mot · GC02L703 · 1989-01-18 00:00:00 — Motion till 1988/89 :L703 Det finns i huvudsak tre fronter för att stärka konsumentens ställning i ekonomin: - Mera marknadsekonomi, d.v.s. stärkt etableringsfrihet och konkurrens, fri prisbildning, konsumtionsneutral beskattning samt mindre regleringar och subventioner av den privata konsumtionen. Dessa frågor behandlas i motionens avdelning B. - Konsumentutbildning och konsumentupplysning d.v.s. det som traditionellt räknas till konsumentpolitiken. En liberal politik inom detta område bygger på att ge konsumenterna bättre information och kunskap - inte att reglera och styra deras inköp. viktigaste krav är ett utbyggt varudeklarationssystem. Dessa frågor behandlas i motionens avdelning C. - Reformering av den offentliga sektorn i syfte att öka valfriheten för medborgarna inom områden som t.ex. vård, omsorg, utbildning, etermedier och teletjänster. Här ingår också att stimulera enskilda alternativ till de offentliga monopolen. Dessa frågor behandlas utförligt i en särskild partimotion från till detta och berörs därför inte närmare i denna motion. B. Stärk marknadsekonomin Den ekonomiska liberalismens fader konstaterade: Konsumtionen är meningen och målet med all produktion. Producenternas intressen bör tillgodoses endast i den mån det är nödvändigt för att främja konsumenternas intressen. Regeln är så självklar att varje försök att bevisa den skulle te sig absurt. Tyvärr är det inte självklart i politiken att konsumentintresset skall sättas främst. Visserligen är konsumenterna i majoritet på alla marknader, men producenterna - företagare och anställda - är ofta bättre organiserade. Det beror på att producenterna är starkt engagerade på just sin marknad medan konsumenterna har sitt engagemang uppsplittrat på en rad marknader. Producenterna kan därigenom lättare få gehör för sina ståndpunkter. Detta gäller främst de marknader där omfattande politiska ingrepp På sådana marknader är utrymmet större för förhandlingar, Mot. diskussioner och påtryckningar än på oreglerade marknader. ingrepp på en marknad leder till att s k järntrianglar etableras, d. v.s. allianser mellan intresseorganisationer, fackmyndigheter och fackpolitiker. Ett belysande exempel på detta är jordbrukspolitiken. I sådana överläggningar får producenterna en stark ställning inte bara p.g.a. att de är välorganiserade och att de kan utveckla en informell gemenskap med järntriangelns övriga parter. Ju längre från producentintresset man kommer, desto svårare är det också att få en tillräcklig detaljkunskap om den verksamhet som skall regleras. Alla företag har dock inte en lika stark förhandlingsposition. Politiska ingrepp tenderar att gynna stora företag på bekostnad av små, och att gynna etablerade företag på bekostnad av dem som startar nya. Detta snedvrider konkurrensen och hämmar utvecklingsförmågan i ekonomin, vilket drabbar konsumenterna. Liberaler har slagits för marknadsekonomin därför att inget annat ekonomiskt system värnar konsumenten lika bra som detta system. Vår grunduppfattning är att konsumenternas intressen gynnas bättre i en ekonomi som styrs av marknadens osynliga hand än av förhandlarnas osynliga handslag. För är det en huvuduppgift att värna om konsumentintresset. Vi gör det utifrån vår ideologiska övertygelse och i medvetande om att andra partiers bindningar till starka producentintressen - LO, LRF, SAF m.fl. gör att de inte på samma sätt kan anlägga ett konsekvent konsumentperspektiv. Det finns också hos socialistiska politiker - och i ännu högre grad bland miljöpartister - en förmyndarattityd som innebär att man ofta vill tillgripa politisk styrning för att trycka på andra människor sina egna värderingar om lämpliga och olämpliga produkter och livsstilar. Att främst värnar konsumentintresset betyder inte att vi anser att företagsamheten skulle vara ett skadligt inslag i samhällsutvecklingen eller att företagare är ondsinta. Tvärtom är entreprenörer en av de viktigaste drivkrafterna i utvecklingen mot ett bättre samhälle. Och företagare har förmodligen varken en bättre eller sämre moral än människor i allmänhet. I en marknadsekonomi med konkurrens kommer företagarna att anstränga sig för att tillgodose konsumenternas intresse. Inte därför att de nödvändigtvis är så godhjärtade utan därför att de själva tjänar på det. Naturligtvis finns det alltid människor som är beredda att utan egen göra uppoffringar för andra. Men poängen med marknadsekonomin är att konsumenternas intressen kan tillgodoses även om så inte är fallet. Etablerade intressen har alltid talesmän medan nya idéer ofta kan segra endast genom att prövas i praktiken. Därför är det mycket viktigt med etableringsfrihet och konkurrens. Den tvingar etablerade organisationer att följa med i utvecklingen. Den ger entreprenörer möjligheter att försöka slå ut gamla institutioner. Nyetablering är en förutsättning för utveckling och anpassning till nya behov och nya villkor i samhället. 1 * 1988189.3 sami. Nr L701 - 704 Politik i konsumentperspektiv Mot. För att stärka konsumentperspektivet i det politiska arbetet kan följande L703 förhållningsregler vara till hjälp: - Var medveten om att även politikers värderingar och uppfattningar ofta är starkt subjektiva. Om man vill påverka andra människors konsumtion, beteenden eller livsstilar, bör man i regel inskränka sig till opinionsbildning. - Avstå från detaljregleringar om det inte är uppenbart att en fri marknad leder till allvarliga samhällsproblem. Annars är risken uppenbar att de regleringsfel som uppstår blir större än de marknadsfel som man skulle råda bot på. - Undvik att skapa en onödigt hög regleringsberedskap genom att t.ex. ge regering och myndigheter fullmakter att vid behov införa nya ingrepp. Snarare bör t.ex. näringsfriheten grundlagsskyddas för att motverka effekterna av en plötslig regleringsiver. - Var medveten om att den ekonomiska utvecklingen aldrig sker efter ett förutsebart mönster. Plötsligt inträffar oförutsedda förändringar i t.ex. produktionsteknik eller efterfrågan. Denna osäkerhet talar för att marknadskrafterna bör ges ett stort spelrum. Det är genom experiment, inte genom planering, som framsteg normalt åstadkommes. Kom ihåg att de verkligt banbrytande idéerna vanligen uppstår utanför, och i konflikt med, de etablerade intressena. - Undvik att ge politiker producentansvar. Det är ofta bättre att upphandla tjänster i stället för att driva verksamheter i egen regi. Politiker kan då undvika dubbla lojaliteter till konsumenter och producenter och i stället vara renodlade konsumentföreträdare. Inom områden där det är önskvärt med offentlig produktion men där privata alternativ också kan förekomma, måste man skilja på rollerna som ansvarig för den offentliga produktionen och som upphandlare, övervakare, regelmakare etc. Offentlig verksamhet som lika gärna kan bedrivas av enskilda producenter bör avvecklas eller säljas. - Lyssna på och respektera intresseorganisationer men inse att de företräder särintressen. Politikerns uppgift är en annan, nämligen att företräda allmänintresset. Säg nej, när särintressena vill gå för långt. Se även till att politiker får tillräckliga resurser, så att inte särintressena tillskansar sig informationsövertag och problemformuleringsprivilegier. - Se till att det finns fristående forsknings- och utredningsorgan som kan ta fram även sådan kunskap och information som är obekväm för producent- och regleringsintressena. Rubba inte den ekonomiska balansen De utvecklade länderna uppvisar en rik provkarta på politiska ingrepp i ekonomin. Många kan försvaras även från liberala utgångspunkter: att skydda en svagare part, att motverka monopol och karteller, att förhindra miljöförstöring, att underlätta informationsspridning och rörlighet o.s.v. Men ingrepp medför också risker genom att de kan skada marknadsekonomins funktionsförmåga. Marknadsekonomin har en inbyggd tendens till att skapa jämvikt mellan Mot. 1988/89 utbud och efterfrågan (den osynliga handen). Marknadsekonomin har L703 också mycket starka dynamiska egenskaper som främjar utveckling och anpassning till förändrade omständigheter. Dessa egenskaper är inte en gång för alla givna utan beror på i hur stor utsträckning två villkor är uppfyllda: fri konkurrens och fri prisbildning. Genom den fria konkurrensen - d.v.s. etableringsfrihet, frihandel o.s.v. skapas förutsättningar för valfrihet, prispress, effektivitet, utveckling och anpassning. Priserna har i en sådan ekonomi tre viktiga funktioner: - att informera producenter och konsumenter om den samhällsekonomiska kostnaden och nyttan av olika varor och tjänster, - att styra resursanvändningen så att nyttan maximeras och kostnaderna minimeras, - att kompensera människor som gör samhällsnyttiga insatser. Prissystemet utför härigenom en gigantisk samordning. miljontals olika aktiviteter hos producenter och konsumenter koordineras. Naturligtvis kan en marknadsekonomi inte nå en perfekt samordning i alla avseenden . Men marknadsekonomin inrymmer starka anpassningsmekanismer som träder i kraft om obalanser uppstår. Obalanserna fungerar som signaler för konsumenter och producenter att ändra sitt beteende och för entreprenörer att finna nya lösningar. Prisregleringar, ransoneringar, förbud och andra marknadsingrepp kan för stunden ta bort obalanser - eller åtminstone göra dem mindre synliga. Dessa åtgärder påminner dock om metoden att slå sönder tryckmätaren då det blir övertryck i en ångpanna. Eller om den medicin begärde vid Jutås: sorn gör mig för sjufalt värre, men hjälper mig på mina ben. Det är inte bara politiska ingrepp som kan utgöra konkurrensbegränsningar och prisingrepp. Företag, näringslivsorganisationer och fackföreningar kan genom avtal eller på andra sätt försvåra nyetablering, priskonkurrens eller produktutveckling. Ett aktuellt exempel är den guldsmedsbutik med lågprisprofil i , och , som har utsatts för leveransvägran. NO har överlämnat ärendet till för prövning. I andra fall har fackliga organisationer genom blockader försökt stoppa vissa företag. Elettan i har t.ex. genomfört blockader mot enmansföretag som inte har tecknat kollektivavtal som facket har vägrat att teckna kollektivavtal med dem därför att de inte har några anställda. NO har inga lagliga möjligheter att stoppa detta utan har i stället uppmärksammat regeringen på problemet. Men regeringen har inte gjort någonting för att lösa det. En samhällsekonomisk kostnad för ingrepp är den administration de fordrar, i såväl myndigheter som företag. De kan därutöver ha negativa effekter på den ekonomiska balansen. Dessa indirekta kostnader är ofta betydligt större Mot. än de direkta administrationskostnaderna. Konkurrensbegränsande åtgärder har bl a följande nackdelar: - Valfriheten för konsumenterna blir mindre därför att vissa produkter inte introduceras på marknaden. - Priserna blir högre genom att producenterna kan ta ut större vinster och löner. - Effektiviteten blir lägre genom att motivationen att pressa kostnaderna, höja kvaliteten och förbättra servicen försvagas. - Utvecklingsförmågan i ekonomin blir sämre pga mindre konkurrenstryck, färre nyetableringar, större osäkerhet om spelregler , högre utvecklingskostnader eller pga att regelsystemen inte är tillräckligt flexibla för att inrymma t.ex. teknisk utveckling. - Anpassningen till förändrade förutsättningar kommer att ta , av samma skäl som ovan. Ingrepp i den fria prisbildningen kan ha följande nackdelar: - Regleringar som gör att priset ligger under den nivå där jämvikt mellan efterfrågan och utbud uppnås, skapar brister. Köer och svarta marknader blir följden (bostadsköer och svarta lägenheter, taxiköer och svarttaxi). Godtyckliga fördelningseffekter uppstår genom att vissa kommer över produkten till det låga priset medan andra blir utan. - Om producenterna garanteras ett pris som ligger över jämviktspriset uppstår överskott (smörberg, fläskberg och mjölksjöar). - Administrativt fastställda priser bygger vanligen på en osäker myndighetsbedömning av olika företags kostnadsförhållanden. Risken är stor att företagen strävar efter att kunna motivera ett så högt pris som möjligt snarare än att hitta vägar för att sänka priset. Prisstelheten blir större vid kostnadssänkningar. - Subventioner, punktskatter och differentierad moms innebär konsumtionsstyrning, vilket sänker välfärden. Konsumenterna får inte genom priserna information om vad produkterna kostar att producera. Därför väljer de andra produkter än de skulle ha gjort om de fritt hade fått disponera en viss summa pengar och priserna hade motsvarat de samhällsekonomiska kostnaderna. - Subventioner medför lätt minskad effektivitet och kostnadshöjningar i produktionen bl a därför att prismedvetandet minskar. Konsumenterna får mindre motivation att hushålla med resurserna. Det blir lättare för producenterna att avstå från rationaliseringar, välja dyrare lösningar eller att höja priserna. - Subventioner har ofta oavsiktliga fördelningseffekter. kan dessa tom vara större än den omfördelning som subventionen syftade till. - Subventioner finansieras med skatter. Höjningar av skattetrycket innebär en samhällsekonomisk kostnad genom den effektivitetsförlust som uppstår av att det lönar sig sämre att arbeta, spara och investera. Regleringssystem har en egen inneboende dynamik som gör att de kan växa av egen kraft. Detta beror på att ingrepp ofta ger upphov till nya och politiskt svårbemästrade problem. Ingrepp som avsåg att lösa tillfälliga problem blir lätt permanenta. Jordbruksregleringarna i tillkom under 1930-talskrisen för att stödja det lågproduktiva jordbruket. är jordbruket högproduktivt och stödsystemet långt mer omfattande. Valutaregleringen infördes som en tillfällig beredskapsåtgärd med anledning av världskrigets utbrott. Först tycks socialdemokraterna vara så säkra på att kriget har avslutats, att valutaregleringen kan avskaffas. Även bostadsregleringarna infördes under som en kristidsreglering. Därefter blev motivet främst att bygga bort bostadsnöden. stiger subventionerna snabbt trots att det finns fler lägenheter än hushåll i landet, trots att bostadsnöd är mycket mera ovanligt än för några decennier sedan och trots att de inte skapar någon välfärdsutjämning. Ju mer regleringssystemen expanderar, desto större är sannolikheten för oavsiktliga konsekvenser och konflikter mellan olika regelsystem. Behovet av informationsinhämtning och samordning ökar. Överordnade organ begär mer underlag från underordnade. Det uppstår en självgående process i riktning mot ökad reglering likt en maskin där friktionen ständigt tilltar och verkningsgraden sjunker. Allt mer av energin går förlorad i de inre processerna och en allt mindre del når de avsedda avnämarna. Konsumentdemokrati eller ekonomisk demokrati? Inom socialdemokratin finns en övertro på det politiska systemets rättfärdighet och kapacitet. Man tycks inte se några principiella gränser för det politiska systemets expansion. Socialdemokraterna tillmäter dessutom kollektiva beslut i allmänhet och politiska beslut i synnerhet ett högre värde än beslut som fattas på marknaden. I det socialdemokratiska partiprogrammet slås fast att: Hela den ekonomiska verksamheten måste samordnas till en planmässig hushållning under medborgarnas kontroll. efter att samordna den ekonomiska verksamheten i en planmässig hushållning, för att inrikta produktionen på att tillgodose medborgarnas behov. I den ideologiska handbok - Vad är socialdemokrati? - som utgav tillsammans med 1983 beskrivs marknadsekonomin på följande sätt: 1 ett konkurrenssystem uppfattas det som självklart att hela priset tillfaller dem som vinner; förlorarna behöver man inte ta hänsyn till. Så fungerar det i den kapitalistiska ekonomin - den enes död är den andres bröd, som ordspråket konstaterar. Framgången köps alltid på någon annans All konkurrens förutsätter att några - de flesta, i själva verket - slås ut. Socialdemokratins långsiktiga strategi är att införa s k ekonomisk demokrati, d.v.s. att öka den politiska styrningen och det kollektiva ägandet. Detta kommer att sätta konsumenterna i en sämre ställning genom att Mot. konkurrensen och marknadsprisbildningen minskar eller försvinner. det finns ytterligare en faktor som gör saken än värre. I socialdemokraternas tal om ekonomisk demokrati riskerar statsmakt och producentmakt att vävas samman. Den offentliga sektorn och löntagarnas organisationer kommer att kontrollera företagen. Ambitionen är att de två grenarna på arbetarrörelsens träd - SAP och LO - tillsammans skall kunna fatta de avgörande besluten. Då socialdemokraterna talar om ekonomisk demokrati är det oftast producentperspektivet som dominerar. Det starka LO-inflytandet gör att de anställdas intressen sätts i främsta rummet. Den dominerande konflikten i ekonomin är, enligt socialdemokraterna, den mellan ägare och anställda. Att konsumenterna har ett annat intresse än producenterna - såväl ägare som anställda - nämns ytterst sällan. verkar det som om konsumenten över huvud taget inte existerar i socialdemokratins verklighetsbild. Marknadskrafterna omfattar enbart företag-inga konsumenter. Ett citat från valpamflett Idéer som bär - är ett tydligt exempel på detta: Vad har marknadskrafterna för intresse av att på allvar värna gemensamma tillgångar som de vet att de aldrig kommer att kunna äga, aldrig kommer att kunna sätta sitt firmamärke på, som luft, hav, skärgård, fjäll? Deras främsta intresse är nästa delårsrapport. Samma uppfattning har uttryckts av : De fria marknadskrafterna som omhuldas så varmt är ingenting annat än ett täcknamn på kapitalägare som i första hand ser till sin egen kortsiktiga vinst. Vi kommer aldrig att ställas inför ett val mellan marknadsekonomi och planekonomi. Inte minst sviterna efter löntagarfondsdebatten har fått socialdemokraterna att inse att de inte genom ett stort grepp kan byta ekonomiskt system. Deras strategi är i stället att genom en ständig utveckling - oftast i små, men ibland i större steg - förändra samhället i socialistisk riktning. Att konsumenternas val på en fri marknad skall begränsas framgår bl a av den socialdemokratiska partistyrelsens yttrande till partikongress: Socialdemokratins mål är att demokratin ska genomsyra alla samhällsområden och allt samhällsarbete. Den politiska demokratin har vi Vi eftersträvar också social, kulturell och ekonomisk demokrati. Det handlar om en avvägning mellan privata beslut - det vi var och en avgör själva, demokratiska beslut, där vi alla har lika rätt till inflytande och beslut som avgörs på marknaden, där vi har inflytande som konsumenter och i förhållande till köpkraft. Och att demokratins verkningskrets måste vidgas, har framhållit vid ett flertal tillfällen. Partikongressen beslöt bl a att socialdemokraterna och LO tillsammans skall utreda hur arbetet för ekonomisk demokrati skall fortsätta , då fondsystemets utbyggnad är avslutad. är hur människor som medborgare och anställd - men inte som konsument - Mot. 1988/89 genom sina organisationer skall få större makt i ekonomin. Socialdemokraterna är ytterst ovilliga att precisera vad de konkret avser att göra för den ekonomiska demokratin - särskilt före ett val. Men det finns åtskilliga exempel från senare år på hur en socialdemokratisk politik skiljer sig från en liberal politik som syftar till att stärka konsumenternas ställning: - Socialdemokraterna har motsatt sig grundlagsskydd för näringsfriheten och i stället utvidgat omfattningen av näringstillstånd inom restaurangoch transportbranscherna. - Socialdemokraterna har tillåtit fackförbund att teckna kollektiva hernoch bilförsäkringar utan att de medlemmar som ansluts begär det. - Socialdemokraterna har inte gjort något för att stoppa fackliga blockader mot småföretagare. - Socialdemokraterna har gått emot krav från på borttagande av tekorestriktionerna och valutaregleringen. - Socialdemokraterna har infört allmänt prisstopp fyra gånger och regelbundet förlängt regeringens prisregleringsfullmakt. Kort efter valet presenterade arbetarrörelsens nordiska samarbetskommitté, , en rapport som bl a föreslog långtgående prisingrepp. I gruppen ingick . SAMAK-gruppen säger att möjligheterna för konsumenterna att uppträda prismedvetet inför mängden av differentierade varor är ganska begränsade. vill därför stoppa okynnesprishöjningar. Givetvis förutsätter detta en mycket detaljerad priskontroll, något som enligt underlättas av den nya informationsteknologin. - Socialdemokraterna har infört punktskatt på videobandspelare. Dessutom finns det starka krafter inom socialdemokratin som vill införa en båtskatt med utnyttjande av det båtregister som de har drivit igenom i . - Socialdemokraterna har givit direktiv till utredningen om indirekta skatter att pröva frågan om differentierad moms trots att en utredning klart avvisade denna tanke. - En av socialdemokraterna tillsatt utredning föreslog att extrapriser skulle förbjudas. Jordbruksminister har uttryckt sympati för förslaget. Socialdemokraterna har i olika sammanhang föreslagit en reglering av handelns påslag inom teko-området i syfte att gynna de dyrare svensktillverkade produkterna. - Socialdemokraterna ifrågasätter de fria affärstiderna och har därför tillsatt en utredning som skall se över frågan. Då diskuterade affärstiderna vägrade den socialistiska majoriteten att uttala att de fria affärstiderna skall vara kvar. Senast dessa utreddes sade socialdemokraterna i utredningen - däribland det nuvarande statsrådet - att affärerna skulle få ha öppet mellan på vardagar, mellan och . Kiosker och liknande försäljningsställen skulle däremot få ha öppet även på andra tider. Men de skulle bara få sälja vissa produkter. Nedan redovisas exempel på tillåtna och förbjudna varor, enligt det Mot. 1988/89 socialdemokratiska förslaget. - Socialdemokraterna har dragit igång det s k ROT-programmet som har medfört onödiga lägenhetssammanslagningar och dyra ombyggnader inte sällan i strid med de boendes önskemål. - Socialdemokraterna har försvårat ombildningen till bostadsrätter samt givit HSB och möjligheter att införa hembudsskyldighet, d.v.s. en inskränkning i rätten att sälja sin bostadsrätt. De har också varit inne på att införa priskontroll på bostadsrätter. - Socialdemokraterna har tappat kontrollen över utvecklingen av bostadssubventionerna och har försökt möta snart sagt varje nytt bostadspolitiskt problem med nya subventioner. Statliga regleringar, subventioner och punktskatter är förvisso inte något nytt. Utmärkande för det ekonomiska system som föregick dagens västerländska marknadsekonomier, nämligen merkantilismen, var bl a statliga ingrepp som förhindrade att fria marknader uppstod. Det som präglade i många västländer, inte minst , var en allmän liberalisering av det ekonomiska livet. 1 togs viktiga steg 1846 och 1864 genom att avskaffa skråväsendet och öka näringsfriheten. Detta lade grunden till det industriella uppsving vårt land upplevde årtiondena . var det industrisektorn som kunde expandera genom avregleringen. finns det motsvarande möjligheter inom tjänstesektorn. I har flera delar av denna sektor avreglerats under presidenterna . Ett exempel är flygtrafiken, vilket har medfört en vitalisering: ökad effektivitet, lägre priser, fler flyglinjer, ökat resande och mer differentierad service. har gått omkull och nya har uppstått. Även banker, fastighetsförmedling, järnvägar, lastbilstransporter och telefontjänster har avreglerats och vitaliserats. Också i och EG har en avreglering inletts inom olika sektorer. Denna internationella liberalisering har även medfört försiktiga avregleringar i , t.ex. av kreditmarknad och telekommunikationer. I en allt mer internationaliserad ekonomi blir det svårare för ett land att behålla regleringar då andra avreglerar. Det är knappast av ideologisk övertygelse utan pga denna 12 internationella utveckling som socialdemokraterna har Mot. genomfört vissa avregleringar. Regeringen har aviserat ytterligare några L703 avregleringsförslag, avseende bl a valuta och teko vilket vi från liberalt håll