bet · GD01AU13 · 1989-12-31 00:00:00 — Infrastruktur med telenät och andrakommunikationer behöver förstärkas etc. () pekar i motion 1988/89:A434 påöverhettningsproblemen i storstadsregionerna. Det krävs enligt honom nyaåtgärder i form av avlänkning av tillväxt, ekonomiska stimulanser som befrämjarlokalisering till andra regioner och insatser som motverkar övereta-blering.Detta gäller företrädesvis tjänsteproducerande företag. Användningen avinvesteringsfonderna bör ges en regionalpolitisk profil. Man bör enligtmotionären också pröva särskilda företagsfonder för regional utjämning. Skatte-och avgiftspolitiken borde kunna ges en mer uttalad regionalpolitisk profil. Även m.fl. (s) framhåller i motion1988/89:A457 nackdelarna med överhettningen i storstäderna. Regionala obalanserkan leda till ökade klyftor. En kraftigt minskad sysselsättning i vissaregioner kan innebära ytterligare koncentration till storstäderna och enförsvagning av skogslänen. Därför behövs regionalpolitiska medel föromlokalisering från storstäderna. m.fl. (s) framför i motion A52 att Malmöhuslän och även ofta är mer realistiska alternativ vid enavlänkning av tillväxt från än andra områden. MalmöLund-området mest kvalificerade servicen i den sydligaste landsdelen. Motionären påpekaratt centralorten minskar. Förvärvsfrekvensen är låg och arbetslöshetenhögre än i landet i snitt. En fortsatt förstärkning och utveckling av områdetbör ske genom att den mest kvalificerade servicen förläggs till MalmöLund.Åldersstrukturen är som i glesbygden. Den näringsmässiga bredden saknas.Motionärerna betonar vikten av att får behålla funktionen som länk mellanhuvudstaden och . När det gäller omlokalisering av statlig verksamhetframhåller m.fi. (m) i motion 1988/89:A422 att var kritiska till den förra utlokaliseringsomgången. Den innebar påfrestningar för 80 enskildamänniskor och ledde till skiftande resultat i fråga om effekti- Det förekom i flera fall svårigheter att rekrytera 1989/90:AU13 Enligt motionen bör centrala ämbetsverk med stora kontaktytor ligga ihuvudstadsregionen; andra myndigheter eller delar av dem kan flyttas till andraorter. Det framhålls att decentralisering utgör ett alternativ tillomlokalisering. Enligt motionärerna är den viktigaste formen avdecentralisering att ge de enskilda människorna ökat inflytande över sina egnaaktiviteter. inställning är enligt motionerna 1988/89:A435 ochAl 18 att beslut och befogenheter måste ligga nära den enskilda människan.Därför måste en decentralisering ske av funktioner från den centrala nivån tillläns- och kommunnivå. De centrala myndigheterna måste minskas i fråga omstorlek och inflytande. bör en halvering komma till stånd av antalettjänster på central nivå. De centrala verken kan ha kvar en stab med högkompetens som länk mellan riksdag/regering och kommun/länsförvaltning. Enligtcentern bör i första hand decentralisering av funktioner ske, i andra handutlokalisering av myndigheter helt eller delvis. beslut omförutsättningar och prioriteringsordning för omlokalisering av statliga myndigheterbör enligt ligga fast. Partiet framför även synpunkter rörande deninomregionala decentraliseringen. Län med snabbt växande"länshuvudstäder" bör arbeta med att utlokalisera och decentraliserainom länet. Länsstyrelserna bör i detta syfte lägga fram förslag omdecentralisering av tjänster inom , m.fl.myndigheter. Även landstingen bör konsekvent delegera befogenheter. m.fl. i de gröna(1988/89:A453 och A106) anser att en fortsatt utflyttning av statligaadministrativa verksamheter måste ske för att förhindra en odemokratiskmaktkoncentration och skapa en bättre regional balans. 5 000 statligaarbetsplatser bör kunna utlokaliseras från . Utlokaliseringen kan avse såväl hela statliga verk som delar av dem.Decentralisering till länsnivå av uppgifter och arbetsplatser bör också komma ifråga enligt motionärerna. Även i ett antal kommittémotioner och enskilda motionerframförs principiella synpunkter på utlokalisering av statlig och annan verk samhet. Motionärerna pekar på utlokalisering som ett sätt att såväl dämpa överhettning i storstadsområdena som att åstadkomma regional utjämning och en mer differentierad arbetsmarknad ävensom syssel sättning för kvinnor. och () anser i A422 att de tidigare utlokaliseringarna varit till fördel för både motta- garkommunerna och . I motionerna framförs att det syste matiskt bör prövas vilka myndigheter som kan utlokaliseras (A416, m.fl., s) och att den offentliga sektorn måste ta större hänsyn till de regionalpolitiska målen (A432, m.fl., s). Förslag framförs om att AB Tipstjänst (1988/89:A432, m.fl., s), (A409, m.fl., s) resp. postgirots centrala uppgifter (Al 11, m.fl., c) bör kunna lokaliseras till andra delar av landet. (s) anserenligt A427 att staten vid förändring av verksamhet måste 6 1989/90. utnyttjasin roll som avtalspart för att kollektiva forskningsinstitut /90:AU13 flyttas utfrån med tanke på att hälften av landets forskarut-bildade arbetar iföretagssektorn i . m.fl. (s) framför i motion1988/89:A460 att en utflyttning av statlig verksamhet skulle betyda mycket försysselsättningen i skogslänen, speciellt för kvinnorna som saknararbetstillfållen inom tjänstesektorn. m.fl. (m) pekar i motion1988/89:A479 på den risk som föreligger att organisationsförändringar inomoffentlig förvaltning leder till obalans inom regionen. Det händer attkvarvarande enheter koncentreras till vissa orter. Därför måste man enligtmotionärerna vid varje sådan förändring ha ett vidare perspektiv. m.fl. anser enligt den nyssnämnda motionenA432 att ideella organisationer och fackförbund bör kunna utlokalisera sinverksamhet. I motionerna framförs även synpunkter påprioritetsordningen vid utlokalisering. och (bådac) anser enligt motion 1988/89:A472 att de områden som inte fått någonutlokalisering bör komma i fråga i första hand och nämner särskilt Skaraborgslän. En plan bör upprättas för utlokaliseringen. och i samma parti menar enligt motion A103 att den tidigare prioritetsordningenbör gälla, dvs. att utlokalisering skall ske i första hand till Norrlandsinland, sydöstra och . Slutligen åberopas den nyakommunikationstekniken som stöd för utlokalisering. () anserenligt A77 att den statliga förvaltningen bör införa teknik som underlättar förbeslutsfattare och tjänstemän att leva och arbeta på hemorten. Som tidigare nämnts behandlas motioner som rörutlokalisering till bestämda orter i avsnitt 14. Allmänt om storstädernas betydelse Utskottet har redan i det inledande avsnittet av dettabetänkande framhållit de negativa konsekvenserna av en alltför stark expansioni storstadsregionerna. har emellertid betonats att det inte finnsanledning att ställa storstadsregionerna mot övriga regioner. Inte minst settur ett internationellt perspektiv finns det anledning att värna om enfungerande huvudstadsregion. Det som man måste försöka förhindra är en alltförsnabb och ohämmad tillväxt som leder till inflation, brist på arbetskraft,köproblem i fråga om bostäder, vård och service samt inte minst utgör ett hotmot miljön. Här har regionalpolitiken en viktig uppgift. Liknande tankegångar återfinns i propositionen. Regeringenförsö ker med olika åtgärder dämpa tillväxten i storstadsregionerna. Nämnas kan de systematiska kontakterna med tjänsteföretag för att förmå dem att etablera verksamhet i prioriterade områden och investeringsskatten på s.k. oprioriterat byggande som har till syfte bl.a. att dämpa överhett ningen på byggmarknaden. Propositionen och de motioner .som tar upp situationen istorstäder- 1989/90:AU13 na ger uttryck för likartade synpunkter. Fungerandestorstadsregioner är av intresse för hela landet. En relativ enighet synesockså föreligga om behovet av att med olika medel dämpa tillväxten. Utskottethar som framgått inte heller någon annan uppfattning. Flertalet avmotionsyrkandena får således anses tillgodosedda med vad som anförts. Det är enligt utskottets mening också nödvändigt att kommatill rätta med brister i infrastrukturen i storstadsområdena. Storstadsutredningenhar framlagt sitt slutbetänkande (1990:36) Storstadsliv Rikamöjligheter hårda villkor. Utredningen anser det nödvändigt attinfrastrukturen i och omkring storstadsområdena byggs ut för att de skall kunnaspela en dynamisk roll i landets ekonomiska utveckling. En utbyggnad behövsockså för att miljön skall förbättras. Utredningens betänkande skall inom kortsändas ut på remiss. Meningen är att utredningens olika förslag skall utgöraett av de viktigaste underlagen när det gäller att utforma en mer samladpolitik för storstadsregionerna. När det gäller trafikfrågorna istorstadsområdena har regeringen beslutat tillsätta tre förhandlare, enför varje storstadsregion, med uppdrag att med berörda parter utarbetaöverenskommelser som skall syfta till att i resp. region förbättratrafikförsörjningen och minska miljöproblemen från trafiken. Man kan såledeskonstatera att frågor med anknytning till infrastruktur och miljö istorstäderna kommer att bli föremål för ytterligare överväganden och förslag.Med hänsyn härtill avstyrks partimotioner 1988/89:A435 och A463 imotsvarande delar. Med anledning av den i motion 1988/89:A438 av PärGranstedt och väckta frågan om att slopa flyttningsbidrag vidflyttning till vill utskottet erinra om att det isitt betänkande om arbetsmarknadspolitiken behandlat ett liknande motionsyrkandeav . Utskottet avstyrkte motionen med hänvisning till att ettgenomförande av ett sådant förslag skulle innebära att ersättning för de reellaflyttningskostnaderna inte längre skulle kunna utgå vid arbetsmarknadspolitisktmotiverade flyttningar i andra delar av landet än avfolkningsbygderna.Riksdagen biföll utskottets hemställan (1989/90:AU11, rskr. Utskottetfinner inte anledning att nu inta någon annan ståndpunkt varför motion1988/89:A438 avstyrks i denna del. Motion 1988/89:A434 tar upp de regionalpolitiskaaspekterna på användningen av investeringsfonderna och skatte- ochavgiftspolitiken i stort. Där föreslås också särskilda företagsfonder förregional utjämning. Frågor av detta slag kommer att behandlas i anslutningtill de skattepropositioner som förelagts . Det finns därförinte någon anledning för utskottet att nu ta ställning till motionen i dessadelar. Allmännaprinciper för omlokalisering 1989/90:AU13 När det gäller frågan om omlokalisering av statlig ochannan verksamhet instämmer utskottet i den uppfattning som framförs ipropositionen. Omlokalisering, men kanske framför allt decentralisering, ärviktiga inslag i strävandena att åstadkomma en balanserad regional utveckling.En sådan åtgärd kan också vara ett led i den förnyelseprocess som pågår inomden offentliga sektorn. Därför bör en fortlöpande prövning ske avförutsättningarna för en decentralisering av verksamheter. Utskottet delar också uppfattningen att vid övervägandenom omlokalisering av central statlig verksamhet sådan i första hand bör sketill de s.k. stödjepunkterna, dvs. länscentra eller vissa andra orter i eller ianslutning till stödområdet. En utgångspunkt är att myndigheterna även efter enomlokalisering eller decentralisering skall kunna fullgöra sina arbetsuppgiftereffektivt. Det gäller således att förutom de regionalpolitiska aspekternabeakta förutsättningarna att behålla eller rekrytera kvalificerad personal,behovet av kontakter med andra myndigheter, medflyttandes möjligheter tillarbete m.m. Lokalisering även till andra orter än stödjepunkterna, särskiltsydöstra och , kan således komma i fråga. Frågan om ändrad lokalisering av myndigheter torde iallmänhet få anses gälla sådana grundläggande och långsiktiga förändringar iförvaltningsstrukturen som enligt regeringens proposition (1986/87:99) omledning av den statliga förvaltningen bör beslutas av riksdagen.Delege-ringsfrågor, som gäller myndigheternas sätt att fullgöra sina uppgifter,bör däremot enligt vad som framfördes av civilministern i budgetpropositionen1987/1988 avgöras av den berörda myndigheten själv eller av regeringen liksomomlokaliseringar som endast rör en del av en myndighet och som har litenomfattning. Utskottet har tidigare i sitt av godkändabetänkande AU 1987/88:13 uttalat att beslut om omlokalisering av befintligverksamhet eller lokalisering av nya myndigheter bör föregås av noggrannaöverväganden i de avseenden som beskrivits. Utskottet har betonat viktenav att besluten föregås av information till och samråd med den berördapersonalen. Med hänvisning till det anförda avstyrks de motioner somavser allmänna principer för omlokalisering. 1 anledning av motion A77 vill utskottet uttala att dennya kommunikationstekniken ovedersägligt i vissa fall kan underlättaomlokalisering och decentralisering av funktioner och även möjliggöra förtjänstemän och förtroendevalda att i ökad utsträckning leva och arbeta påhemorten. Motionen får anses tillgodosedd med det anförda. Organisation och administration av regionalautvecklingsinsatser Enligt propositionen bör det regionalpolitiska arbetet styras av de allmännautgångspunkter för den offentliga sektorn som regeringen 84 redovisati årets budgetproposition och som utskottet anslutit sig till i Det gäller t.ex. tydligare ansvarsfördelning och bättre 1989/90:AU13 samordningmellan offentliga verksamheter, mer av mål- och resultatstyrning,decentralisering m.m. Enligt industriministern bör regionalpolitisktbetydelsefulla myndigheter i sina årliga anslagsframställningar redovisa påvilket sätt regionalpolitiska hänsyn har tagits, resultaten och uppföljningframåt i tiden. Vidare bör arbetet inom regeringens statssekreterargrupp förregionalpolitisk samordning ytterligare intensifieras. Beträffande handläggningenav regionalpolitiskt stöd aviseras vissa förändringar i ansvarsfördelningenmellan statens industriverk (SIND) och länsstyrelserna. Utskottet redovisarsina överväganden på denna punkt i avsnittet om regionalpolitiskt stöd. När detgäller utvärdering av det regionalpolitiska stödet bör SIND ha ett överjipandeansvar. Expertgruppen för forskning om regional utveckling (ERU) bör svara förutvärdering i samband med förstärkning av infrastrukturen medan den ipropositionen föreslagna nya myndigheten för glesbygdsfrågor bör få ansvar förutvärdering av glesbygdsstödet. Länsstyrelserna bör på den regionala nivån hahuvudansvaret för samordningen av statens regiionala utvecklingsinsatser. Föratt skapa gynnsammare utvecklingsförutsättningar i de regionalpolitiskt mestprioriterade områdena föreslås i propositionen att särskilda regionalpolitiskamedel avsätts för vissa infrastrukturinsatser. Berörda länsstyrelser bör få iuppdrag att gemensamt redovisa förslag till åtgärder för att åstadkommaen positiv regional utveckling. Den information som ges i de årligalänsrapporterna är viktig information och bör enligt industriministern ifortsättningen kunna ges i anslagsframställningarna. Kommunernas verksamhet har stor betydelse för attregionalpolitiken skall kunna genomföras på ett effektivt sätt. Det bör varaen viktig uppgift för länsstyrelserna att främja en väl fungerande kommunalnäringslivsutveckling. Som tidigare redovisats (prop. 1989/90:100 bil. 1) avserregeringen att tillsätta en parlamentarisk utredning med uppdrag att se överstatens bidrag till kommunerna. Översynen, som också skall omfattaskatteutjämningssystemet, bör resultera i att en jämnare fördelning avkommunalskatterna kan uppnås. Industriministern förutsätter att deregionalpolitiska aspekterna kommer att vägas in i denna utredning. motion Al 18 upptar flera yrkanden som rör frågorom organbation och adminbtration av regionala utvecklingsinsatser samt skatteutjämning. Inledningsvis gör den bedömning en att propositionen endast vagt redovisar bedömningar av möjlighe terna att effektivisera beslutsorganisationen för att främja en regional utveckling. Utvecklingen har enligt motionen visat att det krävs en bred parlamentarisk medverkan, om det skall kunna föras en medveten politik för regional balans. Slutsatsen är att den parlamentariska beslutsprocessen måste anpassas därefter. Enligt har statssekreterargruppen uppenbarligen misslyckats i sitt samordnande arbete. Därför vore det önskvärt att 85 kraftfullttog itu med de regionalpolitiska utvecklingsfrågorna som en övergripandesamhällsekonomisk uppgift och att 1989/90:AU13 fick detsamordnande ansvaret inom . Vidare bör riksdagensfinansutskott efter hörande av berörda utskott få i uppdrag att göra en samladbedömning ur regionalpolitisk synpunkt av förslagen i budgetpropositionenoch redovisa dessa i ett särskilt betänkande. Dessa synpunkter tas även upp icenterns kommittémotion 1988/89:A476. de gröna begär i motion A106 att regeringenuppdrar åt fackdepartementen att redovisa vad som har uträttats för attnå uppställda mål för landsbygden. tar vidare i motion Al 18 upp landstingens roll.Enligt mening måste av demokratiska skäl de folkvalda landstingen fåutökade befogenheter och ett övergripande ansvar för länsfrågorna. Vidareredovisar att partiet mycket aktivt har verkat för förbättringar av denkommunala skatteutjämningen. Tillsättningen av en utredning om den kommunalaskatteutjämningen hälsas därför med tillfredsställelse. Enligt börutgångspunkterna vara att samtliga kommuner omfattas avskatteutjämningssystemet, att merparten spe-cialdestinerade bidrag överförstill detta system och att systemet enbart bygger på sådana faktorer somkommunerna inte kan påverka. Utredningen bör bedrivas skyndsamt. () behandlar i ett par yrkanden i motionAlOl uppgifterna för i i samband med propositionensbedömningar. I motionen anförs att är engagerad i arbetet att liksom statsmakterna i stort öka avlänkningen från . Fördetta arbete måste i ges erforderliga resurser.Vidare måste en särskild anpassning göras i beträffande ansvars-och uppgiftsfördelning mellan olika regionala organ. Utskottetvill i anslutning till motionerna anföra följande. Enligt utskottets uppfattning, som också redovisats i dentidigare framställningen, krävs åtgärder inom en rad olika samhälls- och politikområdenför att nå de regionalpolitiska målen. Verksamheten inom resp. område bördärför utformas så att de krav som de regionalpolitiska målen ställeruppfylls. Utskottet ansluter sig till bedömningen i propositionen atthuvudprincipen bör vara att detta skall ske som en integrerad del avverksamheten. De i propositionen föreliggande bedömningarna beträffandeorganisation och administration är väl ägnade att ligga till grund för etteffektivt genomförande av förslagen på olika områden. Beträffandemotionssynpunkterna på regeringens och interna arbetsformer villutskottet emellertid klart säga ifrån att regeringen själv bedömer sinaarbetsformer med hänsyn till alla de aspekter, inklusive samordning och effektiviteti arbetet, som kan föreligga. Utskottet är inte heller berett att med detunderlagsmaterial som presenterats i motionen medverka till några ändringar iriksdagens arbetsformer. har tidigare under innevarande medanledning av 1989/90:AU13 proposition 154 om samordnad länsförvaltningföreslagit att landstingen skall få vidgade uppgifter och utvecklas tilllänsparlament. 1 detta sammanhang har bostadsutskottet (BoU4 s. 11) anfört följande: Frågan om en förnyelse av den statliga regionalaadminstrationen enligt riktlinjer som brukar benämnas en länsdemokratiskordning eller genom reformer i huvudsak genom förändringar inom dagens statligaregionala organisation ger bostadsutskottet anledning uttala att dendemokratiska procesen inom ramen för dagens länsförvaltning i allt väsentligtfår anses acceptabel. Det bör dock framhållas att de demokratiskabeslutsformerna bl.a. genom ett utökat förtroendeman-nainflytande kommer attfördjupas i de nya länsstyrelserna som kommer att skapas vid ett riksdagensbifall till den nu behandlade propositionen. Med hänvisning till det anförda föreslog bostadsutskottetavslag på de behandlade motionerna. följde bostadsutskottets mening isamband med den förnyade behandlingen av ärendet om samordnad länsförvaltning(BoU9, rskr. /j-betsmarknadsutskottet ansluter sig till nyligengjorda bedömning på denna punkt. Utskottet utgår från att i länoch i andra län liksom tidigare erhåller resurser för det regionalpolitiskaarbetet i enlighet med problemens svårighetsgrad i de olika länen. I sambandmed genomförandet av en ny regional statlig förvaltning finns det vissaytterligare behov att precisera den nya arbetsuppgifter,ansvarsfördelningen mellan och andra organ på central ochregional nivå och formerna för samverkan med dessa. Enligtregeringsbeslut bör en central organisationskommitté och ensärskild utredare i varje län tillkallas för att förbereda genomförandet avreformen med en ny regional statlig förvaltning. Direktiven förutredningsarbetet (dir. 1990:9) innebär att den centrala organisationskommitténskall ange de generella ramarna för organisationsstrukturen i länen. Särskiltviktigt är att de speciella lösningar som kan behövas för ochGotlands län redovisas. Utskottet utgår från att även sådana anpassningar somkan behöva göras i enligt motion AlOl tas upp i detta sammanhang. Beträffande den i motion Al 18 aktualiserade utredningenom bl.a. skatteutjämningssystemet vill utskottet hänvisa till attkommittédirektiv för en utredning om statsbidragen och kommunernas finansieringnyligen har utfårdats. Enligt dessa (dir. 1990:20) skall kommittén redovisa eneller flera lösningar när det gäller finansiering av verksamhet.Lösningarna bör ligga inom en ram för total utdebitering, exkl.församlingsskatt, på högst /skattekrona. Den kommunala verksamhetenförutsätts även huvudsakligen finansieras med kommunalskatt,statsbidrag och olika avgifter även om förhållandet mellan de olika källornakan förändras. Bl.a. bör omfattningen av statens transfereringar till denkommunala sektorn, avgifternas roll som styrinstrument och finansieringskällasamt möjligheterna att omfördela resurser mellan kommunerna utredas. Vidare skall kommittén presentera alternativ som innebäratt skill- 1989/90:AU13 nåder i utdebitering mellan kommuner och landsting iframtiden i första hand speglar skillnader i service- och avgiftsnivå ochorganisationens effektivitet. Hänsyn skall tas till opåverkbarakostnadsskillnader på grund av olika åldersstruktur, social struktur ochgeografiskt läge etc. Kommittén skall lägga regionalpolitiska fispekter påutjämningssystemet. Beträfiande statsbidragens utformning sägs i direktivenatt inriktningen bör vara att de statliga transfereringarna samordnas och sålångt möjligt fördelas efter generella principer. Kommittén skall pröva om detsom komplement är nödvändigt med sektorsanknutna eller någon form avspecialdestinerade bidrag. Kommittén skall belysa alternativens konsekvenserbl.a. vad gäller det totala skattetrycket och utvecklingen i olika regioner.Utredningsarbetet skall bedrivas skyndsamt och vara avslutat den 31 oktober1991. Med hänvisning till det anförda anser utskottet att debehandlade yrkandena i motionerna 1988/89.A476 (c), AlOl (fp), A106 (mp) och Al18 (c) inte påkallar någon åtgärd, varför motionerna avstyrks iaktuella delar. Utgångspunkter för det regionalpolitiska företagsstödetsframtida inriktning Det regionalpolitiska stödet som riktar sig direkt tillföretagen utgörs av lokaliseringsbidrag och lokaliseringslån(lokaliseringsstöd), investeringsbidrag, offertstöd, lån till regionalainvestmentbolag, regionalpolitiskt utvecklingskapital, sysselsättningsstöd,nedsättning av socialavgifter samt transportstöd. Företagsstöd kan även lämnasinom ramen för glesbygdsstödet. Detta behandlas i ett följande avsnitt. Förutom de ovannämnda stödformerna har vissa av stateninrättade organ stor regionalpolitisk betydelse när det gäller företagsstöd. Ipropositionen (s. 6566) nämns som exempel de regionala utvecklingsfonderna.Stiftelsen Industriellt utvecklingscentrum i övre (lUC) ochStiftelsen . Utvecklingsfonderna och Norrlandsfonden behandlas iproposition 1989/90:88 om vissa näringspolitiska frågor. Härutöver bör erinrasom Stiftelsen Industricentra, vars verksamhet föreslås bli avvecklad.