med hjälp av detta bidrag kan den befintliga bostaden byggas om eller bostadslån utgå om en ny bostad behöver byggas. Det tredje alternativet, att medel utbetalas när man väljer att flytta till ett redan befintligt hus täcks inte av den lagparagraf som reglerar bostadsanpassningsbidraget. För att relatera till ett konkret fall: 1 en familj drabbades ett av barnen av en muskelsjukdom (muskeldystrofi) och blev rullstolsbundet. För att barnet skulle kunna ta sig till sovrummet behövde hiss installeras. Den läkare som bedömt fallet skrev i sitt intyg till kommunen att familjen, förutom hiss, behövde större utrymmen för rullstolsförflyttning, plats för hjälpmedel och rymligare hygienutrymmen. Enligt vad kommunens låneingenjör bekräftat skulle bostadsanpassningen bli svår att utföra och under inga förhållanden bli bra. Kostnaderna för de nödvändiga åtgärderna beräknades uppgå till . 1 stället för att få en undermålig lösning som ändå skulle medföra dryga kostnader för stat och kommun väljer familjen att köpa ett enplanshus. Husköpet medför dyrare boendekostnader och familjen får själv svara för hela kostnaden. Någon form av ekonomisk hjälp, efter sedvanlig behovsprövning av kommunen, bör utgå även i ovan skisserade typfall. Regeringen bör därför överväga möjligheterna av att kostnaderna för handikappanpassningen contra att skaffa annan redan befintlig bostad blir någorlunda likvärdiga. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att en översyn av reglerna för bostadsanpassningsbidraget görs. gotab 16597, 1989
mot · GC02Bo213 · 1989-01-17 00:00:00 — av Bostadsbidragen för barnfamiljer 1988/89 Bo213219 Med hänvisning till vad som anförts i motion 1988/89:Sf251 hemställs att beslutar ersätta nuvarande bostadsbidrag för barnfamiljer med ett bastillägg enligt vad som anförts i motionen. () () () () 1 1988/89.
mot · GC02Bo214 · 1989-01-19 00:00:00 — Motion till 1988/89:Bo214 av m.fl. (m) Barnfamiljernas bostadsbidrag Med hänvisning till vad som anförts i motion 1988/89:So612 hemställs att hos regeringen begär förslag som innebär att bostadsbidragens konsumtionsstyrande effekt minskar och bidragen prövas mot inkomst efter skatt och att en plan framläggs enligt vilken bostadsbidragen stegvis och så långt möjligt ersätts med grundavdrag för barn, lägre skattetryck i övrigt samt flerbarnstillägg. () () ()
mot · GC02Bo215 · 1989-01-19 00:00:00 — Motion till 1988/89:Bo215 (s) Effektivt bostadsstöd Stödet till allmännyttiga hyreslägenheter är det mest effektiva bostadsstödet. Ett stort problem är att stödet till nybyggda egnahem och bostadsrätter över kan omvandlas till privata förmögenheter. Detta är inte bara en stor misshushållning med våra gemensamma resurser utan äventyrar också tilltron till effektiviteten i samhällets satsningar på bostadsförsörjningen. Enligt vår mening finns det inget utrymme för att höja hyrorna i nyproducerade lägenheter genom ytterligare begränsningar av räntebidragen. Tvärtom borde räntebidragen ökas för att rimliga hyror skall kunna uppnås. Om stödet är effektivt och kommer de boende till del är detta väl använda pengar. Kostnadspressen i bostadsbyggandet måste uppnås med andra medel än försämringar av räntebidragen. Fastighetsskatten kan också ses som en återbetalning av stödet. Med en differentierad fastighetsskatt skulle man få större möjligheter att använda denna för omfördelning inom bostadssektorn. En väg att höja effektiviteten i räntebidragssystemet skulle kunna vara att ge bättre villkor för bostäder där statens stöd inte kan omvandlas till privata förmögenheter då bostäderna byter ägare. Större räntebidrag skulle t.ex. kunna utgå för hyreslägenheter, egnahem och bostadsrätter som är prisreglerade. Ett annat sätt kan vara att räntebidragen villkoras, så att den som säljer en statligt belånad lägenhet eller ett småhus blir återbetalningsskyldig om priset är för högt. En ytterligare faktor som bör tas med i bilden är realisationsvinstbeskattningen. Denna ger väldigt lite pengar till statskassan trots att värdestegringen på bostäder har varit mycket hög. Enligt vår uppfattning är det således nödvändigt att även i fortsättningen ha ett generellt bostadsstöd. Men för att detta skall bli effektivt måste samhället använda de medel som finns för att begränsa värdestegringsvinsterna på bostadsmarknaden. 1* 1988/89.3sami. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att hos regeringen begär förslag som innebär ett bibehållet stöd till bostadsbyggandet som värdestegringsvinsterna begränsas. () () 1988/89 Bo215
mot · GC02Bo218 · 1989-01-20 00:00:00 — av och (båda s) Räntebidrag för ombyggnation För människor med rörelsehinder är en god tillgänglighet helt avgörande för deras möjligheter till ett eget boende. I flerbostadshus med tre våningar eller fler, byggda eller tidigare, saknar mer än 1 miljon lägenheter hiss. Genom att av nybyggnationen består av flerbostadshus i två våningar, medför det att en stor del av bostadsbeståndet blir otillgängligt för rörelsehindrade. Enligt och PM 1988:47 konstaterades att kommunerna ofta avstår från hisskrav vid ombyggnation. försågs t.ex. endast vart 5:e trevåningshus med hiss vid ombyggnation. I budgetpropositionen föreslås en sänkning av det statliga räntebidraget vid ombyggnation. Vid nybyggnation med statliga lån är den garanterade räntesatsen 2,454,. Ombyggnadslån lämnas med en garanterad räntesats på . Handikapporganisationerna får slåss för att lagens intentioner ska uppfyllas vid ombyggnationer. Den kortare amorteringstiden på lån till hus som inte installerar hiss vid ombyggnation har haft en ringa effekt på villigheten att installera hiss. Med ökade räntekostnader kan man befara att tillgängligheten till befintligt bostadsbestånd inte kommer att öka . Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att tillgänglighetsskapande åtgärder vid ombyggnation skall få statligt räntestöd motsvarande nybyggnation.
mot · GC02Bo219 · 1989-01-20 00:00:00 — av och (båda s) Bostadsanpassningsbidraget () Bostadsanpassningsbidrag () lämnas enligt 4 § för anpassningsåtgärder i anslutning till bostadslägenhet som behövs för att den ska vara ändamålsenlig som bostad för den handikappade. Bidrag lämnas endast för anpassning av den bostad där berörd person är skriven och stadigvarande bor och inte för fritidsbostad. Det finns mycket få tillgängliga fritidsanläggningar inom och utom . Det ökar behovet av egen fritidsbostad. Samhället ska ta ansvar för att människor med funktionsnedsättning får samma valmöjligheter som andra att välja fritidssysselsättning. De som har fritidshus, ska därför inte av sitt funktionshinder stoppas från att tillbringa sin tid där. Bostadsanpassningsbidrag till hiss eller annan lyftanordning ska, enligt handbok, alltid prövas mot alternativa lösningar. Detta får dock inte innebära att den funktionshindrade tvingas godta en lösning som innebär att denne blir utestängd från någon del av familjens gemensamma bostad. Vid nybyggnation är det mycket svårt att få till hiss eller lyft. Möjligheterna att få en tillräckligt stor tomt - för byggnation i ett plan - är små, särskilt i storstadsregionerna. Hänsyn till denna svårighet måste tas med i bedömningen av om till hiss eller lyft ska utgå. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att bostadsanpassningsbidrag skall kunna utgå till anpassning av fritidshus, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att alltid skall utgå till hiss eller lyftanordning i de fall detta krävs för att hela bostaden skall bli tillgänglig, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att till hiss/lyft i nybyggt småhus skall kunna utgå i de fall kommunen inte kunnat anvisa tomt lämplig för enplanshus.
mot · GC02Bo220 · 1989-01-18 00:00:00 — Motion till 1988/89: Bo220 av och (båda m) Dispens från markvillkoret för låntagarbyggda egnahem Fram till gäller dispens från markvillkoret för låntagarbyggda egnahem. Av de 17062 småhus som påbörjades byggdes endast 183 stycken utan statliga lån. För nyproduktion av småhus är det uppenbarligen en förutsättning att statliga lån utgår med undantag för ett försumbart antal hus. eller c:a 7 700 av de småhuslägenheter som påbörjades var låntagarbyggda egnahem. Av dessa tillverkades nästan alla i landets trähusfabriker. kommer c:a 9000 prefabricerade låntagarbyggda egnahem att tillverkas. Trähusbranschen svarar således för en avgörande del av landets bostadsproduktion. Med hänsyn till kommunernas bristande tomtreserv är det en förutsättning för småhusbyggandet att trähusfabrikerna kan erbjuda tomter till sina kunder. Detta kan ske exempelvis genom förtätning (en stor tomt köps och styckas till flera mindre) eller genom exploatering av nya områden. levererades av trähusfabrikernas s. k. styckehus till egna tomter. Om dispensen från markvillkoret inte förlängs kommer följaktligen en stor och viktig del av bostadsproduktionen inte att kunna genomföras. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att dispensen från markvillkoret för låntagarbyggda egnahem förlängs till . (m) () 1988/89 Bo220 225 1 1988/89.
mot · GC02Bo222 · 1989-01-20 00:00:00 — Motion till 1988/89: Bo222 av och (båda c) Handikappanpassning av vissa lokaler Statsbidrag bör inrättas för handikappanpassning av vissa allmänna lokaler som faller utanför de bidrag som utgår för andra allmänna lokaler. Att anpassa offentliga miljöer och allmänna lokaler så att de blir tillgängliga för besökare med handikapp är en angelägen och viktig uppgift. Staten bör påta sig ett ansvar för att det arbetet stimuleras och fortgår utan inskränkningar. För handikappanpassning av allmänna samlingslokaler utgår statligt bidrag enligt kungörelsen (1973:400) om statligt stöd till allmänna samlingslokaler. Bidrag för handikappupprustning som genomförs utan samband med andra bidragsberättigade arbeten lämnas till ett sammanlagt belopp som inte får överstiga . Bidrag på högre belopp får inte medges utan medgivande av regeringen. Likaså utgår bidrag för handikappanpassning av folkparksteatrar. Inom av fattade beslut om ramar har samlingslokalorganisation att besluta och administrera bidraget. Bidrag för handikappanpassning finns också efter liknande regler till lokaler för kyrklig verksamhet. Däremot finns inga statliga bidrag för handikappanpassning till övriga allmänna lokaler, som olika föreningslokaler typ pensionärsorganisationernas föreningslokaler, handikapporganisationernas föreningslokaler och andra liknande allmänna lokaler. har särskilda medel för handikappanpassning av här nämnda lokaler kunnat erhållas från allmänna arvsfonden. Detta är enligt ändrade regler inte längre möjligt. Det innebär att stimulanser saknas till handikappanpassning i dessa avseenden. Därmed hotar arbetet med handikappanpassning inom en väsentlig sektor att avstanna. Det är mycket olyckligt. Strävan från samhället måste vara att detta arbete får fortgå för att uppnå målsättningen om allas lika rätt och värde. Statliga stimulansbidrag till handikappanpassning även av denna kategori lokaler bör därför kunna utgå. En särskild beslutsram inom vilken beslut om bidrag får lämnas för detta ändamål bör fastställas. Stödet bör kunna ges samma utformning som stödet för handikappupprustning av allmänna samlingslokaler. Det bör också på samma sätt enkelt kunna administreras och beslutas av samlingslokaldelegation. Vi föreslår därför att ett nytt anslag anvisas för lokalanpassning som avser handikappades särskilda behov i allmänna lokaler som faller utanför kungörelsen om statligt stöd till allmänna samlingslokaler (1973:400). Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär åtgärder för handikappanpassning av vissa allmänna lokaler i linje med vad som anförs i motionen. () () 1988/89 Bo222
mot · GC02Bo225 · 1989-01-23 00:00:00 — Motion till 1988/89: Bo225 av och (båda s) En investeringsavgift för kontorsbyggande På förslag från regeringen i den s. k. höstpropositionen har en begränsning av byggandet av kontorsfastigheter genomförts. kommer produktionen att begränsas till av nivå. Detta är en åtgärd i rätt riktning men den är tyvärr otillräcklig för att styra byggproduktionen till bostadssektorn. En starkare prioritering av bostadsbyggandet är nödvändigt, framför allt i storstadsområdena. Som exempel kan nämnas att endast av det planerade bostadsbyggandet i har kunnat genomföras bl. a. beroende på att byggkostnaderna varit för höga. De höga kostnaderna hänger samman med överhettningen på byggmarknaden som bl. a. orsakas av det mycket omfattande kontorsbyggandet. För att begränsa kontorsbyggandet och möjliggöra en starkare prioritering av bostadsproduktionen bör en särskild investeringsavgift införas för kontors- och övriga arbetsplatsfastigheter i storstadsområden. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till investeringsavgift för byggande av kontors- och arbetsplatsfastigheter i storstadsområden i enlighet med vad i motionen anförs. () ()
mot · GC02Bo226 · 1989-01-23 00:00:00 — Motion till 1988/89 :Bo226 av m.fl. (fp) Statliga stimulansbidrag till gruppboende för dementa Med hänvisning till vad sorn anförts i motion 1988/89:So459 hemställs att hos regeringen begär förslag om statligt stimulansbidrag för gruppboende för dementa i linje med vad som anförts i motionen. () () () Nr Bo226 -234
mot · GC02Bo227 · 1989-01-23 00:00:00 — 1988/89 :Bo227 av m.fl. (fp) Om- och nybyggnad av ålderdomshem Med hänvisning till vad som anförts i motion 1988/89:So235 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om och förslag angående om- och nybyggnad av ålderdomshem. () () () () () () ()
mot · GC02Bo229 · 1989-01-23 00:00:00 — av (m) Informationen på de moderna kartverken De båda viktigaste moderna kartverken i är otvivelaktigt de ekonomiska och topografiska kartorna. Det förra tillkom efter riksdagsbeslut och utgives i skala 1:10000 för större delen av landet och för inland i skala 1:20000. Det skall ge en aktuell bild av tillståndet på marken vad beträffar bebyggelse, ägoslag och naturförhållanden samt såväl den administrativa indelningen som fastighetsindelningen och man räknar med 12 800 kartblad inalles, varav 11 700 i huvudskalan. I funktion varande järnvägar är återgivna på kartan och redovisas med hänsyn till driftssätt, spårvidd och spårantal. Fasta fornlämningar liksom andra kulturminnesmärken inventeras före kartläggningen och redovisas. omfattar 200 000 lokaler med ca 600 000 -700 000 fornlämningar. Redovisningen av den administrativa indelningen har snabbt blivit föråldrad och missvisande; sålunda avgränsas de lokala domstolarnas - domsagornas och rådhusrätternas - områden, en indelning som är helt inaktuell. Däremot saknas landskaps- och häradsgränser, vilka dock avspeglar att en historisk indelning av riket alltjämt är fortlevande i det allmänna medvetandet, bland annat i hembygdssammanhang. I konsekvens med fornlämningsredovisningen borde de ha inritats. En annan art av fornlämningar är de nedlagda järnvägarna, vilka ofta kvarlämnat spår i terrängen i form av övergivna järnvägsbankar, som kan vara vittnesbörd om industrialiseringens och näringslivets utveckling och då aktuella kommunikationsleder. Till jämförelse kan nämnas, att i saluförs en speciell karta över järnvägsnätet, Sectional Maps of , vari redovisas såväl alla nuvarande järnvägar med stationer inritade som samtliga nedlagda banor; dessutom finns alla museibanor utsatta. började man efter flerårig försöksverksamhet utge den nya topografiska kartan som ersätter generalstabskartan. Skalan är i regel 1:50000, i vissa fall 1:100000. Även beträffande denna har bland annat orienterare och geografer vissa önskemål. Således anges endast "skog, medan man på generalstabskartan skilde mellan löv-, barr- och blandskog. saknas, men man har markering av arkeologiska objekt. Likaså undertryckas branterna, fastän enligt gammal tradition kurvor ej får gro ihop. Namnen i landskapet är en kulturskatt, men namngivningen har stundom väckt kritik. Dialektala namn har ofta normaliserats och lapska namn förvrängts eller förväxlats, t.ex. i Kebnekaise-området. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär åtgärder för en fortlöpande översyn av informationen på de moderna kartverken. 1988/89 Bo229
mot · GC02Bo230 · 1989-01-23 00:00:00 — av och (båda c) Rätt till statliga lån vid förvärv av äldre fastigheter Mångå ungdomar särskilt på landsbygden är intresserade att överta äldre hus, men på grund av hög räntekostnad är detta ofta inte möjligt, om en rimlig boendekostnad skall erhållas. Äldre hus utan genomgripande renovering har nästan uteslutande finansiering utanför den statliga bostadslånemarknaden. Endast unga familjer med bostadsbidrag kan få statliga lån. Ofta uppstår önskemål om egen bostad långt innan familjebildning och eftersom hyreslägenheter är mycket ovanliga på landsbygden, återstår i de flesta fall endast avflyttning till närmaste tätort som enda alternativ. Vi föreslår därför att unga människor på landsbygden skulle få möjlighet till statliga lån vid övertagande av äldre bostadsfastigheter trots att rättighet till bostadsbidrag inte föreligger. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om rätt till statliga lån för äldre fastigheter på landsbygden.
mot · GC02Bo231 · 1989-01-23 00:00:00 — Det statliga stödet till energirådgivning upphörde . Tanken var då att den verksamhet som hade kommit igång i flertalet kommuner och som var av stor vikt för att den beslutade energihushållningen skulle kunna genomföras, skulle fortsätta som en reguljär verksamhet inom ramen för kommunernas budgetar. I verkligheten blev effekten den att i mer än hälften av kommunerna försvann energirådgivarna direkt. Sedan har avtappningen fortsatt - men i långsam takt. De få kommunala energirådgivare som tillkommer anställs ofta av de kommunala , vilket gör deras verksamhet mer knuten till energiproduktionsintressena. Detta är en olycklig utveckling inte minst mot bakgrund av att tidpunkten för kärnkraftsavvecklingen rycker allt närmare. Kompetensen finns kvar hos många f d kommunala energisparrådgivare. Denna kompetens måste tas tillvara mot bakgrund av det stora energibesparingsbehov som föreligger. Skälen blir bara fler och fler; man kan peka på behovet av att minska koldioxiden i luften och på behovet av att medverka till lämpliga alternativ när lån för byggnation med direktverkande eluppvärmning förbjuds från . Bristerna i systemet var att bidraget utgick till och utan krav på redovisning av planer och budget. Dessutom fanns och finns ingenting i lagstiftningen som utpekar energirådgivning som en obligatorisk verksamhet. Vi föreslår att stödet återupptas i nya former där staten och kommunen delar på kostnadsansvaret, vardera, och där kommunerna genom ett tillägg i PBL blir skyldiga att bistå med energirådgivning. Detta senare tillägg kan lämpligen formuleras som en sjätte punkt i 11 kap. 1 §, st PBL, om uppgifter och serviceansvar. Kostnaden för energirådgivningen i här beskriven form kan beräknas uppgå till . Av denna kostnad faller 60 milj. kr. Dessa medel föreslår vi belasta statsbudgetens elfte huvudtitel, anslag B17. Med hänvisning till vad som anförts hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som sägs i motionen om bidrag till av kommunernas kostnad för energirådgivning, 2. att för energirådgivning anslår för /90 utöver vad regeringen har föreslagit under B17, bil. 13, prop. 100 eller således , 3. att beslutar om en sådan ändring i att energirådgivningen blir en obligatorisk serviceuppgift för de kommande byggnadsnämnderna. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) 1988/89 Bo231