bet · GD01TU27 · 1989-12-31 00:00:00 — beslutade så sent som att SJ skulledelas upp i ett banverk med ansvar för infrastrukturen och ett affårsverk (SJ)med ansvar för driften. En utvärdering av detta beslut skall ske . Detär enligt utskottets mening olämpligt att förändra denna organisationsforminnan det trafikpolitiska beslutet har utvärderats. Med hänvisning till det anförda och i avvaktan påresultatet av det utredningsarbete som aviseras i propositionen avstyrkerutskottet motionerna i nu behandlade delar. I motion T35 (s) framhålls att regeringen vid sin översynav organisation och verksamhetsform också bör pröva att / enorganbation sammanföra ansvaret för såväl vägbyggande som trafiksäkerhet Frågan omtrafiksäkerhetsfrågornas organisation har behandlats i två 54 rapporterav (). I rapporten Den statliga for- donskontrollenbehandlas framför allt den obligatoriska periodiska 1989/90:TU27 kontroll somutförs av samt polisens och trafiksäkerhetsverkets (TSV:s)kontroller på väg, s.k. flygande inspektioner. I rapportenTrafiksäkerhetsinformation belyses främst effekterna av beslut år1982 om att dela upp ansvaret för informationen mellan TSV och NTF. Vidarebehandlas vissa frågor som berör TSV:s verksamhet i utredningen (SOU 1990:4). Då regeringen för redovisar sinaställningstaganden i dessa frågor utgår utskottet från att bl.a. möjligheteroch konsekvenser av att sammanföra ansvaret för vägbyggande och trafiksäkerheti en organisation kommer att belysas. I avvaktan härpå avstyrker utskottetmotionen. 4 Engångsanslag för infrastrukturinvesteringar inomtransportsektorn I propositionen föreslås att en infrastrukturfond inrättasgenom ett engångsanslag på . Syftet med fonden är att åstadkommaen snabbare utbyggnad av angelägna infrastrukturinvesteringar inom järnvägs-och kollektivtrafikområdena än vad som är möjligt inom ramen för anslagen tillvägverket och . Fonden skall enligt propositionen användas för attmöjliggöra sådana investeringar som annars inte skulle komma till stånd pågrund av att projektens drift- och kapitalkostnader inte täcks fullt ut. Fondenbör vidare skapa förutsättningar för en omfattande lånefinansierad utbyggnad avinfrastrukturen, t.ex. genom samfinansiering med andra intressenter. Medhänsyn till överhettningen inom bygg- och anläggningssektorn är avsikten attfonden skall kunna användas först när det är lämpligt urstabiliseringssynpunkt. Enligt propositionen bör regeringen utforma reglernaför användning av fondmedlen. Det anförs vidare att det bör vara en uppgift förregeringen eller den myndighet som regeringen utser att ansvara föradministrationen av fondmedlen. 1 motion T45 (m) yrkas att avslår förslaget omen infrastrukturfond. Enligt motionärerna är det svårt att undgå misstankenatt fonden tillkommmit i största hast utan att förslagsställarna haft tillräckligtid att tänka igenom vare sig innehåll eller konsekvenser. Förslaget attfondens medel inte skall kunna användas förrän det är lämpligt urstabiliseringssynpunkt reducerar enligt motionärerna högst avsevärt värdet avdessa medel. Även i motion T38 (fp) begärs att avslårförslaget om en infrastrukturfond. Enligt motionärerna innehåller propositioneningen motivering till varför en ny fond skulle vara nödvändig vid sidan avordinarie anslag och beslutsramar. De anser också att det är oklart hur fondensanvändning förhåller sig till den beslutade investeringsramen förjärnvägar. I motionT40 (c) motsätter man sig inte inrättandet av en fond. Enligtmotionärerna lämnas emellertid i propositionen få uppgifter om fondensuppbyggnad, funktion och uppgifter. Beräkningar saknas av hur stort tillskotttill investeringsverksamheten som fonden totalt kan tänkas åstadkomma. Fondensstyrning, placeringsprinciper och metoder för projektprövning är också obekant.Motionärerna anser att regeringen bör lämna förslag i dessafrågor. I motionen framhålls också att den regionalpolitiska propositionenvisar att det råder lågkonjunktur i vissa delar av landet. Detta bör leda tillatt investeringsverksamheten kan inledas i vissa landsdelar. 1 motion T32 (mp) framhålls att det, med tanke på att enkonjunkturnedgång kan förväntas, är klokt att redan nu avsätta en del av demedel som behöver investeras i järnvägar och miljövänlig kollektivtrafik under1990-talet. Utskottet delar regeringens uppfattning att 5 miljarderkronor bör anvisas för infrjistrukturinvesteringar på trafikområdet i form avett engångsanslag. Med hänsyn till överhettningen inom bygg- och anläggningssektornbör medlen användas när det är lämpligt ur sysselsättnings- ochkonjunkturpolitisk synpunkt. Utskottet anser, i likhet med vad som anförs i några avmotionerna, att det inte i propositionen klart anges för vilka ändamål anslagetskall användas. Det framgår inte heller vem som skall fatta beslut omanvändningen av de anvisade medlen och vilka riktlinjer som därvid skall gälla.Enligt utskottets mening bör därför regeringen återkomma med förslag tillmedelsanvisning då också närmare preciseringar av användningen ochadministrationen av anslaget bör redovisas. Som en allmän utgångspunkt bör gälla att medlen skallsyfta till att begränsa trafikens miljöpåverkan, utveckla infrastrukturen för2000-ta-lets behov, höja effektiviteten inom transportsystemet, öka trafiksäkerhetensamt säkerställa en tillfredsställande trafikförsörjning i alla delar avlandet. Utskottet anser att medlen bör användas för att möjliggöraen tidigareläggning av infrastrukturinvesteringar i stomjärnvägar, länsjärnvägaroch kollektivtrafikanläggningar. Investeringar i stomjärnvägar finansieras över anslaget D 2 Nyinvesteringar i stomjärnvägar medan investeringar ilänsjärnvägar och kollektivtrafikanläggningar finansieras över anslaget B 4Byggande av länstrafikanläggningar. Härutöver anser utskottet att anslagetäven bör disponeras för investeringar i vägar som syftar till att förbättrakollektivtrafiken. Behovet av investeringar inom transportsektorn är stort.Ett enigt trafikutskott uttalade i sitt betänkande 1989/90:TU1 att ökaderesurser behövs för att angelägna investeringar och nödvändigt underhåll skallkunna genomföras. Med hänsyn till det stora resursbehovet är det angeläget attmedlen bl.a. används för att tillsammans med andra intressenter åstadkomma ensamfinansiering av olika projekt. Något uttryckligt krav om samfinansiering bördock enligt utskottets mening inte ställas. Det är vidare väsentligt att medlenanvänds till investeringar som är angelägna att genomföra ur samhällsekonomisksynpunkt. Isamband med trafikpolitiska beslut angavs att som rikt- 1989/90:TU27punkt för planering bör gälla en medelsram för nyinvesteringar på10 miljarder kronor . I sitt betänkande1989/90:TU16 underströk utskottet att denna ram avser de investeringar sombanverket finansierar över statsbudgeten. Enligt utskottets mening bör inte denår beslutade investeringsramen påverkas av det i propositionen föreslagnaanslaget till infrastrukturinvesteringar. skall såledesanvisas till oavsett om anvisar 5 miljarderkronor under ett nytt anslag till infrastrukturinvesteringar. Medhänsyn till det stora resursbehovet anser utskottet det väsentligt att medlenkan komma till användning . Hänsyn måste, som tidigareframhållits, tas inte bara till resursbehoven utan också till konjunkturlägetoch då främst till sysselsättningssituationen inom bygg- ochanläggningssektorn. Konjunkturläget varierar dock i olika delar av landet. Dettorde därför enligt utskottets bedömning vara möjligt att relativt omgåendepåbörja vissa investeringar med stöd av det nya anslaget. nu anfört, med anledning av regeringens förslag till eninfrastrukturfond, bör av ges regeringen till känna. Utskottetsställningstagande innebär att motionerna T38 (fp) och T45 (m) avstyrks i nubehandlade delar medan syftet med yrkandena i motionerna T32 (mp) och T40 (c)till väsentlig del blir tillgodosett. 5.1 Anförande i årets budgetproposition om vägväsendetm.m. Ibilaga 8 till årets budgetproposition bereder regeringen tillfålle att ta del av vad föredragande departementschefen anfört om vägväsendet m.m. Anförandet är indelat i fyra avsnitt med rubrikerna Målen för vägpolitiken. Finansiering av vägarna. Resultatuppföljning och Investeringsplanering. Under den förstnämnda rubriken erinras om de mål för vägpolitiken som fastställdes genom trafikpoli tiska beslut (prop. 1987/88:50 bil. 1, bet. Under rubriken av vägarna framhålls bl.a. att regeringen avser att återkomma till med förslag om anslag för vägändamål. Under rubriken framhålls att det inom pågår ett omfattande utvecklingsarbete i syfte att ut veckla metoder och modeller för att följa upp verksamheten. Det är enligt departementschefen av stor vikt att fortsätter detta arbete. Under rubriken slutligen lämnas en redo görelse för den planeringsprocess som gäller i fråga om vägar och som genom trafikpolitiska beslut utvidgades till att 57 omfatta även investeringar i länsjärnvägar och kollektivtrafikanlägg- Vaddepartementschefen anfört om vägväsendet m.m. utgör /90:TU27 sålunda i alltväsentligt en redogörelse för redan fattade beslut, för kommande förslag ochför gällande ordning i fråga om planering av vissa infrastrukturinvesteringar.Mot bakgrund härav finner utskottet något uttalande med anledning avdet anförda inte erforderligt. Detsvenska väg- och gatunätet omfattar enligt budgetpropositionen drygt 420 000 kmtotalt. Vägnätet består av allmänna och enskilda vägar samt tätorternas gator.Det allmänna vägnätet omfattar . Av dessa sköter staten genomvägverket väghållningen på statliga vägar. Väghållningen förresterande de s.k. statskommunvägarna sköts av de kommuner som harförordnats till egna väghållare. har 110 kommuner sådanaförordnanden. Detallmänna vägnätet kompletteras av kommunala vägar och gator samt av en mängd enskilda vägar vars sammanlagda längd har uppskattats tillomkring . Av de enskilda vägarna får statligtbidrag. Detallmänna vägnätet är uppdelat i riksvägar och länsvägar. Riksvägnätet uppgårför närvarande och länsvägnätet till . Vissariksvägar är utmärkta som Europavägar i enlighet med deklaration omEuropavägar. 5.3 Målen för vägpolitiken Enligt1988 års trafikpolitiska beslut är det övergripande målet för samhälletstrafikpolitik att "erbjuda medborgarna och näringslivet i landets olikadelar en tillfredsställande, säker och miljövänlig trafikförsörjning tilllägsta möjliga samhällsekonomiska kostnad" (prop. 1987/88:50, bet. Vägpolitiken skall syfta till att förverkliga det målet. För attmöjliggöra detta har sex delmål lagts fast. Dessa skall vara vägledande ibeslutsprocessen bl.a. för hur de resurser som anvisas till väghållningen börfördelas. Detförsta delmålet är att ansvaret för väghållningen skall vara lämpligtavgränsat. Detta är en förutsättning för att de framtida kraven på en effektivoch rättvis vägpolitik skall kunna mötas. Staten bör därvid ha ett avgörandeansvar för den övergripande vägplaneringen, medan kommunerna ochtrafikhuvudmännen bör svara för lokala och i viss mån även regionalabedömningar. Detandra delmålet är att vägkapitalet måste säkras. De medel som anvisas tilldrift av vägarna skall så långt som möjligt användas till att upprätthållastandarden på vägnätet. Dettredje delmålet är att åstadkomma en god miljö. Därför skall miljöintressenabeaktas på ett tidigt stadium av av den planerings- och projekteringsprocesssom föregår vägbyggen. Det fjärde delmålet äratt trafiksäkerheten måste förbättras. vägar är ett verksamt sättatt begränsa antalet olyckor i trafiken. Det femte delmålet är att vägnätet skall bidra till ett effektivt 1989/90:TU27 resursutnyttjande.Goda kommunikationer har en strategisk betydelse för näringslivets utveckling ien ort eller region. Det sjätte delmålet är att säkerställa entillfredsställande vägstandard i landets alla delar även på det lågtrafikeradevägnätet. För den regionala utvecklingen och förnyelsen är vägplaneringen ettviktigt instrument. 1 motion T32 (mp) betonas vikten av en ökadkollektivtrafik och en minskad bilism. I motion T42 (vpk) yrkas, såvitt nu är i fråga, attriksdagen beslutar att inga satsningar på nya motorvägar eller storabilbroprojekt skall få ske. I motion T220 (mp) yrkas att som sin meningskall ge regeringen till känna vad i motionen anförts om att vägnätet ochbilbmen måste anses vara fullt utbyggda. I motion T220 (mp) yrkas vidare att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om minskning av vägbyggandetoch förbättring av vägunderhållet på befintligt vägnät. 1 motion T220 (mp) yrkas också att beslutar attinga ytterligare motorvägar skall byggas. Utskottet vill med anledning av samtliga dessamotionsyrkanden erinra om det delmål för vägpolitiken som fastställts avriksdagen och som innebär att vägnätet skall bidra till ett effektivtresursutnyttjande. För att detta mål skall kunna nås fordras en fortsattutbyggnad av vägnätet. Motorvägar byggs med beaktande bl.a. av samhällekonomiskaöverväganden om ett effektivt, resursutnyttjande samt inte minst av trafiksäkerhets-och framkomlighetsskäl, vilket torde vara gynnsamt från miljösynpunkt. Av det trafikpolitiska beslutet framgår också att bilismensvarar för merparten av persontransporterna och att den är en förutsättning föratt samhällets behov av transporter skall kunna tillgodoses. Lastbilstrafiken framhålls det vidare i beslutet kommer liksom att hastor betydelse för att tillgodose det svenska näringslivets behov avtransporter och för att bidra till utvecklingen av nya transportlösningar.Bilismen måste emellertid utvecklas med beaktande av de säkerhets- ochmiljökrav som samhället ställer. Utskottet delar den i motion T220 (mp) uttaladeuppfattningen att vägunderhållet behöver förbättras. Det är emellertid somdepartementschefen framhåller med hänsyn till samhällsekonomin inte möjligtatt över statsbudgeten anvisa medel i den omfattning som i och för sig voreönskvärd. Som framgår av utskottets redogörelse i det föregående avserregeringen att låta utreda möjligheterna att införa nya finansieringsformerinom vägsektorn. Utskottet är för sin del inte berett att ompröva 1988 årstrafikpolitiska beslut. Med hänvisning härtill och till vad utskottet i övrigtnu anfört avstyrks motionsyrkandena. 1 motion T215 (m)framhålls att måbättningen för drifi och underhåll 1989/90:TU27 av vägar i första hand bör vara att upprätthålla nuvarande vägars tekniskastandard samt att återföra kraftigt förslitna delar av vägnätet till godtagbarstandard. Somframgår av vad utskottet anfört är det ett av fastställt vägpolitisktmål att vägkapitalet skall säkras. De medel som anvisas till drift av vägarnaskall så långt möjligt användcts till att upprätthålla standarden på vägnätet.Något sådant riksdagsuttalande som begärs i motionen synes sålunda inte erforderligt,varför yrkandet härom avstyrks. Förbyggande av allmänna vägar finns en väl utvecklad ochdecentraliserad planeringsprocess. trafikpolitiska beslututvecklades det för väginvesteringar tillämpade planeringssystemet till attomfatta även investeringar i länsjärnvägar och kollektivtrafikanläggningar.Byggandet sker enligt förordningen (1988:1015) om riksväg-plan och planer förlänstrafikanläggningar enligt tioåriga planer, som revideras vart tredje år.Vägverket upprättar och fastställer riksvägplanen, medan länsstyrelsernaupprättar och fastställer resp. plan för länstrafikanläggningar, dvs.länsvägar, statskommunvägar som inte är riksvägar, länsjärnvägar ochkollektivtrafikanläggningar. Innan riksvägplanen upprättas skall vägverketbegära in förslag från samtliga länsstyrelser om de vägbyggnadsföretag som börutföras i länet som planen avser. Innan en länsstyrelse avgerförslag eller yttrande till skall den höra kommunerna i länet,trafikhuvudmannen och länsvägnämnden. Innan planen för länstrafikanläggningarupprättas skall begära in förslag om de länstrafikanläggningarsom bör utföras i länet som planen avser. Förslag skall inhämtasfrån SJ, , , länsvägnämnden, trafikhuvudmannen ochkommunerna i länet. För såväl riksvägplanen som planerna förlänstrafikanläggningar gäller att byggnadsföretagen skall anges i ordningefter angelägenhetsgrad. Vid byggandet skall den i planerna fastställdaangelägenhetsordningen i huvudsak följas. Om och harolika uppfattningar om vad en flerårsplan skall innehålla, skall frågan omiastställelse överlämnas till regeringen. Förnärvarande pågår inom såväl som länen arbete med upprättande av nyriksvägplan resp. nya planer för länstrafikanläggningar. Samtliga dessa planerkommer att fastställas under innevarande år för att gälla under perioden1991-2000. Imotion T314 (m) framhålls det angelägna i att Europavägarna och vägar avriksintresse prioriteras och finansieras centralt. Detta skulle sägermotionärerna medföra en snabbare utbyggnad av Europavägarna genomSödermanland till motorvägsstandard. Utskottetär inte för sin del berett förorda någon ändring i den decentraliserade planeringsprocess som gäller för byggande av Europa- 60 vägar och andra riksvägar. Vad gäller finansieringen vill utskottet framhållaatt denna sker med medel som anvisas över anslaget B 3. 1989/90:TU27Byggande av riksvägar och som disponeras av . Med det sagda avstyrksmotionsyrkandet. I motion T346 (m) yrkas att som sin mening skallge regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande projekt som berörmer än ett län. Motionärerna framhåller att har fårdigställts i dendel den sträcker sig genom men att planerna för vägen, i den delden sträcker sig genom , inte kunnat genomföras på grund av bristpå medel. Beträffande anläggningar som berör flera vägförvaltningar börvägverket säger motionärerna förvissa sig om att berört företag kanfårdigställas innan igångsättningsbeslut tas. Om så inte avses, skall beslutetåtföljas av tidsplan beträffande fårdigställandet. Planeringsprocessen i fråga om länsvägar är, som framgårav vad utskottet anfört, decentraliserad på så sätt att det ankommer på varjelänsstyrelse att i planen för länstrafikanläggningar ange byggnadsföretagen iordning efter angelägenhetsgrad. Utskottet förutsätter att berördavägförvaltningar undersöker möjligheterna att samordna byggnadsföretagavseende vägar som korsar länsgränser. Den decentraliserade beslutsprocessenhar, som utskottet vid ett flertal tillfållen framhållit, betydande fördelar.Utskottet är därför inte berett att förorda någon ändring i gällande ordningoch avstyrker följaktligen motionsyrkandet. I motionerna T215 (m) och T219 (m) behandlas vägverketsavkastningsberäkningar av investeringar. Motionärerna framhåller attvägverkets beräkningar av samhällsnytta och avkastning av olika vägobjekt påsenare tid har kompletterats och förbättrats. Även företagens tidsvinster resp.tidskostnader vägs sålunda numera in i beräkningarna. Prioriteringsordning ochmedelstilldelning över landet bör enligt motionerna ta sin utgångspunkt i detnya beräkningssättet och enligt den sistnämnda motionen leda till ettbättre utslag för vid fördelningen av medel mellan länen förvägbyggande och underhåll. Den decentraliserade beslutsprocess som gäller förväginvesteringar säkerställer enligt utskottets mening en lämplig avvägning avmålen för vägpolitiken. Till dessa mål hör, som nämnts, att säkerställa en tillfredsställandevägstandard i landets alla delar även på det lågtrafikerade vägnätet. Med detsagda avstyrker utskottet motionsyrkandena. Anslaget B 1. Från anslaget betalas vissa kostnader för centraladministration (andel), översiktlig vägplanering, fiastställande avarbetsplaner samt internrevision. Regeringen föreslår enmedebanvbning på . för nästa budgetår. I motion T32 (mp) yrkas att minskarmedelsanvisningen 61 med 2 milj. kr. Till stöd för yrkandetåberopas andra yrkanden isamma motion enligt vilka bl.a. byggandet av riksvägar 1989/90:TU27kraftigt bör minska och byggandet av motorvägar upphöra samt det s.k.bärighetsprogrammet avbrytas. Utskottet tillstyrker den av regeringen föreslagnamedelsanvisningen och avstyrker motionsyrkandet. Anslaget B 2. Drift och underhåll av statliga vägar Från anslaget betalas kostnader för drift ochunderhåll av statliga vägar och verkets räntekostnader för kredit iriksgäldskontoret för inköp av omsättningstillgångar. Vidare avses frånanslaget betalas räntekostnader för kredit i förinköp av anläggningstillgångar. Regeringen föreslår för nästa budgetår en medebanvbning på5 859,9 milj. kr. Som en anpassning till internationellt vedertagen terminologiföreslås att den nu använda benämningen av anslaget. Drift av statliga vägar,ändras till Drift och underhåll av statliga vägar. Förslaget till ändradanslagsbeteckning föranleder ingen erinran från utskottets sida. 1 motion T40 (c) yrkas att beslutar föra sammmananslagen B 2 Drift och underhåll av statliga vägar och B 7 : Särskildabärighetshöjande åtgärder till ett nytt anslag med beteckningen Drift, underhålloch modernisering av statliga vägar. I motion T40 (c) begärs också liksom i motionerna T320(c), T350 (c) och Al 18 (c) att för nästa budgetår anvisar 1miljard kronor för förstärkning och beläggning av grusvägar inom länsvägnätet. 1 motion T32 (mp) yrkas att beslutar ökamedelsanvisningen under anslaget med 300,1 milj. kr. till 6 160 milj. kr. 1 motion T45 (m) yrkas att beslutar ökamedelsanvisningen med 513,1 milj. kr. till 6 373 milj. kr. Utskottet befarar för sin del att den begärdasammanslagningen av ifrågavarande två anslag skulle kunna medföra att medel somavsatts för bärighetshöjningar under det särskilda anslaget härför användsför andra ändamål. Därmed skulle de för näringslivet eftersträvade effekternamed de bärighetshöjande åtgärderna inte kunna uppnås. Med det sagda avstyrkerutskottet motion T40 (c) yrkande 6, såvitt nu är i fråga. Vad gäller medelsanvisningen tillstyrker utskottetregeringens förslag och avstyrker motionsyrkandena. I motionerna T40 (c), T320 (c), T350 (c) och Al 18 (c)yrkas att hos regeringen begär att föreläggs etttioårsprogram för förstärkning och beläggning av grusvägar inom länsvägnätetTill stöd för yrkandena åberopas regional- och näringspolitiska överväganden. Isistnämnda hänseende framhålls ifrågavarande vägars betydelse främst förskogsindustrin och lantbruket. 1 motion T320 (c) framhålls också att landsbygdens vägar bör 1989/90:TU27 prioriteras och fördelning av medel för underhåll och upprustningske med utgångspunkt i överväganden hur vägåtgärder kan vända ennegativ samhällsutveckling till en positiv. 1motion T349 (m) betonas den samhällsekonomiska betydelsen av upprustning av ochförbättrat underhåll på grusvägnätet. Imotion T350 (c) understryks vikten av att tillräckliga medel avsätts förunderhåll och upprustning av landsbygdens vägar så att dessas standard blirgodtagbar. Imotion A94 (c) framhålls att regeringen bör göra en analys av vägnätet iskogslänen och därefter återkomma till med förslag till åtgärder. Utskottetvill med anledning av samtliga dessa motionsyrkanden erinra om det av riksdagenfastställda vägpolitiska målet att en tillfredsställande vägstandard i landetsalla delar skall säkerställas. 1 trafikpolitiska beslut betonadesdessutom särskilt det väsentliga i att i sina prioriteringar avdriftåtgärder beaktar nödvändigheten av en satsning på vägar i skogslänen.Samhällsekonomin medger emellertid inte, som utskottet redan framhållit, attriksdagen anvisar medel för drift och underhåll av statliga vägar i enomfattning som regeringen och utskottet finner önskvärd. Utskottethar i det föregående tillstyrkt regeringens förslag till medelsanvisning förnästa budgetår under ifrågavarande anslag och avstyrkt motionsyrkanden om enökning av medelsanvisningen. Med hänvisning härtill samt i avvaktan på förslagav regeringen om alternativ finansiering av kostnaderna för drift ochunderhåll av statliga vägar avstyrker utskottet motionsyrkandena. Ipropositionen framhålls att det i samband med att statliga vägar byggs ochöppnas för trafik ofta förekommer att vägen i den gamla sträckningen dras infrån allmänt underhåll. Väghållningen av sådana vägar får som regel övertas avenskilda. Dessa vägar uppfyller i många fall fordringarna för att fåstatsbidrag till enskild väghållning.