mot · GC02U402 · 1989-01-18 00:00:00 — Motion till 1988/89:U402 Arbetet för nedrustning, mänskliga rättigheter, bistånd och en uthållig ekologisk utveckling måste vara viktiga delar av svensk utrikespolitik. Europa-politik måste ha ett alleuropeiskt perspektiv som syftar till att skapa förtroende och utveckling i hela . föreslår ett program för kärnvapennedrustning som bl.a. innehåller förbud mot kärnvapenprov. Allvarlig kritik riktas mot kärnvapenprov på Muroroa. Befolkningens miljö och hälsa hotas. avser nu att utvidga proven till ännu en atoll. föreslår att fördömer agerande och kräver öppen redovisning av de uppkomna cancerskadorna. Sambandet mellan kärnvapen och kärnkraft kräver åtgärder. I förbereds förslag om att staten ska kunna ta över kärnkraftverk om det behövs för tillverkning av atombränsle för vapenändamål. kräver en förändring av IAEAs verksamhet, så att den begränsas till att gälla kontroll av kärnkraften och förhindrande av kärnvapenspridningen. Den kapprustningen påverkar säkerhet. Regeringen bör lägga fram ett genomarbetat förslag till konkreta åtgärder. föreslår förbättrad kustsäkerhet, nedskärning av de strategiska kärnvapenubåtarnaoch ubåtsbekämpande styrkor, återhållsamhet med övningar m.m. föreslår en skärpning av praxis vid örlogsbesök av kärnvapenvapenmakter. måste försäkra sig om att kärnvapen inte medförs till svenska hamnar och dessutom arbeta för internationella regler för dessa besök. En parlamentarisk arbetsgrupp bör tillsättas för att driva på arbetet med en kärnvapenfri zon i . Det viktigaste målet för svensk utrikespolitik måste vara att bidra till en värld i fred. Vapenutvecklingen har nått därhän att ett nytt världskrig med all sannolikhet skulle innebära undergången för vår civilisation, kanske för människosläktet. Det är en helt ny situation som uppstått i och med att människan i sin historia skapat de tekniska förutsättningarna att kunna utrota sig själv. har förskonat oss från ett verkligt stormaktskrig, men ändå har den s.k. efterkrigstiden varit en period fylld av krig. Även om alla dessa krig varit begränsade i sin omfattning, så har de varit förödande för de områden och folk som drabbats. I många delar av världen är krigen det avgörande hindret i arbetet för att skapa drägliga livsförhållanden för människorna. Kriget är en viktig orsak bakom de senaste årens svältkatastrofer, och den vanligaste orsaken till att 15 miljoner människor i vår värld befinner sig på flykt. Så gott som varje konflikt bär dessutom i sig fröet till en världsbrand. Kampen för fred får därför inte bara handla om att förhindra den slutliga världskatastrofen, utan måste också inriktas på att få ett slut på de många krig som plågar vår värld. har inneburit en glädjande avspänning mellan supermakterna, reella framsteg på nedrustningsområdet och början till lösningen på flera regionala konflikter. inledde utmarschen från . började dra sig tillbaka från . och enades om vapenvila efter ett till synes oändligt krig, vars oerhörda förluster i striden om små landområden och i giftgasanfall påminde om . visade sig villigt att lämna och kubanerna lovade lämna . Supermakterna bidrog med avspända kontakter. och skrev under om att skrota de landbaserade kärnvapenladdade medeldistansrobotarna. lade fram en nedrustningsstrategi som förhoppningsvis leder till att östs och västs enorma arméer kommer att minskas. Bakom den ökade fredsviljan ligger både ekonomiska realiteter, skicklig diplomati och effektiva påtryckningar. En annan viktig orsak till den positiva utvecklingen var folkens revolt mot krig. Folken har demonstrerat sin ovilja att skicka män och söner i krig. Det verkar också som om världens ledare begrundade kostnaderna för att vidmakthålla konflikter och de drog slutsatsen att priset var för högt. var då miljöhoten blev alltmer påtagliga. Föroreningarna av haven drabbade nästan alla kontinenter. Jordens lungor, de tropiska regnskogarna, avverkades i en allt snabbare takt. Miljöproblemen undergrävde en uthållig utveckling. Miljöfrågorna måste bli en viktig del av det internationella samarbetet och solidaritetsarbetet. Det förutsätter att ökade resurser avsätts inom den svenska utrikesförvaltningens ram. bör ge regeringen detta till känna. Konflikterna fortsätter dock på många håll i världen. fortsatte kriget mot den egna kurdiska befolkningen och drev ca 55.000 människor över gränsen mot . I riktades våldet mot landets egna oppositionella. Intifadan, det palestinska upproret mot den israeliska ockupationsmakten på och , pågick hela 1988. 300 unga palestinier dödades och mångdubbelt fler skadades eller misshandlades. Världsopinionen vändes till palestinsk fördel, inte minst efter PLO-ledaren avståndstagande från terrorhandlingar och erkännande av rätt att existera. I bröt fredsförhandlingarna samman, men sandinisterna förlängde vapenvilan. I sa man i en folkomröstning nej till att låta sitta kvar längre än till 1990. Ännu en diktatur är därmed i gungning. Men i land efter land fängslas människor för sina åsikters skull, torteras Mot. Många förnekas rätten att få välja bostadsort och hemland. Detta trots att inga människor före oss har leva med ett så välutvecklat internationellt skydd för de mänskliga rättigheterna som vi gör . Detta trots att det har gått FN:s allmänna förklaringom de mänskliga rättigheterna antogs. måste ständigt öka trycket på regeringarna att ansluta sig till de internationella konventionerna och sedan få dem att respektera dem. Trots det gångna årets många positiva händelser härskar på flera håll krig, ofrihet, miljöförstörelse och fattigdom. Det är fyra hot mot mänskligheten som på många sätt har ett samband. Kampen för fred och arbetet för en positiv ekonomisk och ekologisk utveckling på vår jord hänger intimt samman. lämnar i de utrikespolitiska motionerna förslag till åtgärder som syftar till att skapa förutsättningar för en uthållig utveckling i fred och avspänning. Det är viktigt att vårt land på allt sätt försöker lämna sitt bidrag till att förstärka den utveckling mot fred och avspänning som förefaller möjlig. En samlad svensk fredspolitik måste ha en rad samverkande element. Nedrustningspolitiken är givetvis ett av dessa. har en lång och hedrande tradition att med seriösa och konkreta förslag försöka bidra till en nedrustningsprocess. Det bygger på medvetandet om att kapprustningen i sig bidrar till att öka den politiska spänningen i världen och därmed krigsrisken. Dessutom innebär kapprustningen ständigt större risker för krig av misstag, värre konsekvenser av ett krig och ett orimligt slöseri redan i fredstid. Det är viktigt att fortsätter att ha en hög aktivitet på nedrustningsområdet. Arbetet för demokrati och mänskliga rättigheter är ett annat viktigt inslag i en fredspolitik. Förtryck skapar helt naturligt motstånd och därmed konflikter. Kampen för frihet är lika gammal som mänskligheten, och måste alltid betraktas som legitim. Viljan till fred får inte innebära ett accepterande av förtryck. Därför är respekten för demokratiska principer och mänskliga rättigheter en förutsättning för en fredlig värld. En fredlig värld måste också präglas av ekonomisk rättvisa. Fattigdom och misär är också en naturlig rot för motsättningar och konflikter. Viljan till fred får inte bli ett skydd för ekonomisk utsugning och för politiskt förtryck. Att främja bättre levnadsvillkor och en långsiktig, ekologiskt hållbar utveckling är därför också en nödvändig del av vår fredspolitik. Avspänningsprocessen förutsätter ett ökat förtroende mellan folken, vilket i sin tur förutsätter ökat ekonomiskt, socialt, miljöpolitiskt och kulturellt samarbete. bör därför aktivt verka för att främja ett sådant utbyte mellan öst och väst, inte minst i vår egen del av . I motioner till årets riksdag för fram förslag på samtliga dessa områden. Vi hänvisar till motionerna 1988/89:U505 om mänskliga rättigheter, U230 om u-landspolitiken och U561 vidgade östkontakter. I denna motion kommer vi fortsättningsvis att koncentrera intresset kring nedrustningsfrågorna. Trots att stormakterna och har dominerat nedrustningsprocessen har de neutrala och alliansfria staterna spelat en viktig roll, inte minst i politiska liv. I ESK, den europeiska säkerhetskonferensen, liksom i andra multilaterala säkerhetsförhandlingar, fungerar dessa länder som katalysatorer och samtalspartners som stimulerar den öst-västliga dialogen. Detta gäller särskilt i rollen som förtroendeskapare. I denna nya roll tjänar de ett alleuropeiskt säkerhetsintresse, som de värnar om sina egna intressen. Vi anser att neutraliteten är en fast grund att bygga säkerhetspolitiken på. Den skapar stora möjligheter också för framtiden att bidra till fred och avspänning. Att verka för fred, frihet, öppenhet och samarbetei är en av de mest centrala uppgifterna för svensk utrikespolitik. En av de stora utmaningarna är fortfarande att undanröja de konflikthot som ännu består som en följd av . offensiva Europa-politik måste därför ha ett alleuropeiskt perspektiv. Självständig svensk utrikespolitik, och en politik som konsekvent bidrar till neutralitetspolitikens trovärdighet, är en förutsättning för att ska kunna göra aktiva insatser för fred, frihet, öppenhet och samarbete i . om säkerhet och samarbete i har kommit att bli ett betydelsefullt instrument i förhandlingsarbetet. Den startade med Helsingfors-dokumentet 1975 som behandlar frågor om handel, mänskliga kontakter och rättigheter och kultur. Det spänner således över många områden. Redan de beslut som där fattades var mycket förpliktigande. Överenskommelsen i innebär stora framsteg inte minst vad gäller möjligheterna att kontrollera de mänskliga fri- och rättigheternas efterlevnad. Viktigt är att vi ser till att dessa skydd upprätthålls och att kontakterna utökas såväl vad gäller handel-, kultur- som miljösamarbete. tillmäter ESK-processen stor betydelse och det finns all anledning att göra det. Det är viktigt att alla länder i kan träffas och diskutera angelägna problem - det är en viktig del av de förtroendeskapande åtgärderna i . måste aktivt delta i fortsatta arbete. Det är av stor betydelse att bl.a. inom ESK kunna följa upp för att få till stånd förtroende- och säkerhetsskapande åtgärder. Det kan leda vidare till europeiska nedrustningsförhandlingar och kan bidra till att minska riskerna för överraskande, konventionella angrepp och ytterst kärnvapenkrig. tal i FN om nedskärning av de konventionella styrkorna i kan innebära ett genombrott i förhandlingarna om dessa vapen. Om ett krig med konventionella vapen skulle utbryta i vet vi att verkningarna skulle bli oerhörda. Risken finns också att ett sådant krig i värsta fall kan trappas upp med kärnvapen. har det skett en kraftig satsning på konventionell upprustning. Den pågående konventionella kapprustningen medför en ökad roll för militära maktmedel i internationell politik och en minskad roll för folkrätten. För mindre stater är detta starkt negativt. Risken för att bli angripen med U402 konventionella vapen framstår i det sammanhanget som det främsta hotet mot deras säkerhet. Förslag om en kärnvapenfri korridor fri från slagfältskärnvapen i måste kombineras med förslag om begränsningar och/eller förändringar av det konventionella försvaret för att inte leda till upprustning. Sådana begränsningar kan vara knutna till ömsesidiga truppreduceringsavtal. En annan möjlighet är att avlägsna både kärnvapen och avancerade konventionella vapen inom ett visst område från vardera gränsen, eller att från det området dra tillbaka de konventionella system som kan användas offensivt. bör ta initiativ till sådana studier av hur begränsningar kan åstadkommas av kärnvapen och konventionellt försvar i i syfte att åstadkomma militär avspänning och driva på nedrustningsprocessen. Det är viktigt att hävdar de neutrala och alliansfria staternas rätt i de förestående förhandlingarna om konventionella vapen och upprätthåller effektiva kanaler till den förhandling som ska påbörjas mellan NATO och . Konventionella vapen används i ett trettiotal krig. Flertalet av dödsoffren har varit kvinnor och barn och det är en utveckling som fortsätter. Under var av de dödade civila och under andra väldskriget steg siffran till . I var civila och under den pågående konflikten i har andelen stigit till . Kvinnor och barn är de hårdast drabbade. Särskilt svåra förhållanden uppstår ofta under inbördeskrig och interna konflikter. I dessa ger inte heller folkrätten ett tillräckligt skydd. De moderna vapnen gör civilbefolkningen alltmer utsatt. Överenskommelsen angående konvention om barns rättigheter kan komma att innebära förbättringar för barnens situation i krig och konflikter. De alltmer utstuderade moderna försåtsvapnen, som t.ex. landminor med splitterverkan, utgör en frukansvärd fara även efter det att krig och konflikter har upphört. De drabbar oskyldiga, ibland generationer efter det att de har utplacerats. De bidrar därigenom till att förlänga krigets lidande och det hat som krig sår. Det är ytterst angeläget att frågan om bortskaffande av kvarlämnad krigsmateriel aktualiseras i FN av den . Vi anser att skyddet av civilbefolkningen måste ges särskild uppmärksamhet. bör ta initiativ till en studie om vilka åtgärder som bör vidtas för att förstärka skyddet för civilbefolkningen. inleds med orden Vi, folk, är beslutna att rädda kommande generationer undan krigets gissel och att leva tillsammans i fred med varandra så som goda grannar. För ett land som är det naturligt att slå vakt om folkrättsliga principer och FN:s ställning i den internationella politiken. På nedrustningsområdet innebär stödet för FN:s verksamhet att vi slår vakt om alla staters rätt att delta i förhandlingar som berör deras egen säkerhet. Det är därför naturligt Mot. 1988/89 för att i första hand kräva att nedrustningsfrågor behandlas i organ U402 där alla FN-stater kan delta. Den fredsbevarande och konfliktlösande roll som FN nu återtagit ska ges allt stöd. I om kärnvapeninsatsernas miljöverkningar konstateras att risken för en ödesdiger utveckling finns redan vid begränsad användning av kärnvapen. Inga länder, oavsett om de kommer att vara direkt berörda eller ej, skulle undgå konsekvenserna. Den nuvarande civilisationen skulle inte kunna bestå eller återupprättas. Eftersom konsekvenserna är av så oerhörd omfattning och drabbar alla folk måste det militära tänkandet om avskräckningsstrategier förändras. Riskerna för ett kärnvapenkrigs långtgående följder för människans överlevnadsmöjligheter och för den yttre miljön (bl.a. globala klimatförändringar) måste ges särskild uppmärksamhet. I WHO:s studie om kärnvapenkrigets effekter på hälsa och hälsovård klargörs att hälso-och sjukvårdsorganisationen inte skulle kunna lindra situationen på något avgörande sätt. Vi anser att sådana studier som sprider kunskap om effekterna av kärnvapenkrig är av stor betydelse. Den har tidigare motsatt sig en uppföljning av . Vi anser att bör bidra med de ekonomiska resurser som behövs för att genomföra det fortsatta arbetet. måste fortsätta att driva kraven om nedrustning av kärnvapen. - fullständigt stopp för kärnvapenprov - fullständigt stopp för tillverkning av kärnvapen och deras vapenbärare - förbud mot all vidare utplacering av kärnvapen och kämvapenbärare - fullständigt förbud för produktion av klyvbart material för vapenändamål. har länge drivit ett aktivt arbete för att få till stånd provstoppsavtal. Det finns ett gällande partiellt provstoppsavtal . har i lagt fram förslag till ett fullständigt provstoppsavtal. har också tagit fram en metod för att seismologiskt mäta och kontrollera kärnexplosioner. Ett totalt provstoppsavtal framstår som en av de angelägnaste frågorna i nedrustningsarbetet. Ett provstopp skulle leda till ett slut på kärnvapenframställning. Hagforsanläggningen visar på en metod att seismologiskt mäta och kontrollera kärnexplosioner. bör ta förnyade initiativ för att få till stånd ett totalt provstoppsavtal. Den bör fördöma kärnvapenprov var helst de förekommer och oberoende av vilket land det gäller. Från har vi i särskilt kritiserat de franska kärnvapenproven vid Muroroa som sker mot befolkningens vilja. Civilbefolkningen i området har drabbats av cancersjukdomar. Miljön har skadats på ett påtagligt sätt. Detta är en grov kränkning av befolkningens rätt till hälsa och välfärd. en har hemlighållit omfattningen av skadorna och vägrat att medverka i Mot. avser nu att utöka sprängningarna U402 till ännu en atoll, Fangataufa. Ön ska användas för kraftigare sprängningar, vilket ytterligare understryker vårt krav på ett fullständigt provstopp. anser att den franska regeringens agerande är upprörande och föreslår att tar initiativ till en internationell kartläggning av skador på människor och miljö, som en följd av kärnvapenproven i Muroroa. Rymden tillhör hela mänskligheten och får inte missbrukas för krigiska syften. Det är positivt att kunna använda satelliter i rymden för kommunikation och information. Det är också nödvändigt med satelliter för att kontrollera avtal på nedrustningsområdet. FN har givit nedrustningskonferensen i uppdrag att förhandla för att förhindra en kapprustning i rymden. och har tillsammans skickat upp ca 2 000 militärt inriktade satelliter. föreligger en risk för ytterligare militarisering av rymden genom utveckling av vapensystem direkt för rymden genom bl.a. SDI, det s.k. stjärnornas krig. har testat antisatellitsystem. Båda stormakterna forskar kring partikelstrålvapen och laser för rymdändamål. När supermakterna kommer så långt som till prov med de nya systemen äventyras ingångna avtal och förhandlingarna om rustningsbegränsningar försvåras ytterligare. Tidsfaktorn är av avgörande betydelse. Därför är det nödvändigt att utan dröjsmål få till stånd internationella förhandlingar för att förhindra en kapprustning i rymden. Ölyckan i Tjernobyl har ytterligare aktualiserat frågor om risker och konsekvenser vid bekämpning av anläggningar och om material som skulle kunna leda till spridning av radioaktivitet. En särskild fara utgör möjligheten att kärnkraftverk skadas i krig och att stora mängder radioaktivt material sprids ut i omgivningen. Utredningar publicerade visar att om en sådan anläggning träffas av ett kärnvapen uppstår en oerhörd förstärkning av strålningsverkan. Men även ett angrepp på kärnkraftverk med konventionella vapen kan utlösa spridning av stora mängder radioaktivitet. Angrepp på kärnkraftverk skall därför jämställas med massförstörelse. måste fortsätta att verka för en snar överenskommelse för att sådana angrepp förbjuds inom ramen för ett avtal mot radiologisk krigföring. Sambandet kärnkraft/kärnvapen Sambandet mellan civil och militär användning av kärnenergi är uppenbart, bl.a. genom att det högaktiva avfallet kan användas som utgångspunkt för framställning av vapenplutonium. Reaktorer som kan utnyttjas för produktion av både elenergi och vapenplutonium är fullt möjliga. Sammantaget ger detta bilden av en energikälla som är oacceptabel ur miljösynpunkt, nära 8 förbunden med atomvapnen och deras spridning, omöjlig att helt säkert Mot. 1988/89 bemästra och dessutom dyr. President föreslog att den amerikanska staten ska kunna ta över kärnkraftverk om de behövs för att göra atombränsle. Flera stater söker uppenbarligen få reaktorer och upparbetningsanläggningar i egen regi. En upparbetningsanläggning kan därigenom underlätta vapenframställning. Utredningar visar att företag i har mutat folk vid kärnkraftverk för att få kontrakt på radioaktiva transporter. Risk föreligger att klyvbart material smugglats vidare. Tungt vatten från tycks ha smugglats via och vidare till länder som söker skaffa sig kärnvapen. Genom den civila kärnkraften blir hela plutonium-teknologin en svag länk. Upparbetning, transporter, lagring etc. ingår. Med en omfattande hantering kan plutoniumstölder och terroraktioner bli återkommande företeelser. planeras separerat plutonium att fraktas inom och mellan och , om kämkraftsindustrin där genomför planerna på att använda plutonium i sina kommersiella kärnkraftverk. Som en jämförelse kan nämnas att den bomb som fälldes över innehöll plutonium. En så kraftigt utökad hantering av plutonium kommer att försvåra möjligheterna att hindra plutoniet från att användas till kärnvapenframställning. Exemplet visar att den omfattande hanteringen kommer att kräva ett kontrollsamhälle. Flertalet europeiska stater med kärnkraftprogram har valt att upparbeta reaktorbränslet och kommer då att äga stora mängder reaktorplutonium. Hur detta skall användas är icke bestämt, utan man förhandlar bara om lagring i regi eller under dess kontroll (IPS). Detta är ingen lösning, bara ett uppskjutande av problemet. Slutförvar av använt kärnbränsle enligt den svenska KBS-3-metoden kan inte heller accepteras, eftersom den enligt vår mening inte uppfyller kraven på en säker förvaringsmetod. Trots problemen saluför nu denna teknik som säker. är motståndare till kärnkraft. Vi har bl.a. tagit ställning utifrån vetskapen om sambandet kärnkraft och kärnvapen. anser att bör ta initiativ till internationella åtgärder för att förhindra spridning av kärnvapen via kämkraftsteknik och kämkraftsavfall. har i olika sammanhang kritiserat både den dubbla roll som har och organisationens allmänna inriktning. Vi har framhållit det oförenliga i att både främja kärnkraftens utveckling och ha ett ansvar för att förhindra kärnvapenspridningen. Sprider man kärnkraften sprider man också möjligheten för allt fler länder att skaffa sig kärnvapen. Enligt vår mening måste kräva att ändras så att organisationens uppgifter inskränks till att gälla dels kontroll och säkerhet för den civila kärnkraften, dels att kontrollera och förhindra kärnvapenspridning. Med en sådan förändring av inriktningen för verksamhet skulle organisationen också kunna bli effektivare som kontrollorgan. Kemiska vapen (C-vapen) finns ett förbud mot användning av kemiska och bakteriologiska vapen i krig. Emellertid är detta protokoll inte tillräckligt. Det behövs en ny och mer heltäckande konvention. Riskerna är stora annars, att man får en ny generation av kemiska vapen, de s.k. binära vapnen. Kemiska vapen har alltid varit svåra att handskas med för angriparen. De binära vapnen innebär att man kan hålla olika kemiska medel separerade från varandra och att de blandas först i avskjutningsögonblicket.Detta gör dem betydligt lättare att handskas med och därmed ökar riskerna för ny produktion av C-vapen. har beslutat om tillverkning av binära C-vapen. har enligt rapporter använt kemiska vapen i . Framför allt skall bevattningstunnlarna ha utsatts för angrepp. Kemiska vapen har också använts i kriget mellan och mot den kurdiska befolkningen, på ett sätt som mest liknar folkmord. Ministermötet i gav stöd åt en överenskommelse om kemiska vapen. Förhandlingarna som pågår i Généve syftar till att få ett totalstopp för tillverkning av kemiska vapen, och förstörelse av de vapen som finns i världen. Ett av de mest angelägna uppgifterna nedrustningsarbete är att få till stånd ett heltäckande förbud mot kemiska vapen. Detta arbete måste ge allt stöd. Mångå länder använder sig av bioteknikens nya möjligheter för att undersöka hur man kan skydda sig mot biologisk krigföring. Men kunskapen kan också användas för att ta fram nya vapen. Den första generationen stridsmedel som bedömdes realistiska att producera med genteknik bestod av toxiner. Den andra generationen genetiskt baserade stridsmedel som kan förutses är kombination av B-vapen(biologiska) och C-vapen(kemiska). Genom att introducera genetiskt material, i en aktiv bakterie, eller till ett virus som angriper människan, kan man tillverka ett B-vapen som på (timmar till dygn) verkar dödande. Denna utveckling strider mot 1972-års B-vapenkonvention, men kan sannolikt döljas under B-skyddsforskning. har i en omfattande motion om bioteknik utvecklat riskerna och möjligheterna med biotekniken.