ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GD02Ju2 · 1989-10-18 00:00:00 — Motion till 1989/90:Ju2 med anledning av prop. 1989/90:2 om trafiknykterhetsbrotten m.m. Det är viktigt att lagstiftning och lagtillämpning samverkar i det budskap bilisten mottar. I föreliggande proposition föreslås en sänkt promillegräns för rattonykterhet. Detta är bra. Av mätningstekniska skäl anses en lägre gräns knappast möjlig. Emellertid anser jag att gränsen för grovt rattfylleri bör sänkas. Andelen trafiknykterhetsbrott med utgör av samtliga. Det är också denna grupp som orsakar de svåraste olyckorna. Här finns ofta personer med svåra alkoholproblem och med en utveckling mot allt större alkoholberoende och sämre insikt om de faror i trafiken de kan utsätta omgivningen och sig själva för. En lägre gräns för brottet grovt rattfylleri kan bidra till att hejda en överströmning från gruppen 0,5-1,till gruppen ovanför denna gräns. Jag vill därför föreslå att en ändring av den i propositionen föreslagna lagparagrafen 4 a, punkt 1, sker så att föraren döms för grovt rattfylleri om han har en alkoholkoncentration som uppgår till i blodet eller motsvarande milligram per liter utandningsluft. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att gränsen för grovt rattfylleri i lagstiftningen ändras från nuvarande och i propositionen föreslagna 1,5 %c till 1,0 1 * 1989190.3 . Nr Jul -4
mot · GD02Ju7 · 1989-10-18 00:00:00 — Motion till 1989/90:Ju7 av m.fl. (s) med anledning av prop. 1989/90:2 om trafiknykterhetsbrotten m.m. Alkohol och trafik hör inte ihop. Lagstiftning och tillämpning måste markera detta mycket klart för att det skall få önskad effekt bland allmänheten. Onykterhet i samband med trafik är en av de största enskilda olycksorsakerna i trafiken. Välgrundade beräkningar/undersökningar visar att i var femte trafikolycka med dödlig utgång finns alkoholen med som en av orsakerna. Det är därför inte förvånande att flera tunga instanser kräver en nollpromillegräns. En av dem är . Lastbilsförarna vistas ständigt i trafiken och känner riskerna. Regeringens proposition 1989/90:2 föreslår en nedre straffbarhetsgräns för alkoholpåverkan på . Om man ordentligt vill markera att alkohol och trafik inte hör ihop måste man sträva efter en nollgräns. Det är sant att vid huvudparten av olyckorna i samband med rattfylleri förekommer högre alkoholhalt i blodet än , men tillräckligt många har lägre, för att lagstiftningen skall gälla också dem. Dessutom och det är det viktigaste argumentet för en nollpromillegräns - felbedömer många sin egen tålighetsgräns och tror sig kunna dricka mer än vad som är lämpligt. En liten accepterad konsumtion av alkoholdrycker leder lätt till en successivt ökad, i tro att man också klarar det. Särskilt ungdomen är utsatt för en sådan attitydbildning. Av olika praktiska skäl, inkl. de juridiska, torde det ej vara möjligt att införa en ren nollpromillegräns. Vi menar t.ex. att det inte äropinionsmässigt möjligt att förhindra förtäring av måltidsdrycker typ lättöl. Detta är ju också accepterat av försäkringsbolagen med bibehållen helnykterhetsrabatt. Det kan heller inte uteslutas att vissa matvaror kan förorsaka en mätbar alkoholhalt i blodet. Grundat på ett nollgränsresonemang stannar vi därför för en nedre straffbarhetsgräns på . En eventuell gräns vid menar vi inte täcker in alla tänkbara individuella avvikelser bl.a. till följd av kroppskonstitution, medan den i propositionen föreslagna gränsen ligger onödigt högt. 1989/90 Ju7 () () Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att fastställer den nedre straffbarhetsgränsen vid trafikonykterhetsbrott till .
mot · GD02K1 · 1989-10-25 00:00:00 — Motion till 1989/90: Kl & ' Mot. med anledning av prop. 1989/90:12 om 1989/90 ändring i lagen (1976:633) om kungörande av Kl-2 lagar och andra författningar Alla bestämmelser som gäller i skall gå att läsa på svenska! Internationella överenskommelser är ofta avfattade på många språk, när de inkorporeras med svensk lag. Det är rimligt, som föreslås i propositionen, att släppa kravet på att samtliga språk skall behöva införas i och i SÖ (överenskommelser med främmande makter). Regeringen föreslår också att det skall vara möjligt att inkorporera konventioner som saknar svensk text och att de skall bli gällande på det eller de utländska språk de är avfattade på. Konvention som saknar svensk text bör i allmänhet kungöras tillsammans med en svensk översättning, heter det. Men regeringen räknar med att det kan finnas särskilda skäl att inte kungöra en svensk översättning, t.ex. om det är fråga om en överenskommelse som riktar sig till myndigheter eller enskilda för vilka det ter sig mera naturligt att vid tillämpningen använda det eller de språk på vilka överenskommelsen är avfattad i stället för att utnyttja en svensk översättning. (s. 8). Jag utgår från att alltid kommer att få avgöra huruvida en konvention skall inkorporeras i svensk rättsordning. Det material som skall ta ställning till måste finnas på svenska. Enligt min mening bör alla bestämmelser som gäller i vara kungjorda tillsammans med en svensk text. Några undantag från detta skall alltså inte tillåtas. Den sista bisatsen (om inte särskilda skäl föranleder något annat) bör utgå i 14 §, näst sista stycket i den föreslagna lagen om ändring i lagen (1976:633) om kungörande av lagar och andra författningar. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att alla bestämmelser som gäller i skall vara kungjorda tillsammans med en svensk text. 1 1989/90.
mot · GD02Sf1 · 1989-10-03 00:00:00 — av m.fl. (vpk) med anledning av skr. 1988/89:153 med redogörelse för en överenskommelse om vissa ersättningar till sjukvårdshuvudmännen 1989/90 Sfi4 infördes den s.k. sjukronan som avgift för läkarbesök i sjukvården. reglerades även andra avgifter. Det blev ett radikalt förenklat ersättningssystem som då började användas. Avgiftsnivån lades så att ingen av ekonomiska skäl skulle avstå från att söka sjukvård. har patienternas egen avgift ökat kraftigt utan att följa den allmänna prisutvecklingen. kostar ett läkarbesök , tillägg för hembesök är , sjukvårdande behandling är , telefonförfrågning . och vårdavgiften är . Till detta kommer att kostnaderna för medicin har ökat till . Hade sjukronorsreformen knutits till förändringar i konsumentpriser sä hade patienterna fått betala en avgift på . En likartad knytning till basbeloppet hade inneburit en avgift på . Den enda anledningen till att patientkostnaderna fördubblats i förhållande till den allmänna prisnivån måste vara att den fått följa den kostnadsutveckling som förekommit inom landstingen och att denna påverkat förhandlingarna mellan staten och landstingskommunerna så att man nu hamnat på en hög avgiftsnivå. Att det inte är en naturnödvändighet med höga patientavgifter visar som tar . och väl följer kostnadsutvecklingen. och har även de lägre egenavgifter för sjukvården men i övrigt följer landstingen det uppgjorda avtalet mellan regeringen och . Var den ekonomiska smärtgränsen ligger för att människor skall avstå från att söka vård är säkert svårt att fastställa men med den kraftiga ökning vi nu har av egenavgiften finns det antagligen redan nu grupper som på grund av ekonomiska svårigheter drar sig för att gå till en läkare. För att inte fler skall göra sådana överväganden föreslås att patienternas kostnader indexregleras. Vilket i sig rimligtvis borde ge en samhällsekonomisk vinst med tidigare behandlingsinsatser. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motio 1 1989/90. nen anförts om indexreglering av alla patientavgifter inom landsting- Mot. 1989/90 ens sjukvårdsområden. (vpk) (vpk)
mot · GD02T1 · 1989-10-17 00:00:00 — av m.fl. (vpk) med anledning av prop. 1989/90:4 om sjömanspensioneringen 1989/90 TI-6 Regeringen har föreslagit ett avskaffande av sjömanspensioneringen, ett förslag som helt utan förvarning för dem som är mest berörda. Förslaget betraktas med rätta som ett slag i ansiktet på sjöfolket. Regeringspropositionen innebär bl.a. att den som intjänat full pensionsrätt, men /90 inte fyllt , helt förlorar denna rättighet. I detta läge har sjömännens fackförening till regeringen ställt frågan om de skulle våga lägga fram ett förslag om att avskaffa ATP för alla dem som tjänat in till detta pensionssystem. Förslaget innebär en mycket snabb avveckling av sjöfolkets pensionssystem och atl regeringen inte ens ansett det befogat att låta Svenska Sjöfolksförbundets medlemmar eller dess förtroendevalda remissbehandla propositionens förslag förstärker den cynism som utmärker regeringsförslaget. Med hänvisning till att det inte finns några pengar tar regeringen risken att angripa en mindre grupp hårt yrkesarbetande medborgare. Sjömanspensionen har fungerat som en garanti för de sjömän som inte orkat arbeta fram till . Sjömännens arbete och livssituation är inte jämförbar med någon annan grupp. Den hårda arbetsmiljön, arbetstidens förläggning och den i praktiken ständiga underbemanningen kräver sina attribut i form av för tidig nerslitning. Detta visar sig i att inte mindre än tre fjärdedelar väljer att trappa ned sin arbetstid före pensionsåldern. Något som de kommer att få svårare att göra om regeringens förslag antas av . Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att avslår regeringens proposition 1989/90:4 om att upphäva kungörelsen om sjömanspensionen, 2. att begär att regeringen skall återkomma med förslag till en finansiering som säkerställer att sjömännens pensionssystem bibehålls. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) 1989/90 TI
mot · GD02T10 · 1989-10-26 00:00:00 — Motion till 1989/90:T10 av (vpk) med anledning av prop. 1989/90:17 om ändring i lagen (1972:435) om överlastavgift Vpk har i en rad tidigare motioner och yrkanden behandlat konsekvenserna av den ökande tunga landsvägstrafiken. Vi har konsekvent motsatt oss att de högsta tillåtna bruttovikterna höjs ytterligare. Motiveringarna bygger på både miljö-, trafiksäkerhets- och samhällsekonomiska hänsyn. Riksdagsmajoriteten har inte accepterat vpk:s förslag till begränsningar av den tunga landsvägstrafiken. Utifrån de beslut som redan drivits igenom måste såväl kontroll som avgiftssystem för överlastavgifter skärpas. För att ändringar i lagen om överlastavgifter skall få avsedd effekt anser vpk att det därför är nödvändigt att förslagen i regeringens proposition kompletteras. Detta innebär inte att vi ändrat uppfattning i fråga om att beslutet om högsta tillåtna bruttovikter på vägnätet skall omprövas. I propositionens inledningsavsnitt (sid 5) medger också regeringen negativa effekter på vägnätet som nedbrytande eftersom de sker från en högre nivå. påtalar att de nuvarande mycket generösa viktavdragsreglerna har missbrukats. Viktavdragen har utnyttjats för att öka lastvolymen hos fordonen. För att motverka en informell vikttolerans bör det införas en ny regel med följande innebörd: Om överlast återstår sedan viktavdragen gjorts, skall avgiften beräknas för hela överlasten utan några avdrag. Vpk föreslår att en sådan regel kompletterar propositionens förslag. Eftersom fraktarna i stor omfattning har struntat i att betala in utdömda avgifter för överlast krävs åtgärder för att underlätta registrering och statistik över påförda avgifter och åtgärder för att stoppa utnyttjandet av överlast. Vpk anser i likhet med RSV att regler om brukandeförbud skall införas på samma sätt som gäller vid obetald vägtrafikskatt. En samordning av uppbörden av överlastavgift med uppbörden av vägtrafikskatt möjliggör avräkning av obetald överlastavgift vid återbetalning av vägtrafikskatt. bör få uppdraget att svara för uppbörden av överlastavgift. Överlastavgiftslagen omfattar inte alla typer av tunga motordrivna fordon. understryker i sitt remissvar denna brist. Vpk anser att lagändringen skall omfatta alla typer av tunga motordrivna fordon. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att beslutar att överlastavgiften beräknas för hela överlasten utan några avdrag i enlighet med vad som sägs i motionen, 2. att beslutar att regler om brukandeförbud motsvarande dem som gäller för obetald vägtrafikskatt införs i enlighet med vad som sägs i motionen, 3. att beslutar att lagändringen skall omfatta alla typer av tunga motordrivna fordon. 1989/90 TIO
mot · GD02T12 · 1989-10-26 00:00:00 — Motion till 1989/90:T12 av m.fl. (c) med anledning av prop. 1989/90:22 om lag om tillstånd till överlåtelse av skepp, m.m. I en kommittémotion under allmänna motionstiden yrkade vi att den s.k. flagglagen skulle avvecklas. Syftet med lagen kan sägas ha varit att av allmänt sjöfartspolitiska skäl minimera skadorna vid den minskning av handelsflottan som skett fortlöpande under en följd av år. Lagen har varit av tillfällig karaktär men dess giltighet har förlängts fem gånger. Regeringens nu framlagda förslag innebär att den tillfälliga lagstiftningen skall ersättas av en permanent. förändras motiveringarna till lagens existens genom att beredskapsskälen lyfts fram. Enligt mening anför regeringen inga nya omständigheter som för vår del skulle motivera ett annat ställningstagande än det som gjordes och som bekräftades genom en reservation i trafikutskottet . Det torde stå helt klart att en permanent lagstiftning på detta område medverkar till en ökad byråkrati som den riskerar att bli verkningslös på grund av alla de undantag som föreslås i motiveringen. Vidare kan man anta att en permanentning av flagglagen nu skulle motverka de syften som de anges främja. har nämligen märkts en viss vilja hos rederierna att ta hem fartyg och återinsätta dem under svensk flagg. Tvekan inför ett sådant steg är dock betydande eftersom fartyget då hamnar under de utförsäljningsregler som såväl den gamla som nya lagen föreskriver. Detta försvårar en eventuell framtida handel med fartyget. Handeln med begagnat tonnage är nämligen i högsta grad internationell till sin karaktär. En isolerad svensk begagnatmarknad för tonnage kan leda till allvarlig kapitalförstöring. Möjligheterna att genom myndighetsprövning göra bättre ekonomiska prövningar än vad rederiet kan måste anses ringa. De föreslagna reglerna går också i rakt motsatt riktning mot den avreglering av internationell handel som annars pågår. Avskaffandet av valutaregleringen är det senaste större exemplet på en sådan avreglering. De remissinstanser som kan sägas ha särskilda insikter i internationell handel - kommerskollegium och - har båda avstyrkt förslaget till permanentning av lagen. Särskild vikt bör enligt vår mening därvid fästas vid kommerskollegiums avstyrkande eftersom det är denna myndighet som handlagt ärenden enligt den nuvarande lagstiftningen. Sammanfattningsvis anser vi således att bör avslå regeringens proposition. Detta innebär att handeln med sjötonnage blir fri i och med att den tidsbegränsade flagglagen upphör vid utgången av 1989. Med hänvisning till det anförda hemställs att avslår proposition 1989/90:22. () () () ()
mot · GD02T13 · 1989-10-26 00:00:00 — Motion till 1989/90:T13 av m.fl. (fp) med anledning av prop. 1989/90:22 om lag om tillstånd till överlåtelse av skepp, m.m. I propositionen föreslås att en ny, ej tidsbegränsad, lag om överlåtelse av skepp till utländsk ägare skall ersätta den nu gällande s.k. flagglagen. Förslaget innebär att det även i fortsättningen skall krävas tillstånd till överlåtelse om skeppet därmed upphör att vara svenskt. Vidare föreslås ändringar i sjöarbetstidslagen, sjömanslagen och mönstringslagen om regler om dispens från svensk lagstiftning. har tidigare krävt att den s.k. flagglagen skall avvecklas. Bedömningen kvarstår att denna lag begränsar de svenska rederiernas handlingsfrihet, när det gäller att disponera tonnaget. Detta innebär nackdelar på en marknad där flexibilitet och rörlighet är viktiga förutsättningar för framgång. Det finns därför ingen anledning att ersätta den gamla flagglagen, som upphör att gälla , med en ny lag. Vår mening är därför att propositionen bör avslås i denna del. Med hänvisning till det anförda hemställs att avslår regeringens förslag om lag om tillstånd till överlåtelse av skepp. () ()
mot · GD02T14 · 1989-10-26 00:00:00 — Motion till 1989/90:T14 av och (båda vpk) med anledning av prop. 1989/90:22 om lag om tillstånd till överlåtelse av skepp, m.m. Motiven till lagstiftningen är väl kända. Skälen är lika välgrundade som när lagen kom till. Men trots lagens tillkomst har antalet svenskflaggade skepp fortsatt att minska. Mot bakgrund av vunna erfarenheter efter 1977 finns det alltså anledning att dels permanenta lagstiftningen, dels skärpa den i förhållande till gällande lag. Vpk anser att trovärdigheten för neutralitets- och beredskapspolitik kan ökas genom sådana åtgärder. Däremot tror vi inte att uttalanden, som i propositionens avsnitt 2.2 (s. 16), vilka aviserar en kapitulation för EG och dess sjöfartspolitik, uppfattas på samma sätt av omvärlden. Till frågan om vilka undantag från lagen som skall medges, dvs. när överlåtelse skall tillåtas, är det otillräckligt att hänvisa till ett begrepp som tillfredsställande lönsamhet i förslaget under 2.3. När det gäller nya fartyg behövs ett perspektiv för att avgöra lönsamheten. Lagstiftningen måste formuleras så att tillståndsprövning alltid måste ske före eventuell överlåtelse. Om lagen medger undantag med hänvisning till att det anses nödvändigt att snabbt sluta ett överlåtelseavtal (2.4) rubbas grundprincipen i lagstiftningen. Ytterligare undantag som anges i propositionen gäller överlåtelse för oljeplattformar m.m. Vpk delar inte regeringens uppfattning att det i dessa fall inte finns behov av insyn vad gäller överlåtelse till utlandet. Vad gäller inflytande från arbetsmarknadsparterna måste det klart anges att alla berörda fackliga organisationer innefattas. Förslag till lag om ändring i sjömanslagen (1973:282) talar om skydd som regleras i lag eller kollektivavtal som slutits eller godkänts av en organisation vilken är att anse som central arbetstagarorganisation. Vpk menar att alla organisationer som representerar de ombordanställda skall omfattas av lagen. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om tillfredsställande lönsamhet, 2. att ej antar 2 § i förslaget till lag om tillstånd till överlåtelse av skepp, 3. att beslutar att 3 § i förslaget lag om tillstånd till överlå 1989/90 T14 tionen anförts om fackliga organisationers inflytande. (vpk) (vpk) telse av skepp får följande lydelse: Tillstånd skall sökas av överlataren innan överlåtelse sker. 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i mo
mot · GD02T16 · 1989-10-27 00:00:00 — Motion till 1989/90:T16 av m.fl. (mp) med anledning av prop. 1989/90:22 om lag om tillstånd till överlåtelse av skepp, m.m. I propositionen föreslås att tillstånd även fortsättningsvis skall krävas för överlåtelse av svenska registreringspliktiga skepp. De tre huvudsakliga grunder sorn anförs för att kunna motivera ett eventuellt avslag till en sådan tillståndsansökan är enligt propositionen: - den flagg som skeppet är avsett att föra - möjligheterna att driva skeppet under svensk flagg. Vi har inget att invända mot de föreslagna skälen, eller att tillstånd även fortsättningsvis krävs. Däremot anser vi att följande skäl också bör kunna motivera avslag på tillståndsansökan: - sysselsättningssituationen för svenska sjömän - miljöaspekter som sammanhänger med vilken flagg ett fartyg har. Vi noterar att lagen ursprungligen hade sysselsättningsaspekter som framstående syfte. Det bör även fortsättningsvis finnas med! Utsläpp av spillolja och andra miljöfarliga utsläpp till luft och vatten beror också i viss mån på de olika krav olika länder ställer på fartygens egenskaper, skötsel och arbetsmiljö. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att beslutar att sysselsättningsaspekter för svenska sjömän, och även miljöaspekter, skall vägas in vid prövning enligt lagen om tillstånd för överlåtelse av skepp. () () gotab 99137, 1989
mot · GD02T2 · 1989-10-17 00:00:00 — Motion till 1989/90:T2 av och (båda c) med anledning av prop. 1989/90:4 om sjömanspensioneringen I propositionen föreslår regeringen att det nuvarande systemet med sjömanspension avskaffas. Handelsflottans pensionsanstalt ansvarar för pensionssystemet. Av propositionen framgår att försök att avlösa det nuvarande pensionssystemet med en kollektivavtalsreglerad pensionering har misslyckats. Det är därför enligt vår mening märkligt att regeringen nu framlägger förslag som i ett enda drag helt och hållet berövar en grupp arbetstagare ett trygghetssystem de förväntat sig skall bestå i någon form. Än mer märkligt är det att systemet avvecklas efter en mycket kort övergångsperiod - endast . Det betyder att människor som inrättat sina förhållanden på grundval av förväntningar om framtida pensioner har en för att anpassa sig till de nya omständigheterna. Mot denna bakgrund bör nu avslå propositionens förslag. Därmed ges möjlighet att ånyo försöka lösa frågan avtalsvägen. Det är då rimligt att en betydligt längre övergångsperiod - exempelvis - diskuteras. Med hänvisning till det anförda hemställs att avslår proposition 1989/90:4. () () 1* 1989/90.3 .
mot · GD02T3 · 1989-10-17 00:00:00 — Motion till 1989/90:T3 av m.fl. (mp) med anledning av prop. 1989/90:4 om sjömanspensioneringen I propositionen föreslås att sjömanspensioneringen skall avskaffas. Detta trots att inget avtal mellan och , för att kompensera den förlust sjömännen skulle drabbas av. En tillfredsställande uppgörelse om ett avtalsreglerat pensionssystem, eller motsvarande, bör komma till stånd innan sjömanspensioneringen avskaffas. Arbete till sjöss är oftast förknippat med trånga utrymmen, buller, långa arbetspass och även i övrigt en förhållandevis dålig arbetsmiljö. Bruttolönen för sjömän är ofta låg, vilket medför en låg ATP-poäng. Löner och avtal är naturligtvis uppkomna i en situation där sjömanspensionen ingår. Tas sjömanspensionen bort måste därför avtalen justeras i samklang med det. Med anledning av vad som ovan anförts hemställs att avslår proposition 1989/90:4.
mot · GD02T4 · 1989-10-18 00:00:00 — Motion till 1989/90:T4 med anledning av prop. 1989/90:4 om sjömanspensioneringen När sjömanspensioneringen infördes fanns inte folkpension eller ATP. Det ansågs också att sjömansyrket var hårdare och mer osäkert än andra yrken, eftersom sjömän ofta var säsongsanställda och ofta bytte arbetsgivare. Staten tog därför ansvar för en särskild sjömanspension. Efter hand överfördes betalningsansvaret till sjömännen genom egenavgifter och till redarna genom en speciell redaravgift. finansieras sjömanspensionerna endast genom avkastning på fondkapital samt ovan nämnda redaravgifter. Pensionerna administreras av handelsflottans pensionsanstalt (HAP). Denna har redovisat underskott. Avkastningen och redaravgifterna täcker inte kostnaderna för pensionerna. De ursprungliga motiven till den särskilda sjömanspensionen har inte längre samma giltighet. Arbetets karaktär och arbetsförhållandena liknar mer och mer de förhållanden som gäller på land. Men framför allt finns det förmåner, typ delpensioner och möjligheter till förtidspensionering samt kollektiva försäkringar, vilka i princip motsvarar det som sjömanspensioneringen tidigare avsågs täcka. Det finns sålunda numera inte skäl för staten att lagstifta om en särskild sjömanspension. I den mån en sådan pension bedöms som angelägen, bör denna regleras i kollektivavtal, utan statens inblandning. Förändringar av gällande pensionsregler bör emellertid självfallet genomföras på ett sådant sätt att de som omfattas av systemet inte drabbas retroaktivt. Vi föreslår därför att den nuvarande redaravgiften om bibehålls fram till dess att ett avtal slutits. De sjömän som är berättigade till pension enligt de nuvarande reglerna skall också erhålla sådana. Dock bör den som efter fyller inte få räkna in sina arbetsmånader som underlag för sjömanspension. Även detta skall gälla fram till dess att kollektivavtal har slutits. De medel som förvaltas av handelsflottans pensionsanstalt skulle kunna utgöra en grundstomme för en framtida kollektivavtalad sjömanspension. Om parterna inte kommer överens om ett kollektivavtal bör de fonderade medlen tilldelas de sjömän som annars skulle ha varit berättigade till pension. Mot bakgrund av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om förändringar av det särskilda pensionssystemet för sjömän. () () () ()