mot · GC02Ub210 · 1989-01-18 00:00:00 — Reglerna om behörighet för lektorstjänster i gymna- 1988/89 Enligt riksdagsbeslut skall av gymnasiets lärare på 3- och 4-åriga linjer vara lektorer. är situationen den att bland tjänsterna i allmänna ämnen på dessa linjer endst är inrättade som lektorstjänster. I stället för de 1 794 lektorstjänster som f.n. finns inrättade i allmänna ämnen skulle, om riksdagsbeslutet fullföljts, det funnits ytterligare ca 700. Av de nu inrättade allmänna lektoraten är vakanta. På de besatta lektoraten är innehavarna dessutom till tjänstlediga. Långt färre än hälften av de lektorer i allmänna ämnen som skulle finnas i gymnasieskolan enligt beslutet , finns alltså . Medelåldern för dessa ligger . Flertalet av dem är filosofie licentiater enligt den studieordning som upphörde . Professorerna i engelska i och har i Skolvärlden 25/1987 redogjort för lektorssituationen i engelska, och de konstaterar därvid att nyproduktionen av lektorer omfattar av behovet. Situtionen i engelska är inte unik. ordförande menar i Skolvärlden att lektorn är på väg att gå samma öde till mötes som dronten! Det är för den initierade uppenbart, att det faktiskt behövs en del tjänster i gymnasieskolan, där innehavarna har mer omfattande kunskaper i sitt ämne än "normalt". Pedagogik och ambition är inte alltid tillräckligt. För den som delar denna insikt och är angelägen att söka behålla kvaliteten i gymnasieskolan, är det naturligt att fråga sig, vad som kan göras för att ändra sakernas nuvarande tillstånd och stimulera rekryteringen av lektorer. När det gäller tekniska och ekonomiska lektorat har alternativ rekrytering praktiserats. Kravet på ovillkorlig forskarutbildning har där bortfallit och ersatts av alternativa kvalifikationer, t.ex. kvalificerad näringslivspraktik. Praktiskt taget alla lektorer i ekonomiska ämnen och tre av fyra i tekniska ämnen saknar forskarutbildning. Där ser rekryteringen följaktligen helt annorlunda ut. av tjänsterna i ekonomiska och av tjänsterna i tekniska ämnen på gymnasieskolans 3- och 4-åriga linjer är inrättade som lektorstjänster. När det gäller allmänna lektorat är sådant av naturliga skäl inte aktuellt, men här har vi en värdefull tillgång som inte ianspråktages i de nya licentiaterna, som tyvärr i en strid ström lämnar skolans värld. Detta är personer, som kompletterat sin akademiska grundutbildning med ytterligare två års studier - i vilken ingår en vetenskaplig uppsats av mellan 20 och 40 poängs omfång - men vars kvalifikationer inte alls ianspråktages av 1 1 1988/89. De äger alltså just den vidareutbildning, som utredningen inför det nya gymnasiet sade sig kräva av framtida gymnasielektorer. I och ger utbildning av motsvarande längd (kand. real. mag.-examina) behörighet för lektorstjänster i viss utsträckning tjänstgör som lektorer i den svenska gymnasieskolan, främst i naturvetenskapliga ämnen. När 1977 gav universiteten rätt att inrätta nya licentiatexamen talades i debatten just om skolans behov av denna. Professorerna i engelska i ovan pläderar för en tvåårig påbyggnad till grundexamen som en kvalitetsmässig rimlighet för gymnasielektorat. Det vore enligt min mening rimligt att, därest ingen behörig licentiat av den gamla studieordningen sökte ett utlyst lektorat, en licentiat av den nya studieordningen skulle kunna förklaras behörig till detta, förutsatt att han uppfyllde krav på väl meriterad tjänstgöring som lärare av t.ex. längd. Skillnaden i omfång på den gamla och den nya licentiatexamen är studier: Genom att under vissa villkor ge nya licentiater behörighet till lektorstjänst kunde flera fördelar uppnås: 1. man skulle kunna hejda avhoppen av licentiater från gymnasieskolan, som redan är och ännu mer blir ett stort problem, 2. man skulle kunna besätta en mängd nu ständigt obesatta lektorat, vilket tillförde gymnasieskolan kunskap och blev till fördel för undervisningens standard, 3. man skulle kunna åstadkomma en realistisk karriärmöjlighet med pedagogisk inriktning för gymnasieadjunkter, 4. man skulle kunna ställa samma utbildningskrav på gymnasielektorer som i och , 5. man skulle övervinna en del osmakliga problem inom det nuvarande systemet, t.ex. att en civilingenjör på kemilinjen är behörig till ett kemilektorat, medan en licentiat i kemi från naturvetenskaplig fakultet inte är det trots längre utbildning. Många ambitiösa unga adjunkter skulle se den nya licentiatexamens villkorliga behörighet för lektorat på gymnasieskolan som något mycket positivt och att denna möjlighet i många fall skulle få dem att välja fortsatt pedagogisk karriär istället för att lämna skolan. Objektivt skulle gymnasieskolan definitivt tillföras kunskap genom att obesatta lektorat blev besatta. För att inte irritera de gamla lektorerna kunde, eller t.o.m. borde, till kravet på licentiatexamen enligt nya ordningen vara fogat ett krav på lång, kvalificerad pedagogisk gärning. Alternativet torde vara att lektorsinstitutionen i allmänna ämnen inte existerar . 1988/89 Ub210 Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att lektorstjänster under vissa förutsättningar skall kunna tillsättas med personer med licentiatexamen. 1988/89 Ub210