ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GC02A201 · 1989-01-12 00:00:00 — Motion till 1988/89 :A201 av och (båda c) Mot Gränsvärden för kvicksilverexponering /89 I fastlade arbetarskyddsstyrelsen gränsvärdet /m1 med ledning avgränsvärdesdokumentation som helt byggde på arbetsmiljöexponering i klor/alkalifabriker. LEK-utredning föreslog att luftgränsvärdet skulle sänkas till 25 å /m3. I sammanhanget kan nämnas att S. m.fl. redovisade ett forskningsprojekt till arbetsmiljöfonden (Dnr 1984:1242) avseende Inverkan av metalliskt kvicksilver på centrala nervsystemet och njurarna. Undersökning av svenska kloralkaliarbetare". Den aktuella exponeringsnivån var 25 å /m3 och "Den registrerade ökningen av vissa symtom (antal symtom, grad av neuroticism och grad av trötthet och förvirring) bedöms dock tyda på en subklinisk centralnervös inverkan. De rapporterade symtomen överensstämmer med symtom vid kronisk kvicksilverpåverkan. har 1968 experimentellt visat att närvaro av klor vid kvicksilverpåverkan innebär ett skydd för upplagring i hjärnan och för centralnervös påverkan med faktorn 10, varför förhållandena i klor/alkaliindustrin inte utan vidare kan överföras till annan arbetsmiljöexponering och ännu mindre till miljöer där individen kan utsättas för kontinuerlig exponering, t.ex. i munhålan. I tillämpas två gränsvärden (/m3 för exponering inom industrin och /m3 i bostäder där t.ex. barn kan vara kontinuerligt exponerade). Inom arbetarskyddsstyrelsen pågår prövning av det svenska gränsvärdet. Mycket talar för att klor/alkaliexponering är en undantagssituation som dessutom omfattar en avgränsad grupp uppgående till högst 500 personer. Med hänvisning till ovanstående föreslås att två gränsvärdenivåer fastställs; ett vid kontinuerlig kvicksilverexponering, t.ex. i bostadsmiljöer och från tandamalgam, och ett vid exponering under arbetstid. Gränsvärdena 10 resp. /m3 bör vara en utgångspunkt bl.a. med hänvisning till att S. m.fl. konstaterat subklinisk påverkan vid nivån 25 å /m3 och till att klor/alkalisituationen kan vara ett särfall som inte bör läggas till grund för generella gränsvärden. Det kan även diskuteras om det skall vara arbetarskyddsstyrelsens uppgift att fastställa gränsvärden för kvicksilverexponering annat än när det gäller industriell exponering. 1 1988/89. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi A201 1. att som sin mening ger regeringen till känna att pågående gränsvärdesprövning bör utgå från /m3 för industriell kvicksilverexponering och högst /m3 vid kontinuerlig exponering, 2. att som sin mening ger regeringen till känna att prövningen bör omfatta förekomsten av skyddseffekter mot upplagring i hjärna/centralnervös påverkan vid kvicksilverexponering i klor/alkalifabriker, 3. att som sin mening ger regeringen till känna att frågan om lämplig myndighet för att fastställa gränsvärden för kvicksilverexponering i bostadsmiljöer, tandamalgam m.m. bör prövas, 4. att som sin mening ger regeringen till känna att den initierade gränsvärdesprövningen skyndsamt bör slutföras. () ()
mot · GC02A202 · 1989-01-11 00:00:00 — 1988/89 :A202 Bidraget till arbetslösa som startar egen rörelse Att starta ett eget företag kan vara stimulerande men också otryggt. För många arbetslösa ungdomar är det emellertid ett steg ut ur arbetslöshet. En ungdom som har en bra affärsidé och är beredd att starta en egen verksamhet har möjlighet att få hjälp . För att erhålla bidrag måste den sökande ha fyllt , vara arbetslös och anmäld som arbetssökande till arbetsförmedlingen. Vidare krävs att den sökande inte kan få ett lämpligt arbete och inte är aktuell för någon arbetsmarknadspolitisk åtgärd. Bidrag kan även beviljas för den som inte är arbetslös om det arbete som den sökande lämnar kan ges till någon arbetslös registrerad hos arbetsförmedlingen. Bidraget som beviljas utgår med ett belopp som motsvarar ersättningen från arbetslöshetskassa eller kontant arbetsmarknadsstöd. Ur skattesynpunkt betraktas bidraget som inkomst av tjänst och är skattepliktigt, sjukpenning- och ATP-grundande. Innan ett bidrag beviljas har det skett en prövning av affärsidén med tanke på att den skall ge varaktig sysselsättning och en tillfredsställande lönsamhet. I och då särskilt i inlandskommunerna är ungdomsarbetslösheten särskilt stor. Många yngre människor försöker sig här på att starta egna företag. Affärsidéerna är i många fall enkla att bedöma medan lönsamheten i de flesta fall är svår att bedöma. Det är svårt att få ett nystartat företag att bli så inarbetat att det ger inkomster som både täcker företagarens lön och övriga omkostnader i företaget. har i en rapport visat att antalet konkurser stigit kraftigt samt att det övervägande antalet konkurser är att hänföra till enmansföretag eller företag med mycket få anställda samt att flertalet av de som gick i konkurs var nystartade företag. Det vore därför angeläget att de som startade nya företag hade stöd så företaget hann stabilisera sig något innan det skall ge både lön och kostnadstäckning i övrigt. Bidrag till nystartade företag borde kunna beviljas av . Med hänvisning till det anförda hemställs A202 att hos regeringen begär en översyn av möjligheterna att förlänga den tid under vilket bidraget till nystartade företag skall utgå.
mot · GC02A203 · 1989-01-10 00:00:00 — Motion till 1988/89 :A203 av och (båda s) De fackliga organisationernas roll vid arbetsmarknadspolitiska åtgärder Arbetsmarknadspolitiken präglas alltmer av en strävan att nedbringa arbetslöshetstiderna för de arbetssökande. Denna inriktning är viktig också i perioder när efterfrågan på arbetskraft är hög. Få situationer kan vara så förödande för en människa som arbetslöshet och då särskilt om arbetslösheten blir långvarig. Arbetslöshet behöver emellertid nödvändigtvis inte alltid vara detsamma som att man helt saknar arbete. En allt större del av de arbetslösa utgörs av deltidsmarkerade. Detta är särskilt påtagligt inom servicenäringarna, där också andelen arbetslösa i A-kassorna överstiger genomsnittet för samtliga arbetslösa. Handeln kan tjäna som ett exempel på en bransch i denna situation. Serviceverksamhet bedrivs ofta i små företag. Strävanden att genom arbetsmarknadspolitiska åtgärder ge arbetslösa arbete kan ibland medföra att anställda, som i ett tidigare skede fått neddragen arbetstid, vid en utökning av arbetstiden i företaget ej får sin borttagna tid åter, utan går i stället åt för att skapa ett sysselsättningstillfälle i form av arbetsmarknadspolitisk åtgärd. Följden blir att samhället får betala dels arbetslöshetsunderstöd till den anställde med reducerad tid, dels en stor del av lönen för det arbete som den temporärt anställde utför på de timmar den deltidsmarkerade oönskat mistat. Den här beskrivna situationen har sin grund i en intressekonflikt mellan två grupper av arbetslösa, en typ av konflikt som dock går att lösa. För att de arbetsmarknadspolitiska stöden skall bli så effektiva som möjligt måste naturligtvis dessa kunna sättas in mycket snabbt. Men ur effektivitetssynpunkt är det minst lika viktigt att stöden sätts in på rätt sätt. För att tillgodose kravet på effektivitet är det därför viktigt att utnyttja den erfarenhet och kunskap som finns hos de fackliga organisationerna. är mycket ansvarsfull också i frågor rörande arbetsmarknadspolitik. Enligt vår mening bör, inte minst därför, yttrande från berörda fackliga organisationer fordras för att en ansökan om beredskapsarbete, rekryteringsstöd skall behandlas. Detta bör kunna administreras så att inte snabbheten i insatserna för ett eventuellt arbetsmarknadsstöd går förlorad. Arbetsgivarens informationsplikt enligt medbestämmandelagen löser inte de problem som berörs i denna motion. Att förankra de arbetsmarknadspolitiska stöden hos de fackliga organisa 1* 1988/89. tionerna är, som vi ser det, en naturlig åtgärd för att öka effektiviteten i Mot. 1988/89 insatserna. Ett system med yttrande från facket för att en ansökan om A203 beredskapsarbete, rekryteringsstöd etc. skall behandlas har funnits tidigare. Det fungerade väl. Vi finner därför ett återinförande av ett sådant system som synnerligen välbetänkt. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om de fackliga organisationernas roll vid beslut om arbetsmarknadspolitiska åtgärder. () ()
mot · GC02A205 · 1989-01-17 00:00:00 — 1988/89 :A205 av m.fl. (fp) Beredskapsarbeten för vård av odlingslandskap 1988/89 A205212 Med hänvisning till vad som anförts i motion 1988/89:Jo718 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om beredskapsarbeten för vård av äldre odlingslandskap. () () 1 1988/89.
mot · GC02A211 · 1989-01-19 00:00:00 — 1988/89 :A211 av och (s, c) Lokalisering av den centrala KAS-administrationen I takt med att arbetsmarknadsläget förbättrats i landet har antalet KASärenden minskat kraftigt. Detta konstateras också i budgetpropositionen, bil. 12, där det föreslås att KAS-administrationen rationaliseras genom en koncentration till en eller några länsarbetsnämnder. AMS föreslås få till uppgift att närmare utreda detta. Vi anser att förslaget är väl motiverat och utgår från att KAS-administrationen kommer att förläggas utanför i enlighet med tidigare uttalanden från regering och riksdag om värdet av utlokalisering av statlig verksamhet. är en av de sysselsättningsmässigt svagaste regionerna i landet. Trots ett avsevärt förbättrat läge sökte över 2 600 personer arbete . Av dessa var omkring 550 helt och 500 delvis arbetslösa. På finns alla förutsättningar att skapa en enhet för KAS-administration. Detta bör ges regeringen till känna inför det fortsatta arbetet med rationalisering och effektivisering av KAS-hanteringen. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om rationalisering av KAS-hanteringen och lokalisering av denna till . () ()
mot · GC02A212 · 1989-01-20 00:00:00 — av och (båda fp) för frilansande artister I vårt land liksom i världen i övrigt finns en liten yrkesgrupp med speciella, konstnärliga talanger till glädje för oss andra som vill se och höra dem. Några av dem är frilansande dansare, mimartister, sångare och musiker. Deras arbete är annorlunda än de flesta andra yrkesutövares i det avseendet att det rör sig om korta engagemang, täta byten av arbetsgivare och inte minst viktigt, en aktiv marknadsföring för att artisten skall nå publiken. Det råder stor enighet om allas rätt till försörjning genom eget arbete, och det är därför naturligt att samhället tagit på sig ansvaret för att förmedla lediga jobb till arbetssökande, dvs. varaktig sysselsättning i allmän mening. Artister som arbetar ensamma har valt friheten före en trygg försörjning. Någon frihet att välja arbetsförmedlare finns emellertid inte. Här liksom på andra områden där staten har monopol på verksamheten råder i princip etableringsförbud. Förhållandet är jämförbart med med den väsentliga skillnaden att man där lyckas hålla sina artister med engagemang. Kravet att fritt kunna välja arbetsförmedlare - impressario - har förts fram eftersom här skiljer sig så markant från resten av den fria världen. Vid den senaste riksdagsbehandlingen av frågan anfördes bl.a.: Ansvaret för verksamheten med arbetsförmedling i landet bör i enlighet med åtaganden i inte splittras upp. Det bör även i fortsättningen ankomma på arbetsmarknadsverket att ha ett samlat ansvar för förmedlingsverksamheten. Riksdagsmajoritetens mening kan inte tolkas på annat vis än att man just i vårt land anser möjligheten till fullständig statlig kontroll vara överordnad uppgiften att klara förmedlingen av lediga arbeten oavsett vilken yrkeskategori det gäller. Den som följt med vad som händer i musik- och teatervärlden har kunnat konstatera hur skickliga artister, en efter en, försvinner från horisont. Ett av de starkaste skälen till det är just avsaknaden av kvalificerad hjälp. Ingen svensk arbetsförmedling tar på sig uppgiften att boka färdbiljetter och hotellrum, hålla kontakt med arrangörer för utformning av program och annonser, presskontakter osv. Det är mycket svårt att förstå varför arbetsmarknadsverket skulle vilja behålla en arbetsuppgift som det bevisligen inte klarar av. Kostar det staten något att tillåta fri etablering av tjänster? Blir någon byråkrat arbetslös i brist på sådana uppgifter? Kommer det att uppstå artistförmedlingar i varenda kommun? Nej, knappast. Kommer över huvud taget någon människa att märka om som det Mot. sista landet i väst skulle tillåta fria impressarier? Ja, många, inte minst A212 Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en översyn av arbetsförmedlingslagen i syfte att möjliggöra kompletterande, fristående arbetsförmedling på kulturområdet. () ()
mot · GC02A213 · 1989-01-18 00:00:00 — av (vpk) Amalgam som arbetsmiljöfara 1988/89 A213-221 Mångå människor är uppmärksammade på amalgamets farlighet och risk vid tandlagning. Däremot är inte amalgam frågan uppmärksammad såsom arbetsmiljöfråga. Det finns omkring 100 människor som arbetar inom tandvården som är kvicksilverförgiftade genom sitt arbete. Trots att det fanns förslag att alla människor som arbetade med kvicksilver noga skulle kontrolleras och bl.a. genomgå regelbundna läkarundersökningar så har ännu inte några föreskrifter utarbetats. beskrevs tandsköterskor i den yrkesmedicinska litteraturen som den grupp som oftast drabbades av kvicksilverförgiftning. Tandvårdspersonal som har problem med förgifningssymptom får ofta höra att de lider av toxifobi, att de har psykiska problem eller att de äterför mycket fisk. Man negligerar att deras problem uppstått därför att de arbetat och arbetar med kvicksilver. förekommer det att tandsköterskor knådar amalgam med händerna. saknas på många av klinikerna utrustning som skulle hjälpa till att skydda personalen mot amalgam. Arbetarskyddsstyrelsens förslag till nya allmänna råd vid arbete med kvicksilver och amalgam räcker inte. Det enda som eliminerar denna arbetsmiljörisk är att amalgamet helt försvinner som tandlagningsmaterial. Vpk förslår i avvaktan på ett förbud mot amalgam som tandlagningsmaterial, att frågan om arbetsmiljöriskerna uppmärksammas och att arbetarskyddsstyrelsen får i uppdrag att utfärda bättre föreskrifter i syfte att skydda personalen från kvicksilverförgifning. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att arbetarskyddsstyrelsen får i uppdrag att utfärda bättre anpassade föreskrifter vad gäller amalgamets användning och dess påverkan på tandvårdspersonalens hälsa. 1 1988189.3 sami.
mot · GC02A214 · 1989-01-23 00:00:00 — Motion till 1988/89:A214 av m.fl. (m, fp, c) Försök med fristående arbetsförmedlingar För att förhindra att arbetsförmedling bedrivs i förvärvssyfte har staten tagit monopol på arbetsförmedling här i landet. Genom utformningen av arbetsförmedlingslagen har emellertid inte bara sådan arbetsförmedling som upptar avgifter från den arbetssökande förbjudits utan även sådan arbetsförmedling som bekostas av arbetsgivaren och därigenom skulle vara avgiftsfri för den sökande. Arbetsgivarna är enligt lag skyldiga att anmäla lediga platser till arbetsförmedlingen. Dock kan konstateras att alltjämt tillsätts endast en mindre del av de lediga platserna med hjälp av förmedlingen. Detta är i sig naturligt då arbetsförmedlingen inte rimligen hinner med s.k. kortvarsel-anställningar och saknar specialistkunskap i tillräcklig omfattning. Arbetsförmedlingsmonopolet är olyckligt ur flera synvinklar. Den främsta är att verksamhet som inte utsätts för stimulerande konkurrens tenderar att stagnera. Hur många goda förslag som än internt förs fram inom monopolet kan detta aldrig ersätta den kreativitet som skapas när konkurrensliknande förhållanden råder. Det finns ingen orsak att utesluta samma goda påverkan på AMS som hade på landstingens öppenvårdspolitik om arbetsförmedlingsmonopolet uppluckrades. Ett annat skäl att luckra upp monopolet är att dagens lagstiftning inte är anpassad till tjänstesamhället. Detta har fått till följd att exempelvis seriösa skrivbyråer, vars tjänster är praktiskt taget oundgängliga för arbetsgivarna, fortfarande av myndigheterna betraktas som olaga förmedlare av arbetskraft. Rättsläget just nu kan något tillspetsat beskrivas så att sådant som är lagligt i en del av landet inte är det i en annan. Mot denna bakgrund bör samhället se på möjligheterna att tillåta ett system med fristående arbetsförmedlingar för specifika yrkesområden såsom artister, fotomodeller m. fl. som ställer krav på specialistkunskap hos förmedlingarna och vars förmedlingsbehov den offentliga arbetsförmedlingen därför har svårt att fylla. Verksamheten skulle kunna finansieras med avgifter från de företag som anlitar förmedlingen i fråga. Ett försök med ett sådant system bör kunna ge värdefulla impulser till den allmänna arbetsförmedlingen. Vidare bör skrivbyråverksamhet inte längre betraktas som olaga arbetsförmedling. Med stöd av vad ovan anförts hemställs att hos regeringen begär en utredning med uppgift att utreda möjligheterna att på försök tillåta fristående arbetsförmedlingar för specifika yrkesområden i enlighet med vad i motionen anförts. () () (m) () () 1988/89 A214 () () ()
mot · GC02A215 · 1989-01-23 00:00:00 — av Hans Nyhage m.fl. (m, fp, c) Förfarandet vid inträde i arbetslöshetskassa En viktig del i flertalet arbetstagares trygghetssystem utgörs av anslutning till en arbetslöshetskassa. Också för företagare finns erkända arbetslöshetskassor. För den som är medlem i en facklig arbetstagarorganisation går detta medlemskap med automatik medan det för icke fackföreningsmedlemmar gäller att dessa får anmäla sig själva och tillse att debiterad A-kassaavgift också betalas. Denna möjlighet används av ca 55 000 personer. Arbetslöshetskassorna är självständiga juridiska personer. Deras verksamheter regleras i lag om arbetslöshetsförsäkring. De allmänna tillämpningsföreskrifterna utfärdas av AMS som också är tillsynsmyndighet över A-kassorna. När det gäller finansieringen av A-kassorna sker denna till via olika former av statsbidrag och resten via avgifter som betalas av den försäkrade. För de arbetstagare som inte är med i en facklig organisation räder ibland unika svårigheter att vinna inträde i A-kassorna. Detta vitsordas också av utskottet (AU 1987/88:18). Trots att verksamheten till är finansierad av staten är A-kassorna inte skyldiga att hålla med speciella ansökningsblanketter utan ofta är inträdesansökan sammanfogad med anmälningsblanketten till den fackliga organisationen eller finns rent av på samma blankett. Att så kan ske hänger samman med den nära personalunion som råder mellan A-kassorna och de fackliga organisationerna. På grund av att staten inte på ett nöjaktigt sätt bevakar icke fackföreningsanslutna arbetstagares rätt att vinna inträde i A-kassorna kan det gå månader mellan det tillfälle då en arbetstagare, som ej vill vara med i en facklig organisation, ansöker om inträde tills detta beviljas trots att alla formaliteter är uppfyllda. Denna situation måste betraktas som ovärdig ett rättssamhälle. Om staten menar att A-kassorna skall stå öppna för alla arbetstagare som uppfyller de stipulerade kraven så är det statens sak att tillse att vissa arbetstagare inte får sin ansökan sinkad på grund av att vederbörande ej är medlem i en ideell organisation, i detta fall en facklig sådan. För att råda bot på den rådande situationen bör staten som motprestation till statsbidragen kräva att samtliga A-kassor inkluderande de som försäkrar företagare, tillhandahåller separata ansökningsblanketter för inträde i A-kassan samt att dessa automatiskt skall tillhandahållas alla arbetstagare och företagare som så önskar. Det skall räcka med ett telefonsamtal. Därtill skall en maximitid stipuleras inom vilken en A-kassa är tvungen att behandla en ansökan om inträde. På blanketten skall också finnas anvisningar till vilken myndighet som den ansökande skall vända sig för att få rättelse vid eventuella fel begångna av A-kassan. Med stöd av vad ovan anförts hemställs att hos regeringen begär förslag om reglering av Akassornas verksamhet angående ansökan från arbetstagare eller företagare i enlighet med vad i motionen anförts. Hans Nyhage (m) () () () ()
mot · GC02A216 · 1989-01-20 00:00:00 — av m.fl. (m) Ett lönebidragssystem för handikappade Med hänvisning till vad som anförts i motion 1988/89:Sf266 hemställs 1. att hos regeringen begär förslag till ett flexibelt lönebidragssystem för arbetshandikappade i enlighet med vad i motionen anförts, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om datorhjälpmedlens betydelse för handikappade, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om nödvändigheten av att döva hörselskadade har tillgång till texttelefon på arbetsplatsen.
mot · GC02A217 · 1989-01-20 00:00:00 — Motion till 1988/89:A217 av m.fl. (m) Byggnadstillstånd Med hänvisning till vad som anförts i motion 1988/89:Bo405 hemställs att beslutar avskaffa lagen (1971:1204) om byggnadstillstånd m.m. () () ()
mot · GC02A218 · 1989-01-23 00:00:00 — Motion till 1988/89:A218 av m.fl. (c, m, fp) Lönebidrag vid anställning av arbetshandikappade Var 10:e människa som söker arbete vid arbetsförmedlingarna har någon form av arbetshandikapp. har i genomsnitt inte mindre än 35 000 arbetshandikappade sökt arbete vid arbetsförmedlingarna. Av dessa har bara en mycket liten del fått en möjlighet att arbeta på den öppna arbetsmarknaden. De övriga har bl.a. placerats i arbetsmarknadsutbildning, , beredskapsarbete eller skyddat arbete. För återstoden har förtidspensionering blivit en allt vanligare lösning. Den skyddade verksamheten bedrivs under en enda huvudman, stiftelsen . Denna har expanderat snabbt från drygt 22 000 anställda till ca 28 1987 (exklusive direktanställda). För statliga myndigheter, kommuner och enskilda företag finns stödformen anställning med lönebidrag. Detta bidrag varierar dock beroende på om det är en statlig institution som anställer eller om det är ett enskilt företag eller en kommun. har såväl stora företag som små blivit mindre intresserade av sådana anställningar. Den främsta förklaringen till denna utveckling är lönebidragssystemet. När anställer folk är lönebidraget från staten . När statliga myndigheter anställer arbetshandikappade kan lönebidrag på utgå. När enskilda företag anställer kan de däremot bara få av lönekostnaden och . Stödet får betraktas som ett introduktionsstöd. Enligt budgetpropositionen 1987/88:100 bil. 12 anses det angeläget att antalet placeringar ökar i näringslivet, kommunerna och landstingen eftersom dessa anställningar erfarenhetsmässigt har de bästa möjligheterna att gå över i reguljära anställningar utan stöd. Vidare föreslogs att AMS ges möjlighet att bedriva försöksverksamhet med ändrade regler för anställning med lönebidrag i två län. har i betänkandet AU 1987/88:11 anfört att utskottet anser att lönebidraget bör vara så konstruerat att antalet placeringar i näringslivet, kommuner och landsting ökar. Om samhällets önskan är att slussa ut så många arbetshandikappade som möjligt på den öppna marknaden måste emellertid bidragen till de enskilda företagen långsiktigt likställas med bidragen till statliga institutioner. Ett sådant bidragssystem skulle förhoppningsvis reducera behovet av men i gengäld få de positiva effekterna att fler arbetshandikappade totalt sett fick arbete och dessutom på den öppna arbetsmarknaden. Därtill skulle den konkurrenssnedvridande effekt som bidragen till har Ökade statsutgifter bör inte uppstå då förhoppningsvis fler Mot. handikappade får arbete på den öppna marknaden i stället för att arbeta A218 Vi föreslår därför att markerar sin inställning till likvärdiga bidragssystem för näringsliv, stat och kommun avseende arbetshandikappade och att dessa bidrag skall vara så höga att de utgör ett attraktivt alternativ till . Med stöd av vad ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående lönebidrag till enskilda företag vid anställande av arbetshandikappad personal. () (m) () ()