mot · GC02N33 · 1989-04-26 00:00:00 — Motion till 1988/89:N33 av m.fl. (m) med anledning av prop. 1988/89:143 om överlåtelse av statens aktier i till PKbanken, m.m. Investeringsbanken grundades i syfte att stärka de socialistiska inslagen i den svenska ekonomin. Den tilldelades en viktig uppgift i den dåvarande socialdemokratiska industripolitiken. Den politiken misslyckades. Investeringsbanken har ingen roll i dagens svenska näringsliv. Regeringen har emellertid valt fel metod för att avveckla det statliga ägandet i Investeringsbanken. I det fördolda har en överenskommelse träffats som innebär att huvuddelen av Investeringsbanken överföres till PKbanken där staten äger aktiemajoriteten. Den överenskommelsen innebär dels att staten inte erhåller några kontanta medel, dels att andra tänkbara köpare stängs ute. Försäljningen av Investeringsbanken borde ha skett genom anbudsförfarande. Regeringen föreslår också att Investeringsbankens aktieportfölj skall förvaltas direkt av ett statligt bolag. Det finns ingen anledning för staten att äga investmentbolag. De aktuella aktierna kan utan svårighet säljas. andra hälft försökte den socialdemokatiska regeringen tillfredställa en intern vänsterkritik genom att föra en mer radikal politik än förut. Ett av utslagen av denna politik var en än starkare betoning av statens roll inom näringslivet. En förevändning för den nya politiken var att näringslivet inte självt klarade av att genomföra nödvändiga strukturrationaliseringar för att stärka konkurrenskraften. framhölls att ett aktivt statligt företagande skulle medföra positiva effekter för de anställda, att arbetsplatser skulle kunna räddas, att nya arbetsplatser skulle kunna skapas, och att de statliga företagen skulle kunna utgöra ett föredöme på arbetsmarknaden. Verkligheten blev helt annorlunda de statliga företagssatsningarna misslyckades. Den s.k. aktiva näringspolitiken präglades av felaktiga företagssköp och investeringar. I stället för att ge de anställda trygghet blev resultatet ökad osäkerhet för de anställda. Först när statliga företagsgrupper rekonstruerades med målsättning att fungera på samma 1 1988/89. sätt sorn företag i det privata näringslivet kunde de anställda känna trygg- Mot. 1988/89 het. Bildandet av den statliga Investeringsbanken 1967 var ett inslag i denna aktiva näringspolitik. De uttalade motiven var mycket oklara. I proposition 1967:56 angavs följande (s 30): Banken är närmast att betrakta som ett nödvändigt komplement till befintliga kreditinstitut... Bankens verksamhet skall inriktas i första hand mot investeringsprojekt som inte kan tillgodoses på den existerande kapitalmarknaden. Investeringsbankens verksamhet skulle visserligen enligt den ovannämnda propositionen inte få leda till någon subventionering, men skulle den finansiera projekt som inte kunde tillgodoses på den existerande kapitalmarknaden trots att de framstod som lönsamma. Hur en sådan situation skulle kunna uppstå förklarades aldrig i propositionen, även om den dåvarande kreditregleringen kanske kunde ge sådana effekter. Syftet med Investeringsbanken var dock snarare att stärka statens inflytande än att motverka effekterna av en olämplig reglering. Regeringen tänkte sig bl.a. att Investeringsbanken skulle medverka till att skapa stora basindustrier. Såsom det bl a underströks i reservationen från ledamöter i fanns det hos den socialdemokratiska regeringen en starkt överdriven tilltro till storskalig basindustri. Investeringsbanken gavs en priviligierad ställning. Till skillnad från banker fick Investeringsbanken rätt att äga en aktieportfölj. Statliga garantier underlättade upplåning av kapital. Banken hade dessutom möjlighet till refinansiering genom AP-fonden. Investeringsbanken ställdes utanför Bankinspektionens tillsyn. Investeringsbanken kunde aldrig under sin drygt 20-åriga historia finna rimliga arbetsuppgifter. När den socialdemokratiska industripolitiken havererade, försvann de egentliga motiven för Investeringsbankens verksamhet. Socialdemokratiska regeringar har därefter försökt finna nya uppgifter, t.ex. långivning till och medverkan vid utlandsupplåning till kommunala bolag. I samband med att löntagarfonderna infördes skapades en s.k. småföretagarfond, och Investeringsbanken hade hand om denna fond. har banken försökt ändra sin profil. Följande uttalande av bankens nuvarande ordförande, förutvarande VD, beträffande Investeringsbankens verksamhet är belysande (Tidningen , ): Vi är en kommersiell bank och vi ger lån för i stort sett vilka ändamål som helst. Det är inte vår sak att göra politiska eller moraliska avvägningar. Även om det handlar om ren spekulation drar vi oss inte för att göra affärer. Det bisarrt att tro något annat. spekulationsverksamhet har uppenbarligen varit en del av Investeringsbankens affärsid . Från att varit ett instrument för att anpassa näringslivet till samhällets intresse har Investeringsbanken blivit Mot. ett finansierings- och investmentbolag med ovanligt stor frihet som förval- N33 tas av en av det socialdemokratiska partiets kändisar. I detta perspektiv är det givetvis positivt att regeringen nu vill avveckla Investeringsbanken. har vi från moderat sida i krävt att Investeringsbanken skall avvecklas eller inordnas under normal lagstiftning och säljas. Dessa krav har avvisats av socialdemokraterna. Regeringens förslag innebär att större delen av Investeringsbankens nuvarande verksamhet upphör genom att Investeringsbankens tillgångar, förutom dess aktieportfölj, överföres till PKbanken. Investeringsbankens aktieportfölj skall överföras till ett nytt statligt bolag, . Aktierna i stannar i statlig ägo. Regeringen vill fortfarande nyttja skattebetalarnas medel för spekulativa aktieaffärer. Efter det att aktieportföljen har avskilts köper PKbanken . I stället för ett erlägga en likvid ersättning till staten betalar PKbanken genom att emittera 10 miljoner nya aktier till staten. Därigenom ökar statens ägarandel i PKbanken från 66,till 70,. Investeringsbanken bör inte finnas kvar i statlig ägo. Vi har i andra sammanhang framhållit att i första hand bör de företag eller företagsgrupper inom den statliga sektorn som arbetar under kommersiella betingelser på en marknad, i konkurrens med privata företag, successivt säljas. Detta innebär att statens ägande i PKbanken bör upphöra. Regeringens förslag innebär visserligen att det priviligerade företaget upphör men att statens ägande i PKbanken stärks. Överföringen av Investeringsbanken till PKbanken är avsedd att stärka PKbankens ställning. Genom att ta över Investeringsbanken kan PKbanken förstärka sin kapitalbas. Några direkta fördelar för staten av detta arrangemang finns knappast. Statskassan tillföres inte några nya medel. Därtill kommer att staten inte ens avyttrar Investeringsbankens aktieportfölj. Vi kan därför inte accpetera regeringens förslag om att överföra Investeringsbanken till PKbanken. Försäljningen av Investeringsbanken borde skett så att fler potentiella köpare haft möjlighet att visa intresse och lägga bud. Regeringen borde ha gjort klart för marknadens aktörer att Investeringsbanken var till salu. Om en köpare skulle vara förhindrad att överta Investeringsbankens nuvarande aktieportfölj, borde det inte vara några problem att avyttra denna genom försäljning på i första hand börsen. bör avvisa regeringens förslag. bör istället lämna regeringen bemyndigande att avyttra hela Investeringsbanken. Regeringen bör sälja Investeringsbanken till den köpare som lägger det mest fördelaktiga budet. Staten har därvid naturligtvis ingen anledning att acceptera betalning i form av aktier i det köpande bolaget. 1* 1988/89. Investeringsbanken har sorn ovan framhållits fortfarande en rad privilegier. Om köparen avser att driva Investeringsbanken vidare måste dessa privilegier upphävas, innan försäljningen genomförs. De av lämnade garantierna till Investeringsbanken bör i samband med försäljningen dras in. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att avslår regeringens förslag att överlåta aktierna i till PKbanken, 2. att avslår regeringens förslag att staten övertar aktierna i , 3. att avslår regeringens förslag till rörelseregler för , 4. att uppdrar åt fullmäktige i att återkalla den till Investeringsbanken lämnade garantin, 5. att bemyndigar regeringen att avyttra statens aktier i i enlighet med vad som i motionen anförs. 1988/89 N33