bet · GD01SoU17 · 1989-12-31 00:00:00 — Utöver folkpensionen och grundbeloppen iandra socialförsäkringar behövs således även en garanti för att den enskildenär förvärvsförmågan sviktar skall kunna behålla i huvudsak samma standard somtidigare. Detta syfte tjänar bl.a. de inko mstrelaterade inslagen isjukförsäkringen, föräldraförsäkringen, arbetslöshetsförsäkringen samtATP-systemet. Motionärerna framhåller att frågan om hur långt dennastandardgaranti skall sträcka sig inte kan avgöras en gång för alla. Eftersomsystemet i huvudsak bör finansieras genom löne- och inkomstbaserade avgifterskulle alltför långtgående åtaganden medföra en så tung belastning påfolkhushållet att de välståndsskapande krafterna riskerar att skadas. Såvälsådana skäl som mer principiella överväganden om att denenskilde själv måste kunna öva inflytande över sitt eget försäk- 1989/90:SoU17 ringsskyddmotiverar enligt motionärerna en begränsning av socialförsäkringssystemetstäckningsgrad. Ovanpå det grundskydd som berättigar till ersättning lika föralla och det standardskydd som bör relateras till den bortfallna inkomsten bördet enligt motionärernas uppfattning finnas utrymme för ett toppskydd i form avenskilda eller kollektiva försäkringar som inte regleras inom den offentligasfären. I motionen konstateras vidare att kostnaderna försocialförsäkringen har ökat kraftigt , inte minst under1980-talet. Detta beror enligt motionärerna på flera olika faktorer, bl.a. attnya förmåner införts, att befolkningens sammansättning förändrats och att alltfler pensionärer numera omfattas av ATP-systemet. Som resultat härav har enökande del av de offentliga resurserna kommit att tas i anspråk avsocialförsäkringen. Detta har skärpt skattetrycket och ocksåminskat utrymmet för den offentliga sektorns insatser. Från båda dessa utgångspunkter ser motionärerna med oro pådenna kostnadsutveckling. har länge försökt bromsa den snabbautgiftsökningen på socialförsäkringsområdet, bl.a. genom förslag till enstramare sjukförsäkring, en reformerad arbetsskadeförsäkring och en ökadegenfinansiering inom arbetslöshetsförsäkringen. Förslag i denna riktningframförs även i motioner vid årets . Dessa motioner bereds avsocialförsäkringsutskottet resp. arbetsmarknadsutskottet. Motionärerna anser att ett mål för framtida reformer inomsocialförsäkringssystemet bör vara att etablera ett klarare och tydligaresamband mellan avgifter och förmåner. Bland de försäkrade råder ett lågtkostnadsmedvetande, vilket motionärerna anser bl.a. har sin grund i att man iSverige till skillnad från andra jämförbara länder nästan helt haravvecklat egenavgifterna. En rad olika förändringar inom de olikaförsäkringssystemen har också bidragit till att försvaga kopplingen mellanuppoffringar och ersättningar. En förstärkning av detta samband bör enligtmotionärernas mening kunna bidra till mer rationella och realistiskaöverväganden om lämpliga kompensationsnivåer och kompensationsvillkor isocialförsäkringssystemet. I motionen understryks vidare att de sociala tjänsternasom erbjuds av kommuner och landsting hälso- och sjukvård, tandvård, äldreomsorg,handikappomsorg, missbrukarvård, barnomsorg, etc. måste vara tillgängliga föralla. Motionärerna försvarar därför kravet på en solidarisk finansiering av degrundläggande sociala tjänsterna. Denna finansiering kan förverkligas genomskatter eller obligatoriska avgifter. I många fell kan en kompletterandeegenfinansiering vara möjlig och motiverad, men, understryker motionärerna,denna får inte gå ut över kravet på de sociala tjänsternas tillgänglighet föralla människor oavsett inkomst. I motionen ställs också krav på ökad valfrihet inom densociala tjänstesektorn. Motionärerna anser att tiden nu är inne att bryta medden socialdemokratiska värdering som länge präglat det svenska vårdsystemet,nämligen att central kontroll och enhetlighet är mer väsentlig än mångfaldoch lokal initiativförmåga. ochkvalitet måste utvecklas och detta är, enligt motionärerna, möjligt 1989/90:SoU17enbart genom en klar maktförskjutning från centrala planeringsorgan till deanställda och till de sociala tjänsternas kunder och klienter. Från denna utgångspunkt förordas i motionen dels nya ochfriare organisationsformer inom den offentliga sektorns ram, dels ett vidgatutnyttjande av initiativkraften inom den enskilda sektorn. Att de socialatjänsterna till största delen kräver solidarisk finansiering via skatter elleravgifter innebär inte att de också nödvändigtvis behöver presteras avoffentliga organ, anför motionärerna. Motionärerna vill i så många sammanhang som möjligt nåfram till den konsumentmakt som uppstår när medborgarna själva kan välja mellanolika alternativ. Mot denna frihet korresponderar också en frihet för löntagareatt välja mellan olika arbetsgivare. Med ökad konkurrens följer också en högreeffektivitet. Mångfaldens sociala sektor innebär välfärdsvinster både för demsom arbetar i den och dem som betjänas av den, heter det i motionen. Frivilliga initiativ och ideella insatser har alltifrånbegynnelsen spelat en stor roll för den sociala tryggheten i , påpekasdet vidare. Många verksamheter som är offentliga började inom föreningar,kooperativ och samfund. Motionärernas övertygelse är att det ideella och frivilligaarbetet ännu har en betydelsefull roll att spela. bör ge regeringentill känna vad som i motionen anförts om en satsning på ökad valfrihet inom densociala tjänstesektorn (yrkande 2). I en annan motion, So23I av m.fl. (fp),föreslår att regeringen skall återkomma med ett socialpolitiskt reformprogramför det glömda i enlighet med de riktlinjer som läggs fram i motionen.Med "det glömda " syftar motionärerna på de människor som mitti välfärden lever i oSrd, i andlig och materiell misär. De grupper sombehandlas i motionen är följande: -Barn med handikapp -Vuxna handikappade -Människormed s.k. grå sjukdomar och de som väntar i operationsköerna -Psykiskt sjuka -Demenssjukaoch deras anhöriga - Missbrukare -Brottsoffer -Gamla och sjuka på långvården Enligt motionärernas uppfattning förs ibland denfördelningspolitiska och socialpolitiska debatten som om de flesta av ossskulle vara svaga. Då dränks kraven pä förbättringar för t.ex. utvecklingsstörda,gravt rörelsehindrade och dementa. Detta anser motionärerna vara en utmaning försocialpolitiken. Den måste förmå angripa välfärdssamhällets värsta skamfläckar. Dess ut formning måste i högre grad än styras av hänsyn till de männi skor som är mest utsatta och i mindre grad av kortsiktiga och valtaktis- 23 ka hänsyn. Densocialdemokratiska politiken har haft en helt annan inriktning, 1989/90:SoU17 Stora resurser har satsats på dyrbara och fördel-ningspolitisktineffektiva åtgärder såsom bostadssubventioner. Däremot har regeringen ochriksdamajoriteten avvisat en rad viktiga reformkrav för bl.a. handikappade ochderas familjer. Eftersom resurserna är begränsade måste de friska ochstarka vara med och bära bördorna för de handikappade och de sjuka. Det innebärenligt motionärerna att vi måste vara beredda att avstå från vissa förmånereller fördelar för att vi skall fa råd att hjälpa dem som behöver stöd. I motionen framhålls att även om vård och omsorg i höggrad är en angelägenhet för kommuner och landsting innebär inte det att statsmakternakan avsvära sig sitt ansvar. Ett instrument som kan användas för att underlättaen vårdpolitiskt motiverad omvandling är tidsbegränsade stimulansbidrag.Förslag härom läggs fram i andra motioner till detta , se nedan. I dennu aktuella motionen anförs bl.a. följande: Barn med handikapp och deras familjer måste ges rätt attleva ett så normalt liv som möjligt. Den s.k. normaliseringsprincipen far intetolkas som att samhället lägger över den största arbetsbördan på dethandikappade barnets familj. Normalisering måste därför innebäraansvarsfördelning mellan föräldrarna, stat och kommun. Omsorgslagenspersonkrets måste utvidgas. Insatserna från samhällets sida måste utformas efter denenskilda familjens förutsättningar och behov. Dessa familjer måste fa reellvalfrihet. Familjerna måste fl hjälp med olika former av avlastning. Ekonominför dessa familjer måste förbättras genom höjda vårdbidrag. ATP-poäng bör utgåför hela vårdbidraget. Rätten till tillfällig föräldrapenning måste förbättrasför den som har vårdbidrag. Om föräldrarna finner förhållandena i hemmetalltför påfrestande måste handikappade barn kunna få gruppbostad i familjensnärhet. Aktiva insatser måste vidtas för att stimulera till ökadsysselsättning bland vuxna handikappade. Utbyggnaden av gruppboende för handikappademåste stimuleras. Det s.k. , som ger den handikappade möjlighetatt själv besluta om servicens utformning är bra, eftersom valfriheten för denhandikappade då ökar. Handikappanpassning av kollektivtrafik, bostäder ochsamlingslokaler måste drivas på. Konkreta motionsyrkanden om stöd till handikappade läggsfram i andra motioner. Där föreslås reformer på sammanlagt ca 450 milj.kr. För människor som lider av s.k. grå sjukdomar, till vilkaräknas bl.a. sockersjuka, reumatism, allergier, astma, psoriasis, cystiskfibros, afasi och epilepsi, är kravet på kontinuitet i läkarkontakternasärskilt viktigt, anför motionärerna. Även personal på akutklinikerna måstevara väl insatt i dessa olika sjukdomars speciella förhållanden. För att köerna till höftleds-, gråstarrs- ochkranskärlsoperationer skall kunna kapas krävs enligt motionen bådeorganisatoriska förändringar och ökade resurser. Både offentliga och privatavårdalternativ måste användastill det yttersta. Åtgärder måste vidtas även mot de "glömda 1989/90:SoU17 köerna"till behandling av bl.a. inkontinens, gallsten och livmoder-framfall. Föråtgärder mot köerna i sjukvården föreslås i en annan motion sammanlagt 200milj.kr. Motionen behandlas senare i detta betänkande under avsnittet"Köer i vården". Sektoriseringen inom den psykiatriska vården har skapatproblem inom psykiatrin, anför motionärerna vidare. Antalet vårdplatser inomden slutna vården har minskat kraftigt, och många har flyttat ut till egetboende, ofta mer eller mindre utan tillsyn. Metoder för att bedriva enmeningsfull öppenvård saknas ofta. För de psykiskt sjuka måste det finnas goda behandlings-och rehabiliteringsalternativ utanför den slutna vården. Olika boendeformermåste byggas upp i kommunerna för de psykiskt sjuka för att tillgodose olikapatientgruppers behov. Dagverksamhet bör finnas tillgänglig. Stödet tillanhörigorganisationerna bör byggas ut och barnen till de psykiskt sjuka måsteuppmärksammas. I en annan motion föreslår åtgärder för 25milj.kr. för att fa en bättre fungerande utslussning från mentalsjukhusen.Motionen behandlas under avsnittet "Vård och boende för psykisktsjuka". Vården och omsorgen för de dementa måste byggas ut påflera områden. Det gäller , dagsjukvården och gruppboendet. Enligtmotionärerna är det angeläget att regeringen snabbt effektuerar den beställningriksdagen gjorde och lägger fram förslag om ett generöststimulansbidrag för att öka platsantalet inom gruppboendet. Vidare måste dedementa som lever på institution ha rätt till eget rum, och den personal somskall arbeta med dementa måste ges särskild utbildning. Alkoholpolitiken måste enligt motionärerna kännetecknas avrestriktioner som kan förebygga alkoholproblem samt ge en effektiv vård,behandling och rehabilitering åt dem som trots allt drabbas av sådana. Missbrukarna måste kunna söka hjälp på ett enkelt sätt ochden skall alltid kunna förmedlas anonymt. Motionärerna framhåller att det integår att hitta en gemensam behandlingsmodell för alla missbrukare. Det måstedärför finnas flera behandlingsalternativ. Statsbidragssystemet för missbrukarvården måste ändras såatt bidraget blir neutralt i förhållande till behandlingsformen. I en annanmotion läggs fram förslag om ökat stöd till enskild missbrukarvård. Brottsoffrens situation måste uppmärksammas mera. Det ärenligt motionärerna viktigt att personer som drabbas av brott och är i behovav stöd kan fa professionell hjälp i så nära anslutning till brottet sommöjligt. I motionen föreslås bl.a. ett ökat stöd till kvinnojourernas arbete.För barn som utsatts för vålds- eller sexualbrott bör regelmässigt förordnasett juridiskt biträde med särskild erfarenhet av frågor som rör barn. Av de gamla och sjuka som bor på institutioner saknarhälften eget rum. Enligt motionärerna skulle den viktigaste förändringen föratt stärka dessa människors integritet och livskvalitet vara att erbjuda dem rättentill eget rum. För att stimulera ombyggnaden av institutioner så 1989/90:SoU17 att rätten till eget rum snabbare skall kunna förverkligasföreslås i en annan motion ett stimulansbidrag om 100 milj.kr. Yrkandet behandlas under avsnittet "Ombyggnad avvårdinstitutioner". I motion So531 av m.fl. (fp) föreslås enrad insatser som enligt motionärerna har till syfte att öka valfrihet ochtrygghet i sjukvården. Förslagen, som bl.a. rör köerna inom sjukvården, införandeav husläkarsystem, m.m., behandlas i ett senare betänkande om hälso- ochsjukvårdsfrågor. I motionen framhålls bl.a. att ansvaret för och finansieringenav sjukvården måste organiseras så att effektivitet främjas. Om resurserförslösas går det främst ut över människor som tvingas vänta alltför länge påbehandling eller som får en i andra avseenden otillfredsställande vård, påpekarmotionärerna. En enligt motionärerna viktig orsak till ineffektivitet ärde s.k. propparna inom vården. Detta gäller t.ex. patienter som ärfärdigbe-handlade, men inte kan skrivas ut från sjukhuset därför att det råderbrist på de vårdformer de skulle behöva, såsom ålderdomshem, långtidsvårdeller hemtjänst. För att råda bot på dessa problem krävs enligt motionärerna enrad åtgärder: effektivisering av behandlingen vid många kliniker, bättreutnyttjande av öppenvården när slutenvård inte är nödvändig, bätte utnyttjandeav resurserna inom sjukhem och hemtjänst, men också tillskott av resurser inomen rad trånga sektorer. Vidare tyder enligt motionärerna mycket på attorganisatoriska förändringar inom sjukvård och socialförsäkring i framtidenblir helt nödvändiga. har beslut som rör en och samma individ tagitsoberoende av varandra, och några överväganden om att ökad satsning på sjukvårdkan åstadkomma minskade kostnader för sjukförsäkringen har därmed inte varitmöjliga att göra. Här finns enligt motionärerna storarationaliseringspotentialer. Motionärerna hemställer att regeringen ges till känna vadsom i motionen anförts om effektiviteten inom sjukvården (yrkande 1). I motion So256 hemställer m.fl. (c) attregeringen ges till känna vad som i motionen anförts om principerna för enförnyelse av den sociala välfärden. Grundläggande för det goda samhället är,enligt , att välfärden fördelas på ett rättvist sätt mellan medborgarna.Centerns utgångspunkt är enligt motionen att fördelningen skall ske medutgångspunkt i den enskilda individens behov av hjälp och stöd. Motionärernaifrågasätter om socialdemokraterna fortfarande för en medveten och rättvisfördelningspolitik, eftersom kapital strömmat från de gruppersom har det mindre gott ställt till de mycket välbeställda. Motionärerna anseratt klyftorna ökat och att detta avslöjar en bristande känsla hos regeringenför behovet av en aktiv och rättvis fördelningspolitik. I motionen pekas påföljande grupper som motionärerna anser särskilt drabbade av bristen på enrättvis fördelningspolitik. Dehandikappade måste ekonomiskt och på annat sätt hjälpas ut i 1989/90:SoU17 arbetslivet,och behovet av handikappbostäder måste tillgodoses. Handikappfrågorna fir intelängre behandlas isolerat från övriga samhällsfrågor. De äldres behov måste tillgodoses. Knappa resurser,bristSlIiga kunskaper, flaskhalsar i vårdkedjan, vakanser och högpersonalomsättning har enligt motionärerna lett till oacceptablavälfardsförluster för många äldre. Till detta kommer nedläggningen avålderdomshem, bristen på vårdpersonal och det bristfälliga intresset för atthöja vårdyrkets status och förbättra vårdpersonalens löne- ochanställningsvillkor. I en annan motion har föreslagit att 500milj.kr. anslås till utbyggnaden av gruppbostäder för senildementa.Motionsyrkandet behandlas under avsnittet "Utbyggnaden avgruppbostäder". Det är vidare väsentligt att skapa rättvisa ekonomiskalevnadsbetingelser mellan den yrkesverksamma gruppen och perisionärerna.Motionärerna anser att det nuvarande pensionssystemet närmast hindrar enpensionär att efter eget val delta i arbetslivet. har mot denbakgrunden i en annan motion lagt fram ett förslag om en ny och förstärktgrundpension som syftar till att undanröja denna orättvisa. Familjerna berörs i allra högsta grad avfördelningspolitiken, anför motionärerna. För flertalet familjer är det svårtatt klara sig på en lön, och möjligheterna för den som önskar att stanna hemmanågra år och själv ta hand om sina barn när de är små är begränsade. Densocialdemokratiska familjepo/itiken bygger enligt motionärerna på en ensidigföreställning om familjens situation, vilket har fatt till följd att för 40 %av alla förskolebarn utgår inget stöd till barnomsorgen. Andrabarnomsorgsformer än kommunala daghem eller familjedaghem diskrimineras.Skillnaderna mellan olika kommuner och olika landsdelar är dessutom stora, ochsärskilt missgynnad är landsbygden. Hälso- och sjukvården är ytterligare ett område som harstor betydelse för fördelningspolitiken. Möjligheterna att komma i åtnjutandeav vård är olika, bl.a. beroende på var i landet man är bosatt, heter det imotionen. I vissa delar av landet råder läkarbrist. I storstäderna finnsvisserligen vårdresurser, men där är vårdköerna långa. Bristerna i vårdendrabbar, enligt motionärerna, ofta de sämst ställda som också saknarmöjligheter och förmåga att skaffa sig vård utanför det offentligasjukvårdssystemet. Den i motionen gjorda exemplifieringen avvälfärdssystemets brister visar enligt motionärerna på nödvändigheten att ändra välfärdspoliti kens utformning. En rättvis regional fördelning är en utgångspunkt för politik. Välfården måste komma alla till del oavsett var man bor. En förnyelse av välfärden måste också ske med utgångspunkt i en vidgad valfrihet och ett ökat utrymme för individens egna beslut, anför motionärerna. I takt med att materiell standard och utbildning förbätt ras, ökar den enskildes anspråk på att få fatta beslut och träffa de val som gäller det egna och de anhörigas liv. I motionen nämns som exempel förslag om vårdnadsbidrag som innebär att föräldrar- 27 na farvalmöjlighet att själva bestämma hur de vill ha sin barnomsorg ordnad (sevidare nedan). Ett annat exempel är kravet att patienten 1989/90:SoU17 självskall fa välja läkare. Det senare motionskravet behandlas i ett betänkande omhälso- och sjukvårdsfrågor. Förnyelsearbetet skall också vara inriktat på att uppnåjämlikhet genom en mobilisering av de eftersatta, understryker motionärernavidare. Den enskildes förmåga till insatser och initiativ skall tillvaratas.Man bör undvika att tilldela vissa människor den renodlade rollen av klient.Det stöd som samhället lämnar skall i stället i första hand vara hjälp tillsjälvhjälp. I motion So443 av m.fl. (c) om hälso- ochsjukvården betonas bl.a. att en privat sjukvård som kompletteringtill den offentliga vården ökar människors valfrihet och stimulerar utvecklingoch effektivitet. Enligt motionärerna är det mycket som talar för atthuvudmännen bör utöka sitt samarbete med den privata vårdsektorn, framför alltpå öppenvårdssidan. Därigenom kan resurser frigöras för att korta neroperationsköerna. Den privata vårdens ekonomiska villkor far inte försämras,anför motionärerna vidare. Även privatläkarna måste ges full täckning för sinakostnader. De etableringsregler som bör gälla måste utformas så att detbehövliga tillskottet av nya privatläkare kommer de "läkarglesa"områdena till godo. Vad som i motionen anförts om relationen mellan offentligoch privat vård bör ges regeringen till kanna (yrkande 7). Motionärerna anser vidare att det finns skäl att ägnastörre uppmärksamhet åt statens ansvar för hälso- och sjukvården och dåsärskilt åt det sociala sjukförsäkringssystemet. I motionen pekas på flera punkterdär staten har ett avgörande ansvar för utvecklingen av hälso- och sjukvården ilandet men där ansvaret brustit: - Statens sjukvårdspolitiskaambitioner att möta de ökande behoven har inte varit tillräckliga . 1990-talets vårdbehov kräver ökade resurser. -har densocialdemokratiska regeringen valt att förorda en kraftig neddragning avkommuners och landstings ekonomiska utrymme. harskatteutjämningsssystemet urholkats, vilket förstärkt orättvisorna mellan olikaregioner i landet. - Ambitionerna kring förändring ochutveckling har minskat från statens sida när det gäller att ge kommuner och landsting flexiblare organisation att arbeta med för att bättre klara sina uppgifter. -Staten har ett ansvar förläkarförsörjningen genom planeringen av utbildningsplatser. Densocialdemokratiska regeringen har minskat antalet utbildningsplatser med 180.Detta har drabbat sjuka människor i de regioner där man haft svårast attrekrytera läkare till vårdcentraler och sjukhus. -Staten har, genom sjukförsäkringssystemet,det direkta ansvaret för den största delen av hälso- och sjukvården. Regeringenhar inte medverkat till att bromsa kostnadsutvecklingen inom sjukförsäkringssystemet,t.ex. genom att understödja en aktiv rehabilitering. Motionärerna hemställer att regeringen ges till känna vad som i 1989/90:SoU17 motionenanförts om vikten av att staten tar sitt ansvar för hälso- och sjukvården(yrkande 8). I samma motion (c) betonas landstingens roll. Motionärernavill inte enbart bevara landstingen utan också utöka deras verksamhetsområden.Staten och landstingen har att upprätthålla grundläggande rättvise- ochkvalitetskrav, heter det i motionen. De sjukvårdslösningar inom landstingetsram som krävs måste, enligt motionärerna, i betydligt större utsträckningbaseras på flexibilitet och konkurrens. Vad som i motionen anförts omlandstingens roll bör ges regeringen till känna (yrkande 9). Övriga yrkanden i motion So443 (c) behandlas i senarebetänkanden. I en trepartimotion av m.fl. (c, m, fp)läggs fram förslag som syftar till en familjepolitik med ökad valfrihet.Motionen, som kommer att behandlas i socialutskottets familjepolitiska betänkande,innebär i korthet följande. Ett beskattningsbart vårdnadsbidrag om . per barnoch år införs för alla barn mellan ett och . Avdragsrätt införs för styrkta barnomsorgskostnader upptill . per barn och år. Statsbidragen till barnomsorgen utgår så att kommunernafår samma resurser som till verksamheten. Kommunerna bör dessutom åläggasatt utbetala statsbidrag till de icke-kommunala daghem som uppfyllergrundläggande kvalitetskrav. De i motionen framlagda förslagen sägs vara inriktade påatt i första hand skapa ökad valfrihet för småbarnsföräldrar, att ge ekonomisktutrymme för en förkortad arbetstid samt att fördela de offentliga resursernaför barnomsorgen rättvist mellan alla delar av landet. I motion So324 av m.fl. (vpk) presenterarvänsterpartiet kommunisterna (vpk) sin syn på socialpolitiken. Vpk anser attsocialpolitiken inte endast skall ses i den snäva betydelsen av ett skyddsnät.Socialpolitiken bör i stället i större utsträckning än vad som är falletäven inbegripa delar av arbetsmarknadspolitiska åtgärder, som kan sättas in föratt lösa sociala problem. Vidare kan, enligt motionärerna, prisregleringar ochkontroll över investeringar och inkomstöverföringar vara av betydelse försocialpolitiken. Till detta kommer, som en av grundförutsättningarna församhällsförändringen, en god social samhällsplanering. Motionärerna anser attden fysiska miljön är underskattad som grogrund för sociala problem. Motionärerna vill undanröja orsakerna till vad de kallarden nya fattigdomen. Enligt motionärerna har hälften av befolkninginkomster . och av dem är ca 3 miljoner kvinnor. Över en halvmiljon människor uppbär socialbidrag, med den standard detta innebär. Antaletförtidspensionärer har ökat med omkring 50 000 . Enligtmotionärerna har detta fått ske. trots enhögkonjunktur som varat nästan hela decenniet. Motionärerna 1989/90:SoUl 7