mot · GC02K247 · 1989-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89 :K247 av m.fl. (c) Länsdemokrati offentlig makt i utgår enligt regeringsformens första paragraf från folket. Denna målsättning förverkligas i första hand genom att medborgarna i val utser dem som skall föra deras talan. Folkvalda representationer finns på tre olika nivåer, primärkommuner, landsting och riksdag. Beslutskompetensen för församlingarna är av olika slag. representerar landet och har ansvaret för bland annat lagstiftningen. Primärkommunerna har inom gällande regler en omfattande allmänkompetens. Landstingens verksamhet däremot är i viktiga avseenden begränsad. anser att beslut i allmänna frågor skall fattas av valda församlingar så nära folket som möjligt. Primärkommunerna utgör själva grundstenen för det decentraliserade beslutsfattandet. Mera begränsade uppgifter åligger landstingen. Den begränsning som finns härvidlag är orsakad i första hand av att många uppgifter på regional nivå sköts av ett statligt organ, länstyrelsen. Vår uppfattning är att den centraliserade förvaltningen skall begränsas och att fler uppgifter skall läggas på primär- och landstingskommunerna. De centrala organens förvaltningsuppgifter bör så långt det är möjligt decentraliseras till de regionala och lokala organen. Kommuner och landsting är grundstenar i den svenska demokratin. På dessa nivåer är huvuduppgiften att på viktiga områden sörja för medborgarnas trygghet och välfärd. Den kommunala självstyrelsen gör det möjligt för många människor att aktivt delta i det politiska arbetet och att få insyn och inflytande i frågor som berör dem själva och som direkt påverkar deras livsmiljö. Den statliga länsförvaltningens uppgift är i huvudsak att fungera som den centrala statsförvaltningens förlängda arm ute i landet. inleddes en period med stark utbyggnad av den offentliga sektorn. Detta ledde till en expansion av länsförvaltningen. På länsplanet finns också utöver en rad statliga länsorgan som var för sig fullgör statlig verksamhet. har lekamannarepresentation, även övriga organ har lekmannamedverkan och i vissa fall partsrepresentation. Arbetsuppgifterna består av rättstillämpning, fördelning av resurser och planering. Den centrala statliga förvaltningen Mot. Den statliga förvaltningen med fristående och självständiga ämbetsverk har ^-247 varit utmärkande för vårt lands förvaltningssystem. Efter ett utredningsarbete fattade under /87 (KU 1986/87:29) beslut om delvis nya former för ledning av den statliga förvaltningen. Den socialdemokratiska regeringens ambition var att knyta förvaltningen fastare till regeringsmakten'. reserverade sig mot dessa förändringar. De innebar enligt vår mening en förskjutning i centralistisk riktning. Vi hävdar att riksdag och regering skall svara för politiska beslut i form av lagar och förordningar samt genom anslagsbeslut. Myndigheterna skall tillämpa dessa beslut i de enskilda fallen. Den ansvarsfördelning vi förordar är att föredra ur rättssäkerhetssynpunkt. Den regionala statliga förvaltningen Självklart måste den regionala statliga förvaltningen också förändras över tiden. Frågan är hur? bedrivs i ett försök med samordnad länsförvaltning vilket innebär att de regionala länsorganen centraliseras till . Enligt uppfattning är detta ingen lösning på de grundläggande problemen. Regeringen inledde ett arbete där statliga uppgifter flyttades över från central till regional nivå. Detta arbete bör återupptas och drivas med kraft. Fortsatt decentralisering är av stor betydelse ur regionalpolitisk synpunkt. Arbetsuppgifterna för kommuner och landsting bör också vidgas genom överförande av statliga uppgifter och genom decentralisering av beslutanderätten. Även överförande av arbetsuppgifter från regionala statliga organ till kommunerna måste prövas. Det kommunala självstyrelseorganet på länsplanet har och framåt haft begränsade arbetsuppgifter. Sjukvården har varit dominerande. Av och till har under diskuterats att lägga flera arbetsuppgifter på de demokratiskt valda länsorganen - länsdemokrati skulle stärkas. Motsatt mening har också framförts nämligen att landstingen borde bli enbart sjukvårdskommuner. har hävdat länsdemokratilinjen. Enligt vår uppfattning bör denna fråga aktualiseras ånyo. Den självstyrelsen på länsplanet bör stärkas genom att landstingen får utökade befogenheter inom de ramar som fastställer för regionala samhällsuppgifter. De frågor som måste beslutas på det regionala planet blir allt fler. Som exempel kan nämnas miljövården där det krävs samlade insatser över större områden än vad kommunerna utgör.Trafiken är ett annat exempel. enligt vår mening vara att det övergripande ansvaret för frågor av detta slag Mot. 1988/89 ligger hos ett folkvalt organ. I motion från till årets har förslag lagts om återgång till skilda valdagar för riksdag och kommuner. En förstärkning av landstingens uppgifter ger argumenten för detta förslag ytterligare tyngd. Under den länsdemokratiska debatten och framåt har det från tid till annan hävdats att landstingen skulle bli någon form av överkommuner om de stärktes på det sätt som vi förordat. Erfarenheter från våra grannländer och ger inget belägg för ett sådant påstående. Det finns enligt vår uppfattning ingen motsättning mellan starka primärkommuner och vidgade uppgifter för landstingen. Enligt uppfattning måste samhällets beslutsinstanser organiseras så att de på bästa sätt kan möta och tillgodose medborgarnas krav och önskemål. En utveckling mot större politiskt inflytande för tjänstemän, experter och konsulter och mindre inflytande för förtroendemän är inte acceptabelt. Även på länsplanet är det viktiga att de politiska besluten är förankrade i ett folkvalt organ. Utredning av ett länsdemokratiskt alternativ Sorn vi tidigare berört så har åtskilliga utredningar sysslat med de regionala statliga organens verksamhet. föreslår att en parlamentarisk utredning nu tillsätts för att utreda en förstärkning av den regionala och lokala demokratin. De länsuppgifter som inte är av dömande eller fiskal karaktär bör sådeles föras in under demokratiska organ med länsparlament som högsta beslutande församling. Samhällsuppgifter bör så långt möjligt överföras från central nivå till regional eller lokal nivå. Även detta innebär en förstärkning av förtroendemannainflytandet i kommuner och län. Med hänvisning till vad i motionen anförts hemställer vi att begär att regeringen tillsätter en parlamentarisk utredning om länsdemokrati i enlighet med vad i motionen anförts. () () () ()