bet · GD01SoU28 · 1989-12-31 00:00:00 — Denrätt att få vetskap om föräldrar som konventionen stadgar tillgodoses i svensklagstiftning bl.a. genom den långtgående skyldigheten för att ioklara fall utreda faderskap och i barnets intresse få faderskapet fastställt.Det förhållandet att sekretesslagen i undantagsfall kan lägga hinder i vägenför vetskap om vilka uppgifter som kommit fram i en faderskapsutredning ellerliknande utgör enligt utskottets mening inte hinder för godkännande avkonventionen i denna del. Detär emellertid enligt utskottets mening angeläget att intresset av att en personskall kunna få tillgång till uppgifter om sin börd i möjligaste utsträckningkan tillgodoses. Utskottet vill i sammanhanget erinra om att barnets intresseav att få sådan vetskap har beaktats i inseminationslagen (1984:1140) som gerett barn som avlats genom insemination rätt att självt få del av uppgifter omspermagivaren under förutsättning att barnet nått tillräcklig mognad. mening finns det anledning för regeringen att i lämpligt sammanhangöverväga en ändring av sekretesslagen för att tillgodose det nämnda intresset. ,som dock inte är berett att nu förorda den yrkade lagändringen, föreslår attsocialutskottet avstyrker motion So55 yrkande 2. Socialutskottetdelar inställning att det finns anledning förregeringen att i lämpligt sammanhang överväga en ändring av sekretesslagen föratt tillgodose intresset av att en person skall kunna få tillgång tilluppgifter om sin börd. Svensk lagstiftning har som ocksåframhåller i andra sammanhang hävdat att en person har rätt att få tillgångtill uppgifter om sitt ursprung. Inte heller socialutskottet är dock berett attförorda att den i motionen yrkade lagändringen nu genomförs. Socialutskottetavstyrker därför motion SoSO (vpk) yrkande 2. Skiljandeav barn från föräldrar Artikel9 punkt 1, innehåller bl.a. regler om ett barns skiljande från föräldrarna.Artikeln tar sikte på att ett skiljande av barnet från föräldrarna skall få skemot deras vilja endast efter beslut av behöriga myndigheter och när en sådanåtgärd är nödvändig för barnets bästa. Ipropositionen pekar föredraganden på att Rädda barnen. , Svenska ekumeniska nämn- " De firia kristnasamfunden, frikyrkoråd och 1989/90:SoU28 Kristna Ungdomsrådunder remissbehandlingen gjort gällande att flyktingbarn i skiljs frånsina föräldrar på ett sätt som strider mot artikeln. Föredraganden delaremellertid inte denna uppfattning. Enligt honom handlar artikelns första tvåpunkter om ingripande av familjerättslig eller socialrättslig karaktär. Dettaframgår bl.a. genom förbehållet rörande ingrepp som är nödvändiga för barnetsbästa. Något förbud för fördragsslutande stater mot att ha en lagstiftning, somtillåter omhändertagande av vuxna personer som har minderåriga barn, är detinte fråga om enligt föredraganden. Imotion So52 (fp) begärs ett tillkännagivande om ändringar i lagstiftning ochandra rutiner (yrkandet delvb). I asylsituationer strider det, enligtmotionären, mot barnets bästa att separera barnet från familjen. Därför fårdetta inte förekomma. kan, framhåller motionären, polisen verkställa av-/utvisningar även om detinnebär att familjer splittras, t.ex. när en asylsökande har gömt sig. För attklara konventionens krav i artikel 9 måste det enligt motionären förhindras attav- och utvisningar sker som innebär att barnet skiljs från sina föräldrar. Socialförsäkringsutskottetanför i sitt yttrande 1989/90:SfU3y följande. Utskottetkan för sin del inte finna att konventionen innebär ett förbud mot att skiljabarn och föräldrar i utvisningssituationer när någon eller några avfamiljemedlemmarna gömmer sig eller hålls gömd och inte heller i andra fall.Utskottet avstyrker därför bifall till motionen i denna del. Socialutskottetdelar socialförsäkringsutskottets inställning och avstyrker därför motion So52(fp) yrkandet delvis. Barnsrätt att bli hörda Iartikel 12 åläggs konventionsstaterna att tillförsäkra barn rätten att fritt geuttryck för sina åsikter, när barnet är i stånd att bilda sig egna åsikter.Barnets åsikter skall tillmätas betydelse i förhållande till barnets ålder ochmognad. I alla domstolsförfaranden och administrativa förfaranden skall barnetges en möjlighet att bli hört, antingen direkt eller genom företrädare ellernågot lämpligt organ. Det sätt som barnet hörs på skall vara förenligt medstatens processuella regler. Underremissbehandlingen framfördes synpunkter på hur lever upp till kraven i artikeln. framhöll sålunda att enligt artikeln har barn rätt att bli hörda. Alla asylsökande barn har därför enligt rådet rätt att få bli hörda och ges reella möjligheter till att föra fram sina skäl inför bedömningen om de är berättigade till att få uppehållstillstånd i , som flyktingar, krigsvägrare, de factoflyktingar eller på humanitär grund. De barn som kommer till med sina föräldrar eller en av dem har enligt rådet rätt till att bli hörda särskilt och inte bli bedömda enbart efter den vuxnes skäl. Den rätten till att bli hörd för barnet ska även respekteras om fråga 20 uppkommer om s.k.omedelbar verkställighet. Rättstillämpningen är 1989/90:SoU28 sådan attbarn inte annat än undantagsvis hörs i dessa DO och Rädda barnenframförde liknande synpunkter. Svenskaröda korset ansåg att det är av stor vikt att barnet hörs i frågor rörandebarnet. Svenska röda korset ville påtala vikten av att detta förfåringssätt ihögre utsträckning utnyttjas . I detta sammanhang var detbetydelsefullt att barnet hörs av speciellt utbildad personal. ansåg att kränkningar sker i av framför alltflyktingbarns rättigheter enligt artikeln. Ipropositionen framhåller föredraganden i motsats till vad dessa remissinstansergjort gällande att praxis i asylärenden är förenlig med kraven iariikel 12. I förarbetena till utlänningslagstiftning (prop.1988/89:86 s. 81) framhålls, enligt föredraganden, att myndigheterna skall tasärskild hänsyn till barnens situation i asylärenden. Barnen skalluppmärksammas som individer som kan ha egna skäl för uppehållstillstånd. Redani samband med polisens grundutredning i ett asylärende utfrågas enligtföredraganden vårdnadshavaren om de medföljande barnens förhållanden. Frågornagäller bamer« fysiska och psykiska tillstånd samt eventuella egna asylskäl. Medutgångspunkt i den information som lämnas avgör polisen om barnet självt skallhöras. Imotion So52 (fp) yrkas ändringar i lagstiftning och andra rutiner för attSverige skall kunna tillträda konventionen (yrkandet delvb). Alla asylsökandebarn måste, enligt motionären, ges en generell rätt att föra fram sina skälinför bedömningen om de är berättigade till uppehållstillstånd i Sverige.Deras behov av skydd skall inte enbart bedömas med utgångspunkt från den vuxnesskäl. är det, enligt motionären, bara i undantagsfall som barnenges möjlighet att föra fram sina skäl för att få en i . Socialförsäkringsutskottetanför i sitt yttrande följande. Utskottetkan för sin del inte ställa sig bakom motionärens krav på att alla barn,oavsett ålder och mognad, skall ges en generell rätt att bli hörda. Någotsådant villkor ställs inte heller upp i Itonventionen. Med hänsyn till vad ovananförts om praxis i asylärenden beträffande barn och till att äldrebarn förhörs som vuxna delar utskottet statsrådets uppfattning att gällandepraxis är förenlig med kraven i artikeln. Socialutskottetdelar socialförsäkringsutskottets inställning och avstyrker därmed motion So52(fp) yrkandet delvis. Koncessionssystemet för lokala kabelsändningar Konventionsstaternaskall enligt artikel 17 säkerställa att ett barn har tillgång till information och material från olika nationella och interna källor. Detta gäller särskilt sådan information och sådant 21 material som syftar till att främja barnets sociala, andliga och moralis- ka välfård och fysiska ochpsykiska hälsa. Konventionsstaterna skall l989/90:SoU28 också uppmuntrautvecklingen av lämpliga riktlinjer för att skydda barnet mot information ochmaterial som är till skada för barnets välfård. Barnmiljörådetframhöll i sitt remissvar att barn borde ha ett bättre skydd än för närvarandeär fallet i förhållande till våldsförhärligande videofilmer och TV-program somsänds via satellit. Det förekommer, enligt rådet, t.o.m. att Sverigestelevision sänder den oklippta versionen av filmer som klippts av filmcensuren.Massmedier i övrigt t.ex. serietidningar för barn har enligt rådet likasåalltmer börjat innehålla våldsförhärligande berättelser och illustrationer föratt locka fler läsare. Här sätter tryckfrihetslagstiftningen vissa hinder ivägen för att skydda barn mot våldsskildringar i trycksaker och rörliga bildereftersom det kan visa sig svårt att få fram de bindande bevisen för attskildringen är skadlig för barn. fann det angeläget att man ävenbeaktar våldsskildringar i tecknade bilder för barn i kommersiellt sammanhangeftersom de kan vara till skada för barn. Sverigehar undertecknat, men ännu inte ratificerat. konvention omgränsöverskridande television. Konventionen innehåller minimiregler förinnehållet i gränsöverskridande TV-sändningar. Vissa av dessa regler tarsärskilt sikte på att skydda barns och ungdomars intresse. I artikel 7 punkt 2i stadgas att program som kan skada barns ellerungdomars kroppsliga, själsliga eller moraliska utveckling inte får sändas påtider då det är troligt att barn och ungdomar ser programmen. Artikel 11 punkt3 i den konventionen stadgar att reklaminslag som riktar sig till barn ellerdär barn förekommer inte får innehålla något som kan skada barns intressen ochskall ta hänsjm till barns särskilda känslighet. Ilagen (1985:677) om lokala kabelsändningar (kabellagen) regleras rätten attvidaresända programkanaler från satelliter i fast trafik och att göraegensändningar i kabelnät som når fler än 100 bostäder. Enligt lagen fordrastillstånd för sådana vidaresändningar. Frågor om tillstånd pröv£is avkabelnämnden. har i beslut funnit attmedeleffektsatelliten inte var att anse som satellit i fast trafik ochatt sändningarna därifrån genom kabelnät inte krävde tillstånd enligtkabellagen. Föredragandenanser att bestämmelserna i artikel 17 är godtagbara från svensk synpunkt. Imotion So54 (mp) hemställs att beslutar attkoncessionssystemet för lokala kabelsändningar skall omfatta alla typer avsatelliter (yrkande 3). Enligt motionärerna finns inte något skydd alls,vilket har sin grund i att kabelnämnden genom ett beslut från februari 1989förklarat att ett visst slag av satellit, den s.k. Astrasatelliten, inteomfattas av kabellagens koncessionssystem. Beslutet innebär vidare att iprincip ingen satellittyp längre omfattas av koncessionssystemet. Dessasynpunkter har, enligt motionärerna, utvecklats i motion 1989/90:K436 omsatellit- och kabel-TV, m.m. Bestämmelser som skall begränsa förekomsten avreklam, våld, pornogra- fi och rasdiskriminering isatellitsändningar, vilka tillkommit i syfte att 1989/90:SoU28 skyddabarn, gäller sålunda inte längre. Det bör, enligt motionärerna, vara angelägetför att återupprätta koncessionssystemet för satellitsändningar. Konstitutionsutskottetbehandlade frågan om reglerna för vidaresändning inom satellit- ochkabel-TV-området med anledning av motioner från den allmänna motionstiden(1989/90:KU8). uttalade att i avvaktan på resultatet avradiolagsutred-ningens arbete borde ställning nu inte tas till motionskravet omatt regler inom satellit- och kabel-TV-området skall omfatta alla typer avsatellitsändningar. Konstitutionsutskottetanför nu i sitt yttrande 1989/90:KU8y att utskottet under nästa avseratt behandla ett motionsyrkande i den aktuella frågan från den allmännamotionstiden /90 och föreslår att socialutskottet avstyrker motionen. /kommer att behandlamotsvarande motionsyrkande avstyrker socialutskottet motion So54 (mp) yrkande3. Hälso-och sjukvård för asylsökande Artikel24 behandlar barnets rätt till bästa uppnåeliga hälsa, sjukvård ochrehabilitering. Konventionsstaterna erkänner i punkt 1 denna rätt och skallsträva efter att säkerställa att inget barn är berövat sin rätt att ha tillgångtill sådan hälso- och sjukvård. Ipunkt 2 nämns ett antal åtgärder som staterna särskilt skall vidta i sinsträvan att till fullo förverkliga den rätt som ett barn har enligt artikeln. Ipropositionen framhålls att DO i sitt remissyttrande har pekat på attasylsökande barn i endast har rätt till akut sjukvård och att DO bl.a.åberopat att krävt att alla asylsökande barn skallfå tillgång till ordinär barnhälsovård. VadDO pekat på är, enligt föredraganden, en följd av de allmänna bestämmelserna ihälso- och sjukvårdslagen om ansvar för hälso- och sjukvård.Hälso- och sjukvård skall således erbjudas dem som är bosatta ilandstingskommunen (3 §). Om någon som vistas i landstingskommunen utan attvara bosatt där behöver omedelbar hälso- och sjukvård skall landstingskommunenerbjuda sådan vård. Så länge ett flyktingbarn inte anses bosatt i hardet sålunda endast rätt till omedelbar hälso- och sjukvård. Bestämmelsernai artikel 24 om rätt till sjukvård skall, enligt före draganden, i detta sammanhang jämföras med bestämmelserna i artikel 22 om flyktingbarns rättigheter. En sådan jämförelse ger, enligt före dragandens mening, inte vid handen att den svenska regleringen skulle stå i strid med konventionens bestämmelser. Den fråga som DO pekat på torde också till dels få sin lösning i och med att den eftersträvade snabbare handläggningen av asylärenden kommer till stånd. de härav förutsätterföredraganden att man när det gäller att erbjuda flyktingbarn hälso- ochsjukvård i så stor utsträckning som möjligt 1989/90:SoU28 utgår från barnetsbehov. Föredraganden hänvisar till allmänna råd (1988:8)Hälsovård för flyktingar och asylsökande och förutsätter också att fråganuppmärksammas vid översyn av det psykiska och fysiskahälsoläget hos landets flyktingbarn och flyktingungdomar. Imotion So52 (fp) begärs ändringar i lagstiftning och andra rutiner (yrkandetdelvb). Enligt konventionens artikel 24 skall konventionsstaterna säkerställaatt barnet ges rätt till hälso- och sjukvård, påpekar motionären. Förnärvarande har asylsökande barn endast rätt till akut sjukvård. Med hänvisningtill konventionens krav bör, enligt motionären, även de asylsökande barnen iSverige ges tillgång till ordinär barnhälsovård. Socialförsäkringsutskottetanför i sitt yttrande 1989/90:SfU3y bl.a. föl-jande. Utskottetvill erinra om att i sina förenämnda allmänna råd ansett attden asylsökandes behov av vård måste bedömas i perspektivet av att innan han har möjlighet att få annan vård än akutvård ochatt detta har särskilt stor betydelse när det gäller barn. Med de långahandläggningstider som finns utgår utskottet från att barnens behovav annan vård än akutsjukvård särskilt blir uppmärksammat. Denhälsoundersökning som regelmässigt görs efter ankomstentill bör enligt de allmänna råden när det gäller barn i allmänhet äveninnefatta läkarundersökning. Hälsoundersökningen bör ses som enfamiljeutredning där undersökning av barn och föräldrar så långt möjligtsamordnas. anser dessutom att barn , helstredan under tiden på förläggning, bör få kontakt med barnhälsovården så att enbarnhälsovårdsjournal kan upprättas. Utskottet avstyrker mot denna bakgrundbifall till motionen i denna del. Socialutskottetdelar socialförsäkringsutskottets inställning och avstyrker därmed motion So52(fp) yrkandet delvis. Iartikel 34 åtar sig konventionsstaterna att skydda barn mot alla former avsexuellt utnyttjande och sexuella övergrepp. I det syftet skallkonventionsstaterna särskilt vidta alla lämpliga nationella, bilaterala ochmultilaterala åtgärder för att förhindra bl.a. att barn utnyttjas ipornografiska föreställningar och i pornografiskt material. I10 § allmänna ordningsstadgan (1956:617) finns ett generellt förbud motoffentliga pornografiska föreställningar. Den som bryter mot forbudet kanenligt 29 § första punkten dömas till böter eller fängelse . Härutöverfinns särskilda bestämmelser i 6 kap. 7 § BrB om sexuellt ofredande och i 16 kap. 10 a § BrB om barnpornografibrott, som syftar till att förhindra att barn utnyttjas bl.a. i pornografiska syften. Även andra straffbud i 6 kap. BrB kan bli tillämpliga i detta samman hang. Enligtbestämmelsen om bampornografibrott skall den dömas /90:SoU28 sådantbrott som skildrar barn i pornografisk bild med uppsåt att bilden sprids ellersom sprider sådan bild. Straffet är böter eller fångelse i högst sex månader.Med barn avses enligt förarbetena (prop. 1978/79:179, KU 1978/79:33, rskr. 317och KU 1979/80:1, rskr. 2) en person vars könsmognadsprocess ännu inte äravslutad. Motsvarande bestämmelse finns i 7 kap. 4 § tolfte punktentryckfrihetsförordningen (TF). Bestämmelsernaom barnpornografibrott trädde i kraft . Klargörande praxisfrån högsta domstolen om tolkningen av begreppet barn saknas. Detta tordesammanhänga med att barnpornografibrott som regel beivras somtryckfrihetsbrott enligt reglerna för sådana brott får ett frikännandejuryutslag inte överklagas. Räddabarnen framhöll under remissbehandlingen att bestämmelserna ombarnpornografibrott i 16 kap. 10 a § bör ändras med hänsyn tillden 18-årsgräns som gäller enligt konventionen. Isitt remissyttrande anförde justitiekanslem att det skulle vara önskvärt attskyddet i vart fall kunde utvidgas till att omfatta även unga människor varskönsmognadsprocess är avslutad men som uppenbarligen i övrigt fortfårandebefinner sig i den utvecklingsprocess i stort som utgör motiv förlagstiftningens skyddsbestämmelser. Ipropositionen understryker föredraganden (s. 78) att anledningen till att enåldersgräns saknas i den svenska lagstiftningen är att en sådan i vissa fallskulle göra det nödvändigt att fastställa barnets identitet. Man har velatundvika den ytterligare integritetskränkning som en sådan identifiering skulleinnebära. Han framhåller vidare att skillnaden mellan konventionens 18-årsregeloch definitionen av barn i 16 kap. 10 a § BrB inte bör överdrivas skillnadenär huvudsakligen av formellt slag och i praktiken torde samma åldersgrupperavses. Det måste också, understryker föredraganden, observeras att konventioneninte uppställer något direkt krav på straffrättslig lagstiftning mot häraktuella företeelser. Dessa bör i första hand motarbetas genom insatser på detsociala planet. Föredragandenunderstryker att konventionens krav på skydd mot sexuellt utnyttjande ocksåmåste anses tillgodosett genom föreskrifterna i socialtjänstlagen om detallmännas skyldighet att verka för att barn och ungdomar växer upp under tryggaoch goda förhållanden. Det föreligger också en skyldighet att ingripa med vårdenligt LVU i vissa fall när ett barn utnyttjas t.ex. i pornografiskt syfte. Inya LVU klargörs vidare att barn och ungdomar som uppträder på en sexklubb kankomma i fråga för ingripande enligt lagen. Det bör här nämnas att den som ärunder , eller i vissa fall , kan beredas vård med stöd av LVU. Föredragandenpåpekar att i fråga om åtgärder mot prostitution och sexuelltutnyttjande av barn har understrukit att sådana företeelser bör motarbetas medi första hand sociala insatser (se 1989/90:JuU6). Föredragandenanför avslutningsvis att hans slutsats är att en svensk 1989/90:SoU28anslutning till konventionen inte torde kräva lagändringar i sådana frågor somaktualiseras i artikel 34 punkt c. tillägger han att detta inteutesluter att det kan finnas behov av en översyn av de nuvarande reglerna.Förnyade överväganden gällande de straffrättsliga reglemas utformning bör dockgöras utifrån mer allmänna utgångspunkter än dem som följer av konventionensom sådan. Imotion KrS av m.fl. (m), som väckts med anledning avproposition 1989/90:70 om våldsskildringar i rörliga bilder och som överlämnatstill socialutskottet av kulturutskottet, hemställs att beslutar omen fastställd åldersgräns för barn i pornografiska sammanhang ienlighet med vad i motionen anförts (yrkande 8). Närdet gäller barnpornografi är den svenska lagen, enligt motionärerna, bland demest liberala i världen, eftersom den svenska lagstiftningen inte definierarvar gränsen mellan barn och vuxen skall anses gå i detta sammanhang. Motionärernaföreslår att det i lagstiftningen införs en regel som säger att pornografisktmaterial med agerande personer inte får försäljas eller producerasi . Skälet till att åldersgränsen bör sättas vid och inte vid dennuvarande gränsen för sexuellt umgänge, , är att det är en skillnad mellanatt vara mogen för sexuellt umgänge och mogen att bestämma om man vill exponerasig i pornografiska sammanhang. Samma yrkande finns iyrkande 2 i motion So49 (m). Imotion So55 (c) hemställs att beslutar om att införa en 18-årsgräns ibrottsbalkens 16 kap. 10 a § (yrkande 3). Olika tolkningar gäller, enligtmotionärerna, huruvida svensk lag överensstämmer med konventionens artikel 34 com barnpornografi. Svensk rätt saknar åldersgräns vad gäller utnyttjande avbarn i pornografiska sammanhang. Bedömningar görs därför i varje enskilt fallav könsmognaden. Detta medför enligt motionärerna att vissa bam inte skyddas isvensk lag. För klarhetens skull bör därför, enligt dem, även i en18-årsgräns gälla i dessa sammanhang. Justitieutskottetanför i sitt yttrande 1989/90:JuU3y bl.a. följande. Utskottethar i ärendet inhämtat upplysningar från justitiekanslem som för statens talani tryckfrihetsmål. Utskottet har därvid erfarit att den straffbara gärningensom regel består i spridande av tidningar som innehåller barnpornografi.Tidningarna är ofta tryckta utomlands. Avsaknaden av en åldersgräns ibestämmelserna har i vissa fall orsakat olägenheter. Det har sålunda förekommitatt åtal ogillats när det avsett spridande av pornografiska bilder avvälutvecklade, mycket unga flickor. Å andra sidan har för utskottet ocksåunderstrukits att en åldersgräns i bestämmelserna skulle medföra andra,betydande svårigheter. En sådan ordning skulle nämligen innebära att åklagarenblev tvungen att visa att det avbildade barnet inte hade fyllt . Dettatorde som regel, åtminstone när det gäller tidningar som framställts utomlands,vara en omöjlig uppgift. Utskottetkan, mot bakgrund av konventionens krav och 1989/90:SoU28 innehållet iden svenska lagstiftningen, inte finna att de i motionerna efterfrågadelagändringarna skulle vara erforderliga för ett i här aktuellt hänseendevillkorslöst godkännande av konventionen. Utskottet vill vidare understryka attinförandet av en strikt åldersgräns skulle vara behäftat med flera nackdelar.Den skulle inte endast kunna medföra ytterligare integritetskränkningar avbarnet. Den skulle också med all sannolikhet komma att kraftigt begränsamöjligheten till åtal på grund av de bevissvårigheter som kunde förväntasuppstå. Utskottets bedömning är alltså att införandet av en åldersgräns ivart fall med den utformning motionärerna föreslår i ifrågavarandebestämmelser i och TF skulle motverka motionärernas syfte genom atti praktiken inskränka möjligheten att bestraffa utnyttjandet av barn ipornografiskt syfte. Enannan sak är att en utvidgning av det straffbara området i linje medjustitiekanslerns ovan redovisade uttalanden kan övervägas. Sådanaöverväganden bör lämpligen ske i samband med den översyn av de straffrättsligareglernas utformning inom det här aktuella området som aviserats ipropositionen. Justitieutskottetföreslår att socialutskottet avstyrker bifall till motionerna So49, So55 ochKrS i här behandlade delar. behandlar frågan i sitt yttrande och anför. Konstitutionsutskottethar i ett yttrande till kulturutskottet över proposition 1989/90:70 omvåldsskildringar i rörliga bilder m.m. framhållit med anledning av motion KrSyrkande 8 av m.fl. (m) att frågan om 1 S-årsgräns vidbarnpornografibrott lämpligen bör avgöras vid behandlingen av det nu aktuellaärendet (1989/90:KU7y). Utskottet delar justitiekanslerns och departementschefensuppfattning att det inte krävs lagändringar på det aktuella området för attkonventionen i denna del skall kunna godkännas.