mot · GC02N28 · 1989-04-18 00:00:00 — Motion till 1988/89:N28 av m.fl. (fp) med anledning av prop. 1988/89:92 om ny minerallagstiftning m.m. I propositionen föreslås att den nuvarande gruvlagen och lagen om vissa mineralfyndigheter ersätts av en ny minerallag. Den nya lagen föreslås till skillnad från gruvlagen bygga på koncessionssystemet, om än med inmutningsrättsliga inslag. Propositionen lider enligt mening av två avgörande svagheter. För det första bygger den på en betydande men illa underbyggd tilltro till statlig styrning av gruvnäringen. För det andra har miljöintressena inte beaktats i tillräcklig utsträckning. Vi föreslår därför att propositionen avslås. I stället bör mindre ingripande förändringar göras i gällande lagstiftning. betänkande som ligger till grund för propositionen fick ett mycket blandat mottagande under remissbehandlingen. En rad viktiga remissinstanser, bl.a. SGU och , avstyrkte att förslaget lades till grund för lagstiftning. Mot den bakgrunden är det förvånande att regeringen ändå valt att lägga fram en proposition i huvudsaklig överensstämmelse med kommitténs förslag. Befintliga gruv- och prospekteringsföretag arbetar ej sällan inom de tre nordliga länderna i . har och gruv- och minerallagar som påminner om dagens svenska lagstiftning. Detta är en fördel som skulle gå förlorad om den nu föreslagna minerallagstiftningen genomförs i . Regeringens främsta motiv är uppenbarligen att man anser det påkallat med ett ökat samhällsinflytande över gruvverksamheten. Därtill framhåller industriministern dels behovet av en för olika mineraler enhetlig lagstiftning, dels behovet av en samordning med naturresurslagen (NRL). Ett viktigt inslag i den styrning propositionen syftar till är de starka inslag av lämplighetsprövning som föreslås framför allt vid beviljande av bearbetningskoncession men också vid meddelande av undersökningstillstånd. motsätter sig i princip en utvidgad användning av olika sorters näringstillstånd och vandelsprövning. Att döma av SGU:s remissvar saknas det skäl att i detta fall göra någon annan bedömning. tvärtom att kraven är mycket otillfredsställande och bör inte genomföras Mot. då de avskräcker såväl små som stora företag från att prospektera. I frågan om övergång från inmutning till koncession framhåller SGU att det inte finns några exempel på att det allmänna eller enskild lidit skada på grund av principen om inmutning, dvs. att undersökningsrätt lämnas utan särskild kompetensprövning till den som först ansöker härom. Fördelarna med ett enhetligt lagsystem förefaller mycket begränsade vilket bl.a. illustreras av att regeringen ändå tvingas föreslå vissa särregler för olja, gas och diamant. 1 praktiken är det dessutom få, juridiska personer som normalt påverkas av denna lagstiftning. För dem torde svårigheterna att hantera nuvarande system vara små. En effekt av regeringens förslag på dessa punkter, t.ex. att bearbetningskoncession bara skulle beviljas , riskerar bli ett sjunkande intresse för prospektering i ett läge där denna verksamhet redan minskat i omfattning. Det finns givetvis ett behov för staten att sätta miljömässiga ramar för mineralhanteringen. Men propositionen ger i dessa delar inte starkare skydd för miljön. Det viktiga för regeringen tycks i stället vara en ideologiskt betingad strävan efter en ökad statlig styrning som i andra näringspolitiska sammanhang visat sig föga lyckosam. framhåller i sitt remissvar att mineraliagskommitténs förslag innebär i så väsentliga delar en försämrad ställning för miljövården jämfört med gällande rätt att det inte bör läggas till grund för ny lagstiftning. Även om regeringen till någon del korrigerat kommittén är denna bedömning ett starkt skäl att inte tillstyrka propositionen. Enligt mening bör de ramar som sätts upp för att styra mineralhanteringen inte utgå från allmän regleringsiver utan främst från hänsyn till miljön. Till svagheterna i propositionen hör bl.a. att undersökningstillstånd skall kunna lämnas utan någon översiktlig prövning av markanvändningsfrågan. När naturresurslagen infördes skrevs en undantagsregel in som i vissa fall kan göra mineralbrytning inom de obrutna fjällområdena möjlig. motsatte sig den regeln och yrkar i en partimotion till årets att den avskaffas. Skyddet för denna typ av områden med stort naturvårdsvärde får inte urholkas. En övergång från inmutnings- till koncessionssystem har den svagheten att den minskar prospektörens möjlighet att känna sig säker på att han också får bearbeta en upptäckt fyndighet. Bara om sambandet mellan prospektering och möjlighet att få bearbeta en fyndighet är starkt kan intresset för prospektering hållas uppe. Av miljöskäl kan sambandet inte vara absolut. efter att en prospektering givit resultat måste en slutgiltig prövning av markanvändningsfrågan gentemot motstående intressen enligt naturresurslagen ske. Regeringen föreslår att denna prövning skall ske i samband med att bear betningskoncession beviljas och att någon ny fullständig prövning därefter 12 inte skall göras. Det har dock ifrågasatts hur pass meningsfull en sådan Mot. prövning kan bli. För vår del vill vi som framgått ovan reformera gällande N28 lagar i stället för att gå över till en helt ny lagstiftning. Vid en sådan reform bör frågan om vid vilket tillfälle en slutgiltig NRL-prövning lämpligen bör göras prövas ytterligare. Enligt vår uppfattning bör vissa områden undantas redan från prospektering. Till dessa hör nationalparker, naturreservat, obrutna fjällområden och vissa andra naturområden av riksintresse. Det är t.ex. orimligt att beviljats tillstånd för prospektering i som på grund av sitt unika fågelliv blivit naturreservat och bl.a. av föreslagits som nationalpark. Områden som ansetts så värdefulla bör inte komma i fråga för mineralbrytning. Därför bör heller inte prospektering förekomma. En sådan översiktlig prövning bör också minska risken för prospektören att i ett senare skede hindras att bearbeta en fyndighet. I propositionen föreslås att följande mineraler skall ingå under den nya minerallagstiftningen: beryllium, cesium, iridium, lantan, lantanider, litium, niob, osmium, palladicum, rodium, rubidium, rutenium, silver, skandium, strontium, tantal, torium, uran, vismut, yttrium, zirkomiun, alunskiffer, andalusit, brucit, flusspat, kyanit, leror som är eldfasta eller klinkrande, nefelinsyenit, olivin, sillimant, stenhol, stensalt eller annat salt som förekommer på liknande sätt, talk, tungspat, wollastonit, diatomit, olja, gasformiga kolväten samt diamant, som förut ej omfattats av den nuvarande gruvlagen och den nuvarande minerallagen. har ingen invändning mot att dessa mineraler införas under den nu gällande gruvlagen och gällande minerallag. Tillägget i fråga kräver dock ingen helt ny lagstiftning, utan kan enligt vår uppfattning tillgodoses genom ändringar i de två redan befintliga lagarna. föreslår att propositionen avslås. I stället bör nuvarande lagstiftning reformeras enligt de riktlinjer som anges i motionen. Regeringen bör sålunda återkomma med förslag till ändringar i gruvlagen och minerallagen bl.a. i syfte att vidga kretsen lagreglerade mineraler och stärka skyddet för värdefull natur. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att avslår proposition 1988/89:92, 2. att hos regeringen begär förslag till reformer inom ramen för nuvarande lagstiftning enligt de riktlinjer som anges i motionen. 1988/89 N28