mot · GC02Jo313 · 1989-01-19 00:00:00 — Motion till 1988/89:Jo313 av och Hans Leghammar (båda mp) Yrkesfisket 1988 var det år när politikerna lovade att rädda haven. Det var också det år som yrkesfiskarna i sjukskrev sig för psykisk ohälsa. hade uppvisat större skador än forskare och fiskare kunnat ana sig till. rapporterade flera fiskare att de fått kvävda flatfiskar i nät, slemmiga, med öppen mun och uppspärrade gällock (s.k. illdöingar); detta utanför Ugglarp och inom ett stort område mitt i . Fisket hade skett . Syrebristen i djupområden hade därmed fått en ny dimension, nämligen att den uppträdde också . Nedbrytningsprocesserna hinner ej med när havet övergöds. uppträdde kraftig algblomning. april/maj observerades ovanligt många döda tångkrabbor. Mördaralgen slog till. Märkliga var de enorma ålfångster som gjordes . Ålarna betedde sig som om de hade eld i svansen. Sommaren handlade om säldöd och badförbud. Mycket alger förekom. Vid stränderna ruttnade algmassorna och spred en vidrig stank. hade torsk utanför drabbats av syrebrist och kom upp till ytan. Sportdykare observerade mycket större arealer än någonsin med död botten täckt av s.k. vitt mögel (svavelbakterier). Sedan kom svarta september; tonvis av flatfisk som bärgats var döda av syrebrist. trålades massvis med döda bottendjur upp ur . sjukskrev sig fiskarna. Detta är vad fiskarna själva kallar digerdöden i . Havet kan bli levande igen kan bli levande igen. Barnkamrarna för fisken lever fortfarande. Det är när fisken kommer ut på det djup där syrebrist råder som den dör. Med en vettig miljöpolitik kan havet restaureras, men måste yrkesfiskarna kompenseras. får de inte arbetslöshetsunderstöd annat än i vissa fall, t.ex. vid ishinder, dålig väderlek, motorbyte, svårighet att importera bränsle. Vid syrebrist i havet gäller inget arbetslöshetsunderstöd. Länsarbetsnämnderna ska erbjuda hjälp. Yrkesfiskarna, som inte har någon säker inkomst på grund av ovanstående, borde som norrlandsbönderna betraktas som varslade och därför erbjudas arbetsmarknadsutbildning och därmed få kostnadstäckning för detta. Eftersom fiskarna inte erhåller arbetslöshetsunderstöd (syrebrist i havet och därpå följande fiskdöd godkännes inte som orsak), borde de garanteras en lön från samhället, en s.k. garantilön. Detta kunde i ett övergångsskede råda bot på den uppkomna akuta ekologiska/ekonomiska krisen för yrkesfiskarna. Det är alla i samhället som bidragit tili den ekologiska krisen i haven, och därför måste vi politiker ta det samhälleliga ansvaret och kompensera fiskarna . De skall inte nödgas sälja eller lägga upp båtarna på land. Efterfrågan på dessa trålare är naturligt nog inte stor. De kustnära fiskarna kan inte ge sig iväg långt bort och ligga ute , eftersom båtarna inte är anpassade för detta. Detta är inte heller någon lösning för de unga familjer som satsat på arbete nära hemmet. Problemet är att vi inte har något val - vi håller på att nöta ut vår jord och vi kan inte få den utbytt mot en ny årsmodell. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om arbetsmarknadspolitiska åtgärder för yrkesfisket. () Hans Leghammar (mp) 1988/89 Jo313