bet · GD01SfU1 · 1989-12-31 00:00:00 — De har ävensärskilda problem med att använda tandprotes och måste i stället få implantat.Patienterna åsamkas följaktligen stora kostnader, och det är enligtmotionärerna rimligt att de erhåller kostnadsfri tandvård i likhet med dem somhar motsvarande problem på grund av strålbehandling. Det anförda bör riksdagensom sin mening ge regeringen till känna. Även begär i motionSD24 yrkande 1 tillkännagivande om att patienter med syndrom bör ha rätttill fri tandvård. I en skrift om syndrom av tandläkaren läkarna anges bl.a. följande. syndrom är en sjukdom som drabbar samtligaexokrina körtlar. Sjukdomen indelas i två former, en primär och en sekundär. Vid den primära formen föreligger vid sidan av torra ögon och torr mun inte någon annan välkänd inflammatorisk bindvävssjuk dom. En större epidemiologisk undersökning rörande frekvensen av primärt syndrom har utförts i . Sjukdomsfrekvensen befanns bland 5272-åringar vara . Om siffrorna kan reproduce ras från andra centra får sjukdomen räknas som den vanligaste av de kroniska inflammatoriska immunologiska bindvävssjukdomarna. Pri märt syndrom kan debutera i alla åldersgrupper, även under barnaåren, men oftast . I den dagliga kliniken är av dessa patienter kvinnor. Beträffande besvär i munhålan anges att hos patienter med syndrom är såväl de stora som de små salivkörtlarna i de allra flesta fall sjukligt förändrade, vilket hos många leder till en minskad salivproduktion. Klinisk muntorrhet, xerostomi, behöver långtifrån alltid föreligga. Sådan kan även ha andra orsaker, vanligast är sannolikt läkemedelsbiverkningar. Patienter med muntorr het drabbas ofta av tandkaries om inte detta förebyggs noggrant. Kariesangreppen eller lagningarna sitter ofta något atypiskt på tandhal sarna i anslutning till tandköttet. Patienter med xerostomi har förhöjd risk för skador av den ofta tunna och sköra slemhinnan. Proteser åstadkommer lätt skavsår som kan ta att läka. Ett normalt salivskikt bidrar till protesretentionen, varför protesbärande komplice ras vid nedsatt salivsekretion. Vid uttalade problem i detta hänseende, dvs. vid en nästan total frånvaro av saliv, bör möjligheten till behand ling med dentala implantat övervägas. Risken för karies och munslem- hinneinfektioner ökar vid muntorrhet. Därför är övervakningen av tänder och slemhinnor viktig. Ett behandlingsprogram bör upprättas i samarbete med patientens tandläkare. Detta bör ta sikte på att informe ra om kostfaktorer samt adekvata munhygienåtgärder. Vidare anges att 10 sal iversättande och salivstimulerande medel kan användas. Före den 1februari 1987 betalade försäkringen enligt 9 § tandvårds- 1989/90:SfUl taxan helaarvodet endast för tandvård som var ett led i behandlingen av en medfödd ellerförvärvad ansikts- eller käkmissbildning. Därefter utvidgades möjligheterna attfå kostnadsfri tandvård till att omfatta de ovan redovisade grupperna. De nya reglerna överensstämmer med förslag som lades framav tandvårdsutredningen () i betänkandet (SOU 1982:50) Revideradtandvårdstaxa. 1 betänkandet (s. 99) angavs bl.a. följande. En utgångspunktvid utformandet av förslaget har varit att endast medta sådana tillstånd somklart kan avgränsas och där en säker diagnos kan ställas. Till detta kommer enavsikt att endast medta sådana fall där ett klart orsakssamband ansettsföreligga mellan angivna missbildningar resp. sjukdomstillstånd ochbehandlingsbehovet. Vidare angavs (s. 195) att patienter som har nedsattspottkörtelfunktion av andra orsaker än strålbehandling inte skulle omfattas.Detta sammanhängde med att gruppen är mycket heterogen med en rad medföddaeller förvärvade sjukdomstillstånd där graden av den nedsattaspottkörtelfunktionen varierar. En rad mediciner medför även en försämradsalivproduktion. Sammantaget har problemen med gränsdragningarna ansetts varaså stora att endast det angivna följdtillståndet medtagits där situationeninträder momentant och är av bestående karaktär. fick i uppdrag att med utgångspunkti tandvårdsutredningens olika förslag utarbeta ett nytt taxeförslag. 1 verketsrapport till reviderad tandvårdstaxa (RFV anser 1986:5) avstyrkteverket att muntorrhet på grund av strålbehandling skulle omfattas av 9 §.Verket angav som skäl härför följande (s. 66). Till gruppen av muntorra kan hänföras åtminstone fempatientgrupper. Dessa är muntorra på grund,av: 1 Hereditärhypoplasi eller aplasi av spottkörtelvävnaden Med de framsteg som gjorts inom paradontal- och kanskeframförallt kariesprofylatiken är gruppen muntorra patienter väsentligtmycket bättre ställd än . Behandling nied fluor,klorhexidin, saliversättningsmedel, salivstimulerande medel samt hygieninstruktionav välutbildad profylaxpersonal kan ge flertalet av dessa patienter ettdrägligt muntillstånd. Gränsdragningen mellan grupperna 2, 3 och 4 är svår attgöra om man ser till sekretionsmängd, buffningskapacitet osv. Enbart det faktumatt strålbehandling har getts mot ansikts- och halsregion far enligt verkelsuppfattning inte vara utslagsgivande. All spottkörtelväv-nad behöver inte haskadats av strålningen och den oskadade vävnaden kan tränas och stimuleras tillökning av sekretionen. Gränsdragning inom grupperna då muntorrhet skall ansesföreligga kommer följdakt-ligen att bli svår. Allagrupperna torde av humanitära skäl anses vara lika ömmande. Det går av detta skäl, enligt verkets mening, inte atttillgodose en grupp utan att de andra grupperna självfallet kommer att anse sig missgynnade. Skulle alla dessa grupper omfattas av 9 § är det enligt verkets bedömande omöjligt att hålla sig inom givna ekonomiska ' Utskottetkonstaterar att det är fråga om ett stort antal personer som 1989/90:SfUl medvarierande svårighetsgrad lider av syndrom. Som framgår av vad såvältandvårdsutredningen som ovan anfört är det svårt attavgränsa olika grupper som har nedsatt spottkörtelfunktion och även svårt attinom grupperna göra erforderliga avgräns-ningar. Med hänsyn härtill ärutskottet inte berett att tillstyrka att 9 § tandvårdstaxan utvidgas till attomfatta även patienter med syndrom, och utskottet avstyrker bifalltill motionerna Sf239 och SD24 yrkande 1. Enligt 9 § första stycket p. 3 tandvårdstaxan betalarförsäkringskassan hela arvodet och kostnaden för tandtekniskt material förbehandling som görs om på grund av avvikande reaktion för dentala material.Tandläkarens behandlingsförslag skall godkännas av innanbehandlingen görs om. I Allmänna råd 1988:12 omtandvårdsförsäkringen anges att avvikande reaktion mot dentala material kanyttra sig i form av allergi, lichenförändringar eller kvicksilverförgiftning.Vad gäller kvicksilverförgiftning hänvisas till att i allmännaråd anges att personer med symptom som antas bero på kvicksilverförgiftningfrån amalgam bör genom läkares försorg genomgå sådan medicinsk utredning sombesvären kan motivera. Vidare anges att diagnosen bör grundas på positivakriterier såsom karaktäristiska besvär, känd exponering och förhöjdkvicksilverkoncentration i blod/urin. I sådana fall rekommenderarriksförsäkringsverket att patienten får avgiftsfri tandvård vid utbyte avamalgamfyllningarna mot annat material. rekommenderar följande utredning:-genomgång av tidigare och aktuell kvicksilverexponering - notering avförekomst av munslemhinneförändringar - registrering avantalet amalgamfyllningar -registreringav eventuell förekomst av tremor, symtom som asteni, oro etc. -analys av kvicksilver i helblod på allapatienter med besvär som är förenligamed kvicksilverförgiftning samt vid stark oro om detta; Beträffande kvicksilverkoncentrationer anges att sådan ihelblod (B-Hg) under 50 nmol/l anses normalt och talar starkt emot ensymtomgivande kvicksilverexponering. Om den överstiger 50 nmol/l rekommenderasnyU blodprov samt även urinprov för kvicksilveranalys. Vidkvicksilverkoncentrationer över 50 nmol/l eller över 75 nmol/l i urin (U-Hg) ikontrollprov, bör kontakt tas med yrkesmedicinsk klinik för vidare utredning. Inom pågår en utvärderingav den praktiska tillämpningeri av styrelsens allmänna råd. Ökade möjligheter för en patient att byta ut amalgamfyllningar .~ kostnadsfrittbehandlas i motionerna Sf274 av m.fl. (yr- kandena1-2), St352 av m.fl. (yrkandena 1 och 3) och 1989/90:SfUl Sf375 avHugo (yrkandena 23). Motionärerna anser att tandvårdstaxan börtillämpas mer generöst och att sådan amalgamsanering som sker efter läkarrekommendationhelt bör bekostas av tandvårdsförsäkringen. Motionärerna anser vidare att dens.k. bevisregeln som tillämpas inom arbetsskadeförsäkringen bör tillämpas ävenvid amalgamsanering så att samband mellan amalgam och sjuklig påverkan skallanses föreligga om inte betydligt starkare skäl talar emot det. De begär attvad sålunda anförts bör ges regeringen till känna. och anför i motion Sf252 attersättningsreglerna tillämpas alltför restriktivt vid amalgamsanering. är dessutom oftast inriktad på eventuella allergiska reaktioner.Motionärerna anser att bör få i uppdrag att göra enöversyn av tillämpningen, och detta bör ges regeringen till känna. I motion Sf219 framhåller att i de fall maninte kan fastställa ett samband mellan amalgam och patientens besvär får patientensjälv stå för hela kostnaden vid utbyte av fyllningarna. Hon anser att det vorerimligt att patienten i dessa fall åtminstone finge omfattas av tandvårdstaxansvanliga ersättningsregler. Regeringen bör därför lägga fram förslag om en sådanändring av tandvårdsförsäkringen. Fr.o.m. finns utökade möjligheter förpatienter att få ersättning vid utbyte av amalgamfyllningar. 1 de fall man intehar kunnat konstatera samband mellan sjukdomsbesvär och amalgam kan patientenfå amalgamsaneringen ersatt som vid annan tandvårdsbehandling resp.75 % från tandvårdsförsäkringen. Ersättning enligt 6 och 7 §§ tandvårdstaxanutges under förutsättning att följande krav är uppfyllda: 1. För uteslutande avatt det finns någon odontologisk förklaring till patientens besvär skallbesvären utredas av specialisttandläkare. Patienten skall vara utredd av enläkare som har viss specialistkompetens. Läkaren förutsätts därvid ha gjort enhelhetsbedömning av patientens situation för att utesluta medicinska orsakertill patientens besvär. Läkaren skall ange om amaigamutbyte är tillrådligt medhänsyn till patientens allmänna hälsotillstånd och patientens psykosocialasituation. Utbyte av amalgamfyllningar skall förhands-prövas hosförsäkringskassan innan behandling påbörjas. Syftet med förhandsprövning är idessa fall bl.a. att skydda patienten mot onödiga kostnader. Vidare ger enregistrering genom förhandsprövning möjlighet till systematisk uppföljning avdessa fall. Utskottet anser att motion Sf219 härigenom numera fåranses tillgodosedd. Vid en ifrågasatt kvicksilverförgiftning är det med hänsyntill patien tens bästa viktigt att en grundlig medicinsk och odontologisk utredning görs. Utskottet anser därför att rekommendationer i detta avseende bör följas. Beträffande motionsförslagen om att arbets- skadeförsäkringslagens bevisregel skall tillämpas vid prövningen av om amalgamutbyte helt skall bekostas av tandvårdsförsäkringen vill utskot tet anföra följande. En förutsättning för att samband enligt denna 13 bevisregel skall anses föreligga är till en början att den skadade kan konstateras ha varit utsatt för en skadlig faktor som sannolikt har 1989/90:SfUl kunnatförorsaka sjukdomsbesvär av den typ den skadade drabbats av. I allmänhet måsteman därför dessutom kunna diagnostisera sjukdomsbesvären. Först sedan dessaförhållanden är klarlagda kan bevisregeln tillämpas och sålunda samband ansesföreligga mellan en skadlig inverkan och de sjukdomsbesvär vederbörandedrabbats av. Utskottet ser ingen principiell skillnad mellan denna bevisregeloch den som tillämpas inom tandvårdsförsäkringen. Kan man konstatera att någondrabbats av kvicksilverförgiftning kommer även ett eventuellt amalgamutbyteatt helt bekostas av tandvårdsförsäkringen. Såväl vad gäller bedömningen av"den skadliga faktorn" som själva diagnostiseringen är naturligtvisden fortsatta forskningen om kvicksilver och amalgam av betydelse, ochutskottet förutsätter att löpande anpassar sinarekommendationer till nya kunskaper och erfarenheter på området. Utskottet villäven erinra om att en utvärdering pågår av allmänna råd ombl.a. Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motionernaSf252, Sf274 yrkandena 1 2, SG52 yrkandena 1 och 3 samt SD75 yrkandena 2-3. Frågan om ersättning för utredningskostnader i samband medifrågasatt avvikande reaktion för amalgam behandlas i motionerna Sf352 yrkande2 av m.fl. och S075 yrkande 1 av . Motionärernabegär tillkännagivande om att besök hos hänvisningstandläkare och däravföranledda undersökningar i försäkringshänseende skall jämställas medläkarbesök. Denna fråga har tidigare behandlats av utskottet. 1 sittav godkända betänkande 1988/89:SfU7 anförde utskottet bl.a. atthänvisningstandläkare, som finns inom varje landstingsområde, är tandläkaresom av fått speciell utbildning i att bedöma och informerapatienter med besvär som kan sättas i samband med tandersättningsmaterial. Deskall också kunna råda allmäntandläkarna och förmedla kontakter medtandvårdens resp. sjukvårdens specialister. Utskottet hänvisade vidare tillatt enligt och ovan redovisaderekommendationer borde ifrågavarande utredningar i första hand göras inomsjukvården. Enligt vad utskottet hade erfarit ersätter försäkringen kostnadenför den utredning som gjorts inom tandvården förutsatt att en avvikandereaktion för dentala material har verifierats. Med hänsyn till det anförda anser utskottet att någotriksdagens uttalande med anledning av motionerna SD52 yrkande 2 och Sf375yrkande 1 inte är påkallat. l989/90:SfUl Hemställan 1. beträffande barn- och ungdomstandvård attriksdagen avslår motionerna 1988/89:Sf237 yrkande 4 i motsvarande del,1988/89:S044 yrkande 4 och 1988/89:Sf373 yrkande 4, res.1 (m, fp) attriksdagen avslår motion 1988/89:Sf344 yrkande 5, res.2 (m, fp) 3. beträffande etableringsbegränsning förprivattandläkare attriksdagen avslår motionerna 1988/89:Sf237 yrkande 5, 1988/89:SB44 yrkande 1 och1988/89:S073 yrkande 3, res.3 (m. fp. 4. beträffande privattandläkares rätt tillspecialisttaxa attriksdagen avslår motionerna 1988/89:Sf344 yrkande 3 och 1988/89:SD73 yrkande 2, res.4 (m, fp) 5. beträffande tandvårdstaxan ochkostnadsutvecklingen attriksdagen avslår motionerna 1988/89:Sf237 yrkande 4 i motsvarande del och1988/89:Sf373 yrkande 5, res.5 (m) 6. beträffande tandvårdsförsäkringens inlemmande isjukförsäk ringen attriksdagen avslår motion 1988/89:Sf344 yrkande 2, res.6 (m, fp, c) 7. beträffande syndrom attriksdagen avslår motionerna L988/89:Sf239 och 1988/89:S024 yrkande 1, 8. beträffande vanlig tandvårdsersättning vidamalgamsanering att avslår motion 1988/89:Sf219, res.7 (fp) 9. beträffande kostnadsfri amalgamsanering attriksdagen avslår motionerna 1988/89:Sf252, 1988/89:Sf274, 1988/89:Sf352yrkandena 1 och 3 och 1988/89:Sf375 yrkandena 2-3, res.3 (vpk, mp) attriksdagen avslår motionerna 1988/89:Sf352 yrkande 2 och 1988/89:Sf375yrkande 1. res.9 (mp) 1989/90:SfL'l Närvarande:Doris (), {m), (), (),(), (), (), (),(), (), (), (), (), (), (vpk), () och (). Barn- och ungdomstandvård (mom. 1) (), (), (),() och () anser dels att den del av utskottets yttrande som på s. 4 börjarmed "Utskottet har" och på s. 5 slutar med "därföravslås." bort ha följande lydelse: Tandvårdsförsäkringen omfattar tandvårdåt försäkrad som fyller minst under det år behandlingen påbörjas.Landstingen svarar däremot genom folktandvården för all tandvård för barn ochungdomar t.o.m. det år de fyller . Detta innebär att patienter under 20år själva får betala hela behandlingskostnaden om de väljer tandläkare utanförfolktandvården. Valfriheten för denna grupp patienter är således starktbeskuren. Med nuvarande regler saknar privattandläkare dessutom möjlighet atterbjuda familjetandvård, vilket enligt utskottets uppfattning ur mångasynpunkter är beklagligt. Mot bakgrund av det anförda anser utskottet att denallmänna tandvårdsförsäkringen måste utvidgas till att omfatta även barn ochungdomar, och detta bör med bifall till motionerna Sf237 yrkande 4, Sf344yrkande 4 och S073 yrkande 4 ges regeringen till känna. dels att moment 1 i utskottetshemställan bort ha följande lydelse: 1. beträffande barn- och ungdomstandvårdatt med bifall till motionerna 1988/89:Sf237 yrkande 4 i motsvarandedel, 1988/89:S044 yrkande 4 och 1988/89:SG73 yrkande 4 som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört. Sjukhustandvård(mom. 2) i989/90:SfUi (), (), (),() och () anser dels att den del av utskottets yttrande på s. 5 som börjarmed "Vid behandling" och slutar med "är erforderligt." bortha följande lydelse: Landstingen har huvudansvaret för den tandvård somges till patienter som är intagna vid landstingens vårdinrättningar. mening finns det ingen anledning att förorda att denna tandvårdskall ges av folktandvårdens personal. Utskottet anser därför att samverkan börske med privatpraktiserande tandläkare genom att vårdavtal träffas mellanlandstinget och vederbörande tandläkare. Det anförda bör med bifall till motionSf344 yrkande 5 ges regeringen till känna. dels att moment 2 i utskottetshemställan bort ha följande lydelse: 2. beträffande sjukhustandvård attriksdagen med bifall till motion 1988/89:S044 yrkande 5 som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört, Etableringsbegränsning för privattandläkare (mom. 3) (), (), (), RuneBacklund (c), (), () och KerstiJohansson (c) anser dels att den del av utskottets yttrande som på s. 6 börjarmed "Bakgrunden till" och på s. 7 slutar med "yrkande 3. "bort ha följande lydelse: Etableringskontrollen, som infördes när det rådde storbrist på tandläkare, var avsedd att trygga folktandvårdens tandläkarbehov. finns emellertid ett visst tandläkaröverskott, och det ursprungliga motivetför en etableringskontroll har således helt bortfallit. Etableringsre-glernahar heller inte förbättrat den regionala balansen av tandvårdsresurserna.Enligt utskottets mening bör människors efterfrågan på tandvård i ställetstyra etableringarna. Risken för att en fri etableringsrätt skulle medföra attkostnaderna för tandvårdsförsäkringen ökar i väsentlig omfattning måste ansessom liten. För privattandläkare gäller, liksom för andra som driver egenrörelse, att verksamheten måste löna sig. De undersökningar av tandvårdenskostnader som gjorts har visat att de privata tandläkarna har lägre kostnaderän folktandvården. Mot denna bakgrund anser utskottet attetableringsbegränsningen för privattandläkare måste upphävas. Detanförda bör ges regeringen till känna. Utskottet tillstyrker således bifalltill motionerna Sf344 yrkande 1, Sf237 yrkande 5 och Sf373 yrkande 3. dels attmoment 3 i utskottets hemställan bort ha följande lydelse: 1989/90:SfUl 3. beträfendeetableringsbegränsning för privattandläkare attriksdagen med bifall till motion 1988/89:S044 yrkande 1 samt med anledning avmotionerna 1988/89:Sf237 yrkande 5 och 1988/89:S073 yrkande 3 som sin meningger regeringen till känna vad utskottet anfört, Privattandläkares rätt till specialisttaxa (mom. 4) (), (), (),() och () anser dels att den del av utskottets yttrande på s. 8 som börjarmed "Utskottet har" och slutar med "yrkande 2." bort haföljande lydelse: Enligt utskottets mening bör det finnas valmöjligheter ochkonkurrens även inom specialisttandvården. De begränsningar som för närvaranderåder när det gäller specialisttandläkares möjlighet att ansluta sig tilltandvårdsförsäkringen bör därför upphöra. Regeringen bör således vidtasådan ändring av p. 8 i tandvårdstaxans övergångsbestämmelser att nämnda syfteblir tillgodosett. Det anförda bör med bifall till motionerna Sf344 yrkande 3och Sf373 yrkande 2 ges regeringen till kanna. dels att moment 4 i utskottets hemställan bort ha följandelydelse: 4. beträffandeprivattandläkares rätt till specialisttaxa attriksdagen med bifall till motionerna 1988/89:Sf344 yrkande 3 och I988/89:S073yrkande 2 som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört, Tandvårdstaxan och kostnadsutvecklingen (mom. 5) , och (alla m)anser dels att den del av utskottets yttrande på s. 8 som börjarmed "Som ovan" och slutar med "åtgärd." bort haföljande lydelse: Enligt undersökningar som gjorts är kostnaderna för privattandvård betydligt lägre än kostnaderna inom folktandvården. Trots detta hartandvårdstaxan inte tillåtits följa kostnadsutvecklingen. Eftersläpningen harblivit särskilt påtaglig på grund av att kostnaderna för material ochtandteknikerarbeten har stigit snabbare än den allmänna pris- ochlöneutvecklingen. För att en god tandvård skall kunna erbjudas de försäkrade ochför att göra det möjligt för patienterna att välja tandläkare måstetandvårdstaxans ersättningsnivåer höjas. Det anförda bör med bifalltill motionerna Sf237 yrkande 4 och Sf373 yrkande 5 som sin mening geregeringen till känna. dels att moment 5 i utskottets hemställan bort ha följandelydelse: 5. beträffandetandvårdstaxan och kostnadsutvecklingen attriksdagen med bifall till motionerna 1988/89:Sf237 yrkande 4 imotsvarande del och 1988/89;SD73 yrkande 5 som sin mening 18 gerregeringen till känna vad utskottet anfört. Tandvårdsförsäkringensinlemmande i l989/90:SfUi sjukförsäkringen (mom. 6) (), (), (), RuneBacklund (c), (), (fjp) och KerstiJohansson (c) anser dels att den del av utskottets yttrande på s. 9 som börjarmed "Utskottet har" och slutar med "yrkande 2." bort haföljande lydelse: Tandvårdsförsäkringen står inför stora problem. Delshar kompensationsnivån sänkts i flera etapper, såväl generellt som punktvis.Dels har privattandläkarna genom ständigt eftersläpande taxor tvingatssubventionera vuxentandvården. Sammantaget har utvecklingen medfört attpatientens utgifter för tandvård räknat i fast penningvärde inte är särskiltmycket lägre än före tandvårdsförsäkringens tillkomst. För att en god tandvård skall bli tillgänglig för allaäven och för att privattandvården skall kunna räddas och utvecklasbehöver tandvårdsförsäkringen reformeras. Att återställa den ursprungliga kompensationsnivånoch genomföra en nödvändig, kraftig höjning av tandvårdstaxan skulleinnebära en betydande utgiftsökning för försäkringen. Man måste därför försökafinna en annan konstruktion av försäkringen. Utskottet anser att man bör utredamöjligheterna att inordna tandvårdsförsäkringen i sjukförsäkringen. Dettaskulle innebära att den enskilde får betala för tandvård enligt samma regleroch med samma belopp som gäller för läkarvård. Den ofrånkomliga kostnadsökningenkan därvid täckas genom att den enhetliga patientavgiften justeras upp.Läkarvården blir med andra ord något dyrare än , som tandvårdenblir avsevärt billigare. Inom bereds ett förslagom förändringar av tandvårdsförsäkringen, och en proposition i frågan lär kommaatt avges . Med hänsyn härtill anser utskottet att regeringensnarast bör göra en översyn av tandvårdsförsäkringen i enlighet med det ovananförda. Vad sålunda anförts bör med bifall till motion Sf344 yrkande2 som sin mening ge regeringen till känna. dels att moment 6 i utskottets hemställan bort ha följandelydelse: 6. beträSande tandvårdsförsäkringens inlemmande isjukförsäkringen attriksdagen med bifall till motion 1988/89:Sf344 yrkande 2 som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört, Vanlig tandvårdsersättning vid amalgamsanering (mom. 8) (båda fp) anser dels attden del av utskottets yttrande på s. 13 som börjar med "Fr.o.m. den"och slutar med "anses tillgodosedd." bort ha följande lydelse: Fr.o.m.den har införts en möjlighet för patienter att få 1989/90:SfUl ersättningvid amalgamsanering även om ett samband mellan amalgamet och sjukdomsbesväreninte har kunnat fastställas. För att ersättning skall kunna utges måste dockförst en lång rad utredningar göras. Ersättningen motsvarar den som utges vidvanlig tandvårdsbehandling och patienten betalar den vanliga patientavgiften. Utskottet anser att det är rimligt att den som på grund avsjukdomsbesvär vill byta ut sina amalgamfyllningar skall kunna göra det på ettenkelt sätt och till en rimlig kostnad.