bet · GD01SoU28 · 1989-12-31 00:00:00 — Frågor om tillstånd prövas avkabelnämnden. har i beslut funnit attmedeleffektsatelliten inte var att anse som satellit i fast trafik ochatt sändningarna därifrån genom kabelnät inte krävde tillstånd enligtkabellagen. Konstitutionsutskottethar med anledning av motioner från allmän motionstidbehandlat frågan om reglerna för vidaresändning inomsatellit- och kabel-TV-området (1989/90:KU8). 1989/90:SoU28Konstitutionsutskottet uttalade att i avvaktan på resultatet avradiolags- Bilaga 1 utredningens arbete borde ställning nu inte tas tillmotionskravet om att regler inom satellit- och kabel-TV-området skall omfattaalla typer av satellitsändningar. Två reservationer (vpk resp. mp) förekom. Imotion SoS4 av m.fi. (mp) framförs att det inte finnsnågot skydd mot våldsförhärligande TV-program som sänds via satellit.Motionärerna framhåller att kabelnämndens beslut i principinnebär att ingen satellittyp längre omfattas av kabellagens koncessionssystem.Det är enligt motionärerna oacceptabelt att det råder helt olikaförutsättningar och regler för lokala egensändningar i kabelnät ochsatellitsändningar som distribueras i kabelnät. bör därför omedelbartbesluta att koncessionssystemet för lokala kabelsändningar skall omfatta allasatellittyper (yrkande 3). Konstitutionsutskottetkommer under nästa att behandla vissa frågor som hör samman medutvecklingen på satellitområdet. Utskottet har inte funnit anledning attföreslå bifall till det nu aktuella motionsyrkandet, dvs. motion So54 yrkande3. 4.Barnets rätt att få vetskap om sina föräldrar Enligtartikel 7 har barnet, så långt det är möjligt, rätt att få vetskap om sinaföräldrar. Reglerna i om faderskap till barn och socialnämndsmedverkan vid fastställande av faderskap bygger också på att faderskap tillbarn i görligaste mån skall fastställas. Enligt7 kap. 4 § sekretesslagen (1980:100) gäller sekretess inom föruppgift om enskilds personliga förhållanden, om det inte står klart attuppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon honom närstående lidermen. Regeringsrätten har i ett par avgöranden (RÅ 1987 not 543 samt dom den 7juni 1989 mål nr 1465-1989) beslutat att inte ändra överklagade domar,varigenom uppgift i faderskapsakt resp. barnavårdsakt rörande faderskap medstöd av 7 kap. 4 § sekretesslagen inte lämnats ut till det berörda barnet. Imotion SoSO yrkande 2 av m.fl. (vpk) framförs att det som en följdav att skriver under konventionen måste införas en undantagsbestämmelsei 7 kap. 4 § sekretesslagen för den som vill få kunskap om sina föräldrar. Denrätt att få vetskap om föräldrar som konventionen stadgar tillgodoses i svensklagstiftning bl.a. genom den långtgående skyldigheten för att ioklara fall utreda faderskap och i barnets intresse få faderskapet fastställt.Det förhållandet att sekretesslagen i undantagsfall kan lägga hinder i vägenför vetskap om vilka uppgifter som kommit fram i en faderskapsutredning ellerliknande utgör enligt utskottets mening inte hinder för godkännande avkonventionen i denna del. Detär emellertid enligt utskottets mening angeläget att intresset av att en personskall kunna få tillgång till uppgifter om sin börd i möjligaste utsträckningkan tillgodoses. Utskottet vill i sammanhanget erinra om att barnetsintresse av att få sådan vetskap har beaktats i 1989/90:SoU28inseminationslagen (1984:1140) som ger ett barn som avlats genom Bilaga 1insemination rätt att självt få del av uppgifter om spermagivaren underförutsättning att barnet nått tillräcklig mognad. Enligt utskottets meningfinns det anledning för regeringen att i lämpligt sammanhang överväga enändring av sekretesslagen för att tillgodose det nämnda intresset. ,som dock är inte berett att nu förorda den yrkade lagändringen, föreslår attsocialutskottet avstyrker motion SoSS yrkande 2. Närvarande:Olle (), (), (), (), ()*, (), (), Hans Nyhage(m), (), (), (), ElisabethFleetwood (m), (), (), (vpk), HansLeghammar (mp) och (). *Ej närvarande vidjusteringen. Grundlagsstadgande om barnets bästa BoHammar (vpk) och Hans Leghammar (mp) anser att den del av utskottets yttrande irubricerat avsnitt som börjar med "Mot denna bakgrund" och slutar med"yrkande 2 avstyrks" bort ha följande lydelse: Målsättningsstadgandeti 1 kap. 2 § regeringsformen ger emellertid inte uttryck för att det är bametsbästa som skall komma i främsta rummet i det allmännas verksamhet. Det ärenligt utskottets mening inte ovanligt att andra intressen tillgodoses påbekostnad av vad som kan anses vara bäst för barnet. Utskottet anser attprincipen om att bamets bästa skall komma i främsta rummet vid alla åtgärdersom rör bam är viktig och av så överordnad betydelse att den bör grundlagsfåstas.Frågan om bestämmelsen bör utformas som ett målsättningsstadgande eller som entvingande grundläggande rättighet enligt 2 kap. regeringsformen bör utredas avregeringen. bör ett lagförslagföreläggas så att den ifrågavarande bestäm- 1989/90:SoU28melsen skall kunna träda i kraft under nästa valperiod. Detta bör ges Bilaga 1 regeringen till känna. Konstitutionsutskottetföreslår således att socialutskottet tillstyrker motion SoS4 yrkande 2. Barnets skydd mot skadlig information HansLeghammar (mp) anser att den del av utskottets yttrande i rubricerat avsnittsom börjar med ", kommer" och slutar med"motion SoS4 yrkande 3" bort ha följande lydelse: mening innebär konventionsåtagandet att barn måste 3 ett bättreskydd mot våldsförhärligande filmer och TV-program som sänds via satellit. saknas på grund av kabelnämndens beslut allt sådant skydd.Det är oacceptabelt att det råder helt olika förutsättningar och regler förlokala egensändningar i kabelnät och satellitsändningar som distribueras ikabelnät. Enligt utskottets mening måste alla satellittyper föras in underkabellagen så att regj<:r-na avsedda att begränsa förekomsten av reklam, våld,pornografi och rashets åter kan tillämpas. Det regellösa tillståndet som nuråder kan inte accepteras. Åtgärder måste vidtas . Det finns intenågon som helst anledning att t.ex. avvakta radiolagsutredningens arbete. Konstitutionsutskottetföreslår således att socialutskottet med tillstyrkande av motion SoS4 yrkande3 hemställer att antar följande två lagförslag. Lag omändring i lagen (1985:677) om lokala Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (1985:677)'skall ha nedan angivna lydelse. 1989/90:SoU28 Bilaga 1 Ilagen förstås med radiosändning, trådsändning och radioprogram detsamma som iradiolagen (1966:755). kabelnät:anläggning för lokala kabelsändningar, kanal:det genom frekvensangivelse eller på annat därmed jämförligt sätt särskiltbestämda utrymme i ett kabelnät som behövs för sändning av radioprogram, programkanal:det samlade utbud av radioprogram som under en gemensam beteckning sänds i enkanal, vidaresändning:samtidig och oförändrad återutsändning av en sändning, satelltbändning:vidaresändning av programkanaler fråri satelliter i fast trafik, egensändning:sändning av annat slag än vidaresändning. Ilagen förstås med radiosändning, trådsändning och radioprogram detsamma som iradiolagen (1966:755). kabelnät:anläggning för lokala kabelsändningar, kanal:det genom frekvensangivelse eller på annat därmed jämförligt sätt särskiltbestämda utrymme i ett kabelnät som behövs för sändning av radioprogram, programkanal:det samlade utbud av radioprogram som under en gemensam beteckning sänds i enkanal, vidaresändning:samtidig och oförändrad återutsändning av en sändning, satellitsändning:vidaresändning av programkanaler från satelliter, egensändning: sändning av annat slag änvidaresändning. Dennalag träder i kraft . ' Ugen omtryckt 1985:1056. 1989/90:SoU28 Förslag till Bilaga 1 Lag omändring i radiolagen (1966:755) Härigenom föreskrivs att S a § lagen (1966:755)'skall ha nedan angivna lydelse. 5a§ Radioprogram i rundradiosänd- Radioprogram i rundradiosänd ning som har tagits emot i cen- ning som har tagits emot i cen tralantennanläggning får utan sär- tralantennanläggning får utan sär skilt tillstånd sändas vidare till skilt tillstånd sändas vidare till mottagare inom fastighet som är mottagare inom fastighet som är ansluten till anläggningen. ansluten till anläggningen. gäller dock inte radioprogram i rundradiosändning från satellit om vidaresändningen sker till bostäder och når fler än 100 bostäder. Om rätt---------------- finländska televisionsprogram. Denna lag träder i kraft . ' I .. . .. A 1989/90:SoU28 Godkännande av om barnets rättigheter Iproposition 1989/90:107 har regeringen () föreslagitriksdagen att godkänna konventionen om barnets rättigheter med angivetförbehåll mot artikel 37 punkt c). Propositionen har hänvisats till socialutskottet. Socialutskottethar berett bl.a. justitieutskottet tillfålle att yttra sig över de delar avpropositionen jämte eventuella motioner som har samband med utskottetsberedningsområde. Medanledning av propositionen har väckts bl.a. motionerna 1989/90:So49 av StenSvensson m.fl. (m), 1989/90:SoS0 av m.fl. (vpk), I989/90:So53 avKarin Söder m.fl. (c), 1989/90:SoS4 av m.fl. (mp) och1989/90:So5S av m.fl. (c). Den av kulturutskottet tillsocialutskottet överlämnade delen (yrkande 8) av motion 1989/90:KrS av IngridSundberg m.fl. (m) har också samband med propositionen. Ärendet föranlederföljande yttrande från justitieutskottet. Ipropositionen föreslås att med visst förbehåll skall godkän na en av generalförsamling antagen konvention om barnets rättigheter. Konventionen öppna des för undertecknande , och underteckna de den . Konventionen förutsätter ratifikation för att bli gällande. Konventioneninnehåller bestämmelser som är avsedda att tillförsäk ra bam grundläggande rättigheter och att bereda barn skydd mot . övergrepp och utnyttjande. Med barn förstås enligt konventionen varje människa under , om inte barnet blir myndigt tidigare enligt den lag som gäller för barnet. Genomkonventionen upprättas en kommitté som ges behörighet att granska efterlevnadenav konventionen. Tillträdettill konventionen föranleder enligt vad föredragande statsrådet uttalar ipropositionen inga ändringar i gällande lagstiftning. Yttrandets omfattning 1989/90:SoU28 Defrågor som aktualiseras i ärendet och som ligger inom utskottets ° beredningsområde gällerstraffrättsliga och processuella frågor. Utskottet kommer i det följande attbehandla sådana frågor som tagits upp motionsvägen. Artikel37 i konventionen innehåller bestämmelser bl.a. om behandlingen av frihetsberövadebarn. Sådana barn skall enligt punkt c) behandlas humant och med respekt förmänniskans inneboende värdighet och på ett sätt som beaktar behoven hospersoner i barnets ålder. Särskilt skall varje frihetsberövat barn hållasavskilt från vuxna, om det inte kan anses vara till barnets bästa att inte göradetta. Närdet gäller skyldigheten att i princip hålla barn avskilda från vuxna föreslårregeringen att avger en reservation mot konventionen, I motion So49och SoS4 förordas i stället en ändring i lagstiftningen i syfte att möjliggöraett förbehållslöst godkännande av konventionen. I motionerna SoS3 och SoSSintas den motsatta ståndpunkten motionärerna hävdar att den svenskalagstiftningen uppfyller konventionens krav och att någon reservation sålundainte erfordras. Förbrott som någon begått innan han fyllt får, enligt 1 kap. 6 §brottsbalken (BrB), inte dömas till påföljd. Det kan alltså inte ifrågakommaatt placera barn i fångelse. Enligt 17 § lagen (1964:167) med särskildabestämmelser om unga lagöverträdare (LUL) får barn inte hellerhäktas eller anhållas. Barnunder kan emellertid i vissa fall bli föremål för kortvarigastraffprocessuella frihetsberövanden. Enligt 16 § LUL får sålunda barn, som intefyllt och som anträffas på bar gärning eller på flykt från brottsplatsen,gripas och överlämnas till polisen om fångelse skulle ha kunnat följa påbrottet. eller åklagare har att besluta om barnetskall friges eller om barnet skall kvarhållas för förhör. Den som är under 15år är, enligt 23 kap. 9 § andra stycket (RB), inte skyldig attstanna kvar för förhör längre än tre, eller undantagsvis sex, timmar. Detkan tilläggas att polisen i vissa fall, med stöd av 12 § polislagen (1984:387),kan omhänderta barn i vissa akuta situationer. Utskottetkan kotistatera att nu behandlade omhändertaganden är av kortvarig natur ochatt syftet är att förhör skall kunna hållas med barnet eller att barnet skallavlägsnas från en olämplig miljö och överlämnas till vårdnadshavaren. Någonfråga om förvaring av dessa barn torde inte uppstå (se även 17 § sista stycketlagen (1976:371) om behandlingen av häktade och anhållna m.fl.). Närdet gäller barn anser utskottet det klart att den svenskalagstiftningen uppfyller de krav som ställs i konventionen i här aktuellthänseende. Också i fråga om den somfyllt men inte 18 resp. finns g begränsningar när detgäller möjligheten att döma till fångelse. ringen återfinns i 30 kap.5 § BrB. Regleringen innebär att för brott 1989/90:SoU28 som någon begått innan hanfyllt får dömas till fångelse endast Bilaga 2 om det finns synnerligaskäl; för brott som någon begått efter det att han fyllt men innanhan fyllt får dömas till fångelse endast om det med hänsyn till gärningens straffvärde eller annars finns särskilda skäl för det.Den som är får inte heller, enligt 7 § LUL, häktas med mindredet föreligger synnerliga skäl. skyldigheten att kvarstanna för förhör finns ingen särreglering för personer som fyllt IS år.Här gäller sålunda, enligt huvudregeln i 23 kap. 9 § första stycket,en skyldighet att kvarstanna för förhör i sex, eller i vissa fall, tolvtimmar. Utskottetvill först understryka att unga lagöverträdare särbehandlas principen är att de unga lagöverträdarna skall uppmärksammas av de socialamyndigheterna och att dessa på olika sätt skall ge råd och stöd eller ingripamed åtgärder enligt den sociala lagstiftningen. I första hand blir det därvidfråga om att tillämpa socialtjänstlagen (1980:620) och lagen (1980:621) medsärskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) vilka innehåller bestämmelser,som är tillämpliga bl.a. på ungdomar som gjort sig skyldiga till brott. (har behandlat ett förslag om ny LVU, lag om vård i vissafall av barn och ungdomar (prop. 1989/90:28, SoUlS). De nya reglerna träder i kreiftden .) Enkonsekvens av det här angivna synsättet är att den som är endastundantagsvis döms till fångelse. Här kan nämnas att antalet ungdomar som varjeår börjat avtjäna fångelsestraff innan de fyllt varierat mellan 16 och 37under . var det fråga om 30 ungdomar. varantalet 13, och var antalet 34. Ifråga om placering i fångelse av personer finns en reglering i 8 §lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt (KvaL). Där föreskrivs att vidplacering av intagen som inte fyllt skall särskilt beaktas att han, om ejsärskilda skäl föranleder annat, hålls åtskild från sådana intagna som kaninverka menligt på hans anpassning i samhället. Enliknande bestämmelse finns i 3 § sista stycket sista meningen lagen ombehandlingen av häktade och anhållna m.fl. Denna lag tillämpas inte endast påhäktade och anhållna utan även, som framgår av 18 §, på den som t.ex. tas iförvar i polisarrest. Ipraktiken placeras fångelsedömda under på någon av anstalterna Hällby,Skenas, och Roxtuna. På placeras ungdomar som dömts tillfångelse första gången och som inte missbrukar medan Roxtuna är avsedd förungdomar med missbruk. När det gäller placeringen av en person som inte fyllt18 år skulle, uppger , placeringen i första hand ske påMariefred eller Roxtuna. Utskottetvill först, i likhet med föredragande statsrådet (s. 81), konstatera att den svenska lagstiftningen är utformad för att ge ungdo marna skydd mot skadlig påverkan från äldre intagna, och regeln i 62 bl.a. 8 § KvaL tjänardetta syfte. Det måste dock, som statsrådet anför, 1989/90:SoU28 ansestveksamt om den svenska lagstiftningen uppfyller de krav som Bilaga 2ställs i konventionen. Desvenska reglerna innehåller inte något ovillkorligt förbud mot att personerunder förvaras i anstalt m.m. tillsammans med vuxna. Ett sådantundantagslöst förbud skulle också, som föredragande statsrådet anför, i vissafall kunna strida mot den unges eget intresse. Situationen komplicerasytterligare av att den svenska särregleringen omfattar en större gruppungdomar, nämligen sådana som inte fyllt , än den som konventionenomfattar. Detta leder till att personer som enligt definitionen i konventionenär barn (under ) resp. vuxna (18 till ) kommer att placerastillsammans även i de fall då en strikt särbehandling enligt huvudregeln i 8 §KvaL tillämpas. För att undvika denna situation krävs utöver nya regler iKvaL m.fl. lagar att särskilda anstalter eller enheter för personer under 18år inrättas i kriminalvårdens regi. Utskottetär för sin del inte berett att förorda en minskning av den grupp ungdomar somgenom det här diskuterade svenska regelsystemet bereds särskilt skydd.Utskottet finner det inte heller realistiskt att tänka sig flera olikaanstaltskategorier för ungdomar . Särskilt med hänsyn till attgruppen är liten och varierar mycket i storlek ställer det sig inteförsvarbart med en sådan ordning. De mycket unga fångelsedömdas särskilda behovfår i stället som tillgodoses inom ramen för den nuvarandeanstaltsorganisationen. Härtillkommer att reserverade sig i fråga om ett liknande men mer långtgåendekrav på att ungdomsbrottslingar skall hållas avskilda från vuxna intagna iartikel 10 i konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter (prop.1971:125 s. 33). Vadnu anförts talar, som föredragande statsrådet också uttalar, för att Sverigeäven nu bör göra ett förbehåll. Utskottet finner sammanfattningsvis ettförbehåll mot artikel 37 punkt c) såvitt avser åtskiljande av bam och vuxnamotiverat. Utskottet delar också bedömningen att en sådan reservation bör kunnagöras utan att detta kan anses strida mot konventionens ändamål och syfte.Justitieutskottet föreslår att socialutskottet avstyrker bifall tillmotionerna So49, So53, SoS4 och SoSS i här behandlade delar. Snabbhetvid den rättsliga prövningen m.m. Iartikel 37 punkt d) slås fast att varje frihetsberövat barn skall ha rätt attsnarast få tillgång till såväl juridiskt biträde och annan lämplig hjälp somrätt att få lagligheten i frihetsberövandet prövad av en domstol eller en annanbehörig, oberoende och opartisk myndighet. Barnet skall också ha rätt till ettsnabbt beslut i saken. Imotion SoSO görs invändningar mot översättningen av konventionstexten.Motionärerna anser att kravet på snabbhet försvagats i översättningen, och de föreslåren korrigering så att översättningen bättre kommer att stämma överens medkonventionstexten. Utskottetvill först konstatera att kravet på snabbhet vid handlägg- 1989/90:SoU28 ningenfinns klart uttalat också i den svenska översättningen av kon- Bilaga 2ventionstexten. I likhet med föredragande statsrådet noterar utskottet ocksåatt den svenska författningsregleringen på området svarar mot kraven ikonventionen. Vidare skall påpekas att den engelska konventionstexten, somöversättningen bygger på, som framgår av artikel 54 är en originalversion.Denna torde därför ha tolkningsföreträde. Härtill kommer att avsikten inte äratt konventionen skall upphöjas till svensk lag den skall tjäna som ettriktmärke när det gäller utformningen av den svenska lagstiftningen. Det äralltså den svenska lagtexten och inte den svenska översättningen avkonventionstexten som gäller vid rättstillämpningen. Utskottet kan inte finnanågon åtgärd med anledning av motionen erforderlig, och utskottet föreslär attsocialutskottet avstyrker bifall till motion SoSO i här behandlad del. Iartikel 34 åtar sig konventionsstaterna att skydda barn mot alla former avsexuellt utnyttjande och sexuella övergrepp. I det syftet skallkonventionsstaterna särskilt vidta alla lämpliga nationella, bilaterala ochmultilaterala åtgärder för att förhindra bl.a. att bam utnyttjas ipornografiska föreställningar och i pornografiskt material. I10 § allmänna ordningsstadgan (1956:617) finns ett generellt förbud motoffentliga pornografiska föreställningar. Den som bryter mot förbudet kanenligt 29 § första punkten dömas till böter eller fångelse . Härutöverfinns särskilda bestämmelser i 6 kap. 7 § BrB om sexuellt ofredande och i 16kap. 10 a § BrB om barnpornografibrott, som syftar till att förhindra att barnutnyttjas bl.a. i pornografiska syften. Även andra straffbud i 6 kap. BrB kanbli tillämpliga i detta sammanhang. Enligtbestämmelsen om bampornografibrott skall den dömas för sådant brott somskildrar bam i pomografisk bild med uppsåt att bilden sprids eller som spridersådan bild. Strafiiet är böter eller fångelse . Med barnavses enligt förarbetena (prop. 1978/79:179, KU 1978/79:33, rskr. 317 och KU1979/80:1, rskr. 2) en person vars könsmognadsprocess ännu inte är avslutad.Motsvarande bestämmelse finns i 7 kap. 4 § 12 punkten tryckfrihetsförordningen(TF). Imotion So49 krävs lagändringar som går ut på att bestämmelserna skallpreciseras till att avse den som är under 18 är. Motionärerna anser att dettaär en förutsättning för att skall kunna godkänna konventionen utanförbehåll i denna del, vilket de förordar. I motion KrS tas samma spörsmål upp.I motion SoSS förs fram krav på enahanda lagändring. I den motionen sesändringen enbart som ett klargörande och inte som en lagstiftningsåtgärd sompåkallas av att tillträder konventionen. Bestämmelsernaom barnpornografibrott trädde i kraft . Klargörande praxisfrån högsta domstolen om tolkningen av begreppet bam saknas.Detta torde sammanhänga med att bampomo- 1989/90:SoU28 grafibrott somregel beivras som tryckfrihetsbrott enligt reglerna för Bilaga 2sådana brott får ett frikännande juryutslag inte överklagas. Utskottethar i ärendet inhämtat upplysningar från justitiekanslem som för statens talani tryckfrihetsmål. Utskottet har därvid erfarit att den straflbara gärningen somregel består i spridande av tidningar som innehåller barnpornografi.Tidningarna är ofta tryckta utomlands. Avsaknaden av en åldersgräns ibestämmelserna har i vissa fall orsakat olägenheter. Det har sålunda förekommitatt åtal ogUlats när det avsett spridande av pornografiska bilder avvälutvecklade, mycket unga flickor. Å andra sidan har för utskottet ocksåunderstrukits att en åldersgräns i bestämmelserna skulle medföra andra,betydande svårigheter. En sådan ordning skulle nämligen innebära att åklagarenblev tvungen att visa att det avbildade barnet inte hade fyllt . De'ttatorde som regel, åtminstone när det gäller tidningar som framställts utomlands,vara en omöjlig uppgift. Isitt remissyttrande över konventionen anför justitiekanslem att det skulle varaönskvärt att skyddet i vart fall kunde utvidgas till att omfatta även ungamänniskor vars könsmognadsprocess är avslutad men som uppenbarligen i övrigtfortfarande befinner sig i den utvecklingsprocess i stort som utgör motiv förlagstiftningens skyddsbestämmelser. Ipropositionen understryker det föredragande statsrådet (s. 78) att anledningentill att en åldersgräns saknas i den svenska lagstiftningen är att en sådan ivissa fall skulle göra det nödvändigt att fastställa barnets identitet. Man harvelat undvika den ytterligare integritetskränkning som en sådan identifieringskulle innebära. Han framhåller vidare att skillnaden mellan konventionensartonårsregel och definitionen av bam i 16 kap. 10 a § BrB inte bör överdrivas skillnaden är huvudsakligen av formellt slag och i praktiken torde sammaåldersgrupper avses. Det måste också, understryker statsrådet, observeras attkonventionen inte uppställer något direkt krav på straffrättslig lagstiftningmot här aktuella företeelser. Dessa bör i första hand motarbetas genom insatserpå det sociala planet. Statsrådetunderstryker att konventionens krav på skydd mot sexuellt utnyttjande ocksåmåste anses tillgodosett genom föreskrifterna i socialtjänstlagen om detallmännas skyldighet att verka för att barn och ungdomar växer upp under tryggaoch goda förhållanden. Det föreligger också en skyldighet att ingripa med vårdenligt LVU i vissa fall när ett barn utnyttjas t.ex. i pornografiskt syfte. Inya LVU klargörs vidare att barn och ungdomar som uppträder på en sexklubb kankomma i fråga för ingripande enligt lagen.