bet · GD01AU6 · 1989-12-31 00:00:00 — Vidare bör lagtexten ändras såatt informationsrätten kan utnyttjas utan att fackliga representanter blirbelagda med sekretess av företag och myndigheter. En facklig vetorätt ansesviktig främst i fråga om företagsnedläggningar och industriinvesteringar,utlandsinvesteringar och företagsfusioner, entreprenader och konsultverksamhetsamt vid rationaliseringar och införande av ny teknik. Vidare föreslår motionärerna att av regeringenskall begä- 1989/90:AU6 ra ett samlat program för facklig kontroll överinförande av en ny teknik och arbetsorganisation samt över teknikensanvändning och UtveckJing. Motionärerna går in på verkningarna av den nyatekniken - särskiltmikroelektroniken och deras slutsats blir att de arbetan- des fackliga organisationer måste rustas till kamp för en arbetsorganisa tion och för tekniska lösningar som utgår från de arbetandes behov. Som centrala krav på lagar och avtal för facklig kontroll över tekni kanvändningen anges följande: - nyteknik får införas bara med fackets godkännande -övergång från löne- till produktionsbeskattning - vinster av ny teknik användsbl.a. till kortare arbetsdag vilket ger fler jobb -fackligtforskningsinstitut och fackliga forskningskonsulter -yrkesutbildning meddatatekniska tillämpningar utan att grundläggande yrkeskunskaper eftersatts - teknisk-humanistiskutbildningsreform -vuxenutbildningsreform för alla med dålig grundutbildning. Det ovan redovisade kravet på facklig vetorätt vidutlandsinvesteringar utvecklas i motion A744 av m.fl. (vpk). och (båda mp) yrkar imotion A736 att den arbetsrättsliga lagstiftningen ses över med syfte att ökade anställdas inflytande vid nedläggning av företag. Motionärerna anser attlagstiftningen på det området är klart otillfredsställande. Kapitalägarna sägsha ett helt dominerande inflytande över om en verksamhet skall fortsätta ellerinte. Det händer t.o.m. att de anställda motverkas att ta över företaget dådetta hotas av nedläggning. De anställdas inflytande i dessa situationer börstärkas. Bl.a. bör de ha förköpsrätt till en kostnad som motsvarar det lägstaav bokfört värde eller marknadsvärdet. Ett liknande yrkande om förköpsrätt för de anställdaframställs vidare i motion A453 av m.fl. (mp). Yrkandet, som idenna motion har en regionalpolitisk motivering, innefattar även förköpsrättför lokalbefolkningen vid försäljning eller nedläggning av företag. Slutligen föreslår m.fl. (s) i motion A729att i ett tillkännagivande till regeringen uttalar sig för ettförstärkt löntagarinflytande i företagen. Motionärerna menar att i kampen förjobben och den framtida inriktningen av företagen har de fackJiga organisationernaalltför ofta kommit till korta. Medbestämmandelagen behöver skärpas och lagenom styrelserepresentation ses över för att nästa strukturkris skall kunnahanteras på ett för löntagarna och för det allmännas bästa godtagbart sätt.Vidare är det nödvändigt att finna vägar för fackligt inflytande iflernationella företag. Utskottetfår anföra följande. Vad först gäller yrkandena i vpk-motionen A725 om enundantags- 1989/90:AU6 lös förhandlings- och informationsrätt för de fackJigaorganisationerna bör påpekas att lagens undantag i dessa hänseenden är få,särskilt i fråga om den privata arbetsmarknaden. Sekretessbestämmelserna imedbestämmandelagen innebär att arbetsgivare och fack skall komma överens i deenskilda fallen eller, vid oenighet, att begärd sekretess skall sanktioneras avarbetsdomstolen, allt i den mån sekretessfrågorna inte är reglerade genomkollektivavtal eller, på den offentliga sektorn, i sekretesslagen. Utskottetanser inte att det finns skäl att föreslå ändringar i de intresseawägningar somligger bakom medbestämmandelagens förhandlings- och informationsregler i deavseenden motionärerna har begärt. Det kan dock tilläggas att regeringen den31 augusti beslutat att förelägga regeländringar på ettangränsande område, nämligen sekretessen och tystnadsplikten på arbetsmiljöområdetför skyddsombud och andra fackJiga förtroendemän. Av vpk tidigare framförda förslag till en omfattandevetorätt vid införande av ny teknik, utlandsinvesteringar och andraförändringar har inte fått utskottets stöd. Inte heller har utskottet ansettatt ett av regeringen utarbetat program för facklig kontroll över teknikanvändningär den bästa vägen för att öka de anställdas inflytande i hithörande frågor.Utskottets mening är att frågor sammanhängande med den tekniska utvecklingenbör lösas i överläggningar arbetsmarknadsparterna emellan. Frågor av dettaslag har uppmärksammats i såväl utvecklingsavtal på den privataarbetsmarknaden som andra medbestämmandeavtal. Vidare är utskottet inte berett att tillstyrka detalternativ till en utvidgad vetorätt som föreslås i motionerna A453 och A736(mp) i form av en lagfåst förköpsrätt för de anställda beträflandenedlägg-ningshotade företag. 1 de fall ett löntagarövertagande framstår som enrealistisk lösning utgår utskottet från att detta seriöst prövas i nedläggningssituationeroch vid företagsrekonstruktioner. Av vad nu sagts följer slutligen att utskottet inte anserdet påkallat med ett tillkännagivande till regeringen om behovet av enskärpning av lagarna om medbestämmande och styrelserepresentation för privatanställdamed anledning av motion A729 (s). Den sistnämnda lagen trädde för övrigt ikraft för mindre än efter en revidering av tidigare lagstiftning iämnet. Till den i motionen berörda frågan om fackligt inflytande iflernationella företag återkommer utskottet i betänkandet 1989/90:AU3 omförtroendemannalagen. Med det ovan anförda avstyrker utskottet motionerna A453,A725, A729 och A736, i förekommande fall i aktuella delar. I detta avsnitt har utskottet slutligen att redovisayrkandet i motion A715 av och (båda s) omfamiljehemmens arbetsrättsliga ställning. Ett liknande motionsyrkande (fp,m,c,vpk) behandlades avutskottet i 1989/90:AU6 betänkandet AU 1986/87:8. Utskottet ansåg att det fannsen del oklarheter kring familjehemmen som kunde behöva utredas närmare. Dettagavs regeringen till känna (rskr. 1986/87:50). Den av begärdautredningen skall genomföras av i anslutning till det uppdragsom gavs styrelsen att göra en utvärdering avsocialtjänstlagen. Uppdraget skall redovisas till regeringen senast vidutgången av 1989. Mot denna bakgrund har inte anledning att ta ettnytt initiativ i frågan, utan motionen avstyrks med det anförda. Med negativ föreningsrätt avses rätten att stå utanför enförening. Nya arbetsrättskommittén (NARK) anförde i sitt betänkande (SOU1982:60 s. 278 f.) att man i likhet med den förra arbetsrättskommittén hadefunnit att det saknas anledning att föreslå lagregler som tar sikte på dennegativa föreningsrätten och föreningsrättsskyddet för arbetssökande. När detgäller användningen av s.k. organisationskJausuler i kollektivavtal som kaninnebära att arbetsgivare inte får anställa någon oorganiserad eller någon somtillhör en annan facklig organisation underströk kommittén betydelsen av atten facklig anslutning skall vara frivillig och bero av den enskildesbestämmanderätt. Detta innebär emellertid inte att kommittén ville förorda ettlagfåst förbud mot organisationskJausuler. Frågan om en medlems rätt att träda ut ur en fackligorganisation har aktualiserats i arbetsdomstolen. I ett mål som gällde utträdeur (dom nr 1980) ansåg domstolen att medlemmar av detaktuella förbundet måste anses ha rätt att säga upp sitt medlemskap utan hinderav att förbundets stadgar saknade bestämmelser härom. En uppsägningstid måstedock iakttas. Dess längd fick bestämmas av vad som efter en mer fri bedömningvar skälig. I detta fall fastställdes uppsägningstiden . Hithörande frågor tas upp i tre motioner med yrkanden omatt en lagfåst negativ föreningsrätt skall införas. m.fl. (m) anföri kommittémotionen A753 att den positiva föreningsrätten, dvs. rätten att fåansluta sig till och tillhöra en förening, finns inskriven i grundlagen och iMBL. Med rätten att tillhöra en förening bör självklart också följa rätten attslippa tillhöra en förening. Vidare bör organisationsklausuler i kollektivavtalförbjudas. Sådana klausuler kan betraktas som en form av yrkesförbud ochinnebär ett otillbörligt ingrepp i den enskildes integritet. beslutade visserli- 1989/90:AU6 gen att utträdesrätt skall medges för medlemmar i de anslutnaförbunden, men ännu återstår att utröna de praktiska konsekvenserna avdessa beslut och de eventuella villkor som kan bli förknippade med ett utträdeur förbunden. Därjämte anförs i motionen följande: För att garanteramedlemmarnas kontroll över inbetalningen av medlemsavgifter och möjlighetenatt förhindra att inbetalning av medlemsavgifter sker trots anmälan om utträde,bör rätt för en arbetsgivare att göra avdrag på lönen för fackföreningsavgifterendast kunna medges genom fullmakt från varje enskild arbetstagare.Motionärerna begär att vad de anfört om löneavdrag i dessa fall skall gesregeringen till känna. Med liknande motiveringar begärs lagstiftning om negativföreningsrätt och förbud mot organisationskJausuler även i motionerna K217 avFilip m.fl. (m,fp,c) och A739 av m.fl. (fp). De föreningsrättsliga bestämmelserna i ger rätt åtarbetsgivare och arbetstagare att tillhöra en arbetsgivar- eller enarbetstagarorganisation. Detta är den positiva föreningsrätten. Denna rättskaO vara okränkt. Därmed förbjuds exempelvis att en arbetstagare blir uppsagdeller avskedad för att han eller hon har anslutit sig till en fackligorganisation. Den omvända rätten att utträda ur en facklig organisationär fastslagen genom arbetsdomstolens ovannämnda dom. Detta led i den negativaföreningsrätten är därmed att anse som gällande rätt, och det krävs inte någonlagstiftning för att fastställa själva rättsläget i den delen. Annorlundaförhåller det sig med föreningsrättsskyddet för arbetssökande och den därmedsammanhängande frågan om organisationsklausuler. Detta problem diskuteradesingående av nya arbetsrättskommittén, som kom fram till att man borde avståfrån att ingripa med lagstiftning om den negativa föreningsrätten och bruket avorganisationsklausuler. Utskottet har i tidigare betänkanden anslutit sig tilldenna uppfattning och vidhåller sin inställning. De problem som kan föreliggaoch som utskottet bedömer vara av begränsad omfattning bör kunna lösas på annatsätt än genom lagstiftning. Med det anförda avstyrker utskottet motionerna K217, A739och A753, i förekommande fall i aktuella delar. De i motion A753 påtalade löneavdragen förfackföreningsavgifter förutsätter att arbetsgivarna har gjort åtagande härom i kollektivavtal. Den ordning motionärerna förordar tillämpas för övrigt på så sätt att den enskilda arbetstagaren vid inträde i en facklig organisa tion lämnar denna en fullmakt att genom löneavdrag uppbära med lemsavgiften. En lagreglering skulle vara en onödig inskränkning i parternas avtalsfrihet, och utskottet avstyrker motionen även i denna del. MBL inom offentlig sektor Frågan om medbestämmande i samband med de politiskabesluten i regeringen och hos kommuner och landsting har diskuterats vidåtskilliga tillfållen alltsedan tillkomsten av MBL. begärde på förslag avarbetsmarknadsutskottet en utredning som skulle syfta till en klararegränsdragning i förhandlingsfrågorna på de landstings- och primärkommunalaområdena (AU 1981/82:4). Mot beslutet reserverade sig de socialdemokratiskaledamöterna i utskottet. Efter regeringsskiftet anförde densocialdemokratiska regeringen i skrivelse 1982/83:176 att man borde prövamöjligheterna att avtalsvägen lösa förekommande gränsdragningsproblem.Ytterligare åtgärder borde vidtas först om denna väg inte var framkomlig.Utskottet instämde (AU 1983/84:5). I en reservation anförde representanternaför m, c och fp att den begärda utredningen borde fullföljas och utvidgas tillatt omfatta även de statligt anställdas förhandlingsrätt. uttalade att enomprövning av MBL:s förhandlingssystem i samband med beredningen av regeringsärendenaborde komma till stånd (KU 1983/84:30). På förslag av regeringen i proposition1986/87:147 (AU 18) godkände ett mellan statensarbetsgivarverk och de statsanställdas huvudorganisationer träffat avtal ommedbestämmande vid beredningen av regeringsärendena. Avtalet, som ersatte träffat avtal i motsvarande ämne, ger huvudorganisationernarätt till information i viktigare frågor med möjlighet för dem att påkallamuntlig överläggning. Efter beslut av (prop. 1986/87:99, KU29, AU 3y),har den tidigare rätten för personalföreträdare att med vissa undantag delta istyrelsebesluten hos statliga myndigheter ersatts med en närvaro- ochyttranderätt. Därmed har man på den statliga sidan anslutit till den ordningsom tidigare införts när det gäller personalföreträdare i kommunala nämnder. m.fl. (m) anför i motion A753 att deoffentliganställdas förhandlingsrätt trots de inskränkningar som gjorts ändå ärutomordentligt vidsträckt. Personalföreträdarna i de statliga styrelserna harlångtgående befogenheter, vartill kommer att de fackliga huvudorganisationernahar egna mandat i ett antal statliga verk och styrelser. 1 kommunala nämnderoch styrelser har de anställdas fackJiga represen- Den vidsträckta förhandlingsrätten i kombi- 1989/90:AU6 nation med den fackJiga representationen i de beslutande organenger de fackJiga organisationerna och deras företrädare möjlighet att påverka det politiska beslutsfattandet i flera led de har i realitetenflerdubbel rösträtt. Detta är betänkligt från demokratisk synpunkt. Den socialdemokratiska regeringen har ansett att gränsdragningenmellan förhandlingsrätten och den politiska demokratin kan lösas genom avtal.Motionärerna anser att det är principiellt felaktigt att frågor som rörgränsdragningen mellan förhandlingsrätten och den politiska demokratin hänvisastill avgörande i avtal mellan arbetsmarknadens parter. De framhåller vidareatt den rådande oklarheten om gränserna för förhandlingsskyldighetensomfattning inom de offentliga sektorerna även har andra aspekter än hänsynentill den politiska demokratin. Den medför nämligen risker för ineffektivitetoch byråkrati genom det förhandlingssystem som är involverat i beslutsfattandet. I motionen föreslås mot den angivna bakgrunden engenomgripande översyn av gällande lagar och förordningar i syfte att åstadkommaen klar gränsdragning mellan den politiska demokratin och de offentliganställdasberättigade krav på medinflytande. En grundlig översyn av medbestämmandelagenstillämpning på den statliga sidan också i övrigt är påkallad. Syftet bör varaatt åstadkomma en klar gränsdragning mellan statens fullgörande av rollen somarbetsgivare och utövandet av de politiska ledningsfunktionerna. Även i motion A739 av m.fl. (fp)påtalas som principiellt felaktigt att frågor om gränsdragningen mellan förhand-:lingsrätten och den politiska demokratin avgörs genom avtal mellanarbetsmarknadens parter. Behovet av det utredningsarbete som tidigare begärtskvarstår och bör inledas . Arbetet bör omfatta hela den offentligasektorn. Motionärerna föreslår ett tillkännagivande till regeringen av detanförda. Som utskottet konstaterat i tidigare sammanhang föreliggersedan 1980-talets början skilda ståndpunkter i fråga om behovet att särskiltutreda gränsdragningen mellan den politiska demokratin och medbe-.stämmandet.Några nya argument som motiverar ett ändrat ställningstagande från utskottetssida har inte förts fram av motionärerna, och utskottet är inte berett attinitiera ett utredningsarbete som syftar till ytterligare förändringarbeträffande de offentliganställdas medbestämmande. Motionerna A739 (fp) ochA753 (m) avstyrks därmed i de förevarande delarna. Förhandlingar ochinformation i mindre företag 1989/90:AU6 Arbetsgivarensinformations- och förhandlingsskyldighet skall enligt MBL ftillgöras i förstahand mot den lokala arbetstagarorganisationen. m.fl. (m) framhålleri motion A753 att det på de större företagen som regel ankommer påfackklubbarna att förhandla och ta emot information enligt MBL. På mindreföretag utan fackklubb blir det de centrala och regionala fackliga organen somavgör huruvida de anställda skall representeras av ett ombud på den egnaarbetsplatsen eller inte. Detta leder ofta till att arbetstagarna representerasav en facklig ombudsman utan anknytning till det egna företaget. Detfinns inte heller, fortsätter motionärerna, någon skyldighet för en sådanfacklig representant att samråda med de anställda. Ordningen innebär attförhandling och information mellan parterna på ett olyckligt sätt har lyftsöver huvudet på dem som känner de lokala förhållandena. Den strider mot lagenssyfte att ge ökat inflytande åt de anställda på arbetsplatserna. Motionärernaföreslår att det uppdras åt regeringen att lägga fram förslag till ändring avMBL, så att de anställda på de små företagen garanteras deltagande i och ansvarför förhandlingar och information. Garantin bör också omfatta rätt för deanställda att anlita fackligt ombud om de så önskar. Närliknande förslag har framförts har utskottet sammanfattningsvisanfört: Medbestämmandetär en del av den fackliga verksamheten, och hur denna skall läggas upp ochgenomföras bör bestämmas av arbetstagarna och deras fackliga organisationer. Ifråga om den privata arbetsmarknaden har utvecklingsavtal särskiltframhållits att formerna för samverkan och medbestämmande skall anpassas tillde lokala förhållandena ute på arbetsplatserna. På mindre arbetsplatser utanlokal facklig organisation förutsätter avtalet att man utser kontakt- ellerarbetsplatsombud. Genom utveckJingsavtalet föreligger en av parterna träffadöverenskommelse på den nu aktuella punkten. Det finns inte skäl att genomlagstiftning sätta avtalet i denna del ur spel. Utskottetfinner inte anledning att i detta sammanhang frångå sin tidigare ståndpunkt ifrågan utan avstyrker motion A753 i den förevarande delen. Arbetsdomstolenhar genom tre domar slagit fast att en arbetsgivare ärskyldig att föra förhandlingar enligt 11 § MBL före beslut om att tillsättachefebefattningar. 1 motion A753 av m.fl. (m) föreslås attförhandlingsplikten vid chefetillsättningar avskaffas och att de anställda fårrätt till information och samråd i de fall detta är möjligt. Även inom denoffentliga verksamheten bör förhandlingsrätten avskaffas. Däremot bör deanställda i denna verksamhet ha rätt till information. Regeringen bör utarbetaförslag till lagändring med det angivnasyftet. 2Riksdagenl988/89.18saml. Frågan om förhandlingsplikten vid chefetillsättningar harvarit uppe 1989/90:AU6 till behandling i utskottet vid flera tidigaretillfållen. Utskottet har avstyrkt att man genom en specialregel i MBLavskaffar förhandlingsrätten vid chefetillsättningar. Utskottet vidhållerdenna uppfattning och anser att det inte heller har tillkommit några nyaomständigheter som skulle motivera en annan ståndpunkt. När det gällerregeringens chefeutnämningar kan påpekas att de offentliganställdasorganisationer i princip numera endast har informationsrätt enligt 1987 årsavtal om medbestämmande vid beredningen av regeringsärenden. Med det anförda avstyrker utskottet motion A753 i denföreliggande delen. Facklig vetorätt vid entreprenader Bestämmelserna i 38- 40 §§ MBL ålägger arbetsgivarna attförhandla med de fackliga organisationerna i de fall då arbetsuppgifter avsesbli utlagda på entreprenad eller som uppdrag. Om man inte kommer överens vidförhandlingarna har den fackJiga organisationen möjlighet att förbjuda attentreprenaden (motsv.) kommer till stånd, men det förutsätter att detarrangemang arbetsgivaren vill genomföra kan antas leda till att lag ellerkollektivavtal åsidosätts eller att detta på annat sätt skulle strida mot vadsom är godtaget inom parternas avtalsområde. Används vetot på obefogat sätt kandet medföra skadeståndsskyldighet för den fackliga organisationen.Skadeståndsskyldighet kan också uppstå för den arbetsgivare som bryter motbestämmelserna. Vetorättenutövas normalt av den centrala fackJiga organisationen. m.fl. (m) framhåller i motion A753 attavsikten med bestämmelserna om den fackJiga vetorätten aldrig har varit att deskulle hindra seriösa entreprenörer. Det sker dock i många fall till följd avatt de fackJiga representanterna vill utöka arbetsuppgifterna på den egnaarbetsplatsen. Ännu allvarligare är att vetorätten utnyttjas för att utestängaföretagare på godtyckliga grunder eller acceptera dem endast på vissa villkor.I praktiken har de fackliga organisationerna därmed skaffat sig möjlighet attutSrda näringsförbud. Motionärerna anför vidare att de fackJiga organisationernai vissa fall, särskilt bland kommunerna, utvidgat vetorätten att omfatta upphandlingi allmänhet. Det händer dessutom att organisationerna föreslår aktioner av idet närmaste polisiär karaktär för att kontrollera om företag erlagt skatteroch avgifter. Att endast ett fåtal fall har förts upp till arbetsdomstolen,fortsätter motionärerna, ger ingen rättvisande bild av vetorättens användning.Redan hotet om veto kan vara tillräckligt för att en arbetsgivare skall avståfrån att anlita en tilltänkt entreprenör. I utvecklingsavtalet mellan SAF, LOoch PTK har parterna ålagt sig att följa UtveckJingenpå entreprenadområdet. Av allt att döma 1989/90:AU6 används dock vetorättenfortfarande på ett sätt som inte kan accepteras. Frågor som rörrättstryggheten bör lagstiftaren inte överlåta till reglering i avtal mellanparterna på arbetsmarknaden. Med hänvisning härtill och till vad i övrigtanförts yrkar motionärerna att skall upphäva 38- 40 §§ i MBL. ErikHolmkvist m.fl. (m,fp,c) anför i motion A717 att det måste betraktas somorimligt att en facklig organisation med lagens hjälp skall kunna stoppasmåföretag från att få arbete av det enda skälet att det saknarkollektivavtal/hängavtal samt att enda chansen till rättelse är att detupphandlande företaget tar en process i arbetsdomstolen med sin fackJigamotpart. Skyddet för de små företagen är alldeles för svagt. 39 § MBL bördärför ändras på så sätt att en arbetstagarorganisation inte får möjlighet attutnyttja sin starka ställning i entreprenadfrågor till att utestänga företagutan kollektivavtal/separatavtal från att konkurrera på likvärdiga villkor. CharlotteBranting anser i motion A739 att det är betänkligt att vetorättsreglerna i MBLibland används av de fackJiga organisationerna för att försöka stoppa ävenseriösa entreprenörers verksamhet. Detta drabbar särskilt enmansföretagen ochinnefattar därigenom ett hot mot etableringsfriheten. Dessa företagare bör fåbättre förutsättningar för sin näringsutövning på entreprenadområdet genomändringar i MBL så att de påtalade missförhållandena kan undanröjas.Motionärerna föreslår att uppdrar åt regeringen att lägga framförslag härom. Vidareyrkas av i partimotionen A727 att skall göra etttillkännagivande till regeringen om vad som i motionen anförts om attenmansföretag och företag som saknar kollektivavtal inte får diskrimineras.Motiveringen till yrkandet ges i motion 1988/89:N256 om åtgärder för att främjasmåföretagsamheten. Slutligenförordar och (båda c) i motion A224en översyn av MBL för att underlätta upphandling av externa tjänster. Motiveringentill yrkandet finns i motion 19S8/89:N255 med förslag avsedda att främjatjänsteföretagens möjligheter att utveckla sin utlandsverksamhet. Motionsyrkandenmed syfte att slopa eller inskränka vetorättsbestämmelserna har framställts istort sett alltsedan bestämmelserna kom till. Yrkandena har avvisats avriksdagen, med hänvisning dels till att nya arbetsrättskommitténstuderade användningen av reglerna utan att finna att de i någon störreomfattning utnyttjades för andra syften än de avsedda, dels till att det avSAF, LO och PTK inrättade Rådet för utvecklingsfrågor aktivt skall följautvecklingen på entreprenadområdet. När det gäller den särskilda frågan omenmansföretagen har utskottet redovisat att anmält till 1989/90:AU6 regeringenvissa förhållanden inom elektrikerbranschen och att regeringen inte fann skäl till lagändring men gjorde vissa uttalanden i ärendet (se vidare AU 1985/86:1 s. 13- 15 och AU 1986/87:8 s. 24 25 med reservationerav m4p,c resp. vpk).