bet · GD01LU23 · 1989-12-31 00:00:00 — Äktenskaps- ocii arvsrättsliga frågor I betänkandet behandlar utskottet tolv motioner om olikaäktenskaps-och arvsrättsliga spörsmål. I två motioner (båda m) framställs önskemålom ändrade regler när det gäller makars pensionsförmåner. En motion (mp) avserfiågan om de ekonomiska verkningarna av äldre domar på hemskillnad. I en motion(m) yrkas att efterlevande make skall ha rätt att påkalla förtida arvskifte ochi en motion (c) begärs en kartläggning m.m, av regler som missgynnaräktenskapet som samlevnadsform. I fyra motioner (fp, vpk, mp resp. vpk, s, fp,mp) yrkas att en ny rättslig samlevnadsform skall införas för homosexuella par.Tre motioner rör olika arvsrättsliga spörsmål. I en av dessa motioner (fp)begärs skärpta regler om förverkande av arvsrätt. I en annan motion (s) krävsvidgade möjligheter till återvinning av gåva enligt ärvdabal-ken. Vidareframförs i en motion (m) önskemål om återinförande av arvsrätten för kusiner. Utskottet förordar att med anledning av motionenangående förverkande av arvsrätt som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört. Motionsyrkandena i övrigt avstyrks av utskottet. Till betänkandet har fogats nio reservationer och tvåsärskilda yttranden. 1989/90:L401 av () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omöversyn av 15 kap. och lagen (1927:77) om försäkringsavtal. 1989/90:L403 av m.fl. (m) variyrkas 1. att hos regeringen begär förslag tillkomplettering av gällande lagtext så att makar ges möjlighet att i förvägavtala om fördelning av privata pensionsförsäkringar inför eventuell framtidabodelning. 1989/90 LU23 2. att , i enlighet med vad i motionen anförts,uttalar att 10 1989/90:LU23 kap. 3 § tredje stycket inte skall ges en restriktiv 3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts angående bedömningen av samtliga pensioners för delning vid bodelning. 1989/90:L404 av m.fl. (vpk) vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär förslag till lag om registrerat partnerskap förhomo-sejoiella. 1989/90:L405 av och (bådac) vari yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om dels en kartläggning av de ekonomiska konsekvenserna aväktenskap främst jämfört med övrigt samboende, dels förslag till åtgärder föratt äktenskapet ej skall missgynnas. 1989/90:L408 av m.fl. (mp) vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär förslag till en lag som ger homosexuellamöjlighet att fa sin samlevnad lagreglerad i ett registrerat partnerskap. 1989/90:L411 av och (bådas) vari yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en översyn av preskriptionsregeln vid återgång av gåvaenligt . 1989/90:L413 av och (båda m)vari yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om återinförande av arvsrätt för kusiner. 1989/90:L417 av m.fl. (fp) vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär ett skyndsamt förslag om registrerat partnerskapför homosexuella. 1989/90:L419 av () vari yrkas attriksdagen beslutar upphäva 5 § lagen om införande av medomedelbar verkan. 1989/90:L420 av () vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär förslag till sådan ändring av 7 kap. 2 § äktenskapsbalkenatt enskild egendom blir möjlig att åstadkomma genom förmånstagarförordnande. 1989/90:L421 av () vari yrkas attriksdagen beslutar om sådan ändring i att efterlevande make larrätt till förtida arvskifte efter den avlidne. 1989/90:L424 av m.fl. (vpk, s, fp, mp) variyrkas att hos regeringen begär förslag om ny lag om registreratpartnerskap för homosexuella i enlighet med vad som anförts i motionen. Den familjerättsliga lagstiftningen har under de senastetvå årtiondena varit föremål för en genomgripande omarbetning. Efter en långrad av delreformer fattade (prop. 1986/87:1, bet.LU18) beslut om att (GB) skulle ersättas med enny balk, (ÄktB). beslöts viktiga ändringar iärvdabalken (ÄB) och införandet av lagen (1987:232) om sambors gemensamma hem(sambolagen). antog också lagen (1987:788) om införande aväktenskapsbalken samt annan följdlagstiftning till m.m. (prop.1986/87:86, bet. Till grund för lagstiftningen lågfamiljelagssakkunnigas huvudbetänkande Äktenskapsbalk (SOU 1981:85). Senaresamma år infördes lagen (1987:813) om homosexuella sambor (prop. 1986/87:124,bet. Den nya lagstiftningen trädde i kraft den 1 januari 1988och innebär betydelsefulla förändringar främst i fråga om förmögenhetsordningeni äktenskapet och fördelningen av makarnas egendom vid äktenskapets upplösning.Ett uttalat syfte med förändringarna har varit att åstadkomma en högre grad avekonomisk rättvisa mellan makarna vid äktenskapsskillnad. Andringarna i ABsyftar till att skapa möjligheter för den efterlevande maken att få ärva denavlidne makens kvarlåten-skap och därmed att kunna sitta kvar i orubbat bo.Införandet av sambolagen har i främsta rummet föranletts av behovet av atttillförsäkra den svagare parten i ett samboförhållande vissa rättigheter ifråga om det gemensamma hemmet då sammanlevnaden upphör. Avsikten har däremotinte varit att söka uppnå en med äktenskapet jämförbar reglering avsamboförhållanden. Genom lagen om homosexuella sambor har sambolagen ochregler i vissa andra lagar gjorts tillämpliga på homosexuellasamboförhållanden. Ändringarna i äktenskapslagstiftningen har inneburit fleranyheter i fråga om bodelning mellan makar. Möjligheterna att frångå huvudregelnom likadelning vid bodelning med anledning av äktenskapsskillnad har vidgatsgenom att den allmänna jämkningsregel som fanns även tidigare givits ett någotutökat tillämpningsområde. Sålunda kan numera den ena maken av sittgiftorättsgods få behålla mer än sin andel av giftorättsgodset om enlikadelning skulle vara oskälig med hänsyn till särskilt äktenskapets längd menäven till makarnas ekonomiska förhållanden och omständigheterna i övrigt.Vidare har i ÄktB införts en särskild regel om jämkning av äktenskapsförord.Regeln innebär att om ett villkor i ett äktenskapsförord är oskäligt med hänsyntill förordets innehåll, omständigheterna vid förordets tillkomst, senareinträffade förhållanden och omständigheterna i övrigt får det jämkas ellerlämnas utan avseende vid bodelningen. En förenkling har också skett av de s.k.vederlagsreglerna, och de ger numera en make rätt till kompensation vidbodelningen endast då den andra maken i särskilt angivna fall inom viss tidinnan talan om äktenskapsskillnad väcktes har minskat sitt giftorättsgods. Iförhållande till GB innebär AktB även den förändringen att privatapensionsförsäkringar som utgörgiftorättsgods inte skall ingå i bodelningen. En annan nyhet 1989/90:LU23 är attockså enskild egendom kan dras in i bodelningen, om makarna är överens om det. Ändringarna i ÄB har inneburit att en make vid den andramakens död skall ta arv efter denne framför makarnas gemensamma bröstarvingar,vilka i stället ges rätt till efterarv efter den först avlidne maken vid denefterlevande makens död. Om det finns efterarvingar innehar den efterlevandemakan under sin livstid den arvfallna egendomen med fri förfoganderätt. Sambolagen innebär att när ett samboförhållande upplösessamborna får en gjftorättsliknande rätt till delning av sådan egendom i detgemensamma hemmet som har anskaffats för gemensamt begagnande. Huvudregeln äralltså att värdet av den gemensamma bostaden och bohaget i den skall delas likamellan samborna. Denna huvudregel kan dock på samma sätt som för makar frångås om en likadelning skulle framstå som oskälig. För sådana sambor somönskar hålla isär sina ekonomiska förhållanden har en möjlighet öppnats attavtala om att lagens delningsregler inte skall gälla i deras samboförhållande. Enligt sambolagen gäller vidare att i fall då ettsamboförhållande upphör genom den ena sambons död, den efterlevande alltid harrätt att erhålla så mycket av den egendom i det gemensamma hemmet som haranskaifats för gemensamt begagnande så långt egendomen räcker att dessvärde motsvarar två basbelopp. På grundval av bl.a. de erfarenheter som vunnits sedanÄktB:s ikraftträdande genomfördes (prop. 1989/90:30, bet. LUll)vissa ändringar i ÄktB:s regler om bodelning. Ändringarna, som trädde i kraftden , innebär att makes rätt till kompensation enligt den s.k.vederlagsregeln vidgades från att ursprungligen ha avsett transaktioner inomett år före talan om äktenskapsskillnad till att omfatta transaktioner inom entreårstid. Vidare infördes en regel om att rätt till pensionsförsäkring avsådant slag som normalt skall hållas utanför bodelning kan dras in ibodelningen, om det skulle vara oskäligt att hålla rättigheten utanför. Vissa frågor om makars försäkringar, m.m. bodelningsregler ÄktB utgår i likhet med GB från att makar kan ha två slagav tillgångar, nämligen giftorättsgods och enskild egendom. Enligt huvudregelni 7 kap. 1 § ÄktB är en makes egendom giftorättsgods i den mån den inte ärenskild egendom. I vilka fall en makes egendom kan vara enskild anges i 7 kap.2 § ÄktB. Främst märks det fallet att makarna genom äktenskapsförord bestämtatt viss egendom skall vara enskild. Egendom som är enskild på grund aväktenskapsförord kan göras till giftorättsgods genom nytt äktenskapsförord.Vidare anges i lagrummet att egendom kan vara enskild om en make har fått den i gåva från någon annan än den andra maken med det villkoret att 1989/90:HJ23 egendomenskall vara mottagarens enskilda. Detsamma gäller i fråga om egendomsom under sådant villkor tillfaller en make genom arv Vidare kan enligt lagrummet vad som trätt i stället för enskild egendom utgöra enskild egendom. Några ytterligare fall då makesegendom är enskild anges inte. I fråga om gåvor mellan makar gällde tidigare att gåvornasom regel skulle ske i form av äktenskapsförord. skall äktenskapsförordemellertid inte användas för gåvor mellan makar (8 kap. ÄktB). Enligt ÄktBgäller sålunda att en gåva som en make ger den andra maken blir bindande mellanmakarna på samma sätt som gäller för andra personer. För att den av makarna sommottog gåvan skall få sakrätts-ligt skydd mot den andra makens borgenärerfordras dock att gåvan registreras vid en tingsrätt. Registrering behövs dockinte för personliga presenter som inte står i missförhållande till givarensekonomiska villkor. Vill den ena maken att gåvan skall vara den andres enskildaegendom måste äktenskapsförord härom upprättas. Den som tecknat en livförsäkring har i princip möjlighetatt förfoga över försäkringen genom att insätta någon annan person somförmåns-tagare. Närmare regler härom finns i 102 § lagen (1927:77) omförsäkringsavtal. Att en person på grund av ett sådant förordnande erhåller ettförsäkringsbelopp innebär inte att beloppet får karaktär av enskild egendomenligt ÄktB:s regler. Den omständigheten att försäkringstagaren uttrycktönskemål om att beloppet skall utgöra förmånsta-garens enskilda egendom tordeinte innebära någon skillnad härvidlag (se prop. 1986/87:1, s. 128. Jfr GöstaWallin, Supplement till etc, s. 223 f., , artikel iSvJT 1990, s. 44 f. och betänkande SOU 1986:56, s.369). När ett äktenskap upplöses skall makarnas egendom fördelasmellan dem genom bodelning. I likhet med GB bygger ÄktB på principen attmakarnas giftorättsgods vid bodelningen skall delas lika mellan dem sedanvardera maken erhållit täckning för sina skulder. Skuldtäckning skall normaltske ur giftorättsgodset (11 kap. 2 § ÄktB). Är skulderna förenade med särskildförmånsrätt i enskild egendom eller har de eljest särskild anknytning tillenskild egendom, t.ex. skulder för underhåll av en fastighet som är enskildegendom, får en make dock täckning för skulden ur sitt giftorättsgods endast iden mån värdet av den enskilda egendomen inte räcker till för betalning avskulden. Enligt bestämmelser i 10 kap. 3 § ÄktB har vardera makenrätt att undanta viss egendom eller rättighet från bodelning trots att egendo men eller rättigheten utgör giftorättsgods. Av lagrummets första stycke följer att exempelvis rätten till pension från arbetsgivaren skall hållas utanför bodelningen. Detsamma torde gälla en anställds rätt enligt en pensionsförsäkring som arbetsgivaren tecknat. Enligt andra stycket i paragrafen får också rätt till pension på grund av en privat försäkring som någon av makarna äger undantas, dock endast om utfallande belopp skall beskattas som inkomst och om försäkringen gäller rätt till (1) ålderspension eller invalidpension, eller (2) efterlevandepension i 5 fall då rätt till utbetalning av pension föreligger vid bodelningen. Enligt etttill paragrafen tillagt tredje stycke, som trätt i kraft den 1 1989/90:LU23 januari1990, skall rätt till nu angivet slag av pension dock helt eller delvis ingå ibodelningen om det med hänsyn till äktenskapets längd, makarnas ekonomiskaförhållanden och omständigheterna i övrigt skulle vara oskäligt att undantapensionsrätten från bodelning. De regler som tidigare fanns i GB om makes rätt tillvederlag vid bodelning saknar som tidigare berörts direkt motsvarighet i ÄktB.GB:s bestämmelser innebar att en make under äktenskapet skulle vårda sittgiftorättsgods så att det inte otillbörligen minskades till den andra makensnackdel. Om den makens intressen åsidosatts på ett otillbörligt sätt hade denmaken rätt att bli kompenserad vid bodelningen så att resultatet i huvudsakblev detsamma som om den andra maken inte brutit mot sin vårdnadsplikt. I ÄktBhar maken givits rätt till vederlag endast för det fall att en make inför enförestående äktenskapsskillnad gjort vederlagsfria transaktioner. Till skillnadfrån GB är rätten till kompensation inte beroende av att den maken handlat iillojalt syfte. Bestämmelsen i ÄktB (11 kap. 4 §) innebär att resultatet avbodelningen skall korrigeras om den ena maken som med giltighetfrån förlängts från till före ansökan omäktenskapsskillnad genom gåva avhänt sig giftorättsgods i inte obetydligomfattning eller använt sitt giftorättsgods till att öka värdet av sinenskilda egendom. Detsamma gäller när giftorättsgodset använts till att ökavärdet av en sådan pensionsförsäkring som enligt 10 kap. 3 § AktB inte skallingå i bodelningen. Korrigeringen i fråga skall göras så att man vidbodelningen beräknar den andra makens andel i boet som om det aktuellagiftorättsgodset alltjämt hade funnits kvar. Sedan den egendom som inte skall ingå i bodelningenfrånskilts och korrigering gjorts för skuldtäckning och för dispositioner, somnågon av makarna gjort från ansökan om äktenskapsskillnad, skallsom huvudprincip makarnas samlade giftorättsgods delas lika mellan dem. Dennaprincip kan emellertid frångås i vissa situationer då ett strikt fasthållandevid en likadelningsregel skulle leda till ett oskäligt resultat. Sålundastadgas i 12 kap. 1 § ÄktB att vid bodelning som förrättas under makarnaslivstid ena maken av sitt giftorättsgods kan få behålla mer än sin andel avgiftorättsgodset om en likadelning skulle vara oskälig med hänsyn särskilt tilläktenskapets längd men även till makarnas ekonomiska förhållanden ochomständigheterna i övrigt. Med stöd av denna bestämmelse kan alltså den avmakarna som, efter avdrag för skulder, har mest giftorättsgods i särskilda fallhelt eller delvis förhindra att en förmögenhetsöverföring sker till den andramaken. Den förstnämnda maken har dock aldrig rätt att ta i anspråk vad som hörtill den andra makens giftorättsgods. Är en make försatt i konkurs när bodelning skall förrättaseller finns det andra särskilda skäl att över huvud taget inte dela giftorättsgodsetskall vardera maken behålla sitt giftorättsgods som sin andel. I ÄktB har vidare införts en särskild regel om jämkning aväkten skapsförord. Om ett villkor i ett äktenskapsförord är oskäligt med 6 hänsyn till förordets innehåll, omständigheterna vid förordets till- komst,senare inträffade förhållanden och omständigheterna i övrigt, I989/90:LU23 får detjämkas eller lämnas utan avseende vid bodelningen (12 kap. 3 § 1 motion L403 av m.fl. (m) anförsatt införan det av i flera olika avseenden medfört att kvinnans ställning blivit mindre trygg. Det sagda gäller enligt motionärerna inte minst bestämmelsen i 10 kap. 3 § ÄktB om behandlingen av pensions försäkringar vid bodelning. Motionärerna anser att den komplettering av lagrummet med en jämkningsbestämmelse som genomförts på grundval av proposition 1989/90:30 i och för sig är välkommen men inte tillräckligt långtgående. Avsikten från lagstiftarens sida är nämligen att jämkningsmöjligheten skall betraktas som en undantags regel som skall tillämpas restriktivt och komma till användning bara i t.ex. sådana fall där den av makarna som inte har försäkringen skulle komma att stå egendomslös eller näst intill egendomslös efter bodel ningen. Enligt motionärerna bör tillämpningen av jämkningsregeln ändras så att möjlighet öppnas att skapa rättvisa i det enskilda fallet. Motionärerna yrkar (yrkande 2) att uttalar att jämk ningsregeln inte skall ges en restriktiv tolkning. Motionärerna framhål ler vidare att makar som vill och kan sinsemellan ordna sina pensions frågor och andra ekonomiska förhållanden bör ha en möjlighet till det. Motionärerna anser att det vid sidan av jämkningsregeln bör finnas en möjlighet för makar att träffa avtal om hur pensionsförsäk ringar skall fördelas dem emellan. En sådan avtalsmöjlighet bör gälla både försäkringar som tecknas och redan tecknade försäk ringar. Motionärerna yrkar (yrkande 1) att hos regeringen begär förslag till lagändring som medger makar att i förväg avtala om hur pensionsförsäkringar skall fördelas vid en eventuell framtida bodelning. Slutligen tas i motionen upp frågan om behand lingen av makarnas samtliga pensionsrättigheter vid bodelningen. Så lunda anförs att det bl.a. mot bakgrund av urholkningen av ATP- systemet kan finnas skäl att vid bodelningen till viss del väga in även makarnas kollektiva pensionsrättigheter, och motionärerna begär ett tillkännagivande härom (yrkande 3). I motion L420 av () påpekas attdet genom förordnande i samband med gåva eller testamente med rättslig verkankan föreskrivas att den egendom som avses med förordnandet skall vara mottagarensenskilda. Motionären anser det omotiverat och in-konsekvent att motsvarandemöjlighet inte föreligger när det gäller förmånstagarförordnande i försäkring.Förhållandet kan enligt motionären leda till en snedvridning av marknaden förfinansiella och andra placeringar och till att konkurrensen inte fritt kanfungera, vilket kan drabba det långsiktiga sparandet negativt. I motionenbegärs att 7 kap. 2 § ÄktB ändras så att det blir möjligt att åstadkomma enskild egendom också genom förmånstagarförordnande. Frågornastidigare behandling /90:LU23 Som tidigare nämnts beslöt omändringar av 10 kap. 3 § och 11 kap. 4 § ÄktB (prop. 1989/90:30, bet. Isamband med lagstiftningsärendet behandlade utskottet bl.a. en motion med sammasyfte som den nu aktuella motionen L403. I sitt av godkändabetänkande i ärendet tillstyrkte utskottet bifall till propositionen ochavstyrkte bifall till motionerna. När det gällde frågan om möjligheten för makar att iförväg avtala om fördelning av privata pensionsförsäkringar inför eventuellframtida bodelning förklarade sig utskottet ha förståelse för tanken attmakarna vid sidan av den i propositionen föreslagna jämkningsregeln bör ha enmöjlighet att själva avtala om hur pensionsrättigheterna enligt föreliggandeförsäkringar skall fördelas vid en framtida bodelning. Enligt utskottets meningkunde det emellertid på goda grunder ifrågasättas huruvida det finns ett merautbrett behov av en sådan möjlighet att träffa avtal. Utskottet hänvisadehärvidlag till att en avtalslösning har vissa nackdelar eftersom den kräveraktivitet från båda makarnas sida innan bodelningen aktualiseras och fordraratt båda makarna är överens samt förutsätter att makarna har goda kunskaper omlagens innehåll. Det kunde därför, fortsatte utskottet, antas att en möjlighetatt avtala om pensionsförsäkringarna skulle kunna utnyttjas av ett relativtlitet antal äkta makar. Särskilt när det gällde försäkringar som tecknats föreavtalet var det vidare inte alltid givet att en uppdelning av försäkringen kangenomföras av försäkringstekniska skäl. Härtill kom att makarna redan hade enmöjlighet att genom bodelning under pågående äktenskap omfördela rättigheterna pågrund av pensionsförsäkringar, låt vara att det i enstaka fall kunde varavissa nackdelar förbundna med en sådan omfördelning. Mot motionärernas förslagtalade vidare att regelsystemet i ÄktB skulle ytterligare kompliceras, ochutskottet pekade härvidlag bl.a. på att en avtalsmöjlighet sannolikt skullekräva en särskild bestämmelse om jämkning. Inte heller från mera principiellautgångspunkter var förslaget invändningsfritt. Utskottet erinrade om att ÄktBbygger på principen att avtal mellan makar om kommande bodelning skall träffasi form av äktenskapsförord. Endast inför en föreståendeäktenskapsskillnad får s.k. föravtal träffas, och sådana avtal har inte verkanmot tredje man. Om makar skulle få möjlighet att avtala om pensionsförsäkringarmåste överenskommelserna således ha äktenskapsförordets form. Enligt ÄktBförhåller det sig emellertid så att äktenskapsförord skall användas endast föravtal om egendomsordningen i äktenskapet, dvs. i fråga om uppdelningen igiftorättsgods och enskild egendom. Ett avtal om framtida delning avpensionsrättigheter har dock inte den karaktären utan avser den faktiskafördelningen mellan makarna av det giftorättsgods som utgörs avpensionsförsäkringar. Att låta även sådana avtal ha formen av äktenskapsförordskulle enligt utskottets mening bryta systematiken i ÄktB och medföraytterligare komplikationer. Vidare skulle det strida mot principerna bakomsvensk äktenskapslagstiftning att tillåta att avtal ingås långt i förväg om hurviss egendom faktiskt skall Det anförda ledde utskottet till uppfattningen 1989/90:LU23 att det ivart fall vid det då aktuella tillfallet inte fanns anledning att införa ensådan regel som förespråkades i motionen. Vad härefter angick frågan om tillämpningen av 10 kap. 3 §tredje stycket ÄktB anförde utskottet att principen alltjämt bör vara atträtten till pensionsförsäkring skall hållas utanför bodelningen. Den i propositionenföreslagna jämkningsbestämmelsen fick därför ses som en undantagsregel ochborde således tillämpas restriktivt. I anslutning härtill betonade utskottetatt jämkning enligt den nya regeln inte är det enda medel som står tillförfogande när det gäller att förhindra oskäliga verkningar av bestämmelsen i10 kap. 3 § ÄktB. Också reglerna om jämkning av bodelning och aväktenskapsförord liksom bestämmelserna om engångsunderhåll kan, framhöllutskottet, utnyttjas i detta syfte. Utskottet pekade även på att den ipropositionen föreslagna ändringen av den s.k. vederlagsregeln ger en makeökade möjligheter att få kompensation för värdet av de pensionsförsäkringar somden andra maken tagit. Utskottet kunde således inte ställa sig bakom önskemåleti motionen om en mera liberal tillämpning av jämkningsbestämmelsen i fråga. Vad slutligen gällde den i motionen framförda synpunktenatt det bl.a. mot bakgrund av urholkningen av ATP-systemet kan finnas skälatt vid bodelningen till viss del väga in även makarnas kollektivapensionsrättigheter erinrade utskottet om att den tillsatta pensionsberedningen(S 1984:03) har till uppgift att göra en översyn av vissa frågor inom denallmänna pensioneringen samt att beredningen, som avser att slutföra sittarbete , i betänkandet (SOU 1987:55) Efterlevandepension haruppmärksammat frågan om delning mellan makar av deras gemensamt intjänadepensionspoäng inom ATP och därvid förklarat att den avser att återkomma tillfrågan i samband med sina överväganden angående intjänande av ATP-rätt. I avvaktanpå resultatet av pensionsberedningens arbete ansåg utskottet att det inte fannsskäl att förorda några förändringar av ÄktB:s bodelningsregler på sätt sombegärts i motionen. Utskottet tillade att rätten till egen pension i form avallmän pension eller avtalspension är en sådan rättighet som i regel inte kanöverlåtas och att den därför i likhet med andra sådana rättigheter enligt vadsom länge gällt inom äktenskapsrätten undantas från bodelning.