bet · GD01KU30 · 1989-12-31 00:00:00 — Styrelsensordförande borde vara statssekreteraren hos budgetdepartementets personalenhet. I proposition (1984/85:219) om den statligapersonalpolitiken angavs som en utgångspunkt att statens positioner ilöneförhandlingarna tydligare skall bestämmas av verksamhetsintresset och aven strävan att åstadkomma en ändamålsenlig personalförsörjning. skullelönepolitik och lönesystem vara förenliga med en balanserad samhällsekonomi.Regeringen redovisade i budgetpropositionen 1987 en omorganisation avarbetsgivarverket. Omorganisationen syftade till att skapa bättreförutsättningar att uppfylla de nämnda målsättningarna och innebar bl.a. attsammansättningen av arbetsgivarverkets styrelse ändra-des.Verksamhetsföreträdarnas inflytande stärktes medan den direkta Som ordförande i verksstyrelsen ersät- 1989/90:KU30 tes statssekreteraren i med generaldirektören för . representant i styrelsen blev i stället den tjänsteman som ansvarade för den lönepolitiskaenheten i , numera i . De myndigheter och verk som arbetsgivarverket förhandlarför är fördelade på fyra sektorer, nämligen civil statsförvaltning, försvaret,afSrsverken samt skolan. För varje sektor finns en rådgivande förhandlingsdelegation,som består av ett representativt urval av företrädare för berörda verk ochmyndigheter. Motparter i förhandlingarna är de tre huvudorganisationernaCentralorganisationen , () och statstjänstemannasektionen (TCO-S). De förbund som berörsav förhandlingar på skolområdet är i huvudsak ochLärarnas () inom samt ochSveriges inom TCO. Mellan de offentliga arbetsgivarna förekommer ettfortlöpande samarbete inom ramen för den s.k. OAS-en (offentliga arbetsgivaressamar-betsnämnd). I OAS-en ingår representanter för de politiskt sammansattaförhandlingsdelegationerna och från förhandlingsledningarna i de bådakommunförbunden. Staten representeras av ordföranden i arbetsgivarverketsstyrelse, av verkets förhandlingsledning och av planeringschefen icivildepartementet. och de statsanställdashuvudorganisationer träffade 1987 ett kollektivavtal om medbestämmande vidberedningen av regeringsärenden (MBA-R). Genom detta avtal upphävdes denförhandlings- och informationsskyldighet enligt medbestämmandelagen ochtidigare avtal som fullgjordes genom arbetsgivarverkets FHR-grupp (tidigarestatens förhandlingsråd). I MBA-R anges att informationsverksamheten skallsyfta till att lämna upplysningar i viktigare frågor om anställnings- ocharbetsvillkor vid exempelvis större verksamhetsförändringar samt att georganisationerna tillSlle att föra fram sina synpunkter på dessa förändringar.Huvudorganisationerna skall beredas möjlighet att lämna synpunkter som kanvara av värde i beredningen. Informationen skall därför lämnas i så god tidatt synpunkter från huvudorganisationerna kan vägas in i den fortsattaberedningen. Partskontakterna skall inte leda till någon formell förhandlingmen om det behövs skall skriftlig information kompletteras med muntliginformation vid överläggning med huvudorganisationerna. Vid överläggning skallprotokoll föras om en part begär det. Enligt cirkulär C1987:2 rörande MBA-Rfår några utfästelser som kan verka bindande för det fortsatta berednings arbetet i inte ges. I cirkuläret sägs att den huvudsakli ga formen för samverkan är information. I vissa fall bör samverkan ske genom en överläggning. Det är arbetsgivaren, normalt företrädd av . detenskilda departementet, som avgör om en överläggning skall kom- 5 1989/90. Vid en sådan bedömning skall enligt avtalet särskilt 1989/90:KU30 avseendefastas vid organisationernas önskemål. Det är enligt cirkuläret att märkaatt dessa överläggningar inte är att anse som någon form av förhandlingar.Syftet med överläggningarna är uteslutande att lämna muntlig information och att ge organisationerna tillSlle att ställa frågor ochlämna synpunkter. För lärare, skolledare och syofunktionärer inom detprimär- och landstingskommunala skolväsendet gäller s.k. dubbelt huvudmannaskap.Innebörden av detta är att de är anställda av kommunerna medan statenförhandlar och sluter avtal om deras avlöningsförmåner och övrigaanställningsvillkor. Före förhandlingsrättsreformen gällde enligt riksdagensbeslut statlig lönereglering för bl.a. lärare vid olika icke-statliga skolor.För denna kategori tjänstemän liksom för statstjänstemän fördes förhandlingarom de ekonomiska anställningsvillkoren mellan företrädare för civildepartementetunder civilministerns ledning och tjänstemannaorganisationerna.Överenskommelserna träffades regelmässigt under förbehåll av Kungl, Maj:ts ochriksdagens godkännande. I allmänhet utgick statsbidrag till avlöning av detjänstemän vars avlöningsvillkor reglerades i de statliga reglementena ellerandra författningar. I sådana fall hade som regel uppställts som villkor förstatsbidrag att arbetsgivarna tillämpade de statliga lönebestämmelserna.Särskilda författningsbestämmelser ålade huvudmannen att utge de av statenbestämda löneförmånerna. I samband med förhandlingsrättsreformen inrättades somtidigare nämnts avtalsverket med huvuduppgift att handha huvuddelen av denförhandlingsverksamhet som tidigare bedrivits i och hosolika statliga myndigheter. I proposition 1965:77 uttalade departementschefenatt avtalsverkets befogenhet att företräda andra arbetsgivare än staten borderegleras i lag. En sådan reglering infördes genom lagen (1965:576) om ställföreträdareför kommun vid vissa avtalsförhandlingar m.m. Enligt 1 § ställföreträdarlagenskall i vissa fall på kommuns eller annan icke-statligarbetsgivares vägnar föra förhandling samt sluta och uppsäga kollektivavtal omanställnings-eller arbetsvillkor eller på annat sätt enhetligt reglera sådantvillkor. För tillämpning av ställföreträdarlagen förutsattes att det var frågaom anställnings- eller arbetsvillkor som enligt lag eller särskilt beslut avriksdagen skulle fastställas under medverkan av Kungl. Maj:t eller myndighetsom Kungl. Ett riksdagsbeslut rörande de aktuella tjänsternameddelades 1967 (prop. 1967:131, SU134, rskr. Det dubbla huvudmannaskapet behandlades av ibörjan av med anledning av propositionen om skolans utveckling och styrelse (prop. 1988/89:4, UbU7, rskr. Enligt propositionen fanns det skäl som talade såväl för som emot kommunalisering av lärar- och skolledartjänster. Departementschefen var emellertid då inte beredd att föreslå någon förändring när det gäller den statliga regleringen av 1989/90:KU30 tjänsterna.Riksdagsbeslutet innebar att någon förändring i förhållande till gällandeordning inte gjordes. I kompletteringspropositionen (1988/89:150, bilaga 7)uttryckte regeringen däremot den uppfattningen att kommunerna borde få detfulla arbetsgivaransvaret för lärarna. Föredragande statsrådet framhöll att detvar viktigt att det genomfördes en bred analys angående innebörden i ochkonsekvenserna av ett slopande av den statliga tjänsteregleringen för att t.ex.få klarhet i hur de nationella målen om kvalitet och likvärdighet skullegaranteras också vid ett eventuellt kommunalt huvudmannaskap. 1 propositionenredovisades att frågan om ett kommunalt huvudmannaskap för skolledar- ochlärartjänsterna diskuterats utan att den hade kunnat föras framtill något slutligt ställningstagande. Ett kommunalt huvudmannaskap innebär attkommunerna får ansvaret också för frågor om löne- och anställningsvillkor förlärare och skolledare. Statsrådet såg för sin del skäl för en sådan förändringsom en del av decentraliseringen på skolområdet och utvecklingen mot ett ökatkommunalt driftsansvar. Viktigt att beakta när man tog ställning till hurarbetsgivaransvaret för lärare och skolledare skulle utformas var dock enligtpropositionen insSllningen i frågan hos kommuner och fackliga organisationer påskolområdet. Mot bakgrund av att propositionen inte innehöll någon hemställan omändring av dåvarande statsbidragssystem eller huvudmannaskapsförhållande fanninte utbildningsutskottet anledning att närmare gå in på frågan(1988/89:UbU32). I proposition 1989/90:41 föreslogs att den statligaregleringen av löne- och anställningsvillkor för de aktuella tjänsterna skulleupphöra med utgången av 1990. tillstyrkte (1989/90:UbU9)propositionen och framhöll att det delade huvudmannaskapet hade inneburit attvarken stat eller kommuner tagit det fulla ansvaret för skolan eller dessverksamhet. I en reservation (m och fp) avstyrktes propositionen medmotiveringen att propositionen med rätta betecknats som ett otillbörligtinhopp i den pågående avtalsrörelsen. 1 en annan reservation (mp) framhölls detolyckliga i att kommunaliseringsfrågan tagits upp i avtalsrörelsen innanriksdagsbeslutet fattats. I denna reservation liksom i ytterligare enreservation (c) avstyrktes propositionen. I särskilda yttranden (m, fp, c resp.vpk) kritiserades att kommunaliseringsfrågan sammanblandats med lönerörelsen. Förhållandet mellan regeringen och arbetsgivarverketgranskades av (KU 1985/86:25). Utskottet framhöll i likhet med löneministern att den svenska modellen på förevarande område naturligen inte utesluter kontakter mellan den politiska led ningen i landet och arbetsmarknadens parter speciellt i ett allvarligt konfliktläge. Enligt utskottets mening var det värdefullt att vissa för ändringar vidtagits beträffande uppläggningen av förhandlingsarbetet med en fastare markering av arbetsgivarverkets ansvar. des tillatt åtgärden att utse ett särskilt statsråd med 1989/90:KU30 huvudansvarför lönefrågor var ändamålsenlig. Utskottet avsåg även fortsättningsvis att meduppmärksamhet följa handläggningen av avtalsfrågor i regeringen. granskning (KU 1986/87:33) tog utskottet återupp ansvarsfördelningen mellan regeringen och . uppfattning hade uppläggningen av förhandlingsarbetet på denstatliga arbetsgivarsidan avtalsrörelse vissa fördelar jämfört medvad tidigare gällt. Utskottet konstaterade emellertid att denna uppläggning medförsök till en klarare ansvarsfördelning mellan regering och arbetsgivarverketinte helt kunnat fullföljas bl.a. på grund av det komplicerade för handlingsläget. I det känsliga läget gjorde regeringen uttalanden vilka väckte negativareaktioner hos företrädare för de fackliga organisationerna. Trots denförändring som skett behövde således enligt utskottets uppfattning ytterligareuppmärksamhet ägnas åt frågan om ansvarsfördelningen mellan regeringen ocharbetsgivarverket. Skolminister redovisade vid ett möte den 16mars 1989 med distriktsordförandena inom sin syn påbehovet av kommunalisering av lärarnas anställningsförhållanden. sammadag sammanträffade och , och regeringens planer gicksdå igenom mera i detalj. Eijligt vad uppgett vid utfrågningeninför utskottet framhöll han vid dessa tillSllen att den decentralisering avoffentlig sektor som pågår medför att tillväxten kommer att liggahos kommunerna medan den statliga sektorn stagnerar eller rent av minskar. OveEngman å sin sida har uppgett att skolministern eftersträvade lärarfackligmajoritet för kommunalisering och att denne hänvisade till att det är hos kommunerna"pengarna finns". Enligt uppfattning gjorde skolministernen koppling till löneutvecklingen för lärarna. En lö-neutvecklig för lärarnakunde utlovas endast under förutsättning att kommunaliseringsfrågan löstes. Vid en sammankomst informerades övriga berördaparter på den statliga arbetsmarknaden med undantag för SF. Från TCO-S sidadeltog dåvarande ordföranden och förhandlingschefen samt och . Arbetsgivarverketrepresenterades av och . Från regeringens sidamedverkade , , statssekreterarna samt planeringschefen i , somingick i arbetsgivarverkets styrelse. informerade vid dettatillSlle om att kompletteringspropositionen skulle komma att redovisaregeringens avsikt att föreslå ett renodlat kommunalt huvudmannaskap. Enligtvad som uttalats vid utskottets utfrågningar skulle då inte haförekommit några diskussioner om löne- eller anställningsvillkor. Det varenligt endast fråga om sådan information som regeringen enligtMBA-R var skyldig att lämna. representanter informerades i fråganden . Den 16 och fick och resp. ta del av de texter rörande skolan som skulle ingå ikompletteringspropositionen. beslutade regeringen lägga framkompletteringspropositionen, och redovisade skolministern, i AnitraSteens närvaro, regeringens inställning i kommunaliseringsfrågan förordföranden i SACO-S . Enligt var det under alla förhållandenpåkallat med en särskild satsning på lärarnas löner avtalsrörelse.Den 7 april presenterades för de fackliga organisationerna ett sedan lång tidförberett dokument där arbetsgivarverkets utgångspunkter lagts fast. Deställningstaganden som föranleddes av regeringens information rörande kommunaliseringenvar förankrade i arbetsgivarverkets styrelse och i de båda kommunförbundensförhandlingsdelegationer. har inför utskottet uppgett atthan fick en första principredovisning från arbetsgivarverket för hurlärarfrågorna skulle behandlas i avtalsrörelsen. Det antecknades då attregeringen hade för avsikt att förelägga en proposition omhuvudmannaskapet. Regeringens planer på att lägga fram ett förslag om renodlatkommunalt huvudmannaskap för skolan redovisades även ochsommaren i intervjuer och offentliga framträdanden av skolministern. Iregeringens förteckning över planerade propositionerhösten 1989 fanns dock inte kommunaliseringsproposi-tionen upptagen. I arbetsgivarverkets förslag till principöverenskommelseden tember 1989 angavs som en av förutsättningarna för förslaget i fråga om skolsektorn att parterna skulle förklara sig införstådda med att den statliga regleringen av tjänsterna i det kommunala skolväsendet skulle upphöra i och med utgången av 1990. Mot bakgrund härav tog kontakt med skolministern, och ett möte anordnades . Då sammanträffade och med SACO-S förhandlingsledning, nämligen och , samt förhandlingscheferna (LR) och (). Med vid mötet var också , och . Enligt vad uppgett under utfrågningen överenskoms att kommunaliseringsfrågan skulle föras åt sidan under förhandlingarna. Enligt klargjordes att kommunaliseringen var en fråga för regering och riksdag och inte något man skulle förhandla om. Från SACOs sida begärdes att rege ringen skulle formellt bekräfta detta, vilket gjordes i form av en skrivelse från på arbetsgivarverkets vägnar till /SR-S. Där konstaterades att frågan om ett beslut om samlat huvudmannaskap vad gäller lärartjänsterna inte var en förhandlingsfrå ga i avtalsrörelsen utan en sak som det helt ankom på regering och 69 riksdagatt ta ställning till. Enligt uppfattning var detta en 1989/90:KU30 självklarhetsom redovisades på detta sätt endast för att tillgodose SACOs begäran. Överläggningar enligt MBA-R hölls den 23 och 24 oktober.Den 26 oktober beslöt regeringen avge propositionen (1989/90:41) i kommunaliseringsfrågan.Peter Stare har angett den tidpunkt då man inom arbetsgivarverket fick kännedomom propositionen till med största sannolikhet den 13 eller . Den20 oktober informerade skolministern genom sin statssekreterare , som i sin tur informerade . lade fram två alternativabud, varav det ena förutsatte en övergång till samlat kommunalt huvudmannaskapoch en omreglering av lärarnas arbetstider m.m. För den tid de båda buden kanjämföras, 1989 och 1990, har beräknat löneskillnaden till . Efter medlemsomröstning godtog TCO-S budet i slutet avnovember. SACO-S däremot avvisade lönebudet och varslade kort därefter omkonflikt. Sedan konflikten inletts och upptrappats slöts i mitten av decemberett avtal som innebar vissa förändringar i förhållande till budet den 30oktober 1989. tillstyrkte utbildningsutskottet(1989/90:UbU9) att den statliga regleringen av de aktuella tjänsterna skulleupphöra. beslöt i enlighet med utskottets hemställan (rskr.1989/90:58). Av utfrågningarna inför utskottet framgår att parternauppfattat att arbetsgivarverket efter 1985 fått en mer självständig ställning iförhållande till regeringen . Den omorganisation som då lades fastklargjorde tydligare att förhandlingarna skulle föras mellan arbetsgivarverketoch löntagarorganisationerna utan direkt inblandning från regeringens sida.Civilministern har framhållit att det är en viktig princip att man inomregeringskansliet undviker att diskutera avtalsfrågor med de fackligaorganisationerna medan förhandlingar pågår med arbetsgivarverket. Ordförandeni har när det gäller arbetsgivarverketsökade självständighet hänvisat till att sektorsindelningen avförhandlingsarbetet inneburit att myndigheter och verk fått ett ökatinflytande. Generaldirektören har vid utfrågningeninför utskottet redovisat förutsättningarna för rollfördelningen mellan rege ringen och arbetsgivarverket. Alla viktiga kollektivavtal träffas med förbehåll för regeringens godkännande. Avtal som har stor ekonomisk betydelse underställs finansutskottet. En faktor av stor betydelse i sammanhanget är att regering och riksdag har blivit tydligare i sina målangivelser när det gäller lönepolitiken på det statliga området. Den personalpolitiska propositionen innehåller sålunda mål formuleringar, principer och riktlinjer som arbetsgivarverket kunnat .,p. följa i förhandlingsarbetet. Av betydelse är också att regeringen skall Vägledande och styrande för förhand- I989/90:KU30lingsarbetet är vidare budgetpropositionen och andra propositioner och deriksdagsbeslut dessa föranlett. En annan viktig faktor är de kontakterarbetsgivarverket har med statliga myndigheter och verk både före och underavtalsrörelserna. Kontakterna med regeringen sker i första hand genom dedepartementstjänstemän som ingår i arbetsgivarverkets styrelse. Verkschefen ochförhandlingschefen håller under hand civilministern kontinuerligt informerad omalla viktiga händelser som inträffar under avtalsrörelser och även om deavtalsfrågor som skall lösas. Mycket sporadiskt förekommer kontakter med andrastatsråd. har erinrat om att verkschefen regelbundet lämnarfinansutskottet information under pågående avtalsrörelser. Enligt utskottets mening visar granskningen att denrollfördelning som gäller mellan regeringen och arbetsgivarverket av berördaparter anses fungera på ett i stort sett ändamålsenligt sätt. Det ligger isakens natur att vissa kontakter mellan arbetsgivarverket och civilministernmen även andra berörda statsråd måste kunna förekomma före och under enavtalsrörelse. Det är också enligt utskottets mening angeläget attarbetsgivarverket har klara riktlinjer för sitt agerande. är detangeläget att rollfördelningen är klar och tydlig och att arbetsgivarverket harett tillräckligt utrymme för självsSndigt handlande. Utskottet vill i dettasammanhang erinra om att finansutskottet vid upprepade tillSllen underavtalsrörelserna överlägger med civilministern och företrädare förarbetsgivarverket om de avtalsfrågor som är aktuella. När det gäller avtalsrörelsen på skolområdet innebardet förhållandet att det förbereddes ett politiskt beslut om kommunaliseringpå skolområdet att man i förhandlingsarbetet helt naturligt inte kunde bortsefrån frågan om konsekvenserna av ett eventuellt ändrat huvudmannaskap. På grundav det tidsmässiga sambandet med de pågående förhandlingarna uppkomuppenbarligen på sina håll vissa missförstånd beträffande regeringens ocharbetsgivarverkets avsikter. Det bör emellertid hållas i minnet att samtidigtsom de fackliga organisationerna påbörjade avtalsrörelsen lämnades frånregeringens sida vid upprepade tillSllen information i kommunaliseringsfrågan ienlighet med vad som överenskommits enligt MBA-R. Enligt vad som upplysts under utfrågningarna införutskottet diskuterades vid dessa informationstillfållen i princip inte löne-eller anställningsvillkor. Det förhållandet att representanter från bl.a.arbetsgivarverket deltog vid informationstillSllet kan enligtutskottets bedömning inte uppfattas som en otillbörlig regeringsinblandning iavtalsförhandlingarna. Detta omdöme kvarstår även om skolministern vid andratillSllen som uppfattade läget gav uttryck för den meningen att detvar av stort värde att åstadkomma lärarfacklig majoritet förkommunaliseringsförslaget. Inom tolkades uppenbarligen arbetsgivarverketsavtalsbud som ett led i strävan att förmå arbetstagarorganisationerna 71 att godtaförslaget till ändrat huvudmannaskap. ning hargranskningen inte visat annat än att budet stod i överensstäm- 1989/90:KLJ30 melse medmålsättningarna i den personalpolitiska propositionen och att arbetsgivarverkethelt naturligt utgått från att förändringar i fråga om huvudmannaskapet förlärarna kunde komma i fråga. Såväl skolministern som civilministern har införutskottet klart deklarerat att kommunaliseringsfrågan var av den karaktären attåtgärden krävde riksdagsbeslut. Granskningen har utöver det anförda inte föranlett någotuttalande från utskottets sida. Utskottet har granskatregeringens handläggning av utlänningsärenden, bl.a. ärenden rörande avvisningoch utvisning samt verkställighet av sådana beslut. Granskningen har omfattatregeringens praxis i asylärenden liksom handläggningstiderna i ärendena.Granskningen föranledde utskottet att bl.a. framhålla att de långahandläggningstiderna inte var tillfredsställande, men att en rad åtgärdervidtagits i syfte att förkorta dem. Mot bakgrund av att de vidtagna ochplanerade åtgärderna först kunde få fiill effekt uttaladeutskottet att det fanns anledning att i senare granskningssammanhang återkommatill frågan. Vid årets granskning har en uppföljning gjorts av handläggningstidernai utlänningsärendena. Utskottet har också fortsatt granskningen av regeringenspraxis i i dessa ärenden. Särskilt har uppmärksammats de beslut den 13 december1989 som innebar en förändrad asylpraxis. Vidare har utskottet granskat vissabeslut rörande utvisning av personer som påståtts riskera förföljelse i detland de utvisats till. Till granskning har också tagjts upp vissa frågorrörande den praxis som tillämpas när det gäller visering för släktbesök. Denunder förra årets granskning behandlade frågan om fortlöpande statistik överförvarsta-ganden har följts upp i årets granskning. Utskottet har därvidkonstaterat att sådan statistik numera redovisas i invandrarverketskvartalsredogörelser till regeringen. Som underlag för granskningen har utskottet haft tillgångtill ett omfattande material från samt en akt frånJO-ämbetet. En utfrågning har ägt rum med statsrådet åtföljd avstatssekreteraren och expeditionschefen (bilagorna B14 och B 15). Antalet utlänningar som sökt asyl i utom FNsflyktingkvot har Det totala antalet asylsökande var ca 18 000,varav ca 3 000 direktawisades. Motsvarande siffror 1988 var ca 19 300resp. ca 2 500. beräknas inte mindre än ca 29 000asylsökande ha kommit till . uppvisatde högsta inströmningssiffrorna av asylsökande sedan andra världskriget.Flest asylsökande var det , nämligen drygt 1989/90:KU30 5 100 personer. asylsökandeminskat till preliminärt beräknade 3 500 resp. 2 800. dettasammanhang kan nämnas att av länder har under detvå tagit emot det största antalet asylsökande i trädde en ny utlänningslag i vissa delar ikraft. Den nya lagen syftar främst till att åstadkomma en snabbare ochrationellare beslutsordning i framför allt asylärenden. I samband härmed fickstatens invandrarverk en ny organisation (prop. 1988/89:105, SfU17, rskr. 225).Vid fem utredningsslussar varav en tillfållig tas asylsökande emot förutredning som normalt skall genomföras . I vissa ärenden fattasbeslut omgående medan svårbedömda ärenden normalt bör avgöras inom sex veckorfrån det att polisens utredning är slutförd. I ärenden som överklagas hosregeringen är målsättningen enligt propositionen att beslut i allmänhet skallkunna fattas inom totalt från det handläggningen påbörjades hospolisen och invandrarverket. Den kraftiga ökningen av antalet asylsökande under hösten1989 och svårigheter innan den nya organisationen hunnit genomföras fullt uthar medfört att polismyndigheterna på slussorterna har haft problem att nåmålsättningen att utreda alla asylärenden . Andelen asylärendeninkomna till invandrarverket med högst 14 dagars utredningstid var 89 %men hade sjunkit till . hade antalet tillinvandrarverket inkomna asylärenden ökat från 495 till 2 169 per månad.Invandrarverket avgjorde av asylärendena men idecember . var samtligaasylärenden avgjorda men .