bet · GD01KU3 · 1989-12-31 00:00:00 — I lagen (1969:596) om kommunalt partistöd stadgas attkommun får lämna ekonomiskt bidrag till politiskt parti som under den tidbeslutet om bidrag avser är representerat i kommunens fullmäktige. Beslutetskall innehålla att bidrag utgår till varje sådant parti med samma belopp förvarje plats som partiet har i fullmäktige. Lagen skall hamotsvarande tillämpning på landstingskommun och landsting. Utskottet har vid flera tillfållenbehandlat olika motionsförslag gällande det kommunala partistödetskonstruktion. Senaste gången var (KU 1987/88:23) då utskottet tog uppflera motioner i ämnet (fp, vpk och /c/) i samband medbehandlingen av proposition 1986/87:91 om aktivt folkstyre i kommuner ochlandsting. I propositionen behandlades i ett särskilt avsnitt frågan omförändringar av det kommunala partistödet. Det erinrades t propositionen om attdemokratiberedningen i sitt betänkande Aktivt folkstyre i kommuner ochlandsting (SOU 1985:28 s. 116) ansett att kommunerna och landstingen har etttillfredsställande utrymme för att ge ekonomiskt stöd till de politiskapartierna. civilministern,som gjorde den bedömningen att frågan om en översyn 1989/90:KU3 av detkommunala partistödet borde prövas ytterligare, att han hade för avsikt att fåbelysta olika alternativa modeller för detta stöd. I propositionen pekadesdärefter på olika frågor som borde omfattas av utredningsarbetet. Utskottet ansåg mot bakgrund av att de frågor om detkommunala partistödet som tagits upp i motionerna skulle bli föremålför utredning att något initiativ från sida inte borde tas. Meddet anförda fick motionerna anses besvarade. Till särskild utredare för att utreda bl.a. frågan omutformningen av det kommunala partistödet utsågs f.d. kommunalrådet . Utredningen, som antog namnet förtroendeuppdragsutredningen (C1988:01), har därefter gjort en översyn av det kommunala partistödet.Utredningens överväganden och förslag har redovisats i delbetänkandet Kommunaltstöd till de politiska partierna (SOU 1988:47). Utredningen redovisarsammanfattningsvis bl.a. följande överväganden och förslag. Införande av ett grundstöd skulle kunna gynna enuppsplittring av partierna i olika småpartier och stimulera en framväxt avlokala partier. Detta skulle i sin tur kunna innebära problem för arbetet i deparlamentariska församlingarna. Bidragssystemet bör konstrueras så att det intestimulerar en framväxt av småpartier. Villkoret för att få partistöd skallenligt vår mening som vara att partiet är representerat ifullmäktige/. Det saknas därför skäl till att införa särskildaavtrappningsregler i landstingen och i kommuner med valkretsindelning enligtden modell som finns vid riksdagsvalet. De olika former av service till partierna, som kommuneroch landsting ger motsvarar på sätt och vis det statliga kanslistödet ochpartigruppsstödet. Det föreslås att den praxis, med olika former avpartigruppsstöd som förekommer i många kommuner och landsting, skrivs ini kommunallagen. Vidare föreslås att det i anslutning till det fortsattaarbetet med den nya kommunallagen övervägs om det behövs en generell regel omkommunalt partigruppsstöd, som täcker regleringen av såväl politiskasekreterare som andra former för stöd till partierna vid sidan av det kommunalapartistödet. Det bör också övervägas om samtliga partier, som ärrepresenterade i fullmäktige/, i så fall skall ha rätt till ettsådant partigruppsstöd. Det bör dessutom övervägas om ett kommunalt partigruppsstödbör konstrueras på samma sätt som det statliga stödet. Utredningen förordar inte en fördelningsprincip när detgäller partigruppsstöd, som motsvarar den som gäller det kommunalapartistödet, dvs. att stödet skall fördelas utifrån de olika partiernas styrka.En sådan regel skulle kunna försvåra de ofta komplicerade förhandlingar omfördelningen av olika poster som ofta följer efter ett val. Det föreslås att reglerna om det kommunala partistödetäven fortsättningsvis skall vara helt igenom mandatbundna och utgå med ettvisst belopp per mandat. Dock föreslås vissa utjämningsregler för partier somförlorar mandat i ett val. De frågor som tas upp i motionerna har behandlats avförtroendeuppdragsutredningen (C 1988:01) i dess betänkande (SOU 1988:47)Kommunalt stöd till de politiska partierna. Från civilministern har inhämtatsatt avsikten är att den fortsatta beredningen av frågan om det kommunalapartistödets utformning skall ske i form av överläggningar mellan företrädareför de politiska partierna i . Utskottet anser det angeläget attsådana överläggningar nu skyndsamt kommer till stånd och att därvid en förutsättningslösprövning sker av de förslag till lösningar som lagts fram i ovannämndabetänkande och motioner. Vad utskottet sålunda anfört med anledning avmotionerna 1988/89;K606 yrkandena 8 och 9 samt 1988/89:K632 bör ges regeringentill känna. Snabbare valgenomslag i kommunala styrelser I motion 1988/89:K606 yrkande 3 av m.fl.(fp) yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vad somanförts om tidigare valgenomslag för kommunens styrelse. 1 motionen pekas på att erfarenheterna av den i Stockholmtillämpade ordningen innebärande att kommunstyrelsen väljs vid förstasammanträdet med nya fullmäktige efter valet är positiva. Motionärernaföreslår att kommunerna ges möjlighet att själva välja om de vill tillämpa ettsådant system. I motionen begärs att detta ges regeringen till känna. 1 ytterligare tre motioner 1988/89:K615 av BertilPersson (m), 1988/89:K623 av i (m) och 1988/89:K634 avLars-Erik m.fl. (s) förordas ändrad lagstiftning som gör det möjligtatt efter ett val välja styrelsen på kommunfullmäktiges första sammanträde ochdärefter börja arbeta. I motion K615 begärs även ändrade regler förkommunens nämnder. I betänkandet (SOU 1981:53) kommunala styrelse betänkandet avgivet av kommunalrättsutredningen för , som granskadeden särskilda organisationen av kommunalförvaltningen i i syfte attåstadkomma större enhetlighet i lagstiftningen föreslogs följande. Dennuvarande bestämmelsen i 3 kap. 5 § kommunallagen enligt vilkenkommunstyrelsen tillträder året då val i hela riketägt rum skall stå kvar i kommunallagen. Bestämmelsen kompletteras dock med enregel av innebörd att fijllmäktige i särskilt beslut eller i reglemente för styrelsen får 1989/90:KU3föreskriva att styrelsen skall väljas på det första sammanträdet medfullmäktige det år då kommunalval äger rum samt därefter börjaarbeta. Förslaget innebär att särbestämmelserna om valgenomslaget förkommunstyrelsen i utgår ur kommunallagen. Frågan togs därefter upp av demokratiberedningen ibetänkandet (SOU 1985:29) Principer för ny kommunallag. Beredningen ansåg attsamtliga kommunala och landstingskommunala organ borde tillträda och börjaarbeta efter ett val men att de skäl som anfördes iförarbetena till kommunallagen mot ett snabbare valgenomslag för styrelsen dockalltjämt hade full bärkraft. Beredningen föreslog därför att den nuvarandeordningen skulle behållas. Särregeln för borde dock enligtberedningen stå kvar. Kommunallagsgruppen (C 1986:A) tog upp frågan i sittslutbetänkande (Ds 1988:52) Ny lag om kommuner och landsting. Kommunallagsgruppenföreslog att kommunalrättsutredningens ovannämnda förslag skulle genomföras(se 6 kap. 11 §) i kommunallagsgruppens förslag till ny kommunallag). Enligtkommunallagsgruppen borde principiellt valgenomslaget tidigareläggas även förövriga nämnder. KommunallagsgTuppen ansåg emellertid inte att tillräckligtunderlag för ett förslag i den riktningen förelåg. Utskottet behandlade åren 1986 (KU 1985/86:15), 1987 (KU1986/87:21) och 1988 (KU 1988/89:3) motioner med samma innebörd som de nuaktuella. Utskottet avstyrkte samtliga motioner. I det senaste betänkandetanförde utskottet bl.a. följande (KU 1988/89:3 s. 17). Den i motionen upptagna frågan har behandlats av flera statligautredningar, senast av den särskilda arbetsgrupp inom somhaft i uppgift att utforma förslag till en ny kommunallag. I arbetsgruppensslutbetänkande (Ds 1988:52) Ny lag om kommuner och landsting föreslås bl.a. atti kommunallagen införs en bestämmelse som gör det möjligt för fullmäktige atttillämpa den ordning som gäller särskilt för . Slutbetänkandet utgören av utgångspunkterna för det utredningsarbete som skall bedrivas av denkommitté som enligt utfårdade direktiv skall utforma förslag till en nykommunallag. Utskottet, som således kan konstatera att den aktualiseradefrågan kommer att beaktas i arbetet med en ny kommunallag, avstyrker med detanförda motionen. Särskilda yttranden avgavs varjegång av moderata samlingspartiets ledamöter i utskottet. Utskottetsbedömning 1989/90:KU3 De frågor som tas upp i motionerna omfattas avkommunallagskommitténs uppdrag. Kommittén bedriver sitt arbete med sikte påatt avge sina förslag . bör inte föregripa kommitténsöverväganden i saken genom att nu ta ställning till de i motionerna upptagnafrågorna. Med det anförda får motionerna 1988/89:K606 yrkande 3, 1988/89:K615,1988/89:K623 och 1988/89:K634 anses besvarade. Lägsta antal ledamöter i kommunfullmäktige I motion 1988/89:K607 av () yrkas attriksdagen hos regeringen begär en översyn av de regler i kommunallagen somanger det lägsta antalet ledamöter i fullmäktige vid olika antalröstberättigade invånare. 1 motionen föreslås ändring av nuvarande regler i 2 kap. 1§ kommunallagen (1977:179) om antalet ledamöter i fullmäktige. Motionärenifrågasätter om de i bestämmelsen för olika intervall fastlagda relationernamellan antalet röstberättigade invånare och antalet ledamöter i fullmäktige ärlämpligt avvägda. Motionären anser att en progressiv skala mellan 12 000 ochexempelvis 300 000 invånare skulle vara mera lämplig och bättre anpassad tillkommunens verksamhet. Enligt 2 kap. 1 § kommunallagen skall fullmäktige beslutahur många ledamöter i fullmäktige som skall utses. Antalet skall bestämmas tillett udda tal och till minst 31 i kommun med 12 000 röstberättigade invånare ellerdärunder och i landstingskommun med 140 000 röstberättigade invånare ellerdärunder, 41 i kommun med över 12 000 till och med 24 000röstberättigade invånare, 51 i kommun med över 24 000 till och med 36 000röstberättigade invånare och i landstingskommun med över 140 000 till och med200 000 röstberättigade invånare, 61 ikommun med över 36 000 röstberättigade invånare, 71 ilandstingskommun med över 200 000 röstberättigade invånare. I och i landstingskommun med över 300000 röstberättigade invånare skall dock antalet fullmäktige bestämmas tillminst 101. 1 demokratiberedningens betänkande (SOU 1985:29) Principerför ny kommunallag föreslogs att bestämmelsen förenklades, på så sätt attendast ett minsta tal för antalet ledamöter angavs. De olika intervallernaföreslogs sålunda utgå. 2 1989/90. I slutbetänkandet av kommunallagsgruppen (C 1986:A) berördes1989/90;KU3 demokratiberedningens förslag. Kommunallagsgruppen erinrade i betänkandetom att förslaget kritiserats vid remissbehandlingen och att fleraremissinstanser ansett att det finns ett starkt intresse av att reglerna, somgaranterar att fullmäktige får en bred medborgerlig förankring, behålls. Ettgenomförande av förslaget skulle därför kunna leda till att småpartiermissgynnas. Kommunallagsgruppen ansåg sig med hänsyn till remisskritiken ochtill vad sagt i betänkande KU 1987/88:23 om inriktningenpå det fortsatta kommunallagsarbetet inte kunna biträda demokratiberedningensförslag. 1 nyssnämnda betänkande, vari utskottet behandlade proposition1986/87:91 om aktivt folkstyre i kommuner och landsting, förordades bl.a. attdet fortsatta kommunallagsarbetet skulle omfatta möjligheterna att ytterligareförbättra de mindre partiernas insyn och arbetsförhållanden ikommunalpolitiken. Kommunallagsgruppen föreslog i stället att de nuvarandereglerna om antalet ledamöter i fullmäktige behålls tills vidare. 1kommunallagsgruppens förslag till ny kommunallag har dessa regler intagits i 5kap. Utskottet anser inte att vad som anförts i motionen och Iövrigt framkommit i ärendet angående reglerna i 2 kap. I § kommunallagen omlägsta antal ledamöter i kommunfullmäktige ger anledning för att tadet i motionen föreslagna initiativet. Med det anförda avstyrker utskottetmotion /89:K607. Insyn för samtliga partier i kommunala nämnders arbetem.m. I motion 1988/89:K601 av m.fl. (mp) yrkasatt beslutar att kommunernas valberedningar skall ha representanterför samtliga i kommunfullmäktige representerade partier (yrkande 1). Vidareyrkas att beslutar att det totala antalet nämnd- och styrelseplatserinom en kommun skall fördelas proportionellt mot antalet mandat i fullmäktige(yrkande 2). Slutligen yrkas att beslutar att varje ikommunfullmäktige representerat parti skall ha insynsplats i varje nämnd ochstyrelse i kommunen (yrkande 3). Enligt motionen syftar de i motionen föreslagna åtgärdernatill att förbättra möjligheterna för minoritetsparti, som saknar representationi vissa organ, att få del av förbehandlingen av frågor innan dessa kommer uppför beslut i kommunfullmäktige. När det gäller yrkandet om partirepresentationi valberedning (yrkande 1) erinrar motionärerna om att valberedningens uppgiftendast är att förbereda frågor för kommunfullmäktige, varför det inte kan ansesviktigt att nämnden vid sinabeslut har samma majoritetsförhållanden som fullmäktigeförsam- 1989/90:KU3lingen. Enligt motionärerna är det väsentligt att varje parti, som ärrepresenterat i kommunfullmäktige, har minst en ledamot. Beträffande yrkandetom proportionell fördelning av totala antalet nämndplatser (yrkande 2) anges imotionen följande. Det är helt möjligt att fördela det totala antalet nämnd-och styrelseplatser mellan partierna i förhållande till antalet mandat ifullmäktige. Härvid bör hänsyn tagas till antalet mandat på det sättet attkommunstyrelsen och de tyngre nämnderna har majoritet för samma block somkommunfullmäktige. Sådana överväganden torde vara fullständigt onödiga när detgäller de budgetmässigt mindre krävande nämnderna. En valberedning medrepresentanter för samtliga partier bör där kunna utföra fördelningen medhänsyn tagen till intresse och kunskap för de olika nämndernas aktiviteter. Beträffande yrkandet om att ett i kommunfullmäktigerepresenterat parti skall ha en insynsplats ("observatörspost") i varoch en av de nämnder och styrelser där partiet är orepresenterat (yrkande 3)anges i motionen att innehavaren av sådan insynsplats skall äga närvaro-,yttrande- och förslagsrätt men ej beslutanderätt. I motion 1988/89:K605 av m.fl. (vpk) yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförtsom att i arbetet med ny kommunallag beakta frågan om mindre partiersmöjligheter att få sina förslag prövade i den kommunala budgetbehandlingen. 1 motionen pekas på att mindre partier som inte ärrepresenterade i kommunstyrelsen och budgetberedningen i vissa kommuner irealiteten ställs utanför det viktiga budgetarbetet genom att de dels inte gesmöjlighet att följa budgetprocessen, dels förvägras att få sina egna förslagställda under proposition. Det påpekas att praxis i sistnämnda hänseende äroklar. Motionärerna anser det av vikt att förevarande frågor behandlas avkommunallagskommittén i samband med behandlingen av frågan om de mindrepartiernas insyn och arbetsförhållanden i kommunalpolitiken. Motionärernaanser således att i ett tillkännagivande till regeringen bör förordaatt de i motionen påtalade förhållandena blir föremål för prövning i arbetetmed ny kommunallag. I 3 kap. kommunallagen lämnas vissa bestämmelser omkommunala styrelsers och nämnders sammansättning. I 2 § föreskrivs att ledamöter och suppleanter i styrelsenväljs av fullmäktige till det antal som fullmäktige bestämmer. Antalet ledamöterfår inte vara fårre än fem och antalet suppleanter bör vara minst lika stortsom antalet ledamöter. Enligt 7 § får styrelsen kalla ledamot eller suppleant ifullmäktige, 1989/90:KU3 annan nämnd eller beredning, tjänsteman hos kommuneneller landstingskommunen eller särskild sakkunnig att närvara vid sammanträdemed styrelsen. Den som kallas till sammanträde får, om styrelsenbeslutar det, delta i överläggningarna men ej i besluten. I 13 § sägs att fullmäktige tillsätter nämnder förförvaltning och verkställighet som enligt särskilda författningar ankommer pådessa. För förvaltning och verkställighet i övrigt får fullmäktige tillsätta denämnder som behövs. Ledamöter och suppleanter i sådan nämnd väljs avfullmäktige till det antal som fullmäktige bestämmer. Enligt 15 § får fullmäktige besluta att ledamot ellersuppleant i fullmäktige, styrelsen, annan nämnd eller beredning får närvara vidstyrelsens eller annan nämnds sammanträden, även om han ej är ledamot ellersuppleant i styrelsen eller nämnden, och delta i överläggningarna men ej ibesluten samt få sin mening antecknad i protokollet. När det gäller val av styrelse, annan nämnd och beredningfinns i 2 kap. 23 § kommunallagen intagen en minoritetsskyddsbestämmelse.Enligt denna gäller bl.a. att val till sådant organ skall vara proportionelltom det begärs av minst så många ledamöter som motsvarar den kvot som man får omantalet närvarande ledamöter delas med det antal personer som valet avser, ökatmed 1. (KU 1984/85:6) behandlade utskottet en motion(vpk), vari begärts förslag om att små partier, utan representation i nämnderoch styrelser, ges rätt till insyn i centrala nämnder och styrelser genominrättande av extra suppleantplatser eller närvarorätt reglerad i kommunallagen.Utskottet avstyrkte motionen under hänvisning till att den i motionen upptagnafrågan låg inom ramen för den då arbetande demokratiberedningens uppdrag.Riksdagen följde utskottet. Demokratiberedningen har i sitt betänkande (SOU 1985:29)Principer för ny kommunallag inte föreslagit några förändringar i gällandeordning. Beredningen anser bl.a. (s. 84) att kommuner och landstingskommunersjälva bör bestämma antalet ledamöter och suppleanter i nämnderna samt attkommunallagen, liksom , bör innehålla en bestämmelse om attstyrelsen skall bestå av minst fem ledamöter och ha lika många suppleanter somantalet ledamöter, något som enligt demokratiberedningen ger vissa garantierför att partierna i fullmäktige blir representerade i styrelsen. Utskottet avstyrkte /(KU1985/86:15) en motion (vpk) vari förordats inrättande av extra suppleantplatser eller närvarorätt reglerad i kommunallagen för att garantera insyn för samtliga partier i kommunala nämnders arbete. Enligt utskottet talade principiella kommunaldemokratiska skäl för vikten av att även små partier representerade i fullmäktige har möjlighet att få insyn i de kommunala organens arbete. Utskottet framhöll att ansvaret härför i första hand åvilar de politiska partierna. Utskottet utgick ifrån att de : bestämmelseri kommunallagen som tillkommit till skydd för minori- 1989/90:KU3 tetsgruppernoggrant följs av kommunerna. Utskottet fann därför inte påkallatatt ta initiativ till den föreslagna ändringen i kommunallagen. I enreservation (vpk) förordades bifall till motionen. I samband med utskottets behandling av proposition1987/88:91 om aktivt folkstyre tog utskottet upp en motion (vpk) av sammainnebörd som den nämnda. Utskottet uttalade (KU 1987/88:23) att detfortsatta beredningsarbetet i fråga om den nya kommunallagen bl.a. bordeomfatta den i motionen upptagna frågan om möjligheterna att ytterligareförbättra de mindre partiernas insyn och arbetsförhållanden ikommunalpolitiken. Det anförda gavs regeringen till känna. I direktiven (dir. 1988:50) för kommunallagskommittén (C1988:03) har erinrats om bl.a. nyssnämnda uttalande. De frågor som tas upp i motionerna 1988/89;K601 yrkande 3(insynsplats för i kommunfullmäktige representerat parti i nämnder ochstyrelse) och 1988/89:K605 (mindre partiers möjligheter att få sina förslagprövade i den kommunala budgetbehandlingen) har samband medkommunallagskommitténs uppdrag. Kommittén bedriver sitt arbete med sikte påatt avge sina förslag . bör inte föregripakommitténs överväganden genom att nu ta ställning till de i motionerna upptagnafrågorna. Med det anförda får motionerna 1988/89:K601 yrkande 3 och1988/89:K605 anses besvarade. De återstående förslag som tas upp i motion 1988/89:K601finner utskottet inte ge anledning till något särskilt uttalandeeller annan åtgärd. Med det anförda avstyrker utskottet motion 1988/89:K601yrkandena 1 och 2. Den fackliga representationen i kommunala nämnder I motion 1988/89:K239 yrkande 3 av m.fl. (m)yrkas att beslutar att upphäva reglerna i 3 kap. 4 7 §§ kommunallagen(1977:179) om personalföreträdares närvarorätt vid sammanträden med kommunalanämnder och styrelser. Yrkanden med samma innebörd framförs vidare i motionerna1988/89;K603 av tredje vice talman m.fl. (c) och 1988/89:K606yrkande 6 av m.fl. (fp). 1 motionerna framhålls bl.a. att den fackligarepresentationen i kommunala nämnder innebär tillgodoseende av en gruppintressen helt vid sidan av de demokratiska valen. Motionärerna anser detta urprincipiell synpunkt vara oacceptabelt. I motion K603 framhålls vidare bl.a.att den påtvingade fackliga representationen medför ökade ekono- miska bördor och utökadbyråkrati för kommunerna. I motion K606 1989/90:KU3 hävdas attpersonalföreträdarna genom sin närvarorätt getts direkta möjligheter attpåverka besluten, som andra medborgare inte har. 1 motionen erinras vidare omatt det ofta förekommer småpartier som kan ha flera tusen väljare bakom sig ochvara representerade i kommunfullmäktige men likväl inte är representerade ikommunens nämnder. Dei motionerna åsyftade bestämmelserna om närvarorätt för personalföreträdare ikommunala nämnder är intagna i 3 a kap. kommunallagen. Enligt dessabestämmelser ges kommunerna och landstingskommunernas anställda en rätt attnärvara vid sammanträden med andra nämnder än styrelsen. Med närvarorättenföljer yttranderätt. Närvarorätten gäller vid en nämnds behandling av ärendensom rör förhållandet mellan kommunen eller landstingskommunen som arbetsgivareoch dess anställda. Myndighetsutövning mot enskild och frågor där ett utpräglatpartsförhållande råder omfattas inte av närvarorätten. Högst trepersonalföreträdare och ersättare för dem får finnas i varje nämnd. godkända utskottsbetänkandet där det aktuella lagförslagetbehandlades (KU 1985/86:3) angav utskottet bl.a. att det enligt utskottetsmening varken från konstitutionell synpunkt eller i övrigt kunde riktas någraerinringar mot förslaget. I en gemensam reservation (3 m, 2 fp, 2 c)hemställdes att propositionen skulle avslås. Utskottethar sedan lagstiftningen om närvarorätt för personalföreträdare den 1 januari1986 trätt i kraft vid tre tillSllen avstyrkt motioner av samma innebörd som denu aktuella. Utskottet framhöll i betänkande KU 1985/86:15 bl.a. att detförutsatte att regeringen noggrant följde utvecklingen på området och, om detvisade sig påkallat, tillsåg att en utvärdering kom till stånd. I betänkandenaKU 1986/87:21 och KU 1988/89:3 hänvisade utskottet bl.a. till ett avArbetslivscentrum inlett forskningsprojekt gällande den nya lagstiftningen.Härefter har kommunallagsgruppen (C 1986:A) i sitt slutbetänkande Ny lag omkommuner och landsting (Ds 1988:52) föreslagit en översyn av reglerna, vilkenanges kunna ske om och när en övergång till en friare nämndorganisationblir aktuell. Enligt kommunallagsgruppen bör man också avvakta resultatet avArbetslivscentrums ovannämnda arbete innan några ändringar vidtas. Enligt vadutskottet inhämtat är avsikten att Arbetslivscentrums forskningsprojekt skallslutföras . Mot bakgrund av pågående och planerat utredningsarbeterörande /90:KU3 den påtalade lagstiftningen finns det enligt utskottets mening inte anledning för att nu göra något särskiltuttalande eller vidta någon åtgärd i saken. Med det anförda får motionerna1988/89;K239 yrkande 3, 1988/89:K603 och 1988/89:606 yrkande 6 anses besvarade. Ekonomisk ersättning till förtroendevalda 1 motion 1988/89:K613 av () yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna behovet av en ändring av kommunallagens2 kap. 29 § så att ersättning även kan utgå för barnomsorgskostnader vidkommunfullmäktiges sammanträden.