mot · GC02Ju401 · 1989-01-10 00:00:00 — Motion till 1988/89:Ju401 av () Mot Utnämningen av domare 1988/89 I fråga om tillsättnings- och befordringsgrunder för statliga tjänster har av ålder stor vikt lagts vid att urvalet sker efter rent sakliga grunder, så att den mest lämpade blir innehavare av tjänsten. Grundsatsen har ansetts så tungt vägande, att den fått sin plats i regeringsformen, nämligen i 11 kap. 9 och 10 §§. Som framgår av berörda lagrum skall tjänster vid domstol eller vid förvaltningsmyndighet, som lyder under regeringen, tillsättas av regeringen eller av myndighet som regeringen bestämmer. I det följande uppehåller jag mig endast vid de tjänster som tillsätts av regeringen. De regeringstillsatta tjänsterna brukar indelas i tre grupper på grundval av ordningen för tillsättandet, nämligen i verkchefstjänster och liknande, i anmälningstjänster och förslagstjänster. - Till gruppen verkschefstjänster och liknande räknas t.ex. verkschef, landshövding och justitieråd. - Till gruppen anmälningstjänster hänförs bland andra i hovrätt och i de tre största tingsrätterna samt avdelningschefer. - Till gruppen förslagstjänster räknas t.ex. i tingsrätt med nämnt undantag, hovrättsråd, rådman och professor. I dessa fall äger ett öppet sakkunnigförfarande rum under formen av en speciell tjänsteförslagsnämnd. Det går alltså en skarp skiljelinje mellan de båda första grupperna, å ena sidan, och gruppen förslagstjänster, å andra sidan, i fråga om ett offentligt ledigkungörande som öppnar reell möjlighet för envar intresserad att anmäla sig som sökande och att bli meritmässigt värderad i förhållande till sina medsökande. En av hörnstenarna i vårt statsskick är att den dömande makten utövas av skickliga och i förhållande till regeringsmakten självständiga och oväldiga domare. Det borde särskilt i dagens svenska rättsklimat vara angeläget att förebygga misstanke om att regeringen begagnar sin utnämningsmakt på ett sätt som ej är förenligt med dessa normer; jfr Förvaltningsrättslig tidskrift 1988 s 121 ff, särskilt 143, och Myndigheternas normgivning, Rättsfonden , s 107 ff. De främsta garantierna är här som alltid annars självfallet offentlighet och insyn. Det bör följaktligen krävas att den som regeringen önskar utnämna till domare skall få sina sakliga meriter granskade och värderade av ett kollegium, motsvarande ; i kollegiet skall även ordföranden i ingå. 1 1988/89.3 sami. må nämnas att den amerikanske presidentens utnämning av domare till skall godkännas av senaten. Ytterligare förtjänar att uppmärksammas att i ett av med flera lanserat förslag till ny grundlag framförs ståndpunkten att ordinarie domartjänst skall tillsättas i turordning så, att regeringen tillsätter tjänsten första gången den blir ledig, tillsätts tjänsten av lagutskott och tredje gången tillsätts den av , och så vidare i samma följd (förslaget s 35); och som grund åberopas syftet att garantera domstolens självständiga ställning. Kravet bör gälla alla domstolsbefattningar. Även den nuvarande skillnaden mellan anmälningstjänster och förslagstjänster bör avskaffas. Det är svårt att förstå skälen till att lagmanstjänsten i eller i men ej i eller i skall vara undantagen från ett sedvanligt öppet ansökningsförfarande. En liknande motion från min sida har tidigare avslagits av . Vad är - det blir frågan - de egentliga skälen till att handläggningen av vissa domarutnämningar skall ske utan insyn och offentlig meritvärdering? Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utnämning av domare. 1988/89 Ju401