bet · GD01SoU17 · 1989-12-31 00:00:00 — dels att det avsnitt i betänkandet som på s. 39 börjar med"I motion So437 (m)" och på s. 40 slutar med "delar (yrkandena 8och 9)." deb att utskottet bort anföra följande: Socialdemokraternas tänkta välfårdsstat är på väg atthaverera. Enligt utskottets mening kan man se bristerna och revorna i denoffentliga sektorns s.k. skyddsnät på område efter område. Sjukförsäkringen bär inte sina egna kostnader.Pensionssystemet är inte anpassat efter verkligheten och håller på att rämna.Familjepolitiken innebär grava orättvisor och orimliga köer till denmonopoliserade offentliga barnomsorgen. Inom sjukvården är köer legio, och det har gått så långtatt människor avlidit i väntan på operationer. flyr personalen denoffentliga vården. Handikappade och äldre har satts å sido genom att individuellahänsyn, medinflytande och respekt inte ingår i välfårdssystem som bygger påkollektivistiskt tänkande. tvingas de socialistiska politikerna höjaskatterna och världens redan tidigare högsta skattetryck. Socialdemokrater hävdar ofta, som försvar för den orimligahögskattepolitiken, att denna är en garant för en god välfård. Om detta varmed sanningen överensstämmande skulle inte ha de problem vårt land defacto har. Trots kraftigt ökade kostnader av de totala sociala utgifterna iSverige (från 1982 till nästan 346miljarder kronor 1987) har problemen närmast förvärrats. Ett talande exempel pådetta är t.ex. operationsköerna. I t.ex. Sr en patient vänta drygt 12 månader påen höftledsoperation. Det är 16 månaders kö till inkontinensoperation iHallands län, och för att få en kranskärlsoperation måste man vänta 7 månader iJönköping. Socialdemokraterna talar ofta om solidaritet med svagaregrupper. Men när den enskildes önskemål och behov kommer i konflikt med densocialdemokratiska ideologin blir det ofta de svagare grupperna som drar detkortaste strået. Ett exempel på detta är undantagandepensionärerna, som engång fullt lagligt begärde undantagande från ATP men som regeringen inteens medger rätt till pensionstillskott. Ett annat exempel är garantibeloppet för de sämst ställda inom 19S9/90:SolJ 1 7 föräldraförsäkringen.Medan föräldraförsäkringen i övrigt följer löneutvecklingen vägrar regeringenatt ens låta garantibeloppet följa kostnadsutvecklingen. Problemen inom den offentliga sektorn beror på systemenskonstruktion. Stora enheter, oklara ansvarsförhållanden, långa beslutsvägaroch dåligt tillvaratagande av personalens idéer och engagemang gör att denoffentliga sektorns stora otympliga monopol aldrig kommer att klara deuppgifter enskilda människor har rätt att kräva att de skall klara, inte minstmot bakgrund av de stora belopp som uttaxeras av skattebetalarna för denoffentliga sektorns verksamhet. Utskottet anser alltså att den nuvarande inriktningen avsocialpolitiken måste förändras. Verksamheten måste styras av konsumenternasbehov och önskemål, centralstyrning och Ijänstemonopol måste upphöra. Utskottet delar således up[)fattningen i motion So643 (m)att socialdemokraternas storskaliga och kollektivistiska lösningar intefungerar. Välfården måste komma alla till del oavsett var man bor. Detta skerenligt utskottets mening bäst genom att de hinder som bromsar dennautveckling främst i form av höga skatter, detaljregleringar ochstatsbidragsstyrning undanröjs. Utskottet ställer sig bakom de förändringarsom motionärerna förordar för att åstadkomma en bättre välfård ettuppbrytande av det kommunala servicemonopolet, införande av mångfald ochvalfrihet inom äldreomsorgen, sjukvården och barnomsorgen, vårdnadsbidrag tillbarnfamiljer och konkurrens på lika villkor mellan och privatverksamhet. Om valfrihet inom vård och omsorg har utskottet också uttalat signedan (se res. Utskottet anser vidare i likhet med motionärerna i motionSo437 (m) och So44') (m) att en allmän och obligatorisk sjukförsäkring börinföras för att ge alla valfrihet inom sjukvården. Denna sjukvårdsför-säkringbör omfatta alla och förvaltas av den allmänna försäkringen. Ersättningen frånförsäkringen följer patienten till den vård han väljer offentlig ellerprivat. 1 avvaktan på att det föreslagna försäkringssystemet införs, bör envårdgaranti införas som ger rätt för svårt sjuka som inte tår vårdinom rimlig tid i det egna alt !iöka vård på annat håll. värd i andra landsting eller utomlands bör då bekostas av det egnalandstinget. Det är också viktigt att främja effektiviteten inom hälso-och sjukvården så att inte resurser förslösas. De sjukvårdslösningar inomlandstingens ram som krävs måste i betydligt större utsträckning än nu baseraspå flexibilitet och konkurrens. Utskottet anser också att de snabbautgiftsökningarna på socialförsäkringsområdet inger oro och att det böretableras ett klarare samband mellan avgifter och förmåner. Av vad utskottet här uttalat ftamgår att utskottet ocksåställer sig bakom vad som anförs i motionerna So231 (fp), So256 (c), So274 (fp)yrkande 1, So443 (c) yrkandena 8 och 9 och So531 (fp) yrkande 1. Vad utskottet här anfört om inriktningen avsocialpolitiken m.m. bör med bifall till motion So643 (m) och med anledning av 104 motionernaSo231 (fp), So256 (c), So274 (fp) yrkande 1, So437 (m) 1989/90:SoU17 yrkande 2,So443 (c) yrkandena 8 och 9, So449 (m) yrkande 2 och So531 (fp) yrkande 1 somsin mening ge regeringen till känna. dels att utskottet under mom. 1 och 58 bort hemställa: 1 och 5 8. beträffande inriktningen av socialpolitikenm.m. att med bifall till motion 1989/90:So643 och med anledning avmotionerna 1989/90:So231, 1989/90:So256, 1989/90: So274 yrkande 1,1989/90:So437 yrkande 2, 1989/90:So443 yrkandena 8 och 9, l989/90:So449yrkande 2 och l989/90:So531 yrkande 1 som sin mening ger regeringen till kännavad utskottet anfört, Inriktningen av socialpolitiken m.m. (mom. 1 och 5-8) och (båda fp)anser dels att det avsnitt i betänkandet som på s. 33 börjar med"Inledningsvis har" och på s. 35 slutar med "detta betänkande(s. 36)." dels att det avsnitt i betänkandet som på s. 39 börjar med"I motion So437 (m)' och på s. 40 slutar med "delar (yrkandena 8 och9)." dels att utskottet bort anföra följande: Socialpolitiken är av grundläggande betydelse för denenskilde individens frihet och möjligheter att forma sitt eget liv. Den ärockså ett uttryck för de värderingar om solidaritet, rättvisa och mänskligvärdighet som måste råda i vårt samhälle. 1 motion So274 (fp) behandlas socialpolitikens ekonomiskaförutsättningar och konsekvenser. Utskottet delar uppfattningen att en välfungerande marknadsekonomi förutsätter en välfårdsstat liksom att en välfungerande välfärdsstat förutsätter en marknadsekonomi. Genom planhushållningoch ekonomisk centralstyrning uppstår varken välstånd eller rättvisa. Därförmåste liberala principer läggas till grund för välfärdspolitiken. Bärande element i socialpolitiken är det generellasocialförsäkringssystemet, ett välutvecklat system av sociala tjänster ochmålmedvetna insatser för att bistå "det glömda ". Socialförsäkringarna bör gararantera inte enbart enbastrygghet för alla invånare i utan också ett rimligt mått avinkomsttrygghet. Utöver folkpensionen och grundbeloppen i andrasocialförsäkringar behövs således även en garanti för att den enskilde närförvärvsförmågan sviktar skall kunna behålla i huvudsak samma standard somtidigare. Detta syfte tjänar bl.a. de in ko mstrelaterade inslagen i sjukförsäkringen,föräldraförsäkringen, arbetslöshetsförsäkringen samt ATP-systemet. Hur långt denna standardgaranti skall sträcka sig är enfråga som inte kan avgöras en gång för alla. Eftersom systemet i huvudsak bör .,-,- finansieras genom löne- och inkomstbaserade avgifter skulle alltför långtgåendeåtaganden medföra en så tung belastning på folkhushållet 1989/90:SoU17 att devälståndsskapande krafterna riskerar att skadas. Såväl sådana skäl som merprincipiella överväganden om att den enskilde själv måste kunna öva inflytandeöver sitt eget försäkringsskydd motiverar en begränsning avsocialförsäkringssystemets täckningsgrad. Ovanpå det grundskydd som berättigartill ersättning lika för alla och det standard-skydd som bör relateras till denbortfallna inkomsten bör det således finnas utrymme för ett toppskydd i form avenskilda eller kollektiva försäkringar som inte regleras inom den offentligasfåren. Kostnaderna för socialförsäkringen har ökat kraftigt undersenare decennier, inte minst . Detta beror på flera olikafaktorer, bl.a. att nya förmåner har införts, att befolkningens sammansättningförändrats och att allt fler pensionärer numera omfattas av ATP-systemet. Somresultat härav har en ökande del av de offentliga resurserna kommit att tas ianspråk av socialförsäkringen. Detta har skärpt skattetrycket och under1980-talet också minskat utrymmet för den offentliga sektorns insatser. Från båda dessa utgångspunkter ser utskottet med oro pådenna kostnadsutveckling. Det finns skäl att bromsa den snabba utgiftsökningenpå socialförsäkringsområdet, bl.a. genom en stramare sjukförsäkring, enreformerad arbetsskadeförsäkring och en ökad egenfinansiering inomarbetslöshetsförsäkringen. Ett mål för framtida reformer inomsocialförsäkringssystemet bör också vara att etablera ett klarare och tydligaresamband mellan avgifter och förmåner. Bland de försäkrade råder ett lågtkostnadsmedvetande, vilket bl.a. har sin grund i att vi till skillnad frånandra jämförbara länder nästan helt har avvecklat egenavgifterna. En radolika förändringar inom de olika försäkringssystemen har också bidragit tillatt försvaga kopplingen mellan uppoffringar och ersättningar. En förstärkningav detta samband bör enligt utskottets mening kunna bidra till mer rationellaoch realistiska överväganden om lämpliga kompensationsnivåer ochkompensationsvillkor i socialförsäkringssystemet. De sociala tjänsterna såsom hälso- och sjukvård,tandvård, äldreomsorg, handikappomsorg, missbrukarvård samt barnomsorg skallvara tillgängliga för alla som har behov av dem. Som följd härav finnerutskottet det naturligt att försvara kravet på en solidarisk finansiering av degrundläggande sociala tjänsterna. Denna finansiering kan förverkligas genomskatter eller genom obligatoriska avgifter. I många fall kan en kompletterandeegenfinansiering vara möjlig och motiverad, men denna får inte gå ut överkravet på de sociala tjänsternas tillgänglighet för alla människor oavsettinkomst. I utvecklingen av de sociala tjänsterna är det viktigt attfrämja mångfalden och den lokala initiativförmågan. Efter en lång fas av kvantitativ expansion är det nu också viktigt att utveckla verksamhe tens innehåll och kvalitet. En sådan förändring förutsätter en förskjut ning av makt och ansvar från centrala planeringsorgan till de anställda och till de sociala tjänsternas kunder och klienter. Från denna utgångspunkt förordar utskottet dels nya och friare 1989/90:SoU17 organisationsformerinom den offentliga sektorns ram, dels ett vidgat utnyttjande avinitiativkraften inom den enskilda sektorn. Att de sociala tjänsterna tillstörsta delen kräver solidarisk finansiering via skatter eller avgifter innebärinte att de också nödvändigtvis behöver presteras av offentliga organ. För enskapande utveckling måste den mentalitet som präglar de offentliga monopolenersättas av en ny och friare anda. Härigenom ökar även möjligheterna attrekrytera engagerad personal till det sociala arbetet. Politikerna somhittills i stor utsträckning kommit att identifiera sig med de storaproduktionsapparaterna bör mer agera som konsumenternasföreträdare och som beställare av sociala tjänster. Men beställarfunktionen bör också i långt störreutsträckning tillkomma medborgarna själva. På många områden är denbrukarmedver-kan som regeringen säger sig eftersträva ett alldeles för blygsamtmål. Utskottet vill hellre att man i så många sammanhang som möjligt når framtill den konsumentmakt som uppstår när medborgarna själva kan välja mellanolika alternativ. Mot denna frihet korresponderar också en frihet förlöntagarna att välja mellan olika arbetsgivare. Med ökad konkurrens följerockså en högre effektivitet. Med ökad mångfald i den sociala verksamhetenuppstår välfårdsvinster både för dem som arbetar i den och dem som betjänas avden. I detta sammanhang vill utskottet också betona detfrivilliga och ideella arbetets roll i den sociala verksamheten. Mångaverksamheter som är offentliga började inom föreningar, kooperativ och sam-. Enligt utskottets mening har det ideella och frivilliga arbetet ännuen betydelsefull roll att spela och förtjänar därför allt stöd. Som tredje huvudlinje i den framtida socialpolitiken villutskottet i anslutning till tankarna i motion So231 betona de insatser sommåste göras för "det glömda ". Många grupper i vårt land harännu inte fått en rimlig del av den välståndsutveckling som skett under senareårtionden. Det gäller inte minst människor med olika slag av handikapp. Ettviktigt mål för socialpolitiken är att angripa den materiella och andliga misärsom ännu dröjer kvar i välfårdssamhället. Detta kräver insatser på en rad olika områden. Utskottetvill särskilt peka på behovet av ökat bistånd till barn och vuxna medhandikapp, sjuka i operations- och behandlingsköerna, psykiskt sjuka, demenssjukaoch deras anhöriga, missbrukare, brottsoffer och gamla och sjuka inomlångvården. Vid behandlingen av regeringens budgetförslag kommer utskottetnedan att föreslå en rad konkreta anslagsökningar i syfte att tillgodoseviktiga behov hos dessa grupper. Med det anförda kan utskottet också ställa sig bakom enrad väsentliga synpunkter i motionerna So256 (c), So437 (m) yrkande 2, So443(c) yrkandena 8 och 9, So449 (m) yrkande 2, So531 (fp) yrkande 1 och So643 (m). Vad utskottet här anfört om inriktningen avsocialpolitiken m.m. med bifall till motionerna So231 (fp) och So274 (fp) yrkande 1 och , med anledningav motionerna So256 (c), So437 (m) yrkande 2, So443 1989/90:SoU 1 7 (c)yrkandena 8 och 9, So449 (m) yrkande 2, So531 (fjp) yrkande 1 och So643 (m) börriksdagen som sin mening ge regeringen till känna. dels att utskottet under mom. 1 och 58 bort hemställa: 1 och 5 8. beträffande inriktningen av socialpolitikenm.m. att med bifall till motionerna 1989/90:So231 och 1989/90:So274yrkande 1 och med anledning av motionerna 1989/90:So256, 1989/90:So437 yrkande2, 1989/90:So443 yrkandena 8 och 9, 1989/90:So449 yrkande 2, 1989/90:So531yrkande 1 och 1989/90:So643 som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört, Inriktningen av socialpolitiken m.m. (mom. 1 och 5-8) och (båda c) anser dels att det avsnitt i betänkandet som på s. 33 börjar med"Inledningsvis har" och på s. 35 slutar med "detta betänkande(s. 36)." deb att det avsnitt i betänkandet som på s. 39 börjar med"I motion So437 (m)" och på s. 40 slutar med "delar (yrkandena 8och 9)." deb att utskottet bort anföra följande: Utskottet anser att det grundläggande för det godasamhället måste vara att välfården fördelas på ett rättvist sätt mellanmedborgarna. Denna förutsättning bygger på att alla människor, oavsettkön, yrke, bostadsort, social bakgrund eller andra sociala och personligaolikheter har samma värde och samma rättigheter. För utskottet är fördelningenav samhällets resurser mellan olika grupper en högt prioriterad fråga.Utskottets utgångspunkt är att fördelningen skall ske med utgångspunkt i bl.a.den enskilda individens behov av hjälp och stöd. Från regeringens sida sägs att det socialavälfårdssystemet är uttryck för en fördelningspolitik som bygger på solidaritetoch rättvisa. Det kan emellertid inom många områden ifrågasättas om dettapåstående längre har någon bärighet. På goda grunder har många frågat sig omsocialdemokraterna fortfarande för någon medveten och rättvis fördelningspolitik.Medan många får det allt bättre får andra grupper det allt sämre. Kapital harunder strömmat från de grupper som har det mindre gott ställt till demycket välbeställda. Skall vårt samhälle vara ett välfårdssamhälle måste allaha anledning att glädja sig över framgångarna. Att som låta klyftorna öka ärinte acceptabelt och avslöjar en bristande känsla hos regeringen för behovet aven aktiv och rättvis fördelningspolitik. Bristen på en rättvis fördelningspolitik finns på mångaområden men drabbar alldeles särskilt svaga grupper, dem som är glömda eller gömda och som har svårt att själva eller massmedialt få någon upp märksamhet. .|-,n Vad utskottet här anfört sammantaget med den exemplifiering av 1989/90:SoU 17 välSrdssystemetsbrister som gjorts i motion So256 (c) visar enligt utskottets mening pånödvändigheten av att ändra välfårdspolitikens utformning. En rättvis regionalfördelning måste vara utgångspunkten för politiken. Välfården måste komma allatill del oavsett bostadsort. En förnyelse av välfården måste också ske medutgångspunkt i en vidgad valfrihet (se res. Det är viktigt med mångfald ochflexibilitet när det gäller att lösa den sociala servicen. Detta gäller även pålandsbygden. I likhet med motionärerna anser utskottet att den enskildesförmåga till insatser och initiativ bör tas till vara och att det stöd somsamhället lämnar i första hand skall vara en hjälp till självhjälp.Välfårdspolitiken bör så långt möjligt vara generell och finansierassolidariskt. Utskottet vill i likhet med motionärerna i motion So443(c) betona vikten av att staten tar sitt ansvar för hälso- och sjukvården.Bl.a. måste staten ge landstingen en mer flexibel organisation så att de bättreklarar sina uppgifter. Utskottet delar motionärernas uppfattning att desjukvårdslösningar inom landstingens ram som krävs i betydligt störreutsträckning måste baseras på flexibilitet och konkurrens. Åtgärder måstevidtas för att effektivisera sjukvården och komma till rätta med de s.k.flaskhalsarna i vården. Vidare måste en patient som inte inom rimlig tid kan fåvård inom det egna erbjudas möjlighet till vård inom ett annatlandsting eller på annat sätt. Av det anförda framgår att utskottet också ställer sigbakom vad som uttalas i motionerna So231 (fp), So274 (fp) yrkande 1, So437 (m)yrkande 2, So449 (m) yrkande 2, So531 (fp) yrkande 1 och So643 (m). Vad utskottet här anfört om inriktningen avsocialpolitiken m.m. bör med bifall till motion So256 (c) och medanledning av motionerna So231 (fp), So274 (fp) yrkande 1, So437 (m) yrkande 2,So443 (c) yrkandena 8 och 9, So449 (m) yrkande 2, So531 (fp) yrkande 1 ochSo643 (m) som sin mening ge regeringen till känna. deb att utskottet under mom. 1 och 58 bort hemställa: I och 5 8. beträffande inriktningen av socialpolitikenm.m. att med bifall till motion 1989/90:So256 och med anledning avmotionerna 1989/90:So231, 1989/90:So274 yrkande 1, 1989/90:So437 yrkande 2,1989/90:So443 yrkandena 8 och 9, 1989/90:So449 yrkande 2, 1989/90:So531 yrkande1 och 1989/90: So643 som sin mening ger regeringen till känna vad utskottetanfört, En social välfärdsutredning (mom. 2) (vpk) anser deb att det avsnitt i betänkandet som på s. 36 börjar med"Av den" och slutar med "avstyrks alltså." bort ha följandelydelse: Sambanden mellan klass och ohälsa är alltså klarlagda. Detbehövs emellertid ytterligare kunskap om sociala brister och missförhållandeninom olika kategorier i samhället för att få underlag till åtgärdspro- gram förutsatta barn, ensamstående föräldrar, hemlösa m.fl. Utskottet 1989/90:SoU17 delardärför motionärernas uppfattning att regeringen bör tillsätta en socialvälfårdsundersökning med samma inriktning som makarna "den ofårdigavälfården". Vad utskottet här anfört med anledning av motion So324 (vpk)yrkande 1 bör som sin mening ge regeringen till känna. deb att utskottet under mom. 2 borthemställa: 2. beträfende en social välfärdsutredning att medanledning av motion 1989/90:So324 yrkande 1 som sin mening ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört, Ökad valfrihet inom den sociala tjänstesektorn och inomhälso- och sjukvården (mom. 3 och 4) (), (), Per Stenmarck(m), (), (), () ochGöran () anser deb att det avsnitt i betänkandet som på s. 37 börjar med"I bilaga 2" och på s. 39 slutar med "ett vårdnadsbidrag. "bort ha följande lydelse: Utskottet anser att en förnyelse av välfården måste ledatill en vidgad valfrihet och ett ökat utrymme för individens egna beslut inomden sociala tjänstesektorn. Den verksamhet som där bedrivs, bl.a. i form av sjukvård,äldreomsorg och barnomsorg, har stor betydelse för medborgarnas levnadsstandardoch livskvalitet. Besluten om hur äldre anhöriga skall tas om hand eller omvilken omsorgsform som skall väljas för barnen tillhör de viktigaste i mångamänniskors tillvaro. Därför är det särskilt angeläget att dessa val träffas avmedborgarna själva. De bör i sin egenskap av konsumenter få välja mellan olikaalternativ. 1 ett sådant system ges utrymme för löntagare inom dennasektor att i en helt annan utsträckning än välja arbetsgivare. Det är enligt utskottets mening angeläget att skiljamellan finansiering och produktion av sociala tjänster. En nödvändig offentligfinansiering av vård och omsorg behöver inte och bör inte förenas medoffentliga monopol på produktionen av dessa tjänster. Tvärtom bör enskilda ochoffentliga alternativ få konkurrera på lika ekonomiska villkor. Om skattemedelsom ensidigt används för att subventionera offentlig verksamhet och intekommer motsvarande verksamhet i enskild regi till del blir det nära nogomöjligt för alternativen att utvecklas. I praktiken medför gällandestatsbidragsregler på flera områden att det bara är människor som harmöjlighet att betala mycket stora summor ur egen kassa som kan utnyttja enskildaalternativ. Skall en reell valfrihet skapas måste dessa regler ändras. Många offentliga institutioner inom vård och omsorg harredan i dag kommit långt i sitt förnyelsearbete. Den konkurrens som här avses kan tjäna som en viktig drivkraft för den fortsatta förnyelsen av den . . , offentligasektorns inre verksamhet. Erfarenheten visar att nya idéer somutvecklats inom enskilda alternativ varit en viktig stimulans /90:SoU 17 inre förnyelseinom offentlig sektor, inte minst strävan att ge ökat utrymme för personalensinitiativkraft och vilja att ta ansvar. Alternativen har inte sällan visat påmöjligheter att få ut mer av de ekonomiska resurser som satsas. Konkurrensenkan alltså göra det möjligt att åstadkomma en utökad tjänsteproduktion utanhöjda kostnader. Utskottet menar således att ett ökat utrymme för enskildaalternativ är ett viktigt bidrag i arbetet på att bekämpa de köer som skapasinom ramen för nuvarande system. Ett exempel på den valfrihet utskottet åsyftar ärbarnomsorgen. Valfriheten för småbarnsfamiljer är starkt begränsad.Möjligheten för den som så önskar att stanna hemma och själv ta hand om sinabarn är liten. Det offentliga stöd som utgår ger inte föräldrarna någonegentlig frihet att välja mellan olika alternativ. Deras valfrihet skulleförstärkas om de själva fick disponera ett vårdnadsbidrag om . perbarn att användas antingen för att betala en barnomsorgsplats ellerför att utveckla föräldrakooperativ eller andra privata lösningar etc.Utskottet återkommer till frågan om vårdnadsbidrag i sitt betänkande omfamiljepolitiska frågor. Utskottet anser alltså att vård och omsorg måste kunnabedrivas av många olika vårdgivare och att enskild och offentlig verksamhet börkomplettera varandra i ett konkurrensförhållande. Med ökad konkurrens följerockså en högre effektivitet. Alla vårdgivare måste ges möjlighet att bedrivasin verksamhet på likvärdiga ekonomiska villkor. Vad utskottet här anfört omvalfrihet inom vård och omsorg med anledning av motionerna So274 (fp) yrkande2, So437 (m) yrkande 1, So443 (c) yrkande 7 och So449 (m) yrkande som sin mening ge regeringen till känna. deb att utskottet under mom. 3 och 4 bort hemställa: 3. beträffandeökad valfrihet inom den sociala tjänstesektorn attriksdagen med anledning av motion 1989/90:So274 yrkande 2 som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört, 4. beträffandevalfrihet inom häbo- och sjukvården attriksdagen med anledning av motionerna 1989/90:So437 yrkande 1, 1989/90:So443yrkande 7 och 1989/90:So449 yrkande 1 som sin mening ger regeringen till kännavad utskottet anfört, 6.Åtgärder för en värdig vård (mom. 9)