mot · GC02Jo770 · 1989-01-23 00:00:00 — Motion till 1988/89:Jo770 av m.fl. (fp) Miljögifter och kemikalier För blir det inflytande det senaste århundradets stora uppfinningar utöfvat på den natur, som omger oss, allt mer och mer märkbart. ord är lika aktuella - drygt ett århundrade . Miljöförstöringen är ingen ny företeelse. Människan har alltid påverkat miljön. Men människans påverkan på miljön har blivit allt mer uppenbar. Många av de skador på djur och natur vi kan se , är förorsakade av ämnen som har sitt ursprung i mänsklig verksamhet - medvetet eller omedvetet. Därmed har också människan ansvaret för lösningen på problemen. Kemikalierna är ett allvarligt bekymmer och kommer, enligt många forskare, att bli ett av framtidens mycket stora problem. Åtgärder mot de kemikalier och miljögifter som hotar miljön, och i förlängningen hotar människans existens, måste prioriteras högre i regeringens politik än . måste utsläppen av stabila miljögifter upphöra. Innan vi når dit måste vi satsa pengar på forskning, och med miljöavgifter, i kombination med stränga krav, stimulera industrin till att utveckla nya metoder eller ersätta farliga material med mindre farliga. Men vissa ämnen är så farliga att det inte finns någon acceptabel utsläppsmängd. I sådana fall återstår bara för statsmakterna att totalförbjuda utsläppen eller verksamheten. Så är fallet med dioxiner där förra skärpte regeringens miljöproposition genom att fatta ett beslut om att dioxinutsläpp i princip skall upphöra. Vi kommer fortsättningsvis att redogöra för förslag avseende några av de mest uppmärksammade miljögifterna. Mångå miljögiftproblem har sin grund i utsläpp av organiska ämnen tillverkade av människan. Några av de mest giftiga dioxinerna är exempel på det, PCB ett annat. Massaindustrin är en stor utsläppskälla för klorerat organiskt material. Bara till beräknas utsläppen uppgå till och 1 utsläppen har pågått . Kunskapen om vilka ämnen som ingår i dessa utsläpp är mycket liten, och gör bedömningen att de potentiella miljöriskerna med så omfattande och komplexa utsläpp är mycket stora. Målet för massaindustrins utsläpp av klorerat organiskt material har satts till bundet klor per ton massa. efterlyste en skärpning . Målet måste dock sättas högre - utsläppen måste i det närmaste elimineras senast , bl.a. genom slutna system. Frågan behandlas utförligare i en annan motion till detta . Dioxiner utgör två grupper av kemiska föreningar som är stabila och därför endast långsamt bryts ned i naturen. Flera av ämnena som räknas till dioxiner är extremt giftiga. Man känner inte till någon naturlig källa till höggradigt giftiga dioxiner. Dioxiner kan transporteras över stora avstånd och samlas ofta i haven. Exempelvis anser att ekosystemen i är storskaligt belastade med dioxiner. Man tror att tillbakagången i svenska sjöar och i Österjön av fiskätande däggdjur, som säl och utter, kan vara orsakad av dioxiner. beräknar att utsläppen av dioxiner i kan uppgå till (räknat som TCDD-ekvivalenter). Den samlade mängden i all fisk i beräknas till . Det kan förefalla vara en låg halt, men dioxiner är så giftiga att räcker för att fylla den tolerabla dagliga nivån för hela befolkning . Dioxinerna verkar ännu inte ha fått sådan spridning att faran är akut. Men eftersom dioxiner lätt tas upp av organismerna, är extremt giftiga, vitt spridda i miljön och endast långsamt bryts ned, är det ändå viktigt att snabbt vidta åtgärder mot utsläppen. Att avvakta resultat från forskningen för att uppnå fullständig visshet, kan få ödesdigra konsekvenser. Vi vet tillräckligt för att kräva åtgärder. I princip all förbränning förorsakar dioxiner. Det är därför inte förvånande att sopförbränningen är en av de större källorna till dioxinutsläpp, följd av smältverk, skogsindustri och biltrafik. Kraven på sopförbränningsanläggningar har skärpts men i många fall visat sig otillräckliga. Frågan om sopförbränning behandlas i en annan motion till detta . En utveckling till slutna system inom skogsindustrin kommer att leda till minskade dioxinutsläpp. Men även med slutna system kommer bottensedimenten även att läcka dioxiner. Det är viktigt att denna utveckling och situationen vid smältverken noga följs. Biltrafiken anses vara en källa till dioxiner. Förbättringen av avgasreningen medför sannolikt att utsläppen av dioxiner minskar kraftigt. Det är därför angeläget att påskynda förnyelsen av bilparken. Förslag i denna del utvecklas i en annan motion till detta . måste öka sin internationella aktivitet för att stoppa dioxinutsläppen. Dioxinutsläppen måste i högre grad uppmärksammas i internationella fora, huvudsakligen inom ramen för om långväga gränsöverskridande luftföroreningar, men också i konventionerna om haven. Trots tidigare åtgärder mot PCB verkar halterna stiga i . allvarligt eftersom PCB anses vara huvudorsaken till att sälen hotar att utrotas i . Det är ingen överdrift att påstå att minskningen av gråsälar, från 100 000 till några tusen , är ett av de mest drastiska exemplen på en miljöskada förorsakad av utsläpp av ett giftigt ämne. Användningen av PCB i nya installationer är inte tillåten. Men det används fortfarande PCB i äldre utrustning. Exempelvis beräknas att PCB används i ca 100 000 kraftkondensatorer och 200 transformatorer. Risken för olyckor eller för att utrangerad utrustning omhändertas på felaktigt sätt är inte obefintlig. Den nuvarande tidsplanen för avveckling är inte tillräckligt långtgående. Ett totalförbud mot PCB måste införas så att användningen är avvecklad och allra senast vid utgången av 1992 och alla PCB-haltiga installationer tas om hand. måste också verka för att samma åtgärder vidtas av övriga Östersjöstater. Det atmosfäriska nedfallet av tungmetaller har minskat. Detta gäller t ex kadmium som har minskat med hälften . Åtgärder mot kadmium har vidtagits; bl.a. införde folkpartiregeringen ett kadmiumförbud. Huvuddelen av nedfallet för bl.a. kvicksilver och kadmium härrör nu från utländska källor. Detta understryker vikten av att internationella miljöengagemang ökar. är drygt 20 000 sjöar i försurade. Försurningen upptäcktes först i sjöarna. uppvisar skogen skador som på goda grunder anses bero på bl.a. försurning av marken. I tur står grundvattnet. Hotbilden är oroande eftersom försurningen är en viktig förklaring till att tungmetaller kommer i omlopp. Surt vatten frigör i marken bundna tungmetaller och för dem till grund- eller ytvattnet och sjöarnas bottensediment. Höjda halter av kvicksilver har konstaterats i sjöar som aldrig varit utsatta för direkta utsläpp. uppskattar att drygt 9 400 sjöar ligger över svartlistningsgränsen avseende kvicksilverhalten i gädda. Med nuvarande trend tror man att ytterligare 1 000 sjöar kommer att vara på denna nivå . Ett viktigt led i kampen mot tungmetallerna är därför att minska utsläppen av försurande ämnen. menar att snabba åtgärder kan vidtas mot försurningen. Förslag härpå framförs i en annan motion till detta . Batterier med kvicksilver- och kadmiumhaltigt innehåll ger upphov till betydande störningar i miljön om de tillförs avfallsanläggningarna. De årliga utsläppen från batterierna beräknades kvicksilver och kadmium. Detta innebär att de bidrar med drygt hälften av samtliga kvicksilverutsläpp i landet. Även om den frivilliga insamlingen av miljöfarliga batterier har minskat utsläppen, är dessa fortfarande oacceptabelt höga. Panter måste därför införas. Frågan behandlas närmare i en annan motion till detta . 1* 1988189.3sami. Det finns stora brister i den kunskap vi har om kemiska ämnens hälsooch miljöfarlighet, inte bara i utan också i övriga länder. Därför är det viktigt att det internationella samarbetet på kemikalieområdet utökas till att omfatta fler länder och fördjupas. har här en viktig roll att fylla, trots att vi på en del områden synes ligga efter. Globalt sett anses det finnas ca 70 000 olika kemiska ämnen. Av de ämnen som förekommer i , i praktiskt bruk mindre än 20 000, uppskattar att ungefär 1 000 står för den helt dominerande användningen - för av förbrukningen. Många av dessa 1 000 ämnen är otillräckligt undersökta i fråga om hälsooch miljöfarlighet. Många av dem har använts utan uppenbara olägenheter och används fortfarande i stor omfattning i vårt land, utan att vi känner till deras hälso- och miljörisker. De uppfyller inte ens tillnärmelsevis vad lagen om kemiska produkter (LKP) stadgar om tillfredsställande utredning av vilka hälso- eller miljöskador som produkterna kan orsaka. Den svenska kemikaliepolitiken måste rätta till denna brist. Av största vikt är att industrin och konsumenten vägleds bort från onödigt farliga kemikalier. Här kan också ideella organisationer göra viktiga insatser. Där likvärdiga, eller i huvudsak likvärdiga, kemikalier finns, måste vi lära oss att välja de mindre farliga. Skadliga kemikalier som kan ersättas av mindre skadliga måste givetvis utmönstras. Det är angeläget med målmedvetna insatser att få fram mindre farliga alternativ till de skadliga kemikalierna. har tidigare understrukit vikten av att materialbalanser upprättas för de mest farliga och använda ämnena. På så sätt kan kemikalieflödet följas i samhället och en identifikation av problem möjliggöras. Ett sådant samarbete pågår nu mellan och kemikalieinspektionen. Det är viktigt att detta arbete påskyndas. 1986 ersattes lagen om hälso- och miljöfarliga varor av lagen om kemiska produkter. Förändringarna var bl.a. ett resultat av kemikommissionens arbete, som fann brister bl.a. vad gäller ansvarsfördelningen mellan myndigheterna och samordningen. Redan vid beslut om LKP var det klart att de nya arbetsformerna inom kemikaliekontrollen skulle utvärderas efter en tvåårsperiod. Utredningen, som tillsattes av detta skäl, har lagt fram sitt betänkande Kontroll av kemiska produkter och varor vilket remissbehandlats och bereds inom . förutsätter att regeringen förelägger förslag med anledning av utredningen och avvaktar därför i huvudsak detta. Vi vill dock redan nu framföra några synpunkter och förslag. Redan på ett tidigt stadium framgick att kemikalieinspektionens resurstilldelning var otillräcklig. har därför framfört krav på ökade resurser till kemikalieinspektionen. Regeringen föreslår nu en helt otillräcklig förstärkning av inspektionen. Förstärkningen kan inte på något sätt anses motsvara de krav på ökade resurser som måste till för att kemikaliekontrollen skall bli tillräcklig. Kemikalieinspektionen har prioriterat förhandsgranskning av bekämpningsmedel och granskning av befintliga sådana. Detta arbete måste forceras. har tidigare föreslagit att detta också bör utökas till att omfatta även andra kemikalier. För att få grepp om utvecklingen på kemikalieområdet är det nödvändigt att kemikalier undersöks och testas innan de släpps ut på marknaden. Ett förslag till förhandsgranskning av nya kemikalier har inspektionen förelagt regeringen. Socialdemokraterna ställde i valrörelsen ut löften om att alla Sverigenya ämnen skulle förhandsgranskas. Vi noterar att regeringen inte lämnat något förslag som uppfyller detta löfte. Regeringen bör föreslå förhandsgranskning av nya kemiska ämnen, liknande den som redan förekommer i och inom EG. LKP lägger huvudansvaret för kontrollen av kemiska produkter på företagen, i första hand tillverkare och importörer men också andra leverantörer liksom användare. För att företag, särskilt då mindre, skall kunna leva upp till LKP - men också för att samordningen mellan olika myndigheter skall fungera, både mellan centrala myndigheter och mellan centrala och regionala - är det viktigt att kemikalieinspektionen har god möjlighet att ge information. Kemikalieinspektionen måste därför tillföras ytterligare resurser för informationsarbete. Regeringens förslag är i denna del otillräckligt. Ansvarsfördelningen mellan myndigheter när det gäller kemikalier är invecklad. Företag som omfattas av kemikaliekontrollen kan behöva ha kontakt med många myndigheter-kemikalieinspektionen, , sprängämnesinspektionen, arbetarskyddsstyrelsen, och är några viktiga exempel. Här har kemikalieinspektionen ett övergripande informationsansvar. Också av detta skäl är det viktigt att inspektionen tillförs resurser för informationsarbete. Myndighetssamarbetet inom kemikaliekontrollen har uppvisat problem. Det gäller framför allt förhållandet mellan kemikalieinspektionen och de regionala och lokala tillsynsmyndigheterna, men också mellan inspektionen och . Det är ställt utom allt rimligt tvivel att den dåligt samordnade svenska miljölagstiftningen är en av huvudorsakerna härvidlag. föreslår i en annan motion till detta att en övergripande översyn av miljölagarna kommer till stånd. En sådan översyn av miljölagstiftningen är nödvändig för att förbättra myndigheternas möjligheter till gott samarbete. Den brister som påpekats beträffande lagen om kemiska produkter, bl.a. att den inte generellt omfattar föremål och varor som innehåller eller har behandlats med en kemisk produkt bör åtgärdas genast. bör begära ett sådant förslag av regeringen. Likaså har uppmärksammats att biologiska bekämpningsmedel, vars effekter och risker kan jämföras med de kemiska bekämpningsmedlen, inte omfattas av förordningen om kemiska bekämpningsmedel. Regeringen har ingen möjlighet att utvidga denna till att omfatta biologiska bekämpningsmedel. Regeringen bör därför, som ett led i samordnandet av miljölagstiftning en, återkomma till med en lag om bekämpningsmedel som reglerar kemiska och biologiska bekämpningsmedel. Som utredningen av kemiska produkter och varor föreslår, kan reglerna, som finns i lagen om spridning av bekämpningsmedel över skogsmark, inarbetas i en sådan lag. Internationellt samarbete inom miljöområdet är oerhört väsentligt. Inte bara av det skälet att därmed kan ge - men också få - uppslag till problemlösningar, utan också för att internationellt samarbete är en förutsättning för en tillfredsställande granskning av kemiska ämnen och produkter. Kemikaliemarknaden är utpräglat internationell. Av de kemiska produkter som används i är tre fjärdedelar importerade. Det finns inom såväl myndigheter som industrier i relativt blygsamma resurser för forskning och utredning om kemiska ämnens och produkters farlighet. Förutsättningen för att kunna bygga upp den kunskap som saknas beträffande hälso- och miljörisker är internationellt samarbete, även om en förstärkning av kemikalieinspektionen kommer till stånd. Internationell samordning innebär bl.a. att kemikalieinspektionen använder sina resurser på bästa sätt och drar nytta av utländska erfarenheter. Det finns ingen anledning att i upprepa vad som gjorts i väldokumenterade utländska studier. Förbud mot tennhaltiga bottenfärger och restriktioner mot formaldehyd är exempel på åtgärder som inte borde ha krävt ytterligare utredningar utan kunde gått snabbare. måste ta ansvar för utforskning av några ämnens och produkters farlighet och i internationella sammanhang ställa krav på att andra länder tar sitt ansvar. Målet måste vara att alla högfrekvent använda ämnen skall vara tillfredställande undersökta . inledde 1987 ett projekt som syftar till att i första hand få bättre grepp om de ca 1 000 ämnen som står för av användningen. skall självklart delta aktivt och pådrivande i detta arbete. För att kunna fullfölja det mycket viktiga arbete som delvis beskrivits ovan, måste kemikalieinspektionen förstärkas utöver vad regeringen föreslagit. Kemikalieinspektionens verksamhet är finansierad med avgifter. Som utredningen om kemikaliekontrollen finner, finns det skäl för att finansiera delar av inspektionens verksamhet över statsbudgeten. Ambitionerna med kemikaliekontrollen behöver utan tvekan höjas. Relationerna mellan inspektionen och företagen kan då snabbt försämras om företagen upplever att inspektionens verksamhet är för långtgående. Utarbetande av föreskrifter, inspektionsverksamhet och förberedelser för rättsliga förfaranden, är inspektionens kontrollverksamhet. Detta arbete styrs i stor utsträckning av myndighetens egna ambitioner, och bör därför finansieras över statsbudgeten. Däremot kan inspektionens övriga verksamhet, såsom förhandsgranskning, viss utredningsverksamhet och produktregistret, finansieras med avgifter. Det är verksamheter som företagen i stort själva kan påverka och en avgiftsfinansiering bidrar därmed till att hålla nere kostnaderna. I avvaktan på ett nytt finansieringssystem bör den förstärkning, utöver regeringens förslag, av inspektionen - motsvarande 15 tjänster samt 6,5 i ökad medelstilldelning för särskilda undersökningar, information, internationellt arbete och utveckling av produktregistret - som föreslår finansieras över statsbudgeten. bör därför till Kemikalieinspektionen anvisa för /90 ett förslagsanslag på . Yrkande om detta framställs i motion om miljö och utveckling. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställer vi 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om internationellt samarbete för att stoppa dioxinutsläpp, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om totalförbud mot PCB, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om Östersjösamarbete för totalförbud av PCB, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om förhandsgranskning av nya kemiska ämnen, 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om översyn av miljölagstiftningen för att förbättra myndighetssamarbetet inom kemikaliekontrollen, 6. att hos regeringen begär förslag om utvidgning av lagen om kemiska produkter till att också omfatta föremål och varor som innehåller eller har behandlats med en kemisk produkt, 7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om biologiska bekämpningsmedel, 8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om internationellt samarbete på kemikalieområdet. () () ()