bet · GD01KU30 · 1989-12-31 00:00:00 — Hans Nyhage: Två förslag till ny utlänningslag är vilande det gäller dels förvaring av vuxna för utredning, dels kroppsvisifation. Kandu dra några erfarenheter av vad som hänt på det området? : Förslagen är vilande, men jag utgår från attde kommer att behandlas igen av . Under detfa år har vi naturligtvis ofta fått påpekanden,inte minst från polisen, att det hade varit bra om möjligheten hade funnits atttitta i väskor och fickor efter eventuella dokument men också att få ökadtidsfrist för förvar när människor kommer utan dokument och utan att kunnastyrka sin identitet. är en utomordentligt att klara avdetta. Många har givit uttryck för att det vore rimligt att åtminstone få 48timmar på sig, om det blir nödvändigt. Hans Nyhage: -Aiiwändes dokumentlöshet som en negativfaktor? : I flera beslut av regeringen i enskildaärenden har jag i motiveringen sagt att dokumentlöshet har spelat en roll föravslagsbeslut. Det var också regeringens intention i det åtgärdspaket som jagnämnde förut och som vi antog att det skulle komma ut signaler ivärlden om att dokumentlöshet väger tyngre i den negativa vågskålen. Dock lederinte enbart dokumentlöshet automatiskt till avslag, utan vi prövar ändå skälen. Hans Nyhage: Vilka åtgärder vidtas mot den smuggling sompågår? : Jag försöker i försfa hand följa polisensredovisning för sina erfarenheter och åtgärder. En av de saker som vi tog upp iåtgärdspaketet var att undersöka möjligheten att eventuelltytterligare stärka samarbetet mellan polisen i och i andra länder kringde här frågorna. har inströmningen via varit mycketuppmärksammad. Det är uppenbart att smugglare eller profitörer har varitinblandade. Det är människor som utnyttjar andra människors utsatta situationoch inger dem falska förhoppningar och som dessutom tjänar mycket pengar pådet. Självfallet måste vi hjälpas åt för att stävja sådant. Jag följer nogapolisens arbete på det området det är i första hand polisen som skall skötadet. Hans Nyhage: Att ägna sig åt sådan verksamhet ivinningssyfte måste vara en brottslig handling. Kan du precisera vad det ökadesamarbete innebär som du nämnde? : Ökat samarbete mellan polisen i olika länderär väl en förutsättning för att man skall komma till rätta med sådanaföreteelser som har internationell karaktär och försiggår över gränserna. 24 1989/90. dethandlat om att eventuellt undersöka möjligheterna att till och /90:KU30 ha svenskpolis på flygplatser i , självfallet i samarbete med det Bilaga B14 egna landets polis. Hans Nyhage: Hur vanligt är det att asylsökandedirektawisas? Kan man ange det i siffror? : Direktawisning i ordets gamla bemärkelsefinns det togs bort i samband med att förraåret antog en ny lagstiftning. Polisen kan inte direktawisa, utan detmåste vara en prövning i nästa instans: invandrarverket. Jag har ingen siffra på direktawisningarna totalt, men detkan röra sig kring . Hans Nyhage: Hur är det med rättssäkerheten för deasylsökande? Det diskuteras huruvida de har tillgång till advokat. Kan du säganågonting om det? : Det pågår diskusioner mellan invandrarverketoch Ad-vokatsamfrindet. Bl.a. har man diskuterat möjligheten att sätta uppnågon form av advokatjour i anslutning till slussarna, men jag tror attinvandrarverket har tyckt att det ännu inte varit nödvändigt. Det har intevarit någon större svårighet att få fram juridiskt biträde i den utsträckningsom varit nödvändig. har förklarat sig öppet för en sådandiskussion. Hans Nyhage: Betyder det du säger nu att det förekommeratt de icke får juridisk hjälp? : Rätten till juridiskt biträde finnsinskriven i den nya lagstiftningen. Hans Nyhage: Kan du säga någonting om rättssäkerheten förbarn som kommer hit? : Den nya lagstiftningen innehåller fleramoment som stärker barnens rättssäkerhet. Tyvärr var detta den tredje punktenpå vilken beslöt att vilandeförklara lagstiftningen. Jag menar attdet var mycket olyckligt att vi inte redan då fick t.ex. förbud mot att ta barni förvar på grund av oklar identitet. Jag hoppas att skall fatta ett sådantbeslut. Jag menar att det var kontraproduktivt av dem som vill förstärkabarnens rätt att vilandeförklara lagstiftningen . Jag hoppas nu somsagt att vi skall få lagstiftningen kompletterad på den punkten. Hans Nyhage: Betyder det du säger att du tycker att detfinns brister i rättssäkerheten? : Det finns naturligtvis inte brister irättssäkerheten så till vida att barnen skulle behandlas annorlunda. I själva verket har det också i den nya lagen klart uttalats att barn kan ha egna skäl för asyl. Det är en viktig förändring. En del förbättringar uteblev på grund av att några lagparagrafer förklarades vilande. : Jag börjar med beslutet . Jag 1989/90:KU30 skulle vilja ha klarlagt att man använder sig av enskilda fall föratt de Bilaga B 14 skall bli prejudicerande för fortsättningen. Det är så det går till, eftersomregeringsbesluten är praxisgjvande. : Kan tala om vilka desärskilda skälen är för att man skall göra sådana inskränkningar? : Redan i mitt inledningsanförande citeradejag lagstiftningen. Det kan finnas flera särskilda skäl i enskilda ärenden,bl.a. brottslighet eller att det handlar om rikets säkerhet. Då bedöms det i deenskilda ärendena. De särskilda skäl som vi åberopade är just de som angavs iförarbetena till lagen redan 19751976, så det var ingenting nytt. Där angavssådana förhållanden som skulle göra det nödvändigt att reglera invandringen.För att citera vidare: det förutsattes inte att det skulle vara helt omöjligtatt ta emot dessa utlänningar i . Särskilda skäl skulle kunna vara attdet gäller så många personer att det medför stora påfrestningar på det svenskasamhället och det svenska flyktingmottagandet. Detta står i propositionen somriksdagen antog . : Det står i beslutet när det gäller detenskilda ärendet att vårt mottagnings- och utredningssystem nu nått gränsen försin förmåga. Är det det förhållandet att det finns en gräns för hur många vikan ta emot och att vi nu hade nått den gränsen som utgör särskilda skäl föratt vi inte kunde ta emot de facto-flyktingar eller krigsvägrare? : Det beror på vad du lägger in i begreppetgränsen för sin förmåga. Vi har inte angivit något kvantitativt tal, men somjag sade inledningsvis rapporterade invandrarverket när det kom 1 300 i veckanatt det var utomordentligt svårt, för att inte säga omöjligt, att hittaförläggningar för dem som kom, och personalen arbetade under mycket pressandeförhållanden. Jag menar att man verkligen kan tala om att den myndighet somskulle hantera verksamheten stod på gränsen till sin förmåga. : Så gränsen ligger vid 1 300 ? : Den gjorde det . Om det hade kommit 1300 , hade det inte varit någon fara, men mottagandet ökade såatt det kom dubbelt så många människor som dethade gjort och många fler än det kommit under något annathalvår tidigare. Det avgörande var den sammantagna mängden av människor, inteatt det just kom 1 300. : sade i att 1989/90:KU30 man hade beredskap för att ta emot asylsökande och aviserade intedå Bilaga B 14 någon begränsning. Sedan kom beslutet den 13 december.Vad hände mellan och ? : Som jag redovisade förut hade vi inte varitoverksamma . hade vi vidtagit ett antal åtgärder somgjorde att vi hade anledning att tro att vi skulle kunna få loss 6 000 platserpå flyktingförläggningarna. Dessutom hade vi ännu inte fått den storainströmning som kom . Det mest alarmerande var att antalet ökade , ochdet fanns ingenting som tydde på att det skulle bli en avmattning. Om man skallföra en ansvarsfull politik på det här området, kan man inte bara se bakåt,utan man måste också ha någon beredskap framåt. : Var inströmningen av turkbulgarer dendirekta orsaken till inskränkningarna? : Den var en del av orsaken, men det är intehela sanningen, för den inströmningen omfattade 5 000 av de 20 000. Men hade viinte fattat beslutet , är det alldeles uppenbart att det inte hadeblivit 5 000 turkbulgarer, utan många fler. : Hur förbereddes beslutet inför den 13december? Utgångspunkten var ett enskilt ärende. När fick invandrarministern enföredragning om att det skulle bli på det här viset? När blev invandrarministernmedveten om att man skulle använda den speciella paragrafen om särskilda skälför att inte ge asyl, så att det blev en förändring av praxis? : Det finns beskrivet som en tänkbarutveckling i lagstiftningen . : Möjligheten att vidta en sådan åtgärdfinns ju, men här var det ett enskilt ärende som föredrogs. : Det fanns självfallet med i funderingarna omvilka åtgärder som skulle bli nödvändiga och framför allt i dendialog som vi måste ha med invandrarverket om den pressade situation som verketvar utsatt för. måste man komma till beslut, och då byggde man uppdet på motiveringen i två enskilda ärenden. I det här fallet gällde detturkbulgarer. kanske därför som decemberbeslutet har kommit att knytasså hårt till just turkbulgarerna, men självfallet handlar det också om andragrupper. : Det står här att man inte kan se attbedömningen kan förändras inom överskådlig tid då man åberopar särskilda skäl.Ulla ställde här tidigare en fråga, om det finns någon planering föratt förändra praxis mer generellt. Vi fick inte något riktigt svar på denfrågan, utan det blev en glidning till de särskilda skälen. Har man förberett att det här inte bara skall vara en tillfållig 372 förändringutan en mer generell förändring i flyktingpolitiken? Maj-LisLööw: Vad regeringen över huvud taget kan göra enligt lag- 1989/90: KU30 stiftningen är att vidta en tillSllig åtgärd. Skulle detta i Bilaga B 14 framtidenbli en permanent åtgärd, måste i så fall regeringen återkomma till riksdagenmed förslag till lagstiftning, men det finns inga planer på någonting sådant . : Jag vill göra en komplettering om derättsliga förutsättningarna. I det riksdagstryck som styr tillämpningen av dessabestämmelser, som kom till 1976, står det klart att det är fråga om tillSlligaförändringar, men inte kortvariga. Vi skall komma ihåg att den bestämmelsenbara har använts en gång tidigare. Då fick den rättsverkningar till1982, och det var tillSlligt, men huruvida det var kortvarigt kan man ha olikauppfattningar om. tycker jag inte att man skall dra alltför långtgåenderättsliga slutsatser när det gäller upphörandet, men i en situation där manöverväger att tillämpa särskilda skäl skall man ha klart för sig att det inteskall vara på grund av en kortvarig fluktuation i inströmningen, så att man kanstrama åt från månad till månad eller från halvår till halvår, utan det skallvara påfrestningar på sådan nivå att man är mycket försiktig när man vidtar åtgärder. Naturligtvis har man fortlöpande fört en diskussion blandtjänstemännen, som också rapporteras till den politiska ledningen, om vilkarättsliga förutsättningar som finns att vidfa åtgärder som den politiskaledningen ber att få hjälp med. Att det funnits möjlighet att tillämpa den härbestämmelsen har varit föremål för beskrivningar och interna promemorior underhela hösten. : Retroaktiviteten i tillämpningen avlagstiftningen har kritiserats. De som beslutet avsåg kom tillSverige . Det har kanske också drabbat sådana som kommittidigare. Jag vill be om en kommenfar om retroaktiviteten. : Jag har fått den frågan , ochjag brukar konsfatera att det finns två svar: man kan göra en strikt juridiskmen också en politisk eller mänsklig bedömning. För att börja med det senare tycker jag att det hade varitutomordentligt olyckligt att fastställa ett datum för beslutet. Man menar attvi borde ha fattat ett beslut som bara gällt dem som kommit efter den 13decamber. Men jag har erfarenhet av ett annat datum i det här arbetet: den 1januari 1988. Jag utgår från att utskottets ledamöter vet varför dettillkom. Det uppfattades av många som en utomordentligt stor orättvisa mellandem som hade kommit dagarna och dem som kom dagarnaefter. Många av dem som inte fick asyl eller uppehållstillstånd i Sverigedärför att de kommit efter ansåg att de hade mycket starkareskäl än de som kom dagarna före nyåret. Det kunde t.o.m. vara så att man kommittill före nyår men inte anmält sig som asylsökande förrän dagarnaefter. En liknande situation hade kunnat uppstå här, om vi hadespikat ett 1989/90:KU30 datum, som vi då med nödvändighet hade måst hålla mycket hårt på. Dessutom kan man fråga sig vad som skulle hända den dag viupphävde beslutet, om vi inte skall ha retroaktivitet. Människor som hade råkatkomma skulle ha bedömts enligt mycket mer begränsadeasylrättsregler än både de som kom alldeles före eller alldeles efter beslutet,och det skulle vara en mycket konstig situation. Dessutom kan förutsättningarna för de asylsökande ändras iSverige eller i omvärlden. Jag menar att de förutsättningar man har att fahänsyn till är de som gäller i beslutsskedet annars kommer vi i en ohållbarsituation. Jag skall ta ett par exempel för att förklara det. Förutsättningarna kan ändras både i positiv och negativriktning i det land man kommer ifrån. Det kan vara så att den demokratiskautvecklingen går fort i ett land, och när man får sitt ärende prövat kan heltandra förutsättningar gälla för en återförvisning till hemlandet än som fannsnär man kom till och sökte asyl. Omvänt kan situationen försämras i detland man kommer ifrån, och då måste vi ta hänsyn till det. Att det är de förutsättningar som råder som skall vägas ini det beslut som fattas är självklart, och det måste göras den dag då beslutetfattas. Vi skall inte utgå från den dag då den asylsökande kom till . Jag vill be att expeditionschefen också här fårkomplettera med de juridiska finesserna kring retroaktiviteten, som kan varanog så krångliga. : Utgångspunkten då man diskuterar retroaktivlagstiftning är regeringsformen, 2 kap. 10 §, som innehåller ett förbud motatt tillämpa skattelag och strafflag retroaktivt, dvs. Jag tror att det står klart för utskottet att det inte är fråga omlagstiftning, utan om rättstillämpning. I rättstillämpningen, i synnerhet iförvaltningsärenden, ser det något annorlunda ut. En utgångspunkt är att en myndighet som skall avgöra ettärende har att tillämpa den kunskap som man har vid det tillfålle då ärendetavgörs. I anslutning till det finns det en utredningsskyldighet och enkommunikationsskyldighet, så att part skall vara underkunnig om vilkaförhållanden som kan föreligga. För utredningsansvaret finns det en noggrann redogörelse isåväl förvaltningslagen som förvaltningsprocesslagen. Den allmänna utgångspunktenför vad som skall ligga till grund för ett beslut finns återgiven iförvaltningsprocesslagen eller i . Men i slutändan skallsamtliga kända omständigheter ligga till grund för en bedömning. Utlänningslagen innhåller en bestämmelse om särskildaskäl. Den bestämmelsen har i vartenda ärende som har avgjorts av invandrarverketeller regeringen så länge lagen varit i kraft tillämpats på det sättet att manhar kunnat konstatera dels att det fanns grund för asyl, dels att det fannseller inte fanns särskilda skäl som skulle tala mot att den Det hartagjt sig uttryck i enskilda ärenden då det 1989/90:KU30 har slagittill negativt, då man t.ex. låtit vederbörandes vandel vara Bilaga B 14 utslagsgivandeoch ansett att det förelegat särskilda skäl att inte ge asyl somdefacto-flykting. Det är en fortlöpande rättstillämpning vi har att syssla med. Jag tror att den synen är nödvändig i allförvaltningsprocess. Den är också förutsatt i flyktingkonventionen. Dennainnehåller en bestämmelse som säger att har förhållandena förändrats iflyktingens hemland på sådant sätt att flyktingen inte kan med rimliga skälunderlåta att ställa sig under hemlandets skydd, skall också flyktingskapetupphävas. Detta följer av konventionen. Det ger också ett uttryck för att manmåste följa förändringar i omvärlden. I de ärenden som vi talar om är det inte lagstiftningeneller rättstillämpningen som har ändrats, utan omvärlden, och därmed harutgångspunkten för rättstillämpningen förändrats så att det har ansetts att manhar kommit till en viss nivå där den generella synen på särskilda skäl skalltillämpas. : Jag går över till att tala omdelegationen som sändes till . Vi har konstaterat att den hade mycketkort tid på sig, att förhållandena var pressade och att det fanns praktiskasvårigheter. Delegationen kom hem , och den 19 januariförelåg en rapport i bilageform. Sedan kom ytterligare en rapport, som ärhemlig, och den var klar . Regeringen fattade sitt beslut sammadag som den första bilagan var klar, alltså . Varför hade man såbråttom att fatta beslut? : Jag hade fått en muntlig föredragning avdelegationen om dess slutsatser. Den slutsats man kunde dra var helt enkelt attdet inte fanns några skäl att på grund av de händelser som vi hade fåttrapporterade till oss ompröva det tidigare ställningstagandet. Det fatfa-desinga nya beslut, utan vi konstaterade bara att det inte fanns några skäl attompröva det tidigare ställningstagandet, att det inte generellt fannsflyktingskäl för de asylsökande som åberopade den etniska konflikten iBulgarien. : Varför hade man så bråttom att man inteens kunde invänta rapporten innan man fattade beslut? : I själva verket fanns rapporten. Sedan finnsdet ett antal bilagor till den. : Det var en bilaga som kom den 19januari. : Det finns ett antal hemliga bilagor. : Här kan det föreligga en missuppfattning.Det står bilaga på rapporten, men det är en bilaga när den skickas till KU. Pårapporten står det inte bilaga. När den den skickas till KU finns det bilagor, 1 8. : Det finns två rapporter, den ena från den 19 1989/90:KU30 januarioch den andra från deii . Den från är Bilaga B14 mera utförlig. Då undrar jag varför man hade så bråttom. Det ger sken av bara har beställt en delegation, och när den kom tillbaka var man redan klar med ställningstagandet, eftersom man fattade beslutet såfort. Maj-LisLööw: Något beslut i formell mening fattade inte regeringen den dagen, utanrapporten bildade underlag för den fortsatta bedömningen bl.a. av redanfattade utvisningsbeslut. Man hade avvaktat med verkställigheten tills delegationenkom tillbaka. 1fortsättningen användes slutsatserna i rapporten för beslut ienskilda ärenden. Men något formellt beslut den dagen, som baserade sig pårapporten, fatfades inte. : Man gjck ut med ett pressmeddelade som talade om att man hade gjortdet ställningsfagandet. Maj-LisLööw: Pressmeddelandet handlade om de slutsatser man kunde dra avdelegationens rapport. Jaghar också tidigare fått frågan om varför det var bråttom. Men till och från fårvi kritik för att vi låter människor vänfa för . : Då rör det sig om år. Maj-LisLööw: Många tycker att det är oacceptabelt att vänta , och närdet inte finns någon anledning att avvakta fatfar jag inte varför man inteskulle fatfa beslut. : Hade delegationen egen tolk med sig så att man kunde tala medmänniskorna via en egen tolk? Maj-LisLööw: Delegationens uppgift var i första hand att ta kontakt med myndigheter,med utländska beskickningar och med bedömare som kunde ge en bild avsituationen. Jag har inte sett i delegationens rapport att den möjligheten pånågot sätt begränsades av tolksvårigheter. : Var inte avsikten att man skulle tala med befolkningen ute ibyarna på ett självständigt sätt? Maj-LisLööw: De 5 000 människor som kom hit har gjvit oss sin bild av situationen. Iförsta hand var delegationens uppgift att ta reda på i vad mån myndigheterna,framför allt i , var beslutna att fortsätta dendemokratiseringsprocess man hade inlett och försöka komma till rätta medproblemen bakom de etniska konflikterna. Om man skulle sätta sig in i livet utei byarna, kan jag förstå dem som menar att man hade behövt betydligt längre tidän man gjorde. : Jag uppfattade att orsaken till att man sände i väg delegationen var de demonstrationer som hade förekommit . Är det inte rimligt att man för att skaffa sig en uppfattning om det också talar med dem som demonstrationerna riktade sig emot? Maj-LisLööw: I försfa hand var syftet att ta reda på om demonstratio- 1989/90:KU30 nerna var av sådan art att det hade uppstått en konflikt med inslagav Bilaga B 14 våld, som vi inte sett förut i rapporterna. Vi konstateradeatt det inte var så. Vidare ville vi veta om demonstranterna skulle utövasådana påtryckningar på regimen att den inte skulle vara beredd att fullföljaden process som man hade påbörjat då man avbrutit den s.k.bulgarise-ringskampanjen och i stället börjat vidta åtgärder för att komma tillrätta med den etniska konflikten. Även för detta kan man behöva tolk, men vihar en beskickning i , som har tillgång till sådana faciliteter. Detvar naturligtvis i första hand beskickningen man utnyttjade. : Jag övergår till det beslut somregeringen fatfade att avvisa tre avhoppare från ANC. Man ansågatt det fanns tillräcklig säkerhet för att de kunde förpassas till ochZambia. har utfalat att det fanns tillräckligsäkerhet vid en prövning. Vad grundades den uppfattningen på? : Det kom bedömningar och uttalanden frånTanzania och via våra beskickningar där. Jag väljer uttrycket"bedömningar och utfalanden", eftersom regeringarna där lika litetsom den skulle vilja uttala sig om hur man skulle bete sigmot enskilda asylsökande innan asylsökandena finns i landet. görnaturligtvis ingen bedömning av en person om vi inte vet vem det är, men mankan ange vissa principer. Sådana bedömningar och uttalanden om principer hadevi fått från och . Vi hade en bestämt formulerad garanti från ANC självt, somfinns med i det material som har skickats över, där man sade att de varvälkomna tillbaka och garanterade att inga repressalier skulle riktas mot dem. I det här inledande skedet hade vi också en garanti frånUNHCR att om någonting skulle inträffa så att de här personerna jag gjllarinte ordet avhoppare icke ville kvarstå inom organisationen , skulle UNHCRta hand om dem, i första skedet i och och därefter, om behovfanns, omplacera dem i något annat land. : Det står klart i papperen att UNHCRinte hade några möjligheter att ta sig an s.k. informella avhoppare. Det ärTanzania som avgör huruvida de får flyktingstatus eller ej. Om integer avhopparna flyktingstatus, har UNHCR ingen möjlighet att gå in. Då är detväl ingen garanti för dem som väljer att hoppa av ANC att de riskfritt kanåtervända? Bo Göransson:Det var den bedömningen som gjordes, att skulle behandla dem somflyktingar i så fall. I den mån det icke var fallet, skulle UNHCR träda in. : Men är det klart att stöder ANC och försöker iförsta hand få de här personerna att återgå till ANC? : Det enda som krävs för att avgå ur ANC är att avgå ur 1989/90:KU30 Detär ingenting märkvärdigt med det. Det gjorde också en av Bilaga B 14 de härpersonerna, men inte de andra. : Då har påtagit sig rollen attförsöka övertala dem att gå tillbaka till ANC igen och öva påtryckningar föratt de skall gå tillbaka. : Det är den typ av diskussioner som kantänkas förekomma i när en person vänder sig till myndigheterna däroch säger att han vill lämna ANC. Att detta skulle innebära någon risk för dehär personerna bedömde vi som helt uteslutet. : bedömde det som helt uteslutetatt det fanns någon risk? En risk som man kunde se och som sedanblev tydligare under den fortsatta processen var att ANC självt inte hadetillräckligt bra kontroll av organisationen. Det var inte viljan hos ANC somman kunde ifrågasätta, utan förmågan hos ANC att "kontrollera" sinamedlemmar, speciellt i ett läge då man omorganiserade sig och flyttade massorav människor från , och . Många ANC-medlemmar ville ickefölja med från och , framför allt av sociala skäl. Vilken varANC-ledningens förmåga att hålla i sin organisation? Hur mycket var garantinvärd som vi hade från ANC? Det var inte viljan, utan förmågan som utgjordefrågetecknet. : Jag förstår att svenska myndigheterhar haft diskussioner tillsammans med ANC om situationen är det riktigt? : Om de tre personerna eller över huvud taget? : Om situationen med avhoppare ochmöjligheterna till asyl? : Det finns en förfrågan till ANC om att viville ha garanti för att man inte skall göra någonting i den mån de återsänds. : Man garanterade bara dem som återvändetill organisationen de garanterades att inte utsättas för repressalier,eller hur?