bet · GD01FöU7 · 1989-12-31 00:00:00 — Min fråga är: Upplevdes differenserna mellanmajoritetssynen och den uppfattning som vi reservanter hade som besvärande idet skede när regeringen drev igenom projektet i ? Beträffande motorn är min fråga följande: Var motorvaletså svårt som det i varje fall framstod att vara? : I denna omgång lämnar jag ordet till enföreträdare för varje parti för frågor och ger tillfålle för att besvara dem. I övrigt kan man återkomma under senare avsnitt. : Herr ordförande! Utvecklingen av JAS kan enligt min 1989/90:FÖU7 mening ibetydande utsträckning betraktas som ett industriutvecklings- Bilaga 4projekt. Jag vill fråga vad som hade hänt med den tekniskautvecklingen inom landet om vi hade direktimporterat eller licenstillverkatflygplanen i . : Mina frågor riktar sig närmast till SvenHirdman, delvis mot bakgrund av vad och sade.Enligt vad jag har förstått av framställningen om kontraktsformer vardet enda som över huvud taget diskuterades ett fastpriskontrakt och enseriebeställning. Förekom det några andra diskussioner, och hur långt fördesde? Vilka alternativ till en seriebeställning fanns? Beträfiande den förstadelserien om 30 flygplan: Vilka diskussioner fanns om en kortare serie resp. omen längre serie? Slutligen vill jag mot bakgrund av svårigheterna att få framspecifikationer för ett fastpriskontrakt fråga: Hur ändrade sig dessaförutsättningar ? : Jag vill fråga : Deutländska offerterna utvärderades , medan svaret på offertenfrån inte kom förrän . Min fråga är: Varför gällde inte normalaupphandlingsregler med ett sista datum för offertinlämnandet? Är det vidare korrekt att reserverade sigi FMV:s namn mot kontraktstecknandet 1982 och varför? : En fråga närmast till de utländska alternativen kan det väl sägas att det inte togsställning till vilket som var bäst utan bara till om det svenska alternativetvar tillräckligt bra och höll sig inom kostnadsramen. Under sådana förhållandenskulle valet ske. Det gjordes alltså inte en avvägning projekt mot projekt. Man sade också att de utländska alternativen belastadesmed vid-makthållandekostnaderna för . Det var litet förvirrande att mannär man skulle köpa en maskin från utlandet lade på kostnaderna förvidmakthållandet av befintliga system. Man granskade JAS-konceptet mycket noga.Hur mycket granskade man reellt de utländska alternativen? De byggde inte påofferter utan på vad som under hand hade sagts om kostnaderna. Den fråga som jag tycker är viktigast är: Hade man överhuvud taget någon föreställning om huruvida det skulle gå att få F 18 under denaktuella tiden? Förutsättningarna för detta byggde helt på vilka andra ländersom skulle köpa F 18. tyder mycket på att F 18 inte kommer att varatillgängligt för leverans förrän ett stycke in på nästa sekel. Låt mig dockfråga : Hur noga granskade man egentligen de utländskaalternativens realiserbarhet? : Det förekom en del kritik i samband med beslutet.I förstahand var kritiken inriktad på att det var ett för litet och för Man menade att motorn inte var tillräcklig, och man var Jag vill på en av punkterna ställa en fråga till 133 Dutillhörde dem som var kritiska mot det motorval som gjordes. Du sadeockså att är nedlagt och att vi skulle ha stått Bilaga 4ganska ensamma. Vad skulle det egentligen ha betytt för , om viföljt dem som föreslog en annan motor? Hur skulle läget ha varit undersådana förhållanden? : Också jag vill till en fråga, av mjuk karaktär. Spörsmålet om planets instabilitet är för enamatör fortfarande fantasieggande. Var det för åtta till ettnormalt tekniskt steg framåt, eller var det mera ett tekniskt steg ut i rymden?Var det fantasieggande att ta det steget 1982? : Låt mig börja med fråga.För regeringen var det utomordentligt viktigt att så långt som möjligt hasocialdemokraterna med sig i beslutet. Regeringen var mycket medveten om attden endast hade tre rösters majoritetsövervikt i , attflygplansbeslutet var mycket stort, att det mycket väl kunde bli andraregeringar och att man inte bör riva upp utan bör ha samförstånd om så storaförsvarspolitiska beslut som JAS-anskaffningen skulle utgöra. Därför var manfrån departementets och från regeringens sida mycket angelägen om att hållasocialdemokraterna informerade. Jag tror att den första informationen gavsredan i januari 1980, och den fortsatte framöver. När försvarskommittén lade fram sitt betänkande i december1981 var det inte, som jag kommer ihåg, ett direkt nej från socialdemokraterna,utan man ville avvakta man passade litet. Jag skulle tro att det sedan var imars 1982 som man formulerade mera precisa krav från socialdemokraternas sida isex, sju eller åtta punkter. De gällde motmedel, litet om prestanda, kostnaderm.m. Om dessa krav uppfylldes, skulle man från socialdemokratisk sida kunnaansluta sig till projektet. Detta tog regeringen mycket seriöst på. Vår bedömning närförhandlingarna var klara på 1982 var den att myndigheternaoch industrin hade kommit fram till en lösning som uppfyllde även desocialdemokratiska kraven. Det var en politisk bedömning som man gjorde. Detfanns förhoppning om att man skulle få en stor majoritet för förslaget iriksdagen . blev det inte så, men man gick alltså mycketlånjjt från departementets och regeringens sida för att få medsocialdemokraterna i detta utomordentligt viktiga beslut. Det påverkade ocksåförhandlingarna. Beträffande kostnadsramen gjorde vi när vi började se pådetta 19791980 i departementet en ekonomisk analys och kom fram till att detmed antagandet om en prolongerad ram fanns ett utrymme, jag tror det var iprisläget , om ca för en nyflygplansanskaffning. När det indexerades upp till prisläge hamnademan på ca 25 miljarder, och det har sedan med inflation m.m. stigit tillnågonting omkring 4550 miljarder. frågade också om det fanns variationerbeträf fande antalet flygplan, och så var det. Min minnesbild är den att vi 134 ursprungligen diskuterade en total anskaffning av 150 , nämligen 30 i deLserie ett och 120 i delserie två. Av 1989/90:FÖU7 kostnadsskäl blev man dock tvungen att dra ner antalet till 110 i Bilaga 4 tog upp frågan hur fastpriskontraktet kom in.Det var industrin som hade erbjudit sig att leverera ettsådant här flygplan mot ett fastpriskontrakt. Det var ett åtagande som mangjorde från och sedermera IG JAS sida, och regeringen tog fasta pådetta. Regeringen hade ju ett intresse av att hålla kostnaderna nere liksomockså av att binda upp industrin att få industrin att stå för en så stor delav risken som möjligt och det ansåg man att man gjorde genom att följa linjenmed ett fastpriskontrakt. Sedan var det också en nödvändighet för att få detdefinitiva beslutet. Erfarenheterna förskräckte inför att ta baraett delmoment omfattande utvecklingen under de första två, tre åren. Manbörjade då på ett projekt som man sedan lade ned. Det blev ingenting av det. Nugällde det att binda upp alla parter. Jag kan beträffande motorvalet säga att det var en mycketbesvärlig fråga. Det förekom olika tekniska synpunkter, och stämningarna vartidvis ganska upprörda. Jag har tjänstgjort som ambassadör iIsrael och noga följt det israeliska . Det har, somsagts här, lagts ned. Det var tre skäl som föranledde nedläggningen av Lavi.Det första var att det mot slutet blev för få flygplan. I slutdelen avprojektet skulle man tillverka bara 90 flygplan, och då blev det intekostnadseffektivt. Det andra skälet var att det blev dyrt på grund av tyngremotor och andra egenskaper som lades in. Det tredje skälet var den för dåligastyrningen, att man inte hade konstruktionen med fasta åtaganden frånindustrin. Det är mina minnesbilder från det projektet. : Först några ord om JAS-ramen. Vi sade atten förutsättning borde vara att man något ökade JAS-ramen i förhållande tillden ursprungliga i samband med kontraktsskrivningen 1982. Låt mig här någotbeskriva vad JAS-ramen innebär. JAS-ramen är i stort sett kostnaden förutveckling och tillverkning av 140 flygplan och av vapen till dessa. Deversioner som kommer efteråt ingår alltså inte i JAS-ramen. Det måste man haklart för sig när man diskuterar detta. Vi har sagt att ekonomiskulle vinnas, om man tillverkade mer än 300 flygplan. Ramen för JAS-projektetär alltså inte alls detsamma som den s.k. JAS-ramen. Motorvalet var mycket svårt. Vi skulle göra ett uniktflygplan, och det fanns naturligtvis ingen motor som var gjord för dettaflygplan. Vi hade olika alternativ. Vi kunde gå vidare i teknologin, förbättraexisterande konstruktioner och ligga på framkanten när det gällde teknologi.Det innebar naturligtvis ekonomiska och tekniska risker. Vad beträffar den andra vägen, en större motor, visste viatt kostnaderna på grund av en sådan motor skulle öka. Vi har från FMV försökt att intala FörentaStaternas marin att den borde vara intresserad av vår version av F 404. där F 404 i F 18, men två i varje flygplan. Jag tror att vi delvis har 1989/90:FÖU7 lyckatsmed att få med dem på tåget, och därmed kan kostnadsökning- Bilaga 4arna kanske delvis komma att delas med . Vid ett val av Pratt & hade vi blivitensamma. Vi hade fått stå för alla vidareutvecklingskostnader, och de är mycketstora. Frågan var: Skulle man lägga ned pengar med detsamma, få en visskostnadsökning, som man senare skulle få kompenserad genom billigare underhåll,eller skulle man satsa på mindre utvecklingskostnader men sedan få dyrarebränslekostnader osv.? Det var ett svårt val. Vad gäller specifikationer var vi 1981 inte klara meddessa. Det återstod mycket i det avseendet med avseende på den offert som vifick från industrin. Vi hade ett intensivt arbete med detta, och någon till täckande specifikation nådde vi inte. Vi hade ett par öppna punkter närkontraktet skrevs, men de är hanterbara. Vi ansåg därför att specifikationernavar tillräckligt fasta för att man skulle kunna kalla det ett fastpriskontrakt. Det förhållandet att det var olika dagar föroffertinlämnandet tror jag faktiskt inte gjorde särskilt mycket. Offerterna varändå så pass omfattande och vi hade så stora frågelistor att man, om det bleven rejäl konkurrenssituation mot slutet, ändå skulle ha tvingats att komma inmed begäran om ett s.k. sista anbud. Då skulle man ha fastställt det tillprecis . Rent upphandlingstekniskt saknar det därför betydelse att detvar en månads skillnad, och denna kände dessutom parterna till. Jag reserverade mig inte mot beslutet att skriva på ettkontrakt 1982. Det hade beträffande den utländska och den svenskakonkurrenssituationen gjorts en utvärdering av flygstaben och FOA med FMV sommedverkande, och i den kom man, som jag sade förut, fram till att denursprungligen offererade JAS 39 inte var det bästa alternativet. Med däreftergjorda modifieringar blev det alternativet dock godtagbart.Regeringen ändrade direktiven till att man inte skulle fullföljakonkurrensupphandlingen, och därför slutade värderingen där mellan de olikaalternativen. Man ansåg att man skulle se efter om det svenska alternativetblev godtagbart för det svenska försvaret. På frågan om vi kunde få tillgång till F 18 vill jag säga:Det tror jag. Jag tror fortfarande att vi skulle ha kunnat få köpa F 18. Att ett flygplan är instabilt är en teknisk komplikation,men tekni ken går framåt, och vi hade, som jag sade förut, mycket långa och intensiva diskussioner om detta. Det är alltid risker involverade i ett flygplan. Man måste ha klart för sig att man aldrig kan flyga utan att ta någon som helst risk. Det är svårt att väga riskerna mot varandra, men med ett tillräckligt bra utprovninjpprogram och en verifikation bakom sig med erfarenheter av det styrsystem som vi hade i JA 37 borde vi klara detta. JA 37 är inte ett instabilt flygplan och har inte heller fly by wire-system, men det är ett digitalt system, och i Viggensystemet lärde vi oss att hantera sådana frågor. Baserat på detta ansåg vi i FMV att vi kunde gå med på det konfigurationsval som Industrigruppen hade gjort. HaraldSchröder: Man har frågat vad som hade hänt om man hade 1989/90:FöU7 köpt ettflygplan utifrån eller licenstillverkat ett sådant? Jag tror att Bilaga4 man ändåytligt sett hade studerat licenstillverkning och bedömde att sådanskulle bli rätt mycket dyrare kanske än direktköp.Därför avfördes licenstillverkningsalternativet ganska tidigt Vad som återstod var att köpa utomlands eller att Vad gäller köp utifrån var man omkring 1980 i ett läge därman sedan ett eller hade börjat serieleverera JA 37. Man hadedå behov av att sätta någonting i händerna på utvecklingsorganisationen. Omman inte hade haft någon sådan arbetsuppgift som JAS sedan kom att bli, hadeden organisationen fått avvecklas med omedelbar verkan. Det hade rört sig omflera tusen personer. Detta skulle ha spritt sig till verkstadenpå , som då inte skulle ha haft något objekt att tillverka. Totalt skulleungefår 6 000 arbetstillfållen ha försvunnit. Vi skall också komma ihåg attden civila verksamheten då inte alls var så utvecklad som den nu har blivit.Totalt sett skulle väl flygindustrin under sådana förhållanden ha försvunnit iSverige. : Med hänsyn till tidsprogrammet gör vi frånpodiet den bedömningen att de frågeställare som ännu inte kommit till tals idenna omgång i stället kan få komma till tals under de efterföljande programpunkterna,framför allt i den sista frågerundan, där ordet verkligen skall vara fritt. Vigår därför nu över till avsnittet om JAS-systemet. -Utformningi stort -, tänkt användning - Tidskrav -Alternativ till JAS : Herr ordförande! Jag vill i anslutningtill den bakgrundsredovisning som här har lämnats notera att de framtidsstudiersom flygvapnet bedrev tydde på att vilångsiktigt inte skulle få råd att anskaffa en särskild flygplanstyp eller ensärskild version för var och en av uppgifterna jakt, attack och spaning. Medjakt menar jag då luftförsvar, med attack bekämpning av invasionsföretag tillsjöss eller till lands och med spaning flygburen underrättelseinhämtning genomfoto- eller radarspaning. som vi arbetade med den s.k.flygplansfrågan, dvs. med allt från B3LA till SK-2, visade studierna att vi pålängre sikt borde gå in för ett enhetssystem, som i sig kunde lösa de uppgiftersom låg i beteckningen JAS. Tekniska studier visade att det nu var möjligt attfullt ut realisera idén om ett enhetsflygplan. Egentligen var det enpånyttfödelse om idén bakom , som dock kom att byggas i fyra versioner. JAS 39-systemet innebär att man kan växla till ny uppgiftenbart genom att skifta yttre utrustning och vapenlast vid klargöring mellan 137 Det betyder t.ex. att flygplanets radarutrustning skall kunna upptäcka, mäta in och beräkna anfall mot både luft- och 1989/90:FöU7 sjömål.Radarn liksom flygplanets kommunikations-, navigerings- och Bilaga 4motmedelsutrustning skall med hjälp av datorteknik överta mycket av detberäknings- och bedömningsarbete eller val av lämplig taktik som medhittillsvarande system vilar tungt på föraren. Detta gör det möjligt för en ochsamma förare att lösa de olika uppgifterna. Bakgrundsbeskrivningarna har fokuserats myckettill de tekniska aspekterna på JAS 39. Jag vill här framhålla att för vår delinnebär JAS radikalt förbättrade luftoperativa möjligheter enligt följande: Den som skulle överväga militärt hot mot vetatt vi har 11 divisioner för kvalificerat luftförsvar, 6 divisioner förkvalificerade attackuppgifter och 3 divisioner lör flygspaning. Därmed har entänkbar angripare en tydlig grund för bedömning av sitt resursbehov. Om dessa 20 divisioner i en framtida situation är ersattamed 20 JAS-divisioner har vi operativ handlingsfrihet att i varje given situationsjälva välja hur vi bäst utnyttjar systemet, t.ex. genom att nära nog kunnafördubbla luftförsvarskapaciteten jämfört med eller genom att tredubblaattackkapaciteten. Om någon då överväger att hota militärt måste hanjämfört med antingen göra större resursinsats eller ta större risk, dvs.JAS 39 ökar vår krigsavhållande effekt vid en och samma storlek påflygvapnet. kom i tjänst 1971, och den sista Jaktviggenlevereras . Omsättningen med JAS 39 blir på samma sätt utdragen övermycket . Eftersom omvärldens stridskrafter mer ellermindre ändrar teknik och taktik, och eftersom också våra tillverkningsmetodersäkert ändras, är det från början ett krav att JAS 39 har en inbyggd potentialför vidareutveckling. Medan ett ställningstagande till en delserie två är enfråga års försvarsbeslut, menar jag för egen del, mot bakgrund avde uppkomna förseningarna av projektet, att en slutlig bedömning avvidareutvecklingsbehovet kan anstå till ett beslut . De första JAS-leveranserna behövs för att ersätta deäldsta Attackviggarna. Överströmningarna av flygförare från flygvapnet tillflygbolagen har medfört att vi har tagit ut mindre flygtid urViggensystemet än som beräknades 1982. livslängd har alltså ökat något,och förseningarna i är därför ännu inte tidskritiska. Med given inriktning har JAS 39 en inbyggdautomatkanon mot luftmål. JAS 39 kan dessutom bära samma värmemålsökandejaktrobotar som . Redan detta ökar i och för sig luftförsvarsförmågannär börjar ersättas, vilket är i linje med försvarskommitténsstarka betoning av kraven på ett starkt luftförsvar. För fullluftförsvarseffekt krävs dock i närtid val av handlingslinje för anskaffning avradarjaktrobot till JAS 39. Jag vill inledningsvis också beröra frågan om utländskaalternativ. Alternativa utländska flygplanssystem under utveckling har högre am- 138 bitionsnivåän JAS 39 och de är därmed dyrare. därför sökas bland de system som är under tillverkning. För ett 1989/90:FöU7 alternativförutsätts att det kan omkonstrueras för att passa ihop med Bilaga 4 densvenska profilen på bassystemet och den utbildningsnivå som vi hinner nå undergrundutbildning av våra värnpliktiga. Alternativet skall också anpassas till vårastridslednings- och kommunikationssystem och slutligen till våra specifikaelektroniska motmedel och våra vapen. Rent tekniskt finns det nog inget hinderför detta, men jag bedömer att tiden nu är förbi för att vi, utan en betydandenedgång i vår operativa effekt, skulle hinna byta fot och överväga ettutländskt alternativ. Det måste också bedömas som osannolikt att ett utländsktalternativ skulle kunna anskafes i så låg tillverkningstakt som vi räknar medför JAS 39, dvs. möjligheterna att som när det gäller JAS 39 fördelabetalningarna över blir mycket mindre. Den senaste utvärderingen avutvecklingsarbetet, som gjorde , visar att JAS39 i serieversion bedöms få prestanda och egenskaper som svarar mot uppställdakrav. Trots hittillsvarande motgångar, förseningar ochkostnadsökningar anser jag att JAS 39 är det bästa alternativet förde uppgifter som flygvapnet har att lösa. : Flygvapenchefen gav det bestämda intrycketav att flygvapnet vill ha , åtminstone när det gäller Lars-ErikEnglund personligen. Det är bra med JAS, det är t.o.m. bra med förseningarna,menade . Till bilden hör väl en del omständigheter som inte varithelt positiva för flygvapnet. Projektet har ändå kostat en hel del under denhär tiden, både funderingar om när projektet är fårdigt för att tas i anspråkav förband och dessutom har stora resurser avsatts för administrativa ändamål,t.ex. utredande även från flygvapnets sida. Projektet har väl inte direktunderlättats genom de pilotavgångar som inledningsvisnämnde. Jag vill därför fråga: Vad har förflygvapnets del betytt av resursbortfall och krångel i organisationen? : Flygvapenchefen sade någonting om att ettbeslut om delserie två kan anstå till 1996, om jag uppfattade det hela rätt.Som politiker ställs jag ofta inför frågan om man rent militärpolitiskt gör enannan bedömning av utrustningen av JAS än den man gjorde när beställningarnaeffektuerades. Jag avser då den omvärldsanalys som ändå görs. Skulle detta i såfall innebära ytterligare kostnader för utveckling av ett alternativt plan? : Den nuvarande tidsplanen innebär ju ensenarelägg ning av introduktionen och starten av JAS-systemet. Såvitt jag förstår menade flygvapenchefen att detta inte behöver betyda att det blir en neddragning av flygvapnets krigsorganisation, eftersom tidsplanen är mer flexibel när det gäller Viggensystemet, beroende på bl.a. pilotbri sten. Man har alltså ytterligare återstående flygtid kvar på Viggarna. hamnarman längre fram i tiden. Innebär detta att man måste se 1989/90:FÖU7 överViggensystemet och kanske göra modifieringar av bl.a. radarn. Bilaga 4eftersom skall fungera och ingå i krigsorganisationen längre än planerat?Vad behöver göras utöver det som ursprungligen var planerat? : Såvitt jag förstår bullrar JAS Gripen mer änViggen, även innan man har vässat motorn. I min hemstad, , kommer dettaatt drabba ca 60 000 människor. Detta med motorn är ju känt sedan gammalt, såman är antagligen medveten om problemet. Förmodligen har man också beräknatkostnaden för att åtgärda detta. Vad kostar det att t.ex. flyttaflygflottiljerna i , och ? fråga mynnade ut i vadJAS har betytt i fråga om resursbortfall, krångel och oro. Om man försökervärdera vad detta har betytt för flygvapnets ledning, tror jag att man kommerfram till att svårigheterna som uppstod med att få till stånden kontinuitet i att skapa framtida flygvapeneffekt var mycket stora.Riksdagens beslut och 1983 gav nog en känsla av att det åtminstone fannsett framtida flygvapen att ha bekymmer om. Jag vill för egen del säga att jagfortfarande är inne på den vägen. Till vill jag säga att jag kanske uttrycktemig slarvigt, men innebörden i vad jag sade var att delserie två förvisso numåste tas med i försvarsbeslut, men frågan om huruvida och i hurstor grad man behöver vidareutveckla JAS kan enligt min mening anstå tillett försvarsbeslut . undrade över behovet att vidareutvecklaeller modifiera Viggensystemet. Den tidskris som just nu kan föreligga gällerersättning av och Spaningsviggen. Eventuell ersättning därefter avDrakarna och framför allt ligger med nuvarande tidsskisser såväldigt långt fram i tiden att denna fråga inte går att besvara . Jag kanbara gis;a, men hittillsvarande uppläggning betyder inte att det reses krav på modifieringav . Det kan naturligtvis hinna rinna mycket vatten under broarna framtill . tog upp bullerfrågan. Den är besvärlig attlösa. Efter det att ersatte Drakenflottiljerna har staten och flygvapnetredovisat nya bullermattor avseende , som har ett lägre buller, vilketdärmed har medgivit att kommunerna i sina bebyggelser åtminstone i sinaplanläggningar har flyttat bostäderna närmare flottiljerna. JAS-motornberäknas bullra högre än . Teoretiska beräkningar tyder på att JAS kommeratt bullra lika mycket som Draken har bullrat under alla år. Jag villunderstryka att dessa beräkningar är preliminära. Vi har ännu inte hunnit attgenomföra praktiska mätningar. Teoretiska värden är nu utsända till alla lokalamyndigheter. förestår samarbete och samverkan mellan flottiljer och kommuner för att utröna eventuella möjligheter att förändra flygbanor och planens uppträdande eljest i samband med start och landning. Vad detskulle kosta att flytta flottiljerna i , och 1989/90:FöU7 Östersundvet jag inte. Jag kan konstatera att kommun för Bilaga 4 egen delnog inte tänker komma på den tanken. Jag vill understryka att tanken på en omkonstruktion avmotorn för att minska bullret nog är dödfödd. Bullret beror på att motorn ärbyggd för överljud och därför har ett annat s.k. by-pass-förhållande änViggenmotorn. Det blir en, på teknikernas språk, s.k. strålemission som inte ärmycket att göra åt. Själv har jag faktiskt inte känt till detta på ett tidigtstadium. : Detta är egentligen en följdfrågakopplad till föregående avsnitt och den diskussion som fördes om JAS-systemetoch de 140 planen i de avtal som träffats. Hur ser man nu på JAS-ramen? Låtsäga att den , beroende på var slutuppgörelsen hamnar, liggernågonstans . I grundplaneringen förutsattes det att det skulle handlaom 250300 plan. Om man ser in , då Viggensystemet har tjänat ut,kan man fråga sig hur flygvapnet, och kanske också ÖB, ser på möjligheten attinom rimliga penningramar nå upp till den numerär, strategiskt, som ändock lågi ursprungsbeslutet. : Inom den s.k. JAS-ramen ligger ettantal projekt vilkas kostnader ännu icke är slutligt bestämda. Det gäller t.ex.tungt styrt attackvapen.