mot · GC02A804 · 1989-01-20 00:00:00 — Likväl uppvisar arbetsmarknaden stora skillnader mellan könen. Den mest iögonenfallande skillnaden är kanske att en så stor grupp kvinnor har deltidsarbete. Över hälften av alla kvinnor i arbetslivet arbetar deltid. En viktig orsak är naturligtvis att mänga kvinnor stannar hemma i samband med barns födelse för att återgå till förvärvsarbetet, oftast på deltid och ofta på udda tider för att passa ihop familje- och arbetsliv. För många kvinnor blir priset att få tiden att räcka till inte bara en låg inkomst utan också sämre sjukpenning, lägre pension och mycket små möjligheter till vidareutveckling i arbetslivet. Problemet är att många kvinnor som arbetar deltid önskar heltid, men kan inte få det därför att arbetet organiserats för deltidsarbete. Många arbetsgivare, inte minst stat och kommun, har funnit det lönsamt att inrätta deltidstjänster. Det har i sin tur lett till deltidsarbetslöshet. Arbetsgivaren sparar pengar men ofta måste samhället gå ut och betala arbetslöshetsstöd, socialbidrag osv. Detta är olyckligt och i direkt strid med jämställdhetssträvandena, speciellt som det är framförallt unga kvinnor som drabbas av ofrivillig deltid. Vi förutsätter att arbetstidskommittén grundligt behandlar frågorna. Bristen på arbetskraft kommer också att tvinga fram heltidstjänster. De 60 milj. kr.regeringen har avsatt för åtgärder mot ofrivillig deltidsarbetslöshet har endast utnyttjats till hälften. Detta är anmärkningsvärt. Regeringen bör intensifiera arbetet för att motverka den ofrivilliga deltidsarbetslösheten. 2.5 Statens roll sorn föregångare Eftersom många kvinnor förvärvsarbetar inom den offentliga sektorn, har såväl politiker som offentliga arbetsgivare ett speciellt ansvar för kvinnors arbetsvillkor. En politisk huvuduppgift inför 90-talet är den offentliga sektorns förnyelse. Det är viktigt att politiker och andra beslutsfattare i detta arbete särskilt uppmärksammar jämställdhetsaspekten. Den bristande jämställdheten på arbetsmarknaden kan till stor del föras tillbaka på det förhållandet att det är mannen som är . Kvinnor föder barn under den tidigare delen av sitt liv, oftast , medan männen kan bli fäder när som helst under sin förvärvsarbetstid. Det är också oftast karriärstegen är viktig. Att vara borta från sitt arbete för att vårda barn kan hindra många kvinnor från att avancera. I partimotion 1987/88:A801 redovisade vi en engelsk satsning i det privata näringslivet på s.k. förvärvsavbrottsplaner. Tanken är att den som är hemma skall ha en systematisk kontakt med sin arbetsplats och yrkesuppgift. Det skall underlätta en återgång och motverka Mot. 1988/89 att tiden rusar ifrån en i yrkeslivet bara för att man väljer att A804 ge barnen extra tid. En liknande form av individuella planer för de föräldrar som väljer att stanna hemma och vårda barn bör uppmuntras av staten som arbetsgivare. Överhuvudtaget gäller att inställningen till föräldraledighet måste förändras. Vi behöver bryta de mentala vanemönstren och underlätta möjligheterna till ledighet under vissa perioder i livet. Det måste bli naturligt att planera för föräldraledighet - även på högre nivåer. Enligt är ungefär en tredjedel av alla chefer i kvinnor. Bland högre chefer är representationen avsevärt sämre än på lägre nivåer, och den privata sektorn har betydligt färre kvinnliga chefer än den offentliga. Vid internationella jämförelser är det påfallande att trots en mycket hög andel kvinnor i förvärvsarbete har en mycket låg andel kvinnor i chefsbefattningar. Enligt är det självklart att chefer skall rekryteras bland både kvinnor och män. har en duktig kvinna betydligt svårare än en duktig man att bli befordrad, vilket innebär att kvinnors kunskap, kreativitet och vilja att ta ansvar ännu inte utnyttjas till fullo. Staten borde här vara föregångare. Särskilt viktigt är det, att regeringen själv föregår med gott exempel. Det är därför beklagligt att regeringen inte själv lever upp till de krav man ställer på sin omgivning. Bara 2 av de 23 statssekreterarna är kvinnor. Industridepartementet har en enda kvinnlig chefstjänsteman, och kan på intet sätt utgöra ett föredöme för den privata industrin, där jämställdhetsarbetet går mycket långsamt. Mönstret går igen i flera av regeringens fackdepartement. Tidsbestämda mål för en jämnare fördelning av kvinnor och män på statliga chefstjänster är nödvändiga, liksom att jämställdhetsfrågor ingår som en naturlig del av all chefsutbildning. Löneskillnaderna mellan kvinnor och män har under en följd av år minskat. har dock en tendens till ökade löneskillnader mellan kvinnor och män kunnat skönjas. 1973 var kvinnors genomsnittslön av mäns. Men . hade kvinnors genomsnittslön sjunkit till . Ett skäl är att den könssegregerade arbetsmarknaden befrämjar en bestående löneolikhet mellan kvinnor och män. Detta är något som åter kan komma att öka löneskillnaderna mellan kvinnor och män. För att minska löneskillnaderna krävs insatser av olika slag. anser att JÄMFO bör prioritera forskningen om löner och löneutveckling i ett jämställdhetsperspektiv. Vem som tjänar vad och varför påverkas framförallt av tillgång och efterfrågan i produktionen och av efterfrågan på arbetskraft. Men lönernas storlek för olika arbetsuppgifter styrs också av värderingar. De s.k. kvinnojobben måste uppvärderas. Kraven för olika befattningar jämförs med varandra och framförallt görs bedömningar av vilka arbetsuppgifter som anses vara de viktiga. Sådana värderingar kan i många fall vara otydliga. Tydliga blir de dock vid en systematisk arbetsvärdering. Ett sådant system har i uteslutande använts inom den privata sektorn, där framförallt männen finns. anser att ett arbetsvärderingssystem inom de kvinnodominerade yrkena inom den offentliga sektorn skulle arbetas fram. Det skulle möjliggöra en användning av arbetsvärderingen som ett mått på vad som är likvärdiga arbetsuppgifter. Därtill är det viktigt att undersöka vilka värderingar dessa system innehåller och hur de används i praktiken. Detta kan bli viktigt vid t.ex. rättegångar i arbetsdomstolen där arbetsvärderingssystem skulle kunna användas som mått på vad som är likvärdiga arbetsuppgifter i jämställdhetslagens mening. Det skulle också kunna användas i arbetet för att uppvärdera kvinnodominerade yrken. 2.8 Stöd för kvinnligt företagande Kvinnor som företagare arbetar ofta på en marknad med hårdare konkurrens och därmed pressad lönsamhet. Genomsnittligt drabbas de därför värre än manliga företagare av statliga åtgärder som prisstopp och höjda arbetsgivaravgifter. Trots detta är det fler kvinnor än män som etablerar sig som företagare. har många fler kvinnor än män startat enskilda bolag. Påfallande många kvinnor är i åldern när de startar eget. I glesbygd där utbudet av arbetstillfällen är otillräckligt etablerar de sig ofta för att skapa egna försörjningsmöjligheter. Det dominerande motivet är emellertid för kvinnor precis som för män friheten - de vill utveckla sig själva och en affärsidé. finns främst inom den arbetsintensiva tjänstesektorn, där höjda arbetsgivaravgifter medför minskade vinster. De finns inom konkurrensutsatta branscher, särskilt detaljhandeln, som drabbas särskilt hårt av statliga regleringsåtgärder av typ prisstopp och prisreglering. Kvinnliga företagare är enligt genomförda undersökningar mer av pionjärer än män. De experimenterar, har lättare att byta bransch, kommer igen efter ett misslyckande och är mindre prestigebundna. Framförallt är de föregångare inom nya områden. Eftersom utvecklingsfonderna huvudsakligen endast vänder sig till dem som vill starta företag inom tillverkning, där antalet kvinnor är litet, är kvinnor ofta i praktiken uteslutna från möjligheter till stöd från utvecklingsfonderna. Vi anser därför att utvecklingsfondernas målgrupper även skall omfatta tjänstesektorn. Därtill anser vi att en del av utvecklingsfondernas resurser skulle kunna öronmärkas för att stödja kvinnligt företagande. Vi föreslår nu att 2,5 milj.kr., d.v.s. . till varje regional utvecklingsfond, avsätts för utökad rådgivning och utbildning m.m. som riktar sig till kvinnliga företagare, framförallt inom den tjänsteproducerande sektorn. Många kvinnor som tillsammans med sin make arbetar i deras gemensamma familjeföretag drabbas av den s.k. 400-timmarsregeln. Det är en bestämmelse som i praktiken innebär att vi fortfarande har sambeskattning när en make är medhjälpare i den andra makens verksamhet. medhjälparen, oftast kvinnan, själv skall få skatta för sin inkomst krävs att Mot. 1988/89 hon har arbetat minst i företaget, d.v.s. av en A804 normal heltid. Om hennes arbetsinsats understiger anses hon inte ha någon egen inkomst från förvärvsarbetet. Regeln påverkar dessutom bl.a. den framtida pensionen för kvinnan, vilket gör den dubbelt orättvis. anser att 400-timmarsregeln är oacceptabel från såväl rättvisesom jämställdhetssynpunkt. Den bör således avskaffas. I den debatt som kommit igång om arbetsmiljöernas beskaffenhet är det viktigt att kvinnornas arbetsmiljöer särskilt uppmärksammas. Det är uppenbart att förhållandena inom den offentliga sektorn - där kvinnors arbetsplatser i hög utsträckning återfinns - på ett helt annat sätt än tidigare måste lyftas fram i arbetsmiljödebatten. Så t.ex. visar statistiken när det gäller kvinnors högriskyrken ifråga om belastningsolyckor att det är sjukvårdsbiträden, hemvårdare och badpersonal som kommer i topp. Det är bland kvinnor som belastningsolyckorna ökar mest. har belastningsolyckorna i hushållsarbete ökad . Inom hälso- och sjukvård har olyckorna blivit fler. Lyft är orsak till mer än hälften av olyckorna för kvinnor. Den nytillsatta arbetsmiljökommissionen bör återkomma med förslag i dessa frågor. Det är inte osannolikt att en stor del av problemen inom den offentliga sektorn har sin grund i psykosociala arbetsmiljöproblem vid sidan om sådant som ergonomiska risker. har en lång rad larmrapporter lagts fram som visar på upplevelser av psykisk press, bristande uppskattning för utfört arbete och känslor av bristande påverkansmöjligheter över den egna arbetssituationen inom den offentliga sektorn. I motion om den offentliga sektorn föreslås en rad åtgärder i syfte att öka arbetstagarnas inflytande, engagemang och möjligheter till personlig utveckling inom den offentliga sektorn. Det är viktigt att särskilt intresse fästs vid de gravida kvinnornas situation. Det är angeläget att dessa ges ett bättre skydd i arbetsmiljöer som är eller kan vara skadliga för fostret. I motion om arbetsmiljön föreslås att kvinnor skall ges rätt till omplacering under graviditeten. Kan omplacering inte verkställas bör rätten till utbyggd havandeskapspenning inträda. 2.10 Avskaffa sambeskattning av förmögenhet Det är nu länge sedan sambeskattningen av förvärvsinkomster upphävdes och därmed ett viktigt steg togs på väg mot jämställdheten. Principen om att var och en av två äkta makar är en självständig individ är viktig och bör behandlas därefter skattemässigt. är särbeskattning inte helt genomförd. Förmögenhetsskatt beräknas på makars och i förekommande fall barns gemensamma förmögenhet, trots att inkomster av samma förmögenhet särbeskattas. De merinkomster staten möjligen får in genom sambeskattningen av förmögenhet är helt försumbara. Sambeskattningen bör därför avskaffas. Lagen om jämställdhet mellan kvinnor och män i arbetslivet, som infördes under de borgerliga regeringsåren efter förslag från , är ett viktigt instrument i arbetet att motverka könsdiskriminering och främja jämställdhet på arbetsplatserna. Efter att begärt en parlamentarisk utredning om hur lagen kan stärkas tillsatte regeringen en särskild utredare med uppdrag att utvärdera jämställdhetslagen. Vi beklagar att regeringen inte delade vår uppfattning om värdet av en parlamentarisk utredning. Vi finner det också märkligt att den referensgrupp som är knuten till utredningen ännu inte sammankallats. Vi vill här erinra om synpunkter på vad den pågående utredningen bör beakta för frågor. Jämställdhetslagen ger den person som missgynnats på grund av kön rätt till ideellt skadestånd. Däremot får hon eller han inte rätt till det tvisten egentligen gäller, nämligen tjänsten. Det är med andra ord billigt för en arbetsgivare att bryta mot jämställdhetslagen. På den statliga arbetsmarknaden är denna fråga delvis löst genom besvärsrätt. Så är också fallet i vissa kommuner. För större delen av arbetsmarknaden är detta problem emellertid olöst. En annan begränsning i lagstiftningen är att JämO inte har några möjligheter att bevaka kravet på aktiva åtgärder för jämställdhet på de delar av arbetsmarknaden där jämställdhetsavtal gäller. JämO:s undersökning om sexuella trakasserier på arbetsplatserna visar att det på åtskilliga håll råder allvarliga missförhållanden. Skyddet mot sexuella trakasserier bör därför ses över. En annan utredning av JämO har visat att trakasserier i stor utsträckning förekommer mot de personer som gjort anmälan i enlighet med jämställdhetslagen. Ett lagligt skydd mot dessa trakasserier måste skapas. En annan fråga är varför det inte anses som könsdiskriminerande då den förbigångna endast har ett litet försteg eller de inblandade är likvärdiga, även om arbetsgivaren gett uttryck för att könstillhörighet är av betydelse. Arbetsdomstolen har i sin tillämpning sänkt kraven på arbetsgivarens motbevisning och gjort det närmast nödvändigt för arbetstagarsidan att föra bevisning om ett könsdiskriminerande syfte hos arbetsgivaren. Frågan är om detta har varit lagstiftarens mening. (Ex på detta ges i AD 1986 nr 103, 1987 nr 1, 35 och 83). Paragrafen 5a i jämställdhetslagen handlar om rätten att på begäran få en skriftlig uppgift av arbetsgivaren om arten och omfattningen av meriter beträffande den av motsatt kön som fått arbetet eller utbildningsplatsen. En sanktionsregel till detta stadgande saknas. Detta innebär att en arbetsgivare kan vägra fullgöra sin skyldighet enligt 5§a utan risk för påföljd. Lagen anvisar en metod för jämförelse i syfte att åtgärda lönediskriminering som troligen över huvud taget inte kommit till användning: den om lika lön för likvärdigt arbete. Den förutsätter att man har tillgång till en överenskommen arbetsvärdering. Det finns mycket få arbetsvärde ringssystem i och de saknas helt på privata tjänstemannasidan och i Mot. kommunala och statliga sektorn. Trots uppmaningar har bl.a. arbetsmarknadens parter inte visat sig beredda att föreslå ledamöter och ersättare av båda könen till arbetsdomstolen. Det är därför uppenbart att det inte räcker med vädjanden till arbetsmarknadens parter. anser att både kvinnor och män skall tjänstgöra när mål rörande jämställdhetslagen behandlas i arbetsdomstolen. Även tingsrätterna bör vara sammansatta av både män och kvinnor när könsdiskriminering behandlas. Om man sitter centralt placerad och arbetar heltid med jämställdhetsfrågor går det att skaffa sig överblick över vad som händer på detta område. Men för alla dem som skall driva jämställdhetsfrågor på regional och lokal nivå i myndigheter, företag, kommuner etc. är det mycket svårt. Det gäller t.ex. att få tillgång till resultaten av olika jämställdhetsprojekt, få tag på bra föreläsare, kursledare, information om pågående forskning, kurser, filmer, faktaunderlag för artiklar etc. JämO är en liten och hårt belastad myndighet med en central roll i jämställdhetsarbetet. JämO är tillgänglig för alla och har ett ständigt växande krav på sig att informera allmänheten. Men myndigheten saknar tillräckliga personella och ekonomiska resurser. Vi föreslår en uppräkning av JämOrs anslag med 2 milj. kr. Dessa pengar skall användas till ytterligare en handläggartjänst för att få möjlighet att bedriva en förstärkt utåtriktad verksamhet och service mot allmänheten samt för att ge ökade möjligheter att följa upp jämställdhetslagens krav på aktiva åtgärder för jämställdhet. har alltsedan avskaffandet av den parlamentariska jämställdhetskommittén ansett att den borde återskapas. Det är inte jämställdhet som kostar pengar utan bristen på jämställdhet att inte ta vara på alla människors kunskaper, möjligheter och erfarenheter på bästa sätt är resursslöseri. Det är lätt att bortse från att jämställdheten påverkas av hela den institutionella ram som omger oss och som i mycket styrs av olika statliga åtgärder med andra syften än jämställdhet. sker ingen kontinuerlig uppföljning av jämställdhetens utveckling. Inte heller sammankopplas jämställdheten särskilt ofta med den ekonomiska politiken. Utredningar som kan väntas ha direkta effekter på jämställdheten, bör åläggas att redovisa dessa. Konsekvenserna av den ekonomiska utvecklingen och ekonomisk-politiska åtgärder för jämställdheten bör kontinuerligt utvärderas. För att knytas till ett sammanhang som redovisar resultat av och förslag till ekonomiskpolitiska åtgärder bör detta lämpligen ske i samband med långtidsutredningarna. Att åstadkomma en ökad kvinnorepresentation i såväl utredningar som beslutande organ är en central uppgift i jämställdhetsarbetet. Det är bra att regeringen nu har satt upp tidsbestämda mål för hur kvinnorepresentationen bör öka. har tidigare föreslagit ett sådant system och har också egna goda erfarenheter av det. I riksdagsgruppp finns nu kvinnor mot i genomsnitt för övriga partier. Det är väsentligt att regeringen själv föregår med gott exempel. Vi föreslår därför att regeringen skall göra ytterligare insatser för att höja andelen kvinnor på de poster, särskilt i statliga styrelser och kommittéer, som regeringen rekryterar på egen hand - utan förslag från nominerande organisationer. Vi anser t.ex. inte att regeringens målsättning att ingen styrelse skall vara enkönad efter 1988 är tillräcklig utan kräver att regeringen också här sätter upp ett mer ambitiöst mål. Dessutom bör samtliga departement i samband med budgetpropositionen avge en rapport om jämställdhetsarbetet inom respektive departements ansvarsområde och en plan för framtiden med förslag till konkreta åtgärder om hur jämställdheten ska stärkas. Det bör noteras att arbetsmarknadens parter, särskilt arbetsgivarorganisationerna, i mycket liten utsträckning nominerar kvinnor till poster i myndighetsstyrelserna. Men i statsförvaltningen, likaväl som i kommittéväsendet, är det anmärkningsvärt att även den grupp som representerar staten domineras av män i högre utsträckning än t.ex. gruppen partiföreträdare. Vi tror att öppna och synliga rekryteringsvägar är viktiga för kvinnors inflytande. Inte minst syns detta vid en jämförelse mellan kvinnornas andel i de direktvalda parlamentariska församlingarna, där de ligger , med andelen i de indirekt valda organen - nämnder, styrelser och kommittéer - där kvinnoandelen ofta halveras. har beslutat om att särskilda pengar skall utgå för projekt som skall leda till en ökad kvinnorepresentation. Vid det senaste ansökningstillfället inkom ansökningar från ett nittiotal olika organisationer. Många organisationer hade lagt ner ett stort arbete på sina förslag till projekt och slående många noterade att det var första gången man funderade på att ge sig in i ett jämställdhetsprojekt. Bland ansökningarna fanns såväl politiska och fackliga som idrottsliga och kulturella organisationer. De sammanlagda ansökningarna belöpte sig på över 22 milj.kr. och de projektmedel som stod till buds var 3 milj.kr. föreslår regeringen 3 milj.kr. också för kommande budgetår vilket naturligtvis kommer att visa sig vara helt otillräckligt även . föreslår en fördubbling av anslaget till 6 milj.kr. I både arbetstagar- och arbetsgivarorganisationerna finns en försvinnande liten del kvinnor i organisationshierarkin. Ju längre upp i pyramiden desto färre kvinnor finner vi. Det är därför också viktigt att genom opinionsbildning påverka dessa organisationer och deras medlemmar att ta sitt ansvar och aktivt verka för att en ökad andel kvinnor engagerar sig. Det gäller bl.a. att sprida uppdragen så att fler kan engageras och att tiden för fackligt arbete är så anpassad att de som har ansvar för barn och hem kan kombinera detta med förtroendeuppdrag. bör också verka för en ökad rekrytering av kvinnor tili toppbefattningar inom FN:s olika organ och på dess styrelseplatser och i expertgrupper. En handlingsplan för detta bör utarbetas och drivas i bl.a. . jämställdhetspolitik behandlas också i två andra motioner om utbildning och forskning samt kvinnors hälsoproblem. Vi hänvisar till dessa. Med hänvisning till ovanstående hemställs [att begär förslag hos regeringen om förlängning av mäns fristående rätt till ersättning i samband med barns födelse ,1] 1. att hos regeringen begär att får i uppdrag att ta erforderliga initiativ i syfte att stödja och uppmuntra jämställdhet bland män i enlighet med vad som anförs i motionen, [att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om samlevnadsfrågor i den militära befälsutbildningen,2] [att begär förslag hos regeringen om att införa faderskapspresumtion för man som är stadigvarande boende hos barnets mor,3] [att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om ändrade regler vid separationer,3] 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om de offentliga monopolen, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts beträffande valfrihet och flexibilitet i fråga om arbetstider, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om den ofrivilliga deltidsarbetslösheten, 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om statens möjligheter att som arbetsgivare upprätta s. k. förvärvsavbrottsplaner för småbarnsföräldrar, 6. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om behovet av att staten som arbetsgivare upprättar tidsbestämda mål för en jämnare fördelning av kvinnor och män på statliga chefstjänster, 7. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om uppvärdering av kvinnors arbete, [att till utvecklingsfonderna anslår för att stödja kvinnligt företagande enligt vad som anförs i motionen,4] [att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om ändring av regler för bidrag och rådgivning vid de regionala utvecklingsfonderna,4] [att hos regeringen begär förslag om att avskaffa 400-timmarsregeln i företag,5] 16 8. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i Mot. 1988/89 motionen anförts om kvinnors arbetsmiljö, A804 [att hos regeringen begär förslag om att avskaffa sambeskattningen av förmögenhet,5] 9. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om synpunkterna till utredningen av jämställdhetslagen, 10. att till JämO anslår ytterligare 2 milj. kr. utöver vad regeringen föreslagit, 11. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om jämställdhetsarbetet, 12. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om att analysera konsekvenserna för jämställdhet i vissa utredningar, 13. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om behovet av ytterligare åtgärder för att öka andelen kvinnor på de poster i statliga organ och kommittéer som rekryterar på egen hand, 14. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om jämställdhetsplaner och jämställdhetsrapporter från varje departement, 15. att beslutar anslå 3 milj. kr. till projektmedel för ökad kvinnorepresentation utöver vad regeringen föreslagit, [att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om ökad rekrytering av kvinnor till toppbefattningar inom FNb]. () () () 1 1988/89:Sf308 2 1988/89:Fö420 3 1988/89:L408 4 1988/89:N281 5 1988/89: Sk 388 6 1988/89 :U305 17