mot · GC02A285 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89 :A285 av m.fl. (m) Mot Arbetsmarknadspolitiken 1988/89 1.1 Från jordbrukssamhälle till industrisamhälle 2 1.2 En ny epok - människans samhälle 2 2 Socialdemokraternas grundläggande strategi 3 3 Arbetsmarknaden inför 1990-talet 4 3.3 Arbetsmarknadens omvärldsfaktorer 5 3.4 Fler sysselsatta men färre i arbete 6 5 Den offentliga sektorns arbetsmarknad 9 5.1 Allmänna förhållanden 9 5.2 Den statliga verksamheten 10 6 Europeisk arbetsmarknad 10 7.1 AMS och arbetsmarknadsverket 11 7.2 Sysselsättningsskapande åtgärder 12 8 Utbildning för arbetslivet 13 10 Arbete för ungdomar 16 11 Arbete åt handikappade 17 12 Arbete åt invandrare 19 1 Inledning Mot. Människors arbete utgör grunden för samhällets välstånd och för individens ekonomiska frihet. Arbetet utgör också en dominerande del av människors identitet och sociala liv. En förutsättning för att det skall finnas arbete för alla som vill och kan arbeta och för att arbetet skall kunna erbjuda en god ekonomisk utkomst, god arbetsmiljö och utvecklingsmöjligheter är att den svenska ekonomin utvecklas minst i takt med omvärldens. Då måste marknadsekonomin och näringsfriheten stärkas. Det är en förutsättning för att svenska produkter skall vara konkurrenskraftiga på världsmarknaderna. 1.1 Från jordbrukssamhälle till industrisamhälle Övergången från jordbrukssamhälle till industrisamhälle innebar stora förändringar av arbetslivet. I jordbrukssamhället, där hela familjen deltog i produktionen hade varje individ sin givna plats. Arbetet dominerade familjens gemensamma liv. Arbetet i jordbrukshushållet avlöstes av det mer specialiserade arbetslivet i städernas och bruksorternas industrier. Sambandet mellan familjeliv och arbete bröts även om arbetet, nu utfört utanför hemmet på särskilda arbetsplatser, utgjorde den enda grunden för familjens ekonomi och standard. Efter hand ökade välståndet i kraftigt. Som ett resultat av den solidariska lönepolitiken och det skatte- och transfereringssystem som efterhand byggts ut, har emellertid sambandet mellan arbetet och den ekonomiska standarden blivit alltmer otydligt. Efter hand som kvinnorna i ökande utsträckning gått från oavlönat arbete i hemmet till avlönat arbete utanför hemmet, har klyftan mellan arbete och familjeliv blivit än skarpare. Omsorgen om familjen har i ökande grad överlåtits till särskilt anställda personer i offentlig tjänst. Skattesystemet som gör det mycket svårt att försörja en familj på en inkomst har varit en pådrivande kraft i denna utveckling. Utvecklingen har otvivelaktigt lett till ökad ekonomisk jämlikhet mellan kvinnor och män. Men den har också lett till en ökad belastning på de enskilda människorna. Många känner sig kluvna mellan kraven från familjen och kraven från arbetsplatsen. Den offentliga vården och omsorgen har också fått allt svårare att möta förväntningarna. Skattesystemet medför att det ställer sig ekonomiskt omöjligt för familjer att själva skaffa sig den hjälp de behöver. I dagens ökar den sammanlagda arbetsbelastningen på människorna, utan att ge ett motsvarande bättre ekonomiskt utfall. 1.2 En ny epok - människans samhälle Under kan man tydligt urskilja ett nytt mönster i arbetslivet som kan medföra en grundläggande förändring av såväl arbetets organisation och innehåll som samhällets struktur. Storskalig industriproduktion i långa serier med en, trots rationalisering, fortfarande relativt stor arbetskraft ersätts av flexibilitet och kundanpassning baserad på ny teknik, större kapitalinsats och kunskap. tjänster av olika slag okar. Nya verksamheter uppstår. förändras arbetets organisation. Detaljstyrning, kontroll och A285 övervakning av enskilda individers arbete genom flera hierarkiska led, där den enskildes möjligheter att påverka arbetet är mycket små, ersätts av målstyrning och grupper med eget ansvar, där varje medlem av gruppen kan påverka arbetet och har ansvar för arbetsresultatet. Hierarkierna ersätts av lagarbete. Data- och teletekniken gör det möjligt att arbeta på distans på mindre, decentraliserade arbetsplatser eller i hemmet. Den expanderande tjänstesektorn kan, om den får utvecklas utan hindrande reglering, erbjuda en stor variation av arbetstillfällen. Möjligheterna till ett varierat arbetstidsuttag, anpassat till såväl arbetstagarnas personliga önskemål som produktionens behov, är mycket stora. Framtidens arbetsliv kommer att kunna erbjuda variations- och kombinationsmöjligheter som gör det lättare för varje individ att under livet finna den arbetsuppgift som bäst passar henne eller honom . Den tekniska och organisatoriska utvecklingen gör det möjligt att kombinera en del av jordbrukssamhällets närhet mellan människorna med industrisamhällets effektivitet och förmåga att upprätthålla en god ekonomisk standard. 2 Socialdemokraternas grundläggande strategi Socialdemokraterna har en förkärlek för att dela in samhället i olika politiska sfärer, vilka var och en bevakas av socialdemokratiskt dominerade intresseorganisationer. För varje sfär finns en politik, vars syfte är att uppnå den, enligt socialdemokraterna lämpliga, svenska lösningen. För varje sådan lösning kan anföras ett allmänt accepterat gott syfte. Alltför sällan är emellertid lösningen ägnad att främja det föregivna syftet. Alltför ofta är de renodlade politiska målen avgörande för den lösning som väljs. Arbetsmarknadspolitiken har syftat till det allmänt accepterade målet full sysselsättning. Verktyget har varit en delvis rigid lagstiftning, en stark central byråkrati och starkt centralstyrda fackliga organisationer. Dess medel har varit en skattepolitik som förstärkt effekterna av den solidariska lönepolitiken i syfte att styra arbetskraften till de löneledande storföretagen. Arbetstagarna betraktas som utbytbara. Effekterna av denna politik har motverkats med stöd till arbetslösa, företag och regioner i kris samt en för västvärlden unikt stor offentlig sektor. En mycket omfattande byråkrati, som binder stora resurser, har byggts upp för att förvalta arbetsmarknadspolitiken. Konsekvensen av denna politik har blivit en arbetsmarknad i permanent obalans. Detta har medfört en svag produktivitetsutveckling. De enskilda arbetstagarnas och arbetsgivarnas handlingsförmåga har kringskurits i takt med deras ständigt växande beroende av politiska beslut. Arbetsmarknaden och arbetslivet har socialiserats. Den socialdemokratiska politiken präglas alltmer av återkommande brandkårsutryckningar i försök att ställa tillrätta missförhållanden - påståd da eller verkliga - som åstadkommits av den egna politiken. Stabiliteten och Mot. 1988/89 långsiktigheten offras gång på gång på opportunismens altare. Denna A285 dagsländepolitik utgör jämte oförmågan att komma tillrätta med kostnadsutvecklingen de allvarligaste hoten mot den fulla sysselsättningen. 3 Arbetsmarknaden inför 1990-talet Arbetsmarknaden har genomgått en kraftig förändring. Arbetslösheten ligger på en låg nivå, även om man beaktar de förändringar i statistiken som genomförts. Antalet personer i arbetsmarknadspolitiska åtgärder är också lågt jämfört med tidigare. Det råder en så besvärande brist på arbetskraft inom stora delar av arbetsmarknaden att den ekonomiska tillväxten kan hämmas. Den nuvarande goda konjunkturen kan emellertid inte dölja att det finns allvarliga och långsiktiga strukturella obalanser på den svenska arbetsmarknaden. Dessa har successivt ökat . som antalet sysselsatta ökar, har antalet individer som slagits ut från arbetsmarknaden också ökat. Detta avspeglas i de mycket höga kostnaderna för kontant ersättning vid arbetslöshet och kostnaderna över socialförsäkringssystemet för långtidssjukskrivningar och förtidspensioner. över en längre tidsperiod har också antalet personer i arbetsmarknadspolitiska åtgärder visat en ökning . I varje högkonjunktur befinner sig sammanlagt fler människor i öppen arbetslöshet eller i arbetsmarknadspolitiska åtgärder än vad som var fallet under föregående högkonjunktur. Den nuvarande långvariga högkonjunkturen utgör än så länge ett enstaka brott i detta mönster. Arbetslöshetstiderna tenderar att bli långa. De regionala skillnaderna i sysselsättning är betydande. Arbetshandikappade och invandrare har svårt att komma in på arbetsmarknaden. Ett annat tecken på att arbetsmarknaden inte fungerar tillfredsställande är den anmärkningsvärt höga frånvaron. Det vore fel att ta det nuvarande goda sysselsättningsläget till intäkt för att problemen på den svenska arbetsmarknaden tillhör det förflutna. Lika snabbt som en internationell högkonjunktur kan vända sysselsättningstalen i positiv riktning kan det motsatta inträffa. Den svenska industrin har förlorat marknadsandelar såväl på utlandsmarknaderna som på hemmamarknaden. Den alltför snabba kostnadsökningen har i stort sett eliminerat effekterna av devalveringarna 1981 och 1982. Hade inte den svenska kronan därefter successivt smygdevalverats relativt omvärlden, skulle kostnadsökningarna varit ännu större. Utvecklingen har flera gemensamma drag med kostnadsexplosionen , vilken påtagligt försvårade ekonomiska situation i den internationella lågkonjunkturen efter olje har vi en högre inflation och snabbare utveckling av arbetskraftskost- Mot. naderna än omvärlden. ökade de svenska arbetskrafts- A285 kostnaderna per producerad enhet relativt . För att kunna upprätthålla ett gott sysselsättningsläge måste det svenska näringslivets konkurrenskraft återställas. Det kräver att kostnadsutvecklingen kontrolleras. Vi har i andra motioner framhållit att detta kräver skattesänkningar och stabila spelregler. Det är endast genom en stabil politik med fasta spelregler som ger ekonomisk tillväxt och ett konkurrenskraftigt klimat för näringslivet som arbetsmarknaden kan utvecklas stabilt och förutsebart. Våra förslag ifråga om ekonomisk politik, närings- och energipolitik framgår av andra motioner. Förslag särskilt ägnade att vitalisera regionalpolitiken och skapa en bättre fungerande arbetsmarknad genom förändringar i den arbetsrättsliga lagstiftningen framgår av motioner om regionalpolitik och om arbetsrätt. Ett av de främsta svenska konkurrensmedlen har under det senaste seklet varit befolkningens jämfört med många andra länder höga utbildningsnivå. Bibehållen konkurrenskraft förutsätter en alltmer kvalificerad, välutbildad och lättillgänglig arbetskraft. Kraven på utvecklings- och omställningsförmåga hos den enskilde arbetstagaren ökar. Den socialdemokratiska utbildningspolitiken under har emellertid medfört att detta försprång inte längre finns. Inhämtandet av kunskaper och färdigheter har fått stå tillbaka för politiskt mer opportuna målsättningar. För att skall kunna bevara sitt välstånd är det nödvändigt att utbildningspolitiken reformeras som vi föreslår i andra moderata motioner. Det finns också åtskilliga hinder för en fungerande arbetsmarknad. Skatteoch transfereringssystemen medför att det ekonomiska utfallet av att byta arbetslöshet eller deltidsarbete på hemorten mot en välavlönad anställning på annan ort blir marginellt. Därtill kan det vara förenat med avsevärda svårigheter att finna lämpliga anställningar till båda makarna i en familj, att få barnomsorg till barnen etc. Ett annat hinder är svårigheterna att finna en bostad och straffbeskattningen av den som säljer en bostadsrätt för att köpa en annan bostadsrätt eller eget hem på annan ort. Den brist på kvalificerad personal som redan nu finns och som kan väntas bestå beroende på befolkningsutvecklingen kommer att medföra att de interna arbetsmarknaderna på arbetsplatserna blir än mer betydelsefulla än . Behovet av internutbildning och vuxenutbildning ökar. Kraven på arbetsgivarna ökar att i konkurrensen om den eftertraktade arbetskraften kunna erbjuda såväl en god arbetsmiljö i traditionell mening som väl fungerande administrativa och organisatoriska rutiner som ger de enskilda arbetstagarna ansvar och utvecklingsmöjligheter. En annan konkurrensfaktor är möjligheterna till delaktighet i verksamhetens resultat genom exempelvis vinstdelning. 1* 1988/89.3 sami. Utvecklingen mot en effektiv modern industriproduktion med stort Mot. teknikinnehåll och en växande tjänstesektor innebär öppnare, mer varieran- A285 de och växande arbetsmarknader. Detta erbjuder nya möjligheter för företagande, fler ingångsjobb för ungdomar och varaktig sysselsättning för många människor med särskilda kvalifikationer. Utvecklingen kan underlätta möjligheterna att skapa särskilt anpassade arbetsuppgifter, för t ex arbetshandikappade. kan få tillgång till teknik och tjänster som varit förbehållna större företag. Vardagslivet kan underlättas för många heltidsarbetande som kan få en avlastning som behövs för att orka kombinera arbete med familjeansvar. 3.4 Fler sysselsatta men färre i arbete Till följd av kvinnornas ökade förvärvsarbete har antalet sysselsatta individer ökat kraftigt . Kvinnornas sysselsättningsfrekvens ligger nu endast lägre än männens. En stor del av kvinnorna arbetar emellertid deltid. Trots att befolkningen fram väntas stagnera, beräknas antalet personer i arbetskraften öka . Först en bit in förutses en minskning av antalet sysselsatta. Omkring väntas återigen sysselsättningen ligga på samma nivå som . Dessa siffror förutsätter att kvinnornas förvärvsfrekvenser omkring når upp till samma nivå som männens och att invandringen inte nämnvärt förändras. Andelen ungdomar i arbetskraften kommer att minska, medan de äldre åldersgrupperna på arbetsmarknaden ökar. Denna åldersfördelning innebär en risk för minskad rörlighet. Den kan också innebära en högre frekvens av arbetsskador. En av de viktigaste uppgifterna för svensk arbetsmarknadspolitik för framtiden blir att mobilisera den arbetskraftspotential som finns. Av den yrkesaktiva befolkningen om knappt 5,3 miljoner personer 1987, var i genomsnitt drygt 4,3 miljoner sysselsatta enligt . Av dessa var i sin tur ca 300.000 arbetslösa eller undersysselsatta, 733.000 var frånvarande under hela veckan och 310.000 under del av veckan. Knappt 1,1 miljoner arbetade deltid. 125.500 var sysselsatta i olika former av arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Utanför arbetskraften befann sig 878.000 personer . Av dessa definierades 51.000 personer som latent arbetssökande. En grupp med förhållandevis stor arbetslöshet och undersysselsättning utgör invandrarna. Problemen för dessa redovisas i särskilt kapitel. Kostnaderna för utslagningen ur arbetslivet har ökat markant . uppgick kostnaderna för förtidspensioneringar, arbetsskador och långtidssjukskrivningar till . För kontant arbetsmarknadsstöd utbetalades ca . Statens och kommunernas direkta kostnader för kontantstöden uppgick totalt till mer än . Då är kommunernas kostnader för socialbidrag på grund av arbetslöshet inte medräkande. Även en relativt liten minskning av det antal personer som står utanför arbetskraften eller som är undersysselsatta skulle således ge mycket stora samhällsekonomiska vinster förutom den ökade livskvalitet som de Mot. 1988/89 människor skulle få som vill och kan arbeta. En annan faktor som bidrar till att minska utbudet av arbetskraft är de samlade effekterna av olika socialförsäkringssystem. konstaterar t ex i sin promemoria 1988:36 att konstruktionen av vissa försäkringssystem kan ha bidragit till ökningen av utgifterna för kontantstöd vid arbetslöshet. Olika avtalsförsäkringar gör att ersättningen från dessa och arbetslöshetskassa kan överstiga lönen om man är arbetslös . Den sammanlagda bruttoersättningen kan i många fall överstiga den tidigare lönen . Andra exempel kan hämtas från sjukförsäkringssystemet, där det finns anledning att tro att den kraftiga ökningen av antalet sjukdagar främst beror på ändrade ersättningsregler. Också här kan ersättningen från olika försäkringssystem vid sjukdom i vissa fall överstiga lönen. Antal arbetade timmar har sjunkit . Det brott i denna långsiktiga trend som noterats beror huvudsakligen på att ett stort antal deltidsarbetande kvinnor ökat sin arbetstid. Frånvaron ökar däremot. har korttidsfrånvaron ökat dramatiskt. En liknande utveckling har kunnat noteras under tidigare högkonjunkturer. Särskilt anmärkningsvärt är att korttidsfrånvaron på grund av sjukdom ökat så kraftigt trots de betydande förbättringar av arbetsmiljön som skett . uppgick antalet sjukdagar per försäkrad till över 24. Det totala bortfallet av arbetstimmar på grund av frånvaro av alla kategorier med undantag för ledighet enligt förtroendemannalagen uppgick enligt under en mätvecka 1987 till närmare , eller av normalarbetstiden. Den faktiskt arbetade tiden hade därför minskat kraftigt. Det finns således anledning anta att anställningar framtvingade för att kompensera den höga frånvaron är en starkt bidragande orsak till dagens höga sysselsättningstal. Det skulle kunna utgöra en delförklaring till den mycket låga produktivitetsutvecklingen. bör hos regeringen begära en utredning av socialförsäkringssystemets effekter på arbetsutbudet. Trots dagens goda konjunktur med hög efterfrågan på arbetskraft och låga arbetslöshetstal, ställs stora krav på olika arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Likaså är kostnaderna för kontanta stöd oförändrat höga och utgör en växande andel av de totala kostnaderna. Den socialdemokratiska arbetsmarknadspolitiken formulerades under efterkrigstidens högkonjunktur och har tillämpats utan att några egentliga utvärderingar av politikens samlade effekter gjorts. Inte heller har det skett några större justeringar i politikens inriktning med hänsyn till strukturella förändringar på arbetsmarknaden. Arbetsmarknadspolitiken har huvudsakligen utformats efter de förhållanden som råder i storföretagen och i de nu dominerande branscherna. Stora, etablerade myndigheter med Mot. avsevärda fasta kostnader innebär också en låsning till en gång accepterade A285 Denna politik har dock haft många positiva effekter. Många arbetslösa har fått någon form av sysselsättning eller utbildning i stället för passiv sysslolöshet. Omstruktureringen av det svenska näringslivet har också underlättats. Politiken har emellertid sammantaget haft avsevärda negativa effekter i form av - ett växande antal människor utanför den reguljära arbetsmarknaden - brist på utbildad arbetskraft också i lågkonjunkturer - omfattande krav på statliga och kommunala åtgärder och stöd oberoende av konjunkturerna. Detta motiverar frågan om de sammanlagda effekterna av de enskilda åtgärderna genom bl.a. inlåsningseffekter och försämrad incitamentstruktur motverkar syftet med arbetsmarknadspolitiken. Det föreligger uppenbarligen hinder för många som kan och vill arbeta att, trots bristen på arbetskraft, få en anställning. Incitamenten för den enskilde är också svaga. Regeringen bör återkomma till med förslag till åtgärder i syfte att såväl avlägsna hinder som skapa incitament som leder till en väl fungerande arbetsmarknad. Dagens arbetstider tillgodoser inte människors önskemål. Inte heller företagens önskemål kan tillgodoses på ett rimligt sätt. Arbetstidsuttaget är klart sektors- och könsuppdelat. Den traditionella, manligt dominerade industrin tillämpar i stort sett samma arbetstidsförläggning som den alltid har gjort. Inom de kvinnligt dominerade sektorerna såsom handeln och vård och omsorg differentieras arbetstiderna med hänsyn till att merparten av tjänsterna måste vara tillgängliga dygnet runt. I gengäld tillämpas i stor utsträckning otympliga arbetstidsscheman. I ingetdera fallet har de enskilda arbetstagarna några större möjligheter att påverka den egna arbetstidens förläggning. Många kvinnor har dock löst problemet med arbete och familj med att arbeta deltid, vilket ytterligare binder kvinnorna till de redan kvinnligt dominerade arbetsplatserna, eftersom industrin sällan erbjuder deltid. En arbetstidsreform som minskar den centrala styrningen från lagstiftarna och de centrala fackliga organisationerna och ökar de enskilda arbetstagarnas och arbetsgivarnas möjligheter att själva komma överens om arbetstidens längd och förläggning skulle kunna lösa en del av de problem som finns på arbetsmarknaden och skapa en bättre arbetsmiljö och högre livskvalitet. En arbetstidsplanering som medger ökad drifttid skulle dessutom kunna leda till ökad produktivitet och därmed högre lönebetalningsförmåga som skulle kunna ge resultat i form av reallöneökning eller kortare arbetstid. 5 Den offentliga sektorns arbetsmarknad Mot. Av de ca 4,4 miljonerna totalt sysselsatta arbetar ca 1,6 miljoner inom den del -^285 av arbetsmarknaden som styrs av politiska beslut, den s k offentliga sektorn, exklusive offentligt ägda företag. Av dessa arbetar 400.000 i statlig tjänst och ca 1,2 miljoner (1986) inom landsting och kommuner. Utmärkande för landsting och kommuner är den stora kvinnliga dominansen - fyra av fem anställda är kvinnor. Varannan arbetar deltid. Karaktäristiskt för de offentliga arbetsplatserna är att de är hårt styrda av politiska beslut - statliga och kommunala budgetar och skatteuttag. De centrala fackliga organisationerna bidrar genom sitt agerande ofta till en traditionell struktur på arbetsplatserna och till centrala lösningar. Inom praktiskt taget hela den offentliga sektorn råder i realiteten en starkt centraliserad och politiserad planstyrning. Genom lagstiftning som - i praktiken om än inte alltid formellt - givit de offentliga huvudmännen monopol på produktionen och ett kontinuerligt växande tillskott av skattemedel har den samlade offentliga sektorn vuxit dramatiskt till av sysselsättningen. Den del av arbetsmarknaden som är direkt beroende av politiska beslut är således omfattande och påverkar hela sysselsättningssituationen i landet. Det är därför alarmerande när det visar sig att område efter område av den offentliga sektorn befinner sig i kris. Dessa institutioner klarar varken av de uppgifter politikerna ålagt dem eller att rekrytera och behålla kompetent personal. Arbetssituationen är otillfredsställande för de anställda. Trots engagerade arbetsinsatser ser de hur problemen växer sig större. En del som kan söka sig till andra arbetsgivare, gör det. De som på grund av monopolsituationen är hänvisade till den ende arbetsgivaren inom yrkesområdet- det gäller framför allt de kvinnligt dominerade utbildnings-, vård- och omsorgssektorerna - drabbas ofta av vantrivsel och arbetsmiljöproblem i form av fysisk och psykisk sjukdom. Frånvaron ökar och den redan negativa produktivitetsutvecklingen försämras ytterligare. Problemen är av djupgående, strukturell natur och kan inte som tidigare lösas med ytterligare tillskott av skattemedel. Eftersom den offentliga sektorn omfattar en rad olika verksamhetsområden med olika arbetsuppgifter och målsättningar, måste problemen angripas på det sätt som är bäst lämpat för varje verksamhetsområde och efter varje förvaltnings förutsättningar. De problem som skapats av en tung centraliserad beslutsapparat kan minskas genom decentraliserade lösningar. En första förutsättning för att kunna angripa problemen inom alla delar av den offentliga sektorn är att de offentliga huvudmännen koncentrerar sig på de verksamheter som av nödvändighet måste handhas av den offentliga sektorn. Stora delar av den offentliga produktionen kan med fördel anförtros enskilda producenter. De offentliganställda skulle finna att deras arbetsmarknad breddades genom tillkomsten av fler arbetsgivare. Detta skulle positivt påverka 9 arbetsförhållandena också inom de områden som fortfarande bedrevs av de Mot. offentliga huvudmännen, eftersom dessa skulle bli tvungna att inom samma A285 yrkesområde erbjuda minst lika bra arbetsvillkor som enskilda arbetsgivare. De verksamheter som blev kvar i offentlig regi skulle därmed bli effektivare och bättre kunna möta allmänhetens behov. skulle kostnadsutvecklingen kunna hållas under kontroll. Vi har i andra sammanhang föreslagit åtgärder som skulle bredda arbetsmarknaden för offentliganställda genom att de offentliga servicemonopolen bryts upp. 5.2 Den statliga verksamheten