bet · GD01KU30 · 1989-12-31 00:00:00 — tyckte vi det kunde vara av intresse att S göra enutfrågning som inte så mycket gäller värderingarna, och vi har därför kallathit experter och sekreterare. : Vi har kommit överens om att jagskulle börja med en inledning rörande vad som har aktualiserats genom denpressdebatt som har förekommit efter det att kommissionen lade fram sinrapport. bemyndigade regeringen statsministern atttillkalla en medborgarkommission med uppgift att granska vissa uppgifter omolaglig vapenexport. Jag tror att det kan vara på sin plats att erinra om vadsom sades i direktiven: Kommissionens huvuduppdrag, sägs det i direktiven, börvara att i ett sammanhang skapa största möjliga klarhet kring de händelser somsedan år 1970 gett upphov till uppgifterna om olaglig svensk vapenexport.Kommissionen skall redovisa i vilket skede och med vilkas medverkan som avstegfrån gjvna regler skett. Kommissionen skall vidare ha möjlighet att ta uppvarje fråga eller aspekt som den anser bör belysas för fullgörandet av sittuppdrag, bl.a. beslutsordning och kontrollprinciper. Av direktiven framgår också att kommissionen skall beståav en grupp personer som står fria från de regeringar, myndigheter och företagsom på något sätt kan ha varit i kontakt med den verksamhet som skallundersökas. Jag föreslår säger statsministern efter att ha samrått medföreträdare för riksdagspartierna att regeringen beslutar att ge detta uppdragåt en särskild medborgarkommission. Kommissionen bör ha tillgång till ett sekretariat mednödvändig juridisk, diplomatisk och militärindustrien expertis. Dess arbete börbl.a. bygga på information som är tillgänglig hos polis, tull, åklagare ochdomstolar. Arbetet bör bedrivas med största skyndsamhet. 1 1989/90. Det ärviktigt att erinra om att det i direktiven sägs att avsikten dock 1989/90:KU30 inte äratt granskningen skall omfatta frågor som det ankommer på de Bilaga B 1rättsvårdande myndigheterna att ta ställning till, utan granskningen börsyfta till att ge en helhetsbild av skeendet. Med stöd av bemyndigandet utsågs till ledamöter ikommissionen f.d. ambassadören , ordförande, professor , professor emeritus , professor ochf.d. UngeSr , , överlämnademedborgarkommissionen sin rapport om svensk vapenexport till statsministern.Med det var kommissionens arbete slutfört. Kommissionen var enig i debedömningar som gjorts. Jag vill också erinra om vilka slutsatserna var. Jag läserur det pressmeddelande som kommissionen utgav i samband med överlämnandet: Svensk försvarsindustri har bedrivit vapenexport i stridmed bestämmelserna. Kommissionen, som har granskat misstänkta fall av olagligvapenexport , finner inte belägg för att svenska regeringar ellerregeringstjänstemän skulle varit införstådda med denna export. Undantag görsför ett mindre fall i vilket en fartygspjäs 1982 levererades tillStorbritannien och vidare till med krigsmaterielinspek-törens vetskap-Kommissionen är kritisk till den bristande vaksamhet och den passivitet införpåståenden om olagligheter som länge kännetecknade regeringskanslietshandläggning av vapenexportfrågorna. Den anser också att regeringarna av olikaslag inte varit konsekventa i sin vapenexportpolitik och att riktlinjerna Krexporten inte har lett till den återhållsamhet som förutskickades när deinfördes . Kommissionen anser emellertid att dessa omständigheter på intetsätt ursäktar den olagliga vapenexporten. De olagliga affärerna, riktlinjernasutformning och deras tillämpning har enligt kommissionen samverkat till attskapa den misstro som omger vapenexporten. Mot den bakgrunden föreslårkommissionen bl.a. att ändrade och lagSsta kriterier införs för svensk vapenexport. Kommissionens första uppgift var att utse ett sekretariat.Det har förekommit pressuppgifter som ifrågasatt vilka som satt isekretariatet. Jag erinrar därför om att det redan i direktiven förutsattes attdet skulle vara expertis med kunskaper på de områden som var av betydelse. Som huvudsekreterare utsågs departementsrådet i UD JanRomare, numera ambassadör i . Där ingick också byråchefen , som tidigare sysslat med utredningar bl.a. var han sekreterare åt landshövding i utredningen om försvarsindustrins utlandsverksamhet. hade erfarenhet från för svarskommitténs arbete. Själv hade jag erfarenhet från utredningsarbe te, bl.a. från . utsågs till förbandschef på och övergick då till att verka som expert i kommissionen. inträdde nuvarande departementsrådet från försvarsdepartementet som sekreterare. Det huvudsakli ga arbetet utfördes av oss två och mig jämte . I viss del anlitades fil. kand. , som biträtt i en 2 Utredningsarbetet påbörjades under sommaren 1987.Kommissionen 1989/90:KU30 hade då slagit fast att den ansåg den primärauppgiften vara att söka Bilaga B 1 sanningen bakom påståendena om olaglig svensk vapenexport och sanningen bakom påståendena om att detförekommit medverkan eller vetskap från eller regeringarnassida. Förutom att S kunskap om regelverket gällde detinledningsvis att ta del av det material som kunde finnas om den svenskavapenexporten. Utgångspunkten blev då givetvis krigsmaterielinspektionensarkiv, där började rota. Han skall strax berätta närmareom hur det arkivet ser ut. Vidare arbetade , i vart fall under senaredelen av kommissionens arbete, med att studera arkiv.Det kan anmärkas att det t.o.m. för en UD-tjänsteman som krävdestillstånd från polchefen för att fritt få husera i arkivet. Vidare fick vi handlingar från ,från överbeSl-havaren, från och från andra myndigheter.Vi inhämtade också upplysningar av olika slag från , ,Ericssonkoncernen och elektronikindustrier. Vi hade också tillgång till1984 års försvarskommittés material och material från utredningen om svenskutlandsverksamhet på krigsmaterielområdet. När ledamöterna hade fått en grundläggande kunskap ominnehållet i handlingarna och regelverket inleddes en omgång, som pågick helahösten, med utfrågningar av personer som hade haft beröring medkrigsmaterielfrågor. Det var statsråd, f.d. statsråd, personal från ,åklagare, polis, tull, från andra delar av förvaltningen och från industrin.Inalles hördes 54 personer. I en bilaga till rapporten finns de antecknade. Kommissionen fick också ett omfattande material . Kommissionen gjck vidare igenom det som var grunden tillmisstankarna om svensk olaglig vapenexport, nämligen pressklipp , iförsta hand från , , och ,men från senare år även från landsortspressen. Kommissionen hade också tillgångtill utskrifter från radio- och TV-program. Slutligen gjorde kommissionen studiebesök på Lv 3 för attorientera sig om luftvärnsmaterielen och hos för att få del av vapensystemsom producerar. Vidare gjordes studiebesök hos olika delar avEricssonkoncernen som sysslar med försvarsmaterielproduk-tion och Philipselektronikindustrier. hade kartläggningsskedet, som inleddeverksamheten, nått så långt att kommissionen kunde göra en disposition över vadsom skulle ingå i rapporten, och den dispositionen följdes sedan i huvudsak. Kartläggningsskedet följdes av ett skede där sekretariatetgav ledamö terna ett underlag för att kunna bedöma vilka omständigheter som kunde ligga bakom de fall av olaglig vapenexport som framskymtat. Syftet varatt skaffe ett underlag för kommissionens ledamöter att dra 1989/90:KU30sina slutsatser rörande vad som förekommit och att kommissionen BilagaB 1 skulle kunna lägga fram förslag till ändringar i regelverket. Uppgifter om vapenexport som blev kända efter början avapril 1988 har kommissionen av tidsskäl inte kunnat beakta. Man kan alltså sägaatt deadline var . Sitt sista sammanträde höll kommissionen den 14april 1988. Sedan följde den tryckeritekniska framställningen av rapporten. innan rapporten överlämnades vardet en uppgift för sekretariatet att ta hand om de omfattande handlingar somhade inhämtats. Det var tusentals sidor som ingick i arkiven och som på olikasätt hade utnyttjats. Kommissionen beslöt vid sitt sista sammanträde att arkivetskulle hållas samman. Kommissionen motiverade det med att det fanns ett starktintresse att för framtiden kunna verifiera de uppgifter och bedömningar somkommissionen lade fram i rapporten, och det var också ett önskemål urforskningssynpunkt att handlingarna hölls samman. Man ansåg det vara ett värdei sig att hålla samman handlingarna. En möjlighet hade annars varit attförstöra eller återlämna material som inhämtats från andra myndigheter och baragöra en förteckning med angivande av var de fanns. Från den utgångspunkten var sekretariatets uppgift attfölja de bestämmelser som finns för arkivering av handlingar, dvs. att ta bort kopior,sammanföra handlingar och föra ihop dem i arkiwolymer och överlämna dem tillriksarkivet, som sedan har att förvara handlingarna. Det är de gängsebestämmelserna. För kommissionens del blev det 28 arkiwolymer, och varje volymär tjock som en lagbok då förstår ledamöterna omfattningen av det materialsom fenns. Vi förstörde alltså ingenting. Sedan blev det en uppgift för att pröva frågorom utlämnande av handlingar. Materialet överlämnades tillriksarkivet, och därefter har kommissionen inte kunnat pröva frågor omutlämnande av handlingar, utan det har varit en fråga för ienlighet med bestämmelserna i sekretesslagen. Den som inte varit nöjd medbesluten har kunnat klaga till kammarrätt och regeringsrätt. Kammarrätt harockså prövat frågor om utlämnande av en del handlingar. Det ankommer inte på mig att ha synpunkter på hur denbedömningen har gjorts, men jag kan väl tillåta mig att framföra denpersonliga uppfattningen, att systemet har fungerat. Kommissionen upplöstes 1988 och har därefter alltså inte kunnat ta ställningtill några frågor om utlämnande av handlingar. Det har faktiskt gjorts bara en framställning det varfrån till kommissionen om utlämnande av handling. Vid det tillfållet gjordes sedvanlig prövning, om det var möjligt med hänsyn till de sekretessbestämmelser som gäller, i första hand utrikes- och för svarssekretess men även kommersiell sekretess och i viss mån sekretess med hänsyn till enskilda personers intressen. I det fallet ansåg kom- 4 missionenatt vissa uppgifter inte kunde lämnas ut. I övrigt fick DN de handlingaroch uppgifter man ville ha. DN lät sig nöja med det och 1989/90:KU30 överklagadeinte kommissionens beslut. Dét var det enda tillfålle då Bilaga B 1 detframställdes någon begäran till kommissionen om att utfå handlingar. Med detvill jag säga att kommissionen inte har hemlighållit något, eftersom ingendärutöver har begärt att få ut någonting. Jag vill i det sammanhanget också erinra om ett uttalandesom kommissionen gör i rapporten på s. 18: "Kommissionen har inte ansettdet förenligt med sin roll och inriktning att hemligstämpla någon del avrapporten. Dess strävan har varit att i rapporten redovisaundersökningsmaterialet med största möjliga öppenhet. Inga för sakfrågornasbelysning väsentliga uppgifter som kommit till kommissionens kännedom hardärvid utelämnats." Det har varit känt hur kommissionen förfarit med handlingarna.Polis, åklagare, tull och även misstänkta och försvarare har vetat hur vi hargjort med handlingarna och hur vi har arkiverat dem. Parter i en rättegång harsom bekant stora möjligheter att få del av även hemliga uppgifter.Kommissionens strävan om jag har förstått ledamöterna rätt och ävensekretariatets strävan har varit att i möjligaste mån vara öppen och inte döljanågonting, men givetvis måste normal hänsyn ias till de sekretessbestämmelsersom gäller. Jag vill med anledning av pressuppgifter nämna att detgivetvis har förekommit att s.k. hemligstämpel har använts på handlingar. Detär säkert bekant för ledamöterna att detta bara är en varningssignal. När vifick in handlingar ansåg sig sekretariatet givetvis behöva upplysa ledamöternaom och i vad mån uppgifterna var hemliga så att ledamöterna skulle förstå hurde skulle behandla materialet. Det var viktigt för alla att veta vilkahandlingar som innehöll hemliga uppgifter. På samma sätt har vi varnatriksarkivet för att det ingick hemliga uppgifter i det material viöverlämnade, men det angavs därvid inte på något preciserat sätt vilkahandlingar som var hemliga, utan det sades bara att det ingår hemligahandlingar, särskilt i vissa volymer. Med anledning av den debatt som varit tänkte jag ocksåpeka på några sakuppgifter och nämna något om innehållet i rapporten i delarsom jag anser vara av särskild betydelse och som har särskilt uppmärksammats. Rapporten inleds med ett avsnitt med sakupplysningar.Andra kapitlet rör reglerna för krigsmaterielexport. Som ni vet finns det tvålagar som är centrala på området. Den ena är den s.k. tillverkningslagen somreglerar tillverkning och försäljning av krigsmateriel. Det är med stöd av denlagen som KMI utövar sin tillsyn på krigsmaterielområdet. Den tillsynen utövasbl.a. med stöd av de marknadsöversikter som industrin lämnar till KMI och ävengenom att industrin är ålagd att regelbundet inkomma med s.k.beställningsdeklarationer, alltså uppgifter om ingångna försäljningsorder. Manbör dock komma ihåg att tillverkningslagen inte är tillämplig på statligamyndigheter. FFV omfattas alltså inte av bestämmelserna i lagen. Den andra lagen är utförseilagen. Huvudregeln enligtutförsellagen är att förbud gäller mot aH krigsmaterielexport. Från det förbudet kan 5 Beredande av regeringsärendena är KMI. Till stödför regeringens arbete ligger riktlinjer, men som 1989/90:KU30 mångagånger har påpekats är inte riktlinjerna, fastän de är antagna av BilagaB I , bindande för regeringen. De är ingen lag, som det så ofta sägs ipressen, utan närmast anvisningar för hur regeringen bör agera. Man bör också komma ihåg att en ny utförsellag gällersedan halvårsskiftet 1988, men skillnaden mellan den nya lagen och den gamla ärenligt min uppfattning närmast kosmetisk med det undantaget att man har införtbestämmelser om industrins marknadsföring. Att man kallar det för en ny lagberor troligen på en strävan att markera att man går in i en ny period när detgäller krigsmaterielexport. Ett problem för kommissionen var hur man skulle definieraolaglig vapenexport, eftersom vad som är lagligt eller olagligt inte ännu ärprövat av de rättsvårdande instanserna. Kommissionen gjorde den härdefinitionen: Med olaglig krigsmaterielexport förstås i rapportenutförsel som skett utan tillstånd alltså då det över huvud taget saknastillstånd för utförsel och utförsel i strid med lämnat tillstånd exempelvisatt man har levererat dubbelt så mycket ammunition som man fått tillstånd till eller, när tillstånd har lämnats, tillståndet inte skulle ha lämnats omsamtliga på ärendet inverkande omständigheter som sökanden vetat om hade varitkända där tänker man närmast på vidareexport, exempelvis att det iutförselansökningen anges att materielen skall gå låt oss säga tillStorbritannien men att det för tillverkaren är känt att materielen skall hamnai något land vid och att man inte upplyser KMI och regeringen omdet i ansökan. Denna definition får den betydelsen att det är uppgifternai utförselansökan och utförseltillståndet som är centrala. Det innebär ocksåatt kommissionen i sitt kartläggningsarbete utgick i första hand från justdessa handlingar. Vi gick alltså in i och såg på detta. De s.k.beställningsdeklarationerna och marknadsöversikterna, som också haruppmärksammats, är betydelsefulla, men på ett helt annat plan, nämligen för attge en bakgrund till hur diskussionerna har gått. Kommissionen har menat att detär uppgifterna i utförselansökan som har direkt betydelse för frågan om detvarit olaglig vapenexport eller inte. Ofta kallas utförseltillstånd för exportlicenser. Sådanalicenser är lätta att blanda ihop med en annan typ av licenser, nämligenupplåtelse eller överlåtelse av tillverkningsrättigheter.Tillverkningslicenser var ett oreglerat område och industrin det har industrin medgivit utnyttjade möjligheten, när man inte hademöjlighet att få exporttillstånd, att upplåta en tillverkningslicens i stället.Detta skedde tili länder till vilka man inte fick exportera. Det var enmöjlighet som kunde utnyttjas krävs det tillståndför den här typen av licenser. Man bör också uppmärksamma andra former avutlandssamarbete, främst samarbetsavtalen, som också har varit i fråga vid några tillfållen. Det är ett icke lagreglerat område. Man har samarbetsavtal på rege ringsnivå och företagsnivå, och det görs överväganden om hur man skall reglera detta. kan berätta mer om det, om det 6 En långlista över misstänkta fåll ingår i rapporten. I huvudsak har 1989/90:KU30 kommissionenredovisat samtliga fall som har varit av betydelse. Det Bilaga B 1 finnssmärre uppgifter som man har lämnat därhän, eftersom det visat sig vara närmastpressankor. Det har också redovisats afSrer som varit omdiskuterade imassmedier men som visat sig vara lagliga. Som ni förstår har vi inom sekretariatet delat upp arbetetmed studiet av de här ärendena. I rapporten finns en uppdelning vad gäller vapen ochammunition på afSrer som har samband med , affirer som har samband medStorbritannien och övriga afSrer. Exporten av krut och sprängämnen, somtullkriminalen och länsåklagare har utrett, redovisas för sig. Det var ettområde som framför allt ägnade sig åt. Vad gäller vapenafSrerna harBlixt särskilt sett på den första Bahrein-afSren och på FFV. Vad gäller FFV börman komma ihåg att uppgifterna om att FFV var inblandat i sådana här afSrer komfram i stort sett , när kommissionen höll på med sittslutarbete. Kommissionen ansåg det ändå betydelsefullt att samla in uppgifterom FFV. I den frågan låg vi före polisutredningen och förundersökningen. Jaghar för övrigt inhämtat att justitiekanslern kommer att lämna sin rapport påmåndag om granskning av FFV. En presskonferens är utsatt till måndag. Bland övriga länder ingår . Jag har sett attledamöterna har varit särskilt intresserade av uppgifter om vapenexport tillIran. Det är ett område som särskilt har ägnat sig åt. Till den läsare av rapporten som vill ta del avkommissionens bedömningar skall jag säga att det finns tre avsnitt som enligtmin uppfettning är särskilt centrala. Först skall det sägas att det i fellredovisningen finnssynpunkter på frågan om medverkan och vetskap intagna under varje avsnitt.Sedan sker i avsnitt 11.6, som heter Några avslutande synpunkter, i kapitlet Medverkanoch vetskap hos regering och , en sam-manfettande bedömning. I kapitel 12 finns en sammanfattande bedömning av motivenbakom den olagliga utförseln. Där behandlas försvarsindustrins situation ochbristerna i kontrollsystemet och industrins företagsekonomiska situation ochäven sådana saker som företagsandan. Kommissionens synpunkter på trovärdighetsproblemet finnsslutligen i kapitel 13. Där pekar man på det centrala dilemmat, att man i vårtland har den principiella uppfattningen att man helst inte vill exporterakrigsmateriel från men att man är medveten om att det finnsett säkerhets- och försvarsintresse av att sådan export sker. Man har försöktatt med hjälp av riktlinjer komma till rätta med detta dilemma, menmotsättningen är central. I kapitel 14 finns sedan kommissionens förslag, men deskall inte diskuteras . Jag vill bara erinra om att regeringen genom beslutsommaren har överlämnat förslagen till nya utredningar för fortsattaöverväganden. : Jagär överste i kustartilleriet. Jag lånades 1989/90: KU30 ut till kommissionendirekt från försvarskommittén, som slutade sitt Bilaga B 1 Jagarbetade i kommissionen som sekreterare fram till då jagblev förbandschef på . kommissionen stanna somexpert för att slutföra den Iranutredning Det gjordejag och framför allt under SomRichard har betonat inleddes arbete med att sekretariatet gjorde engrovsortering, där vi tog fram ett 3040-tal rubriker som vi måste gå tillbotten med. Listan kompletterades bl.a. med ett FFV-komplex, somflöt upp sakta fastän det i och för sig fanns med på den ursprungliga listan.Det fanns ett gott underlag beträffande misstänkt olaglig export ipressklippen. Vi hade underhandskontakt med andra som arbetat tidigare påområdet för att på ett enkelt sätt suga upp information. Svenska Freds hade ettrikt material, som vi har sökt igenom. Meddet som grund var det klart att göra en första undersökning av KMI:s handlingaroch arkiv. Jag började omkring och arbetade med det i stort settfram tills jag slutade i kommissionen , då jag lämnade av tilldepartementsrådet , som inte kunde ställas till kommissionensförfogade förrän . PåKMI började jag med AJgernons efterlämnade handlingar. Då hade redan polisengjort sin första undersökning och beslagtagit en del material, men huvuddelenvar kvar. Jag lade ner ungeSr på att gå igenom hans efterlämnadehandlingar. Den tekjiik som jag genomgående använde var en renkopieringsteknik. Det som på något sätt kunde vara av intresse för kommissionenkopierades och skickades sedan över till sekretariatet med en begäran omspridning, så att alla hade samma material. Det var en informell metod jämförtmed polisens sätt att genomföra beslag för att säkra bevis. Vi kunde gå framfrankare och hårdare när vi samlade materialet. Jagvill också betona att KMI och UDH under hela den tid jag arbetade där visademycket stor öppenhet. Ingenting var fördolt. Vi fick handskas fullständigtfritt med deras material även i de personliga skåpen. De visade mycket storöppenhet och beredvillighet att ge kommissionen möjlighet att ta del avhandlingarna. Omjag går vidare vill jag säga att genomgången av amiral handlingar varmycket berikande och gjorde att man förstod KMI:s arbetssätt, som delvis harbelysts i kommissionens rapport. Man betonar i rapporten svårasituationen som enmansmyndighet. Det syntes verkligen i handlingar och skåp.Där fanns samlingar som inte rensats ut från företrädarna, och det hade variten viss omsättning på denna befattning. Sågick jag vidare i arkivet. Det är två arkiv vi talar om. Det ena är det gamla , alltså huvudarkivet på UDH, där utförseltillstånd och regeringsbeslut är arkiverade enligt ett visst system som inte var särskilt lättillgängligt. Man kan konstatera att det ur 8 kommissionens synvinkel ärett magert material, för det innehåller endast deformella regeringsbesluten. Först finns en och 1989/90:KU30 annanföredragningspromemoria bifogad, och- de är ofta mycket kort- Bilaga B 1 fattade.Detta har också tagits upp av kommissionen som någonting förvånansvärt. Det kanbero på den mycket stora belastningen på en ensam KMI. Den andra delen av arkivsystemet var det arkiv KMI har sommyndighet. Jag vet inte när arkivsystemet lades upp, men det fanns enkanslisekreterare som hade skött det . Det hade först lagts upp på1940-talet enligt ett ålderdomligt system, men det fanns en systematik, och dentjänsteman som arbetat där var mycket vänlig och hjälpsam iarbetet med att hitta handlingar. Man lägger nu om allt på ADB. Dettaarkivsystem måste ha gjort det svårt för en nytillträdande KMI att ta del avdet tidigare materialet. Jag lade ner två eller två och en halv månader påheltid på det. , som jag lade ner mest arbete på, varlättillgängligt. En stor del av detta material är helt ointressant för allautom möjligen för arkivfbrskare. Det handlar om tusentals jaktvapen, alltsåenklare export- och importlicenser för vapen det är den stora massan avärenden. Det handlar om periodiska rapporter som företagen är skyldiga attlämna enligt tillverkningslagen. Det är ett enormt statistikmaterial. Otaligaföretag skall lämna rapporter, och de finns systematiskt samlade. Självautförselbevisen finns i kopia. Det var ett mycket formalistiskt system. De intressanta delarna var väl två. Den ena var de s.k.marknadsöversikterna. De promemorior som upprättades, ofta av KMI personligen,gällde marknadsdiskussioner, och det var interna promemorior om överväganden omländerfrågor, ofta upprättade i samarbete med UD-pol. Den andra delen gälldebeställningsdeklarationer som företagen lämnar systematiskt enligttillverkningslagens bestämmelser. De är lättillgängliga det är bara attplocka ut det man vill ha. Det knepiga materialet var promemoriorna. Det fanns docken bra systematik, och de var samlade länder- och årsvis.