bet · GD01KU36 · 1989-12-31 00:00:00 — Om budgetpropositionen utformas som ett komplettbudgetförslag utan öppna punkter och om kompletteringspropositionen begränsastill ett minimum av åtgärder underlättas den samlade behandlingen. Man kan ävenöverväga att på andra sätt koncentrera budgetbehandlingen i riksdagen.Finansutskottet vill därför , innan en grundligare genomgånggjorts av vilka alternativ som finns, inte förorda den av motionärernaförordade modellen. Motionärerna anser vidare att årliga bemyndigandeenligt lagen (1988:1387) om statens upplåning bör vara försett med en beloppsgränssom inte får överskridas utan nytt riksdagsbeslut (yrkande 4). Det kan naturligtvis hävdas att ett öppet bemyndigande förregeringen att lånefinansiera statsbudgeten innebär en långtgående befogenhetatt vidga den finansmakt som det enligt regeringsformen åligger attutöva. måste emellertid konstateras att budgetunderskottet ochdärmed upplåningsbehovet bestäms av olika utgiftsbeslut och beslutom skatter och avgifter. den reella prövningen av upplåningsbehovet ochbestämmandet av statsskuldens storlek sker i samband med riksdagensbudgetarbete. Utskottet ser mot denna bakgrund inte något behov av attriksdagen fastställer en beloppsgräns för den statliga upplåningen. Motionärerna tar vidare upp olika sätt att skapaförutsättningar /90:KU36 en bättre uppföljning och utvärdering av budgetbesluten från riksda- Bilaga 2 Bl.a. föreslås att föregående års budgetutfall skall redovbas ibudgetpropositionen för varje anslag. Enligt vad utskottet erfarit övervägs denna fråga i denutredning, den s.k. budgetpropositionsutredningen (Dir. 1989:13 En reformeringav budgetpropositionen), som har att se över budgetpropositionens framtidautformning bl.a. med anledning av införandet av treåriga budgetperioder istatsförvaltningen. Ett av huvudsyftena med den nya budgetprocessen är attlägga större vikt vid uppföljning och utvärdering av de resultat som uppnåtts. Det kan i detta sammanhang också nämnas att en särskildutredare fått i uppdrag att studera hur redovisningsrevisionen bättre skallkunna utnyttjas i detta utvärderingsarbete (Dir. 1989:28 Den statliga redovisningsrevisioneni framtiden). anser mot denna bakgrund att någotinitiativ från sida inte är påkallat med anledning av motionensyrkande 5. Motionärerna föreslår (yrkande 6) att ett närmaresamarbete i redo-vbningsrevbionellt avseende bör etableras mellan riksdagensrevborer och finansutskottet. revisorer är i sin revisionhuvudsakligen inriktade på en övergripande förvaltningsrevisionen granskning.Redovisningsrevision görs endast av anlitade konsulter för vissa speciellauppdrag. Frågan om redovisningsrevisionens organisation i statsförvaltningenhar som utskottet ser det ett samband med hur förvaltningsrevisionenorganiseras. Utskottet har behandlat denna fråga senast i sitt betänkande1989/90:FiU23. Samarbetet mellan revisorer och utskotthar utskottet även behandlat i betänkandet 1989/90:FiU15 om anslag tillriksdagens revisorer. Som nämnts har även en utredningsman tillkallats för attse över hur redovisningsrevisionen bör kunna utnyttjas i det uppföljningsarbetesom ingår som en väsentlig beståndsdel i den nya budgetprocessen. Utskottet ser mot denna bakgrund inte anledning att nuföreslå några förändringar av den redovisningsrevisionella organisationen istatsförvaltningen. Vad slutligen gäller utformningen av budgetpropositionen(yrkande 7) har utskottet så sent som behandlat denna fråga(1989/90:FiU20). Utskottet ser mot denna bakgrund inte anledning för riksdagenatt nu göra några utfalanden i frågan. Närvarande:Anne (), (), i 1989/90:KU36Gamleby (s), (), Per (), (), (), (), (), FilipIridolfeson (m), (), (vpk), (),(), (), () och (fjp). Grundlagsreglering av målsättningen om en över tidenbalanserad budget , och (alla m)anser att den del av utskottets yttrande som börjar med "Finansutskottethar" och slufar med "yrkande 1 i motion K234" bort ha följandelydelse: Snabbt stigande statsutgifter och skatter samt växandebudgetunderskott framkallade i många länder en reaktion motden relativistiska lössläppthet som följde i spåren av den aktiva konjunkturpolitikenoch övergången till flytande växelkurser. Krav restes på en återgång till fastanormer. En viktig diskussion handlade om möjligheterna att med olikakonstitutionella medel inskränka sfatsorganens möjligheter att öka deoffentliga utgifternas och inkomsternas andelar av samhällsekonomin och attunderbalansera budgeten. uppvisar de högsta utgifts- och skattekvoternabland . Dock föreligger inte längre något underskott i statensfinanser. Vidgas blicken till hela den offentliga sektorn, pågår i stället enkraftig överbeskattning, vars syfte anges vara att stärka det offentligasparandet men som i praktiken leder till en successiv socialisering. Utskottet ser det som rimligt att på konstitutionell vägförsöka försvåra en utveckling som leder till ett sämre funktionssätt för ekonominoch på till ett byte av samhällssystem. Regleringen av finansmakteni grundlagen är påfallande kortfattad. Det har dock tidigare funnits inskrivetett krav att statsbudgeten skall vara balanserad. Enligt utskottets mening finns det skäl att återinföradenna föreskrift som en målsättning över tiden. Detta löser visserligen inteproblemet med de alltför stora utgifts- och skattekvoterna. Med nuvarande riksdagsmajoritetoch regering får man här i stället lita till de allt friare rörelser övergränserna för arbetskraft och kapital som genom marknadens försorg kommer attframtvinga en anpassning nedåt för del. bör enligt finansutskottettillstyrka yrkande 1 i motion K234. Takför den statliga upplåningen 1989/90:KU36 , och (alla m)anser att den del av utskottets yttrande som börjar med "Det kannaturligtvis" och slutar med "statliga upplåningen" bort haföljande lydelse: En egendomlighet i utövandet av den svenska finansmaktenär att inte anger någon gräns för den upplåning som regeringenbemyndigas att ikläda sfaten. I andra länder, t.ex. , , , ,och Förenta sfaterna, beslutar parlamenten hurmycket staten får låna upp eller hur stor statsskuldenhögst får vara. Om dessa gränser behöver överskridas, måste berörd regeringåterkomma till parlamentet med begäran om nytt bemyndigande, vilket föranlederoffentlig debatt och naturligtvis ökar de folkvaldas kontrollmöjligheter. Påmotsvarande sätt bör årliga lånebemyndigande i enlighet med vad somföreslås i motionen vara försett med en beloppsgräns, som inte får överskridasutan nytt riksdagsbeslut. bör enligt finansutskottettillstyrka yrkande 4 i motion K234.