ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GC02Jo207 · 1989-01-18 00:00:00 — Statsbidrag till lagringsutrymmen för stallgödsel Enligt förordningen om skötsel av jordbruksmark gäller 88/89 skärpta regler för organiska gödselmedel. I inlandet får inte gödselmedel spridas - annat än om nedbrukning sker . I kustlänen gäller inskränkningar också , - . ställs kravet att gödselanläggningen klarar lagring av stallgödsel som motsvarar en gödselproduktion för nötkreatur. Detta gäller i kustområdena besättningar från tio djur och uppåt och i inlandet från 100 djur. För att underlätta de skärpta miljöreglerna lämnas statsbidrag för uppbyggnad av lagringsutrymmen för stallgödsel i vissa kustlän, men inte i övriga landet. Emellertid borde denna statsbidragsregel - om den skall finnas-gälla för hela landet. Det upplevs nu synnerligen orättmätigt att statsbidrag är tillämpligt för den ena jordbrukaren, men inte för den andra. Dessutom får bidragen - som alltid har en stimulerande effekt - till följd att animalieproduktion blir mer attraktivt i kustområdena än i inlandet. Från miljösynpunkt borde ju statsmakternas strävan vara den motsatta. I inlandet minskar djurbesättningarna. I exempelvis län har antalet kor minskat totalt med 2000 . Endast 200-300 nya koplatser har tillkommit och ingen enda ny svinplats . I detta typiska inlandslän är en ökad animalieproduktion önskvärd av både näringsoch jordbrukspolitiska samt miljöpolitiska skäl. har vid tidigare tillfälle motsatt sig införande av nämnda statsbidrag. Och det är sannolikt så, att dessa pengar - ca 3 miljarder under - kunde användas på ett för både jordbruket och miljön effektivare sätt. Men jag anser att om statsbidrag skall gälla, så skall de gälla lika för alla. Med hänvisning till ovanstående hemställs att begär att regeringen gör en översyn av statsbidragen till lagringsutrymmen för stallgödsel.
mot · GC02Jo208 · 1989-01-18 00:00:00 — Motion till 1988/89 :Jo208 Ändrad gränsdragning för Norrlandsprisstödet Glesbygdsstöd och mjölkpristillägg har tillkommit utifrån likartade utgångspunkter. Jordbruken inom de kommuner och församlingar som får glesbygdsstöd är utpräglade småbruk med låg medelinvägning per procent. I dessa områden är bibehållen andel av jordbruk och öppet landskap en mycket viktig regionalpolitisk fråga. Jag anser därför att gränserna för glesbygdsstöd och högsta Norrlandsprisstöd bör överensstämma. Alla områden som får glesbygdsstöd bör därför överföras till prisområde 1. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att jordbruken inom samtliga kommuner och församlingar som erhåller glesbygdsstöd skall placeras i prisområde 1.
mot · GC02Jo210 · 1989-01-19 00:00:00 — av () Sockerbetsodlingen på Sockerbetsodlingen och sockerframställningen vid sockerbruk har mycket stor betydelse för sysselsättningen på . Detta har statens industriverk slagit fast i SIND PM 1985:6, Avstamp , där man betonade att jordbruket på bör garanteras utrymme för en fortsatt och minst oförändrad produktion av animalier och socker. sockerbruk har 120 heltidsanställda och 50-60 personer i säsongsarbete som bruket är i drift. Det ger också arbete motsvarande 155 årsanställda i övrigt näringsliv såsom underleverantörer, entreprenörer och åkare. Osäkerheten om brukets framtid medför att Sockerbolaget inte har tillåtit större investeringar. Sockerbetsodlingen har utomordentligt stor betydelse för 800 lantbrukares sysselsättning och inkomst. 4 200 ha av den bättre åkerarealen används för odlingen. Betkampanjen 1988 gav ett av de mest lyckade säsongsresultaten både kvalitativt och kvantitativt. Eftersom de gotländska odlarna använder flytgödsel i mindre omfattning håller betkvaliteten alltid en hög sockerhalt i förhållande till övriga odlarlän. För att de anställda vid bruket ska kunna känna trygghet i anställningen och för att odlarna ska våga satsa på en rationell och modern maskininvestering måste de nuvarande avtalsperioderna förlängas till att omfatta 10årsperioder i varje steg. En låg självförsörjningsgrad ökar importberoende. är ett av de mest importberoende länderna i . Det finns anledning för att slå fast en självförsörjningsgrad på för att göra landet mindre sårbart i en krissituation. För att utnyttja sockerbruks kapacitet och därmed minska den företagsekonomiska belastningen som en inte fullt utnyttjad kapacitet utgör är det nödvändigt att låta odlarna på slippa kvotering av arealen eftersom detta medverkar till att begränsa utvecklingsmöjligheterna. En sockerbetsareal upp till ca 5000 ha skulle möjliggöra en bättre ekonomi för Romabruket. Detta skulle medverka till ett långsiktigt, livskraftigt sockerbruk på ön och en fortsatt möjlighet till utkomst för ett stort antal lantbrukare i ett län där alternativa sysselsättningar är mycket begränsade i förhållande till övriga län där det förekommer sockerbetsodling. Ur regionalpolitisk synpunkt så är en satsning på Romabruket väl använda statliga medel. på anser att sockerbetsodling är en mycket viktig del i jordbruket och att det krävs mycket starka ekonomiska och andra skäl för att minska odlingen. Sockerbetsodlingen och sockerindustrin på har sådan regionalpolitisk betydelse i jämförelse med övriga berörda regioner att en eventuell nedläggning av Romabruket inte kan diskuteras. Denna uppfattning står en total politisk enighet bakom. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en 95-procentig självförsörjningsgrad i sockerproduktionen, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utökad sockerbetsareal på , 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av längre avtalsperioder. 1988/89 Jo210
mot · GC02Jo211 · 1989-01-19 00:00:00 — 1988/89: Jo211 av () Uppodling av viss skogsmark I den svenska jordbruksdebatten dominerar frågan om överskott och för stor produktion. Vi har för stor åkerareal sägs det. Vi måste plantera skog på ganska stora arealer sägs det också. För egen del anser jag denna diskussion felaktig. Jordbruksmarken är en viktig naturresurs som vi har skyldighet att vara rädda om. Både vår egen försörjning och en beredskap mot omvärlden är tillräckliga motiv för att behålla i stort sett den åkerareal vi har . Inom vissa områden av vårt land finns lättflyktiga jordar, och här har framsynta odalmän planterat skog för att skydda den odlade jorden. Det är naturligt att även denna skog skall avverkas och föryngras, men det måste ske med omtanke och varsamhet så att inte hela den skyddande skogen blåser ner och förstörs efter en kalavverkning. Frågan har aktualiserats när en markägare avverkat en sådan skog för att odla upp marken för jordbruksdrift. Berörda myndigheter, lantbruksnämnd, skogsvårdsstyrelse och naturvårdsenheten på har varit tveksamma men inte ansett sig ha möjlighet att hindra avverkningen. Enligt min uppfattning borde man ha kunnat bedöma den påverkan på intilliggande mark som den ändrade markanvändningen får. En sådan bedömning gör man när tillåtelse att plantera igen skall ges. Regeringen bör ge lantbruksstyrelsen i uppdrag att se över den praxis som tillämpas vid sådana ärenden. Man kan dessutom ha den synpunkten att det , med problem att avsätta alla jordbruksprodukter till ett rimligt pris, inte är lämpligt att odla upp skogsmark. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen om uppodling av viss skogsmark.
mot · GC02Jo216 · 1989-01-20 00:00:00 — Motion till 1988/89:Jo216 av m. fl. (c) Livsmedelsberedskapen Med hänvisning till vad som anförts i motion 1988/89:Fö503 hemställs 1. att beslutar att ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om målsättningen för beredskapen av livsmedel och insatsvaror, 2. att beslutar ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om regional livsmedelsproduktion. () () () () () () () () () () ()
mot · GC02Jo223 · 1989-01-21 00:00:00 — Motion till 1988/89:Jo223 Mjölkleveranserna från fäbodbrukare och andra småbrukare Vissa mejeriföreningar har regler när det gäller hur mycket mjölk som måste levereras för att föreningen skall hämta den. Detta slår hårt mot bl.a. fäbodbrukare eftersom dessa inte har möjlighet att ha en buffert - därmed räcker det med att en ko står i sin för att leveransvillkoren kan uppfyllas. Eftersom monopolställning råder inom mejerinäringen har småbrukaren/ fäbodbrukaren små möjligheter att avsätta sin mjölk. Regelsystemet gör att mjölken inte kan säljas direkt till konsumenten. Brukaren är därmed helt i händerna på föreningen i regionen. Mjölkleverantören kan t.o.m. slås ut trots att han/hon är villig att själv leverera mjölken till ställe där annan leverantör, med godkänt antal kg mjölk, lämnar sin mjölk. Därmed tycks det vara en strategi från föreningen att slå ut t.ex. fäbodbrukare. Fäbodbruk utgör en viktig del av ett sargat kulturlandskap och bör ses i perspektiv av Landsbygd 90-projektet. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om att säkra fäbodbrukarnas rätt att leverera mjölk, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om att också säkra andra småbrukares rätt att leverera mjölk i glesbygd.
mot · GC02Jo225 · 1989-01-24 00:00:00 — Motion till 1988/89: Jo225 av och (båda c) Jordbruk i skogs- och mellanbygderna i Signaler från , regeringen, internationella handelsförhandlingar och LRF talar för att en dramatisk omvälvning av förutsättningarna för det svenska jordbruket kommer att ske. Förändringar, som då kan bli de mest långtgående sedan grunderna för nuvarande regleringssystem drogs upp . Mycket talar också för att det ligger ett värde i en viss förändring av synen på företagarrollen i lantbruket med en mindre grad av intern styrning inom landet. Internationella handelsförhandlingar synes vidare resultera i en ökad handel med jordbruksprodukter. kan konstateras att även om grunderna för att bevara ett svenskt jordbruk förändras finns det starka inhemska intressen som rör jordbruket också fram över. Det gäller bl. a. hur och under vilka former produktionen ska ske, miljöhänsyn, värdet av öppna landskap och en levande landsbygd. Inte minst som stomme i en fungerande landsbygd och för att bevara ett öppet landskap och en levande landsbygd finns starka skäl att hävda ett fortsatt jordbruk i skogs- och mellanbygderna i hela landet. 1 dessa områden sker vidare produktionen i god harmoni med miljön och livsmedel av hög kvalitet kan produceras. Produktionsförutsättningarna på sydsvenska höglandet är därvid sådana att jordbruket måste baseras på vall och betesdrift, som grund för en mjölk- och nötköttsproduktion. Vidare måste det finnas någon eller några heltidsverksamma lantbrukare i varje by för en fungerande landsbygd och för att service, social kontakt och kulturliv skall fungera på en tillfredsställande nivå. Mycket talar för att mjölkproduktionen vid en öppnare internationell handel och en EG-anpassning kommer att ge betydande lönsamhetsförsämring med en minskning av mjölkproduktionen som följd. Dessa nackdelar kopplas till särskilda problem som en ägarstruktur som försvårar möjligheterna att utveckla befintliga företag och en utveckling av fastighetspriserna som gör det svårt särskilt för unga lantbrukare att hävda sin ställning gentemot köpare med andra skäl för en investering i jordbruksfastigheter. Åtgärder för att balansera denna situation är därför angelägna. 1988/89 Jo225 230 1 1988/89. Med hänvisning till det anförda hemställs att ett särskilt prisstöd eller andra ekonomiska insatser kommer till stånd som gör det möjligt att bibehålla en mjölkproduktion och därmed ett öppet landskap och en levande landsbygd i skogs- och mellanbygderna i . () () 1988/89 Jo225
mot · GC02Jo226 · 1989-01-24 00:00:00 — Motion till 1988/89: Jo226 av och (båda c) Statsbidrag till gödselvårdsanläggningar fattade beslut om ett generellt spridningsförbud för stallgödsel 1 december28 februari, om inte nedbrukning kan ske . beslutades att statsbidrag skall införas och utgå av investeringen, dock maximalt /89 1990/91 i , , och samt kustområdena från t. o. m. , inbegripet och , för företag med mer än 10 djurenheter. Vi har tidigare i motion till framfört förslag om statsbidrag för byggande av gödselvårdsanläggningar. Men så som beslutet utformades undantas stora delar av landets lantbruksföretag från möjligheten till statsbidrag. Vi anser att statsbidrag till gödselvårdsanläggningar skall utgå som stimulansbidrag till alla lantbruksföretag med över 10 djurenheter som vidtar åtgärder enligt föreskrifterna. Att tillföra jorden näring är ur miljöhänseende mycket viktigt. Det är också viktigt att i växtodlingen på ett bättre sätt än vad som sker utnyttja den produktionsresurs som stallgödseln från gårdarnas egna djurbesättningar utgör. Det minskar behovet av handelsgödsel, som dessutom är importerade produktionsmedel. Ökad vårspridning av stallgödsel förutsätter emellertid att möjligheten finns att på ett riktigt sätt kunna lagra densamma . Lagringen kräver i sin tur investeringar i gödselvårdsanläggningar och för den enskilde jordbrukaren kan moderna gödselvårdsanläggningar innebära orimligt höga kostnader. Ett statsbidrag, som det nu är utformat, av investeringskostnaden och dessutom maximerat till anser vi vara helt otillräckligt. Skall statsbidraget verka som den stimulans till miljöförbättrande åtgärder som tänkt är, måste för det första procentsatsen höjas till av investeringskostnaden. Vidare måste möjligheten att erhålla statsbidrag gälla över hela landet. Vi ifrågasätter också och anser det vara helt fel att maximera bidragsbeloppet. 1 praktiken är det nämligen på det sättet att de tekniska förutsättningarna och ekonomiska konsekvenserna av en utbyggnad av lagringskapaciteten kan variera avsevärt mellan enskilda lantbruksföretag. De kostnader som föranleds av att statsbidrag utgår i enlighet med vårt förslag anser vi skall finansieras med de medel som inkommit från skatten på handelsgödsel. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att statsbidrag till gödselvårdsanläggningar skall utgå i enlighet med vad i motionen anförts. () () 1988/89 Jo226
mot · GC02Jo227 · 1989-01-23 00:00:00 — Motion till 1988/89: Jo227 och (båda c) Sockerbetsodlingen Genom en svensk sockerbetsodling tryggas försörjningen av ett viktigt livsmedel. Sockerbetsodlingen är också en viktig del i ett varierat sydsvenskt jordbruk och ger en icke obetydlig industrisysselsättning. sänktes målsättningen för den svenska sockerproduktionen från av självförsörjning till för att ge utrymme för en viss import, framför allt från . Motivet kan i princip anses relevant, men det är svårt att uppfylla då det socker som eventuellt importeras i huvudsak kommer från EG. Betodlingen har emellertid inte dragits ner i förhållande till den nyare målsättningen, men 85-procentsmålet utgör ändå ett latent hot mot näringen. Vi anser därför att målet om självförsörjning bör återinföras. Detta bör ges regeringen till känna. I debatten om jordbrukets framtid, som är intensiv, diskuteras bl. a. hur man skall komma till rätta med överskottet av spannmål. Att i detta läge ytterligare begränsa en odling utan överskottsproblem skulle frigöra ännu mer areal för spannmålsproduktionen och leda till ökat överskott. Det är också viktigt att påpeka att grödor som har lång växttid såsom sockerbetor, utnyttjar tillgänglig växtnäring optimalt och därför motverkar utlakning av växtnäringsämnen, framför allt kväve. Ur miljösynpunkt är alltså sockerbetsodlingen ett värdefullt inslag i de sydsvenska växtföljderna. Från sockerindustrins sida framhålls allt oftare att en anpassning till EG gör det nödvändigt att vidta strukturrationaliseringar och effektiviseringar i den svenska industrin. Med en bevarad målsättning om självförsörjning skulle mycket snart tre av de nuvarande sju sockerbruken bli överflödiga. Ett 95-procentsmål kan på med ytterligare effektivisering ge samma situation. Före en eventuell nedläggning av sockerbruk är det viktigt att noga analysera effekterna av en omstrukturering, inte endast ur företagsekonomisk synpunkt, utan även ur allmän samhällssynpunkt. Effekterna för jordbruket, liksom för industrisysselsättningen, måste bedömas men även sådana aspekter som ökad belastning på vägarna av längre bettransporter. Nuvarande produktion på ca motsvarar halva den svenska spannmålsproduktionen och skulle vid längre transportavstånd negativt påverka trafik och vägar i berörda områden. vis transport av betor från Kristianstadsområdet och till vid en nedläggning av Karpalund. Med hänsyn till här framförda synpunkter bör en strukturförändring i sockerindustrin och eventuell nedläggning av sockerbruk föregås av en noggrann utredning av effekterna ur samhällssynpunkt. En utredning bör även bedöma möjligheterna till utnyttjande av sockerbetor eller socker som bas för annan industriell produktion, och/eller annan industriproduktion som kan ge alternativ användning för såväl åkerareal som arbetskraft. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att beslutar ge regeringen till känna vad i motionen anförs om höjning av självförsörjningsgraden på socker, 2. att hos regeringen begär utredning av samhällseffekterna av nedläggning av sockerbruk i enlighet med vad som anförts i motionen. () lrhammar (c) 1988/89 Jo227
mot · GC02Jo228 · 1989-01-23 00:00:00 — Motion till 1988/89: Jo228 av () Betodlingen på och I arbetet med att reformera jordbrukspolitiken har redovisat som sin grundinställning att det är angeläget att värna om ett livskraftigt svenskt jordbruk, dels för att det producerar livsmedel för vilka vi kan påverka kvalitet och produktionsmetoder, dels för att jordbruket tillför samhället en rad nyttigheter utöver att producera livsmedel. Det har stor betydelse bl. a. för vår beredskap, för miljövården och regionalpolitik, turism och friluftsliv. Betodlingen och sockerbruken på våra två stora öar är av mycket stor betydelse avseende såväl beredskap som miljövård och regionalpolitik. Sockerbetorna är en gröda som har lång växtperiod, vilket minskar bl. a. kväveutsläpp. Den kan vattnas med bräckt havsvatten och tar inte i anspråk knappa vattenresurser. Förutom själva odlingen ger arbetet med transporter och förädling viktiga arbetstillfällen på södra och det inre av . För del rör det sig om ca 400 årsarbeten. förslag till jordbrukspolitik för 2000-talet med arealersättning som ett bärande inslag är en positiv grund även för betodlingen. Det är dock viktigt att statsmakterna under en omstöpningsprocess genom stöd till betodlarna värnar om denna lokalt mycket betydelsefulla del av svenskt jordbruk. Därmed skapas också förutsättningar för fortsatt drift vid sockerbruken i och . Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om betydelsen av betodling på och .
mot · GC02Jo230 · 1989-01-23 00:00:00 — Motion till 1988/89: Jo230 av m. fl. (vpk) Prisstödet till rennäringen, m. m. Prisutvecklingen inom rennäringen såväl avräkningspris som prisstöd har varit negativ i förhållande till annan inhemsk köttproduktion. Prisstödet har även en betydande eftersläpning i förhållande till Norrlandsstödet till jordbruket. Eftersläpningen till Norrlandsstödet är . D.v.s att om paritet mellan dessa två prisstöd hade rått, skulle ersättningen till rennäringen varit det dubbla. Särskilt bör nämnas att den tidigare uppåtgående trenden när det gäller avräkningspriset på renkött bröts i och med konsekvenserna av reaktorhaveriet i Tjernobyl. För merparten av befolkning liksom för massmedia har reaktorolyckan och dess konsekvenser avtagit i betydelse, men för samerna är det fortfarande en realitet som starkt påverkar deras liv och kommer att så göra . I propositionen står att anslaget för ersättning av merkostnader med anledning av skall anvisas . Vi utgår ifrån att detta inte skall tolkas som att det skall utgå detta budgetår och aldrig mer. För att ge reellt innehåll åt överläggningar mellan staten och rennäringen angående prisstödets storlek, bör nivån på prisstödet förhandlas fram i likhet med det system för förhandlingar som gäller för jordbruket och fisket. Även lantbruksnämnden och jordbruksstyrelsen förordar en sådan anslags- och förhandlingskonstruktion. Förutom dagsaktuella frågor vad gäller ersättning till rennäringen måste man lägga upp en mer långsiktig plan för hur man på lång sikt skall hantera frågor om långtidsverkningarna av reaktorolyckan på de samiska näringarna. Med anledning av det anförda hemställs 1. att begär att regeringen skall uppdra åt lantbruksstyrelsen och statens jordbruksnämnd att för staten förhandla med rennäringen genom dess riksförbund om nivån på prisstödet fr.o.m budgetåret 89/90 och att prisstödet i konsekvens härmed omförs till ett förslagsanslag, 2. att hos regeringen begär förslag till medel för fortsatt stöd till de stycknings- och förädlingsföretag för renkött som är drabbade av konsekvenserna efter reaktorolyckan i Tjernobyl, 3. att som sin mening ger regeringen till känna att lämpliga åtgärdar vidtas så att det skapas förutsättningar för en ändamålsenlig behandling av de långsiktiga åtgärderna inom rennäringen efter Tjernobyl. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) 1988/89 Jo230
mot · GC02Jo231 · 1989-01-24 00:00:00 — Motion till 1988/89:Jo231 av m.fl. (s) Det svenska jordbrukets framtid 1988/89 Jo231-237 Det är bra att regeringen nu tar en ordentlig diskussion om jordbrukspolitiken. Det är nödvändigt eftersom de mål som , med små variationer har gällt, inte har kunnat uppnås. Det finns ett stigande allmänt intresse för jordbrukspolitiken. Det gäller inte minst bland kvinnorna. Och det är naturligt eftersom det är kvinnorna som till största delen står för maten, handlar och lagar mat. De kvinnliga lantbrukarna har också alltmer uppmärksammats. Det finns således ett kvinnoperspektiv på jordbruk och livsmedel. Det är viktigt att detta tas tillvara i utformandet av den nya jordbrukspolitiken. Hur ser då kvinnoperspektivet ut? Den mest framträdande rollen är kvalitetsaspekten. Att producera livsmedel med minsta möjliga negativa miljöpåverkan genom att - produktionsinriktningen gagnar folkhälsan, - det i förädlingsledet används så få tillsatser som möjligt, - lokal produktion premieras, - handelsledet tar väl hand om livsmedlen. Detta är grundläggande faktorer i en ny jordbrukspolitik. Delar man denna uppfattning, inser man att det behövs en omställningsplan för övergång till ett nytt jordbruk i landet. har en ny jordbrukspolitik diskuterats i . Den debatten är uppkommen på grund av en rapport ifrån (expertgruppen för studier i offentlig ekonomi). I den konstateras att den nuvarande politiken inte nått sina högt ställda mål. Därifrån drar utredaren slutsatserna att en ny jordbrukspolitik, präglad av avreglering och mer generella stöd, i högre utsträckning skulle nå de mål, som fortfarande gäller. Det är enligt vår mening en felsyn. De mål för jordbrukspolitiken, som satts upp av riksdag och regering och som vi stödjer, kan inte förverkligas med ett s.k. neutralt stöd. Tvärtom måste stöden fortsättningsvis utformas så att de stimulerar de delar av produktionen (t.ex. alternativodling) som leder till att målen uppnås. Detta kan innebära ganska betydande förskjutningar då det gäller stödens tyngdpunkt. Medel som kan frigöras genom en avveckling av spannmålsstödet bör istället användas för att stödja alternativodling, odling med allmänt minskad kemikalieanvändning samt produkter ägnade att bidra till en för folkhälsan bättre kosthållning. Likaså bör man, via stödpolitiken, främja en bättre djurhållning. Till skillnad ifrån förslag skulle detta stimulera de lantbrukare som har ambitionen att förnya jordbruket i den av statsmakterna önskade 1 1988/89.3 sami. Med de krav samhället ställer på lantbruket, är det inte realistiskt att med omställningen räkna med att man skall såväl skära ner stödens totala omfattning, som påtagligt minska gränsskyddet. En diskussion om detta måste rimligen anstå under , tills den önskade omställningen är genomförd. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om det framtida svenska jordbruket och stödsystemets utformning. () () 1988/89 Jo231