bet · GD01SoU28 · 1989-12-31 00:00:00 — Sverigesstatsminister är, framhålls det i propositionen, en av sex stats- ochregeringschefer som tagit initiativ till ett särskilt toppmöte om barn. Syftetmed mötet, som äger rum i , är att öka medvetenheten på högstapolitiska nivå om barnets situation, dess betydelse för morgondagens värld ochde möjligheter som redan finns till positiva insatser. Utrikesutskottetanför i sitt yttrande 1989/90:UU3y följande. Inomramen för utskottets årliga behandling av regeringens budgetförslag för detinternationella utvecklingssamarbetet tas frågan upp om insatser till förmånför barn såväl bilateralt som genom internationella organisationer (senast i1989/90:UU15). Utskottet konstaterade då som svar på en motion från centerpartietatt barnen har en central roll som mottagare av svenskt bistånd. Utskottetframförde vidare: "har länge varit en av de två störstabidragsgivarna till . som vi ger stora bidrag harSverige i arbetat för att barnfondens verksamhet skallutvidgas genom fondens samarbetsländer, andra FN-organ och internationellaorganisationer. Eftersommer än halva befolkningen i ett u-land är just barn kommer barnen också i höggrad i åtnjutande av alla andra former av bistånd som ger, såvälbilateralt som multilateralt. Exempel på åtgärder som direkt syftar till attförbättra barnens förutsättningar är det svenska stödet till primärhälsovård,AIDS-bekämpning och -kontroll, familjeplanering, nutrition, vatten och sanitetm.m. Sverigehar redan tagjt initiativ till ett särskilt toppmöte om barnens villkor. Mötetskall äga rum i början av i september 1990.Förhoppningen är att detta möte skall få konkreta resultat dels genom att barnkonventionensratificering och tillämpning påskyndas, dels i form av åtaganden ibarnkonventionens anda." Debestämmelser om barns rättigheter som återfinns i konventionen söker regeringenredan efterleva i biståndssamarbete med olika mottagarländer och i vårtbiståndssamarbete med andra givar- och mottagarländer inom ramen för deinternationella organisationerna. Utskottet utgår från att regeringen ävenframgent i hög grad kommer att tillse att bestämmelserna om barnens rättigheterbeaktas i det statliga biståndssamarbetet. Motdenna bakgrund avstyrker utrikesutskottet motionen i denna del. Socialutskottetdelar utrikesutskottets inställning. Utskottet avstyrker därmed motion So53 (c)yrkande 3. Isamma motion, So53 (c), hemställs också att uttalar att regeringen bör verka för att inom en åtgärdsplan för uppföljning och efterlevnad av kommer till stånd (yrkande 5). Motionärerna framhåller att vid sin ses sion i behandlade frågan om nordiskt samarbete vid förverk ligande av intentionerna i konventionen. Där fastslogs bl.a. att de nordiska länderna utan dröjsmål bör ratificera konventionen, samt att jl en harmonisering bör kommatill stånd när det gäller ländernas lagar. beslutadevid sin 38:e session med anled- 1989/90:SoU28 ning av ettmedlemsförslag väckt av m.fl. att rekommendera de nordiska ländernaatt ratificera konventionen och arbeta för att alla länder ratificerar den ochatt rekommendera att framlägga en åtgärdsplan föruppföljning och efterlevnad av konventionen. Utrikesutskottetkonstaterar i sitt förenämnda yttrande att enigt beslutade attrekommendera att utarbeta en nordisk åtgärdsplanavseende uppföljning och efterlevnad av konventionen. utgårifrån att är pådrivande i denna fråga så att planen skyndsamtkan framläggas. Enligt vad som framförts i det medlemsförslag som låg tillgrund för rådets beslut skall åtgärdsförslaget innehålla en juridisk del somskall undersöka möjligheterna till harmonisering och anpassning av berördalagar i de olika nordiska länderna. Detta välkomnas av utrikesutskottet som endel av det löpande arbetet inom , syftande till ökad lagharmonisering ochrättsgemenskap. Motion So53 yrkande 5 får härmed anses besvarad enligtutrikesutskottet. Socialutskottetinstämmer i vad utrikesutskottet anfört och avstyrker därmed motion So53 (c)yrkande 5. Fråganom valfrihet i familjepolitiken berörs inte i någon artikel i konventionen. Isammanhanget kan dock mera allmänt pekas på ett par bestämmelser. Iinledningen till konventionen erinras om att det i förklaringen om de mänskligarättigheterna säg? att barn har rätt till särskild omvårdnad och hjälp. Detframhålls också att familjen bör ges nödvändigt skydd och bistånd med hänsyntill att familjen är den grundläggande enheten i samhället och den naturligamiljön särskilt för barns utveckling och välfård. Enligtartikel 18 skall konventionsstaterna göra sitt bästa för att säkerställaerkännandet av principen att båda föräldrarna har ett gemensamt ansvar förbarnets uppfostran och utveckling. Föräldrarna eller vårdnadshavaren har enligtartikeln det främsta ansvaret för barnets uppfostran och utveckling. Förföräldrarna eller vårdnadshavaren skall därvid barnets bästa komma i främstarummet. Konventions-staterna åläggs att ge lämpligt bistånd till föräldrar ochvårdnadshavare då de fullgör sitt ansvar för barnets uppfostran.Konventionsstaterna skall därvid säkerställa utvecklingen av institutioner,inrättningar och serviceorgan för vård av barn. Vidare skallkonventionsstaterna vidta alla lämpliga åtgärder för att säkerställa att ettbarn till förvärvsarbetande föräldrar har rätt att åtnjuta den barnomsorg sombarnet är berättigat till. Artikel27 behandlar barnets rätt till en viss levnadsstandard. Enligt punkt 1 erkänner konventionsstaterna rätten för varje barn till den _ levnadsstandard som krävsför barnets fysiska, psykiska, andliga, mora- liska och socialautveckling. I punkt 2 fastslås att det är föräldrarna 1989/90:SoU28 eller andrasom är ansvariga för barnet som inom ramen för sin förmåga och sina ekonomiskaresurser i första hand är skyldiga att säkerställa de levnadsvillkor som ärnödvändiga för barnets utveckling. I punkt 3 förpliktas konventionsstaterna atti förhållande till sina nationella villkor och inom ramen för sina resurservidta lämpliga åtgärder för att bistå föräldrar och andra som är ansvariga förbarnet att genomföra barnets rätt till den levnadsstandard som anges i artikeln.Vid behov skall konventionsstaterna därvid tillhandahålla materiellt biståndoch utarbeta stödprogram, särskilt i fråga om mat, kläder och bostäder. Itvå motioner tas frågor upp om valfriheten för barnfamiljerna resp. ifamiljepolitiken. Imotion So49 av m.fl. (m) hemställs om ett tillkännagivande tillregeringen om vad som anförts i motionen om valfrihet för barnfamiljer (yrkande1). Motionärerna påpekar att konventionen på ett flertal ställen deklarerar attdet är föräldrarna, eller den som i förälders ställe har vårdnaden om barnet,som är ansvarig för barnets uppväxt. Det allmännas uppgift skall endast utgöraden yttersta garanten om detta inte går att uppfylla. (Artikel 18 punkt 2resp. artikel 27 punkt 3). SkallSverige uppfylla konventionens krav på att det i första hand är föräldrarna somär ansvariga för barnets uppväxt och tillskapande av drägliga levnadsvillkor,måste den svenska lagstiftningen, enligt motionärerna, ändras till förmån förbl.a. alternativa barnomsorgsformer och vårdnadsbidrag. Intevid något tillfålle nämner konventionen, enligt motionärerna, att"säkerställa utvecklingen av institutioner, inrättningar och tjänst förvård av barn", endast innebär monopoliserad barnomsorg, somendast kommer en del barn till del. Tvärtom ger konventionen, enligtmotionärerna, möjlighet också för att lämna den plan-styrda ochhavererande barnomsorgspolitiken, till förmån för en politik baserad påfamiljens val. Motionärernapekar på att de vid flera tillfållen senast under den allmänna motionstiden har presenterat förslag på en politik som verkligen skulle ge vårdnadshavare enreell möjlighet att välja det som passar den enskilda familjen bäst ochhänvisar till motionerna 1989/90:Sf259, So633 och So642. Imotion So55 av m.fl. (c) hemställs om ett tillkänna givande om vad som anförts i motionen om behovet av en familjepoli tik som bygger på valfrihet (yrkande 2). Svensk lagstiftning svarar enligt motionärerna i allt väsentligt väl mot konventionens normer. Det är dock viktigt att rättstillämpningen blir föremål för en konti nuerlig dialog och granskning. Kraven att uppfylla konventionens bestämmelser måste inskärpas att bli en självklar uppgift i det statliga, regionala och lokala arbetet med barn och ungdomsfrågor. Upprättan det av en konvention innebär, framhåller de, inga garantier för att dess . intentioner genomförs i praktiken. För att det skall bli möjligt på detta område krävs en medvetensamhällelig satsning att få till stånd en 1989/90:SoU28 variationsrik ochresultatinriktad familjepolitik. Motionäremas inställning när det gällerbarnomsorgen innebär att ökat utrymme ges mångsidigheten. Med barnets bästa förögonen skall föräldrarna ges reella möjligheter att välja den bamomsorgsformsom för dem passar bäst. Familjedaghem, kooperativa, ideella och privatalösningar krävs därför. Föräldrarna skall också få bestämma om de under en tidav barnets uppväxt vill vårda barnen själva. För att detta skall bli möjligtkrävs införandet av ett vårdnadsbidrag. Verklig valfrihet och föräldraansvarbör vara två grundstenar i familjepolitiken. Barnomsorgen måste vidare kommaalla till del och vara av god kvalitet. nu aktuella propositionen sägs bl.a. följande om konventionen och densvenska familjepolitiken. Grundvalen för den svenska familjepolitiken är attföräldrarna har det främsta ansvaret för barnet. I detta ligger att det ärföräldrarnas uppgift att främja barnets utveckling till en självständig ochmogen individ med förmåga att samarbeta med andra, att komma fram till egnaomdömen och att kunna fatta egna beslut. I ansvaret ligger också attföräldrarna är skyldiga att tillse att barnets materiella behov tillgodoses. Samhälletkan inte och skall inte ersätta föräldrarna. Däremot kan samhället söka geföräldrarna det stöd som är nödvändigt för att de skall kunna fylla sinuppgift. Samhället är skyldigt att komplettera föräldrarna så att barneterhåller den omsorg som är en förutsättning för barnets utveckling. Vadsom sägs i konventionen om fördelningen av uppgifter mellan föräldrarna ochsamhället och om uppgifternas innehåll stämmer väl med inriktningen av densvenska familjepolitiken. I konventionen betonas just den till konventionenanslutna statens skyldighet att bistå föräldrar och vårdnadshavare då dessafullgör sitt ansvar för barnets uppfostran. I konventionstexten pekas i dettasammanhang på statens skyldighet att säkerställa utvecklingen av institutioner,inrättningar och serviceorgan för vård av barn. Särskilt nämns barnets rätttill barnomsorg. Den svenska familjepolitiken är uppbyggd påföljande sätt. Barnbidraget och andra former av ekonomiskt stöd tillbarnfamiljer ger dessa familjer ökade ekonomiska reurser utöver vad den egnainkomsten medger. Föräldraförsäkringen ger föräldrar och barn ekonomiska förutsättningarför tid tillsammans i större utsträckning än som annars varit möjligt, framförallt under barnets första levnadstid men även . Vidare kanfamiljepolitiken sägas bygga på barnomsorgen och en väl utvecklad gemensamsektor, som bl.a. tillhandahåller mödrar och barn hälso- och sjukvård. Genom föräldraförsäkringen har föräldrar rätt tillersättning och genom föräldraledighetslagen rätt till ledighet för att vårda barn. Det finns inte något annat land där föräldrarna har möjlighet att i så stor utsträckning som i vara lediga från sina arbeten för att ta hand om sina barn. ger föräldraförsäkringen en förälder rätt att vara ledig sammanlagt under barnets första med ersättning motsvarande sjukpenningen. Därutöver tillkommer rätt till 14 ledighet under 90 dagarmed ersättning motsvarande den s.k. garantini- 1989/90:SoU28 vån (60 kr.per dag). För vård av sjukt barn kan vidare en förälder vara ledig perbarn och år. Påförslag av regeringen beslutas om en successiv utbyggnad avföräldraförsäkringen. Barnomsorgen intar en central plats i samhälletsservice till barnfamiljerna. För förskolebarnen finns daghem, familjedaghem,deltidsgrupper och öppna förskolor. För skolbarnen finns fritidshem, öppenfritidsverksamhet och familjedaghem. För mål och innehåll i barnomsorgen harriksdagen angett riktlinjer. Utifrån dessa har det pedagogiska programmet förförskolan resp. fritidshemmen utarbetats. Utbyggnadenfortsätter, enligt föredraganden, i snabb takt. Socialutskottetoch socialförsäkringsutskottet har vid upprepade tillfållen behandlat frågorom valfrihet i familjepolitiken. Ibetänkandet 1988/89:SoU17 anförde socialutskottet bl.a. att den ökadeförvärvsfrekvensen bland kvinnor och intresset hos föräldrar att förenaförvärvsarbete med vård och ansvar för barn gjorde det önskvärt att samhälletunderlättade för föräldrarna att förena föräldraskapet med en insats påarbetsmarknaden. En utökad och därmed förbättrad föräldraförsäkring var enligtutskottets uppfattning det bästa medlet att ge föräldrarna möjligheter attförverkliga sina ambitioner i det här avseendet. Det var därvid väsentligt attförmånerna utformades så att båda föräldrarna fick en rell möjlighet att taansvar för barnets vård och utveckling, ansåg utskottet och fortsatte: Enav fördelarna med ersättning på sjukpenningnivå är att den ger varjesmåbarnsförälder möjlighet att stanna hemma från sitt förvärvsarbete för attkunna vårda sitt barn. Om ersättningen läggs på en fast, lägre nivå medfördetta i allmänhet att den förälder som har den lägsta förvärvsinkomsten vilket vanligtvis är mamman blir den som Sr ta det huvudsakliga ansvaret förvården av barnet. En sådan konstruktion av ersättningen till föräldrarna ärotillfredställande inte minst från jämställdhetssynpunkt. Utskottetansåg sammanfattningsvis att en utbyggd föräldraförsäkring var att föredraframför ett vårdnadsbidrag och avstyrkte de då aktuella motionerna medhänvisning härtill. Fråganom valfriheten i vård och omsorg behandlades av socialutskottet mera allmänt ibetänkandet 1989/90:SoU17 i samband med behandlingen av olika frågor ominriktningen av socialpolitiken. Utskottet anförde bl.a. följande. Somframgår av den tidigare redovisningen har det vuxit fram alterna tiv som komplement till den offentliga sektorn. har olika privata vårdformer funnits. ökar också de kooperativa alter nativen, vilket utskottet anser är positivt. vill utskottet un derstryka att det är ett starkt och berättigat önskemål att de sociala tjänsterna erbjuds på ett likvärdigt sätt för alla medborgare. Det är således inte tillräckligt att tjänsterna är tillgängliga för alla ur ekon- misk synpunkt. Detta talar enligt utskottet för att de sociala tjänsterna även i fortsättningen i huvudsak utförs inom den offentliga sektorn. Den då aktuella motionenavstyrktes. Utskottet framhöll vidare. gemensam trepartimotion (m, fp, c) tas upp frågor om familjepolitikensallmänna inriktning. I motionen läggs bl.a. fram förslag om vårdnadsbidrag.Motionen kommer att behandlas i utskottets familjepolitiska betänkande, menutskottet vill här kortfattat erinra om sina tidigare invändningar mot detföreslagna vårdnadsbidraget. I betänkandet SoU 1987/88:12 ansåg utskottet attvårdnadsbidraget motverkar jämställdheten mellan föräldrarna, att det skapar storamarginaleffekter för dem som vill övergå från hemarbete till förvärvsarbete,att det innebär rundgång och byråkrati, eftersom man först får ett bidrag ochsedan drar av kostnaderna för barnomsorgen samt att det äventyrar utbyggnadenav barnomsorgen. Dessutom förstärker vårdnadsbidraget orättvisor och minskarvalfriheten, ansåg utskottet och avstyrkte förslaget. följdeutskottet, (res. m, fp, c gemensamt). I betänkandena /89:SoU17 och1988/89.SoU6y anförde utskottet som sin uppfattning att en utbyggdföräldraförsäkring var att föredra framför ett vårdnadsbidrag. Frågorom vårdnadsbidrag har därefter på nytt behandlats av utskottet ibetänkandet l989/90:Sou27. Utskottet vidhöll då sin tidigare inställning ochtillade: Visserligenhar den fortsatta utbyggnaden av föräldraförsäkringen av statsfinansiella skälskjutits . Målsättningen är emellertid att försäkringen så snartdet är möjligt byggs ut . Utskottetavstyrkte därmed de förslag resp. tillkännagivanden om vårdnadsbidrag somframförts i de då aktuella motionerna. Närdet slutligen gäller statsbidrag till barnomsorg som drivs i vinstsyfte, harutskottet uttalat att sådan barnomsorg inte kan godtas eftersom den innebärrisk för segregation av omsorgen och för att oseriösa företag lockas attetablera sig (se 1988/89.SoU18 s. 11). Utskottetkan inte finna att konventionen på något sätt tar ställning i frågan om vilkenvalfrihet som bör finnas inom familjepolitiken. Utskottet erinrar om vad somanförs i propositionen i denna del. Utskottet vidhåller sin tidigareinställning när det gäller frågan om valfriheten inom familjepolitiken, bl.a. ifråga om införandet av vårdnadsbidrag. Med det anförda avstyrker utskottetmotionerna So49 (m) yrkande 1 och So55 (c) yrkande 2. Rättatt från födelsen förvärva ett medborgarskap Iartikel 7 sägs bl.a. att barnet skall registreras efter födelsen ochskall ha ratt att förvärva ett medborgarskap. Konventionsstaterna skallsäkerställa genomförandet av denna rättighet i enlighet med sin nationellalagstiftning och sina åtaganden enligt tillämpliga internationella instrumentpå detta område, särskilt i de fall då barnet annars skulle vara statslöst. Enligt2 kap. 7 § regeringsformen får ingen medborgare som är eller har varit bosatt i riket berövas sitt medborgarskap annat än då han blir medborgare i annan stat. Lagen(1950:382) om svenskt medborgarskap bygger på härstam- 1989/90:SoU28ningsprincipen. Den innebär att föräldrarnas medborgarskap avgör vilketmedborgarskap barnet får. Om modern är svensk medborgare får barnet alltidsvenskt medborgarskap. Samma sak gäller om fadern är eller vid sin död varsvensk medborgare och gjft med barnets mor. Om en svensk man gifter sig med enutländsk kvinna blir ett gemensamt barn, som fötts före äktenskapet, svenskmedborgare om barnet är ogift och inte har fyllt . Densom inte får svenskt medborgarskap på det här sättet genom föräldrarna kan blisvensk medborgare genom naturalisation. Det kan ske efter ansökan samt i vissafall enbari genom en anmälan. Densom är statslös eller politisk flykting kan bli naturaliserad svensk medborgareefter i . Detfinns statslösa barn i . Vanligen är det fråga om barn till statslösapersoner som kommit till som flyktingar. Det kan också förekomma attett barn, vars föräldrar är utländska medborgare, på grund av lagstiftningen iföräldrarnas hemland inte får deras medborgarskap. Sveahovrätt har i sitt remissvar föreslagit att lagen om svenskt medborgarskapändras så att barn som föds i av statslösa föräldrar erhåller svensktmedborgarskap vid födelsen. Liknande synpunkter har framförts av statens invandrarverkoch Svenska röda korset. Enligt Kristna Ungdomsråd bör se övermöjligheterna att tillförsäkra statslösa flyktingbarn en nationalitet när dekommer till . Rättenatt förvärva ett medborgarskap enligt punkt 1 i artikel 7 i konventionenmotsvarar enligt propositionen vad som redan gäller för del enligtartikel 24 punkt 3 konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter.Vidare bör enligt propositionen också nämnas konvention ombegränsning av statslöshet, som ratificerat. Innebörden av dessakonventioners bestämmelser liksom av den nu aktuella konventionens bestämmelserär inte att ge ett statslöst barn en ovillkorlig rätt från födelsen tillmedborgarskap i det land barnet föds i utan rätten far villkoras genomnationell lag och i enlighet med landets internationella åtaganden, såsom angesi den nu aktuella artikelns punkt 2. Svensk rätt torde därför enligt propositioneninte komma i konflikt med artikelns stadganden. Imotion So52 (fp) yrkas ett tillkännagivande om att en översyn bör göras för attkonventionens krav skall uppfyllas så att barnet från födelsen skall ges rättatt förvärva ett medborgarskap (yrkandet delvb). Iprincip föreligger enligt motionärerna två situationer där ett barn i Sverigekan leva utan medborgarskap och således vara statslös: Genom födelsen, antingenav statslösa föräldrar eller av föräldrar vars hemlands lagstiftning inteautomatiskt ger barnet medborgarskap så länge barnet är utanför landetsgränser. För båda kategoriernafinns det olika tidsgränser /90:SoU28 när detblir möjligt att söka svenskt medborgarskap. För personer med flyktingstatus ärdet hemvist i och för övriga . Socialförsäkringsutskottetanför i sitt yttrande 1989/90:SfU3y följande. Motionärentolkar konventionstexten så att den ger barnet en ovillkorlig rätt tillmedborgarskap redan från födseln. Utskottet kan inte finna att så är fallet. Ipropositionen har framhållits att rätten att förvärva ett medborgarskap enligtden aktuella punkten i konventionen motsvarar vad som redan gäller för Sverigesdel enligt artikel 24 punkt 3 konventionen om medborgerliga och politiskarättigheter. Innebörden av denna konvention och konvention ombegränsning av statslöshet liksom den nu aktuella konventionens bestämmelser ärinte att ge ett statslöst barn en ovillkorlig rätt från födelsen till medborgarskapi det land barnet föds i, utan rätten får villkoras genom nationell lag och ienlighet med landets internationella åtaganden. Utskottet avstyrker på grund avdet anförda bifall till motionen även i denna del. Socialutskottetdelar socialförsäkringsutskottets inställning och avstyrker därmed motion So52(fp) yrkandet delvis. Rättenatt få vetskap om sina föräldrar Iartikel 7 sägs bl.a. att barnet, så långt det är möjligt, skall ha rätt att fåvetskap om sina föräldrar och bli omvårdat av dem. Densvenska lagstiftningen bygger också på att faderskap till barn i görligaste månskall fastställas. Enligt7 kap. 4 § sekretesslagen (1982:100) gäller sekretess inom omenskilds personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kanröjas utan att den enskilde eller någon honom närstående lider men.Regeringsrätten har i ett par avgöranden med stöd av nämnda bestämmelse ftinnitatt uppgift i barnavårdsakt rörande faderskap inte kan lämnas ut till detberörda numera vuxna barnet. Underremissbehandlingen togs sekretessfrågan upp av Rädda barnen. Det är enligtorganisationen viktigt att barns rätt till namn och vetskap om sina föräldrarföljs upp även bland barn i , t.ex. vissa flyktingbarn. Det har t.ex.förekommit att det i handlingar som rör barnet har angivits "faderokänd" trots att fadern varit känd, men utvisad. Det finns enligtorganisationen också barn i som lider svårt av att inte ha sin livshistoriatillgänglig eller levande, som inte känner sitt ursprung. Det gäller barn somflyttas mellan olika fosterhem och institutioner utan att information följtmed dem om för dem viktiga personer och händelser. Garantier för att det inteinträffar måste skapas både med bestämmelser och med information till berördaom de negativa effekterna för barnen av detta. Ipropositionen behandlas i detta sammanhang endast frågan om huruvida enbestämmelse i inseminationslagen (1984:1140) är förenlig med artikeln, vilketbedöms vara fallet. I motion So50 av LarsWerner m.fl. (vpk) hemställs att hos 1989/90:SoU28 regeringen begärförslag till sådan ändring i sekretesslagen, 7 kap. 4 §, så att barn intehindras att få vetskap om sina biologiska föräldrar (yrkande 2). Ibarnkonventionen finns en klart uttalad rättighet för barn att få vetskap omsitt ursprung, vilka som är deras biologiska föräldrar, en rättighet som bordevara en självklarhet, anför motionärerna. I läggersekretesslagstiftningen hinder i vägen för detta. Som en följd av att Sverigeskriver under konventionen måste det göras en ändring i 7 kap. 4 §sekretesslagen så att undantag görs för den som vill få kunskap om sinabiologiska föräldrar, framhåller motionärerna. Konstitutionsutskottetanför i sitt yttrande 1989/90:KU8y följande.