bet · GD01SoU21 · 1989-12-31 00:00:00 — rade läkemedelsändamålsenlighet och att svara för underlag till terapi- 1989/90:SoU21konferenser samt producentobunden läkemedelsinformation. Eftersom det äromöjligt att i generella termer ange de exakta gränserna för myndigheternasverksamhetsområden anses en viss överlappning ofrånkomlig. Socialministernanför att hon avser att föreslå regeringen att myndigheternas uppgifter påläkemedelsområdet regleras i instruktionerna. Idet följande behandlas vissa motionsyrkanden som väckts med anledning avpropositionen men också ett antal motioner från allmänna motionstiden med merallmänt hållna yrkanden om läkemedelsinformation och läkemedelsanvändning.Motionerna behandlar frågor om läkemedelsverkets ansvar för information ochrelationen till andra myndigheter och intressenter, uppföljning och utvärderingav läkemedelskostnader, hälsoekonomisk värdering av läkemedelsbehandling, inrättandeav ett läkemedelsepidemiologiskt centrum, kartläggning av läkemedelsberoende,återförande av information till läkare, information till olika yrkesgrupperoch till allmänheten m.m. Motion1989l90:So27 av () tar upp olika frågor som gällerläkemedelsverkets och Apoteksbolagets arbete med läkemedelsinformation. Engrundtanke i motionen är att läkemedelsverket skall ha ansvaret förläkemedelsinformationen. Sålunda begärs i motionen ett tillkännagivande om vadsom anförs om överföring av ansvar och produktion av läkemedelsinformation frånApoteksbolaget till läkemedelsverket (yrkande 1). Motionären anser det varatveksamt ur principiell synpunkt om distributören av läkemedel självständigtskall bedriva konsumentinformation. Vidare begärs ett tillkännagivande tillregeringen om att en särskild informationsenhet bör inrättas inom läkemedelsverket(yrkande 4). Motionären anser att läkemedelsverket bör ha rätt att ta ut enårlig avgift från Apoteksbolaget för att bekosta läkemedelsinformation tillallmänheten. Ett särskilt yrkande härom finns i yrkande 2. Dessutom yrkas imotionen att de medel som Apoteksbolaget disponerar för vetenskaplig forskningskall föras över till läkemedelsverket (yrkande 3). Imotion 1989/90:So29 (c) begärs ett tillkännagivande till regeringen om att detbehövs en intensifierad uppföljning och utvärdering av läkemedelskostnaderna isyfte att begränsa dem (yrkande 3). Motionärerna anser att prisutvecklingenför läkemedel varit otillräckligt belyst. Imotion So530 (fp) begärs ett tillkännagivande till regeringen om vad som anförs i motionen om hälsoekonomisk värdering av läkemedelsbe handling (yrkande 2). Motionärerna hänvisar bl.a. till de uppgifter som av medicinsk metodik (SBU) har när det gäller att utvärdera ny och befintlig medicinsk metodik ur medi cinska, psykosociala, etiska och ekonomiska aspekter. Enligt motionä rerna är det viktigt att detta arbete också inbegriper läkemedlen och kopplas till det arbete som bedrivs av läkemedelsavdel- 11 ning och Apoteksbolaget. I motion So 530 (fp)yrkande 7 och i motion So24 av 1989/90:SoU21 m.fl. (fp),yrkande 2 begärs tillkännagivanden till regeringen om vad som i resp. motionanförts om behovet av ett läkemedelsepidemiologiskt centrum. Föratt kunna upptäcka biverkningar av läkemedel finns iSverige ett rapporteringssystem för biverkningar av läkemedel,lokaliserat till . Denna rapportering ärenligt motionärerna att betrakta som ett epidemiologiskt larmsystem ochuppföljande epidemiologiska studier är som regel nödvändiga för att närmareanalysera och bestämma storleken på effektsamband samt för att identifierariskgrupper. När nya läkemedel introduceras är det därför önskvärt att frånbörjan tillämpa en mer fullständig epidemiologisk övervakning som inte baraskulle omfatta kartläggning av biverkningar utan också gynnsamma effekter avmedlen. Motionärerna anser också att det finns anledning att följa hurläkemedlen används för att kunna göra en nyt-to/riskbedömning av läkemedlensplats bland tillgängliga behandlingsmetoder. Föratt sådana uppföljningar skall kunna göras behöver vi enligt motionärerna ettläkemedelsepidemiologiskt centrum med vetenskaplig kompetens från ett flertalområden. Motionärerna anser att en sådan verksamhet bör ha nära anknytning tillnågon medicinsk fakultet. I motion So530 (fp) uppges att diskussioner ominrättande av ett sådant centrum pågår mellan . Imotion So517 (fp) begärs ett tillkännagivande till regeringen om attrapporteringen av läkemedelsberoende till socialstyrelsensläkemedels-biverkningsregister behöver effektiviseras (yrkande 2). I motionenbegärs även att förekomsten av läkemedelsberoende skall kartläggas (yrkande1). Motionärerna tar i motionen upp behovet av åtgärder när det gällerläkemedelsberoende. För att man skall kunna sätta in rätt åtgärder förförebyggande och behandling av läkemedelsberoende fordras enligt motionärernaen noggrannare kartläggning av omfattningen av problemet. bör,anser motionärerna, i sin egenskap av tillsynsmyndighet få i uppdrag attinitiera en rikstäckande undersökning av förekomsten av läkemedelsberoende ochvilka läkemedel som är aktuella. Ett annat sätt att få information omförekomsten av läkemedelsberoende är genom system förrapportering av läkemedelsbiverkningar, anförs det vidare i motionen. Denna rapporteringfungerar enligt motionärerna dåligt. Åtgärder bör därför vidtas för atteffektivisera rapporteringen av läkemedelsberoende tillläkemedelsbiverkningsregistret. (Utskottet kommer i annat sammanhang attbehandla återstående yrkanden i motion So517 tillsammans med andra motionerfrån allmänna motionstiden om åtgärder mot läkemedelsberoende ochläkemedelsmissbruk.) I motion 1989l90:So530 av och (båda fp) hemställs att hos regeringen begär för- 12 slag till åtgärder för att ge läkarna information om kostnadseffekter av sjukskrivningaroch läkemedelsförskrivningar (yrkande 1). Motionärer- 1989/90:SoU21 na hänvisartill de verksamheter som inletts på flera håll i landet för att engageraöppenvårdsläkare i arbetet med urval av läkemedel. Läkare eller vårdcentralerförses med statistik över den egna förskrivningen av läkemedel jämförd medgenomsnittsförskrivningen i området. Resultaten diskuteras bland kollegor ochkan leda till rekommendationer om olika behandlingsprogram. Motionärernaframhåller betydelsen av att läkemedelsbehandling ställs i relation till andrabehandlingsalternativ. Enligt motionärerna bör denna metod att följa upp ochförbättra läkemedelsordinationer införas allmänt i öppenvården. Även ekonomiskaincitament bör prövas. Regeringen bör utreda hur ett sådant system skall kunnautvecklas. Även i motion 1989/90:So515 av m.fl. (fp)begärs ett tillkännagivande om åtgärder för att återföra information tillläkare om kostnadseffekter av sjukskrivningar och läkemedelsförskrivningar.Motionärerna pekar på samhällets ökade kostnader för läkemedel men också påläkarnas förskrivningsvanor och terapitraditioner. I motion So530 (fp) hemställs att som sin meningger regeringen till känna vad som i motionen anförts om information till ochutbildning av läkare, farmaceuter och sjuksköterskor (yrkande 5). Enligtmotionärerna behöver läkarnas utbildning i farmakologi ses över så att utbildningensinnehåll bättre svarar mot hälso- och sjukvårdens behov och ges en väsentligttyngre klinisk-farmakologisk inriktning. Läkarna behöver en bättrefortbildning i rationell läkemedelsanvändning. Farmaceuterna behöver bättreutbildning för att kunna analysera och bearbeta läkemedelsstatistik.Kunskaperna om hur man förmedlar information till olika målgrupper och hurhälso- och sjukvården i övrigt fungerar behöver förstärkas. Ävensjuksköterskornas utbildning i läkemedelslära behöver enligt motionärerna sesöver. I samma motion framhålls också att konsumenterna av läkemedel/patienternabehöver baskunskaper om läkemedel och deras användning. Motionärerna begär etttillkännagivande till regeringen om detta (yrkande 6). I motionSo530 av och (båda fp) begärs etttillkännagivande om vad i motionen anförts om beteendevetenskaplig forskning omkommunikationsmetoder (yrkande 4). När det gäller läkemedelsinformation ärkunskaperna dåliga om vilka informationsmetoder som har bäst genomslagskraft,hävdar motionärerna. Det är därför viktigt att satsa på beteendevetenskapligforskning om vilka kommunikationsmetoder som bör användas i olika sammanhang,också med beaktande av vilken kulturell grupp patienten tillhör. Enligtmotionärerna är det ont om forskare och forskningsmedel på detta område.Regeringen bör därför ta initiativ till åtgärder för att stimulera sådanforskning. I motionSo530 (fp) begärs ett tillkännagivande till regeringen om vad som anförs imotionen om provförpackningar av läkemedel (yrkande 3). Motionärerna pekar påatt stora mängder oanvända läkemedel dagligenåterlämnas till landets apotek. Problemet skulle minskas om 1989/90:SoU21 man i ökad utsträckning använde sig av provförpackningar. systemanvänds endast i mycket liten omfattning. enligtmotionärerna åläggas att tillverka provförpackningar i varje fall förläkemedel som skall användas för kroniskt bruk. påminnasom vikten av att först pröva om en patient tål ett läkemedel innanstörre mängder förskrivs. Frågor om användning av läkemedel och läkemedelsinformationenbehandlas ingående av läkemedebutredning i betänkandet (SOU 1987:20)Läkemedel och hälsa. Utredningens förslag har remissbehandlats och bereds förnärvarande inom . Socialministern har i ett interpellationssvari sagt att en lagrådsremiss sannolikt blir aktuell (RD 1989/90:55). förslag har mera utförligt redovisatsi några av utskottets tidigare betänkanden, t.ex. betänkandena /89:SoUl5och 1989/90:SoU6. Vid sin behandling av olika läkemedelsfrågor i detsistnämnda betänkandet behandlade utskottet frågan om uppföljning av läkemedelseffekter och biverkningar. I betänkandet redovisades bl.a. att RRV i sinrevisionsrapport Den statliga läkemedelskontrollen rekommenderat att insatsernaför den medicinska efterkontrollen och särskilt arbetet medbiverkningsrapportering och biverkningsanalys ges utökade resurser. RRV harockså noterat att läkemedelsavdelningen genom omprioritering under senare tidhar utökat sina ansträngningar inom biverkningskontrollen. Iutskottsbetänkandet redovisades också att läkemedelsutredningframhållit att möjligheterna bör förbättras att genomföra longitudinellastudier, dvs. studier över och omfattande stora populationer när detgäller läkemedelsanvändning och övrig konsumtion av vård, särskilt när detgäller studier av nyregistrerade läkemedel. Utskottet hänvisade i sitt ställningstagande till de dåaktuella motionsyrkandena till och till läkemedelsutredningensbetänkande samt till att rapporten och betänkandet bereddes i regeringskansliet.Utskottet ansåg att beredningen borde avvaktas innan överväger någotinitiativ. 1 SoU6 behandlades också frågan om läkemedelsinformationoch utbildningsbehov. Som bakgrund lämnades en redogörelse för den informationoch undervisning som personalen i hälso- och sjukvården för närvarandeerhåller. I betänkandet refererades vidare läkemedelsutredningsförslag i dessa hänseenden. Bl.a. hänvisades till att utredningen ansett attdet finns behov av en förstärkt vidareutbildning av läkare inte minst inom denöppna vården och av fler kliniska farmakologer. I fråga om återföring avinformation om den egna förskrivningen till läkare har utredningen framhållitatt ett informationssystem baserat på registrering av samtliga förskrivningaroch expedieringar skulle ge läkaren ett kompletterande underlag för sittställ- ningstagande.Även när det gäller förskrivningen av psykofarmaka har 1989/90:SoU21 utredningen ansett att de kunskaper som finns måste föras ut till Utskottet hänvisade till att frågor omläkemedelsinformation och utbildning behandlats av läkemedelsutredningen.Utskottet ansåg att beredningen av förslagen i borde avvaktasinnan överväger något initiativ i frågan. Även frågor om överförskrivningoch felaktig användning av läkemedel behandlades. Därvid berördes ocksåförpackningsstorlekarnas betydelse. Utskottet ansåg att frågorna omöverförskrivning och felaktig användning av läkemedel är viktiga och bör följasmed uppmärksamhet. Beredningen av läkemedelsutredningens förslag borde dockavvaktas. Motionsyrkandena i olika läkemedelsfrågor avstyrktessåledes i betänkandet 1989/90:SoU6 med hänvisning till 1983 årsläkemedelsutrednings förslag och till det pågående beredningsarbetet iregeringskansliet. läkemedebutredning har i sitt betänkande ansettatt åtgärder för att effektivisera läkemedelsförskrivningen ochläkemedelsanvändningen är mycket angelägna. Utredningen konstaterar att detotala, direkta kostnaderna för läkemedel är små och successivt sjunkande ijämförelse med de totala kostnaderna för hälso- och sjukvården. Däremot tordede indirekta vinsterna med och kostnaderna för läkemedel vara av betydligtstörre betydelse. Utvecklingen pekar på betydelsen av att anlägga etthälsoekonomiskt synsätt på läkemedel genom en ökad medvetenhet och ettförbättrat beslutsunderlag i form av bl.a. cost/benefit-analyser. Statens pris- och konkurrensverk, SPK, har i en nyligenpublicerad rapport. Läkemedelsmarknaden (Dnr 2248/88), belyst olika frågorkring utvecklingen av läkemedelskostnaderna. Utredningen innehåller enbeskrivning av konkurrensen på olika delmarknader samt en beskrivning ochanalys av Apoteksbolagets roll på marknaden. Frågor om läkemedelsinformation och Apoteksbolagetsverksamhet har behandlats i en interpellationsdebatl om läkemedelskostna derna m.m. (RD 1989/90:55). Socialministern framhöll i debatten att det är viktigt att dämpa kostnadsutvecklingen inom läkemedelsområ det. Hon pekade på Apoteksbolagets ansvar för läkemedelpriserna men framhöll att kostnaderna är beroende av t.ex. den förskrivan de läkarens val av läkemedel. Vad gäller Apoteksbolagets läkemedelsin formation konstaterade socialministern att företaget arbetar mycket aktivt med att ge en producentobunden och från alla relevanta syn punkter god läkemedelsinformation till förskrivande läkare. Detta sker bl.a. genom läkemedelskommittéer, terapikonferenser och genom Apo teksbolagets läkemedelsbok. Hon hänvisade också till att det, på initia tiv av och med finansiering från Apoteksbolaget, pågår en regional uppbyggnad av klinisk-farmakologiska informationsenheter med sär skild uppgift att förstärka den producentobundna läkemedelsinforma tionen till förskrivarna. Det redovisades också att det pågår ett inten sivt arbete för att utveckla kostnadsjämförelser som underlag för den 15 förskrivande läkaren. Utskottetsbedömning 1989/90:SoU21 Flera motioner tar upp det nya läkemedelsverkets roll närdet gäller informationen om läkemedel. Utskottet kan konstatera att den nyamyndigheten föreslås få ett betydande ansvar på detta område. Verket föreslåssålunda fa ansvaret för information till bl.a, de myndigheter som handläggerläkemedelsfrågor, hälso- och sjukvården och apoteksväsendet. I motion So27 (s)berörs gränsdragningen mellan Apoteksbolaget och läkemedelsverket.Kontrollmyndigheten, dvs. , har hittillskoncentrerat sina insatser avseende läkemedelsinformation till information omegenskaper och det terapeutiska värdet hos nya läkemedel, nya behandlingsrekommendationeroch uppföljning av förskrivning och biverkningspanoramat för läkemedel.Läkemedelsavdelningens information har varit riktad främst till läkarkåren,apoteksväsendet och i viss mån till läkemedelsindustrin. Apoteksbolaget harhaft sin informationsverksamhet inriktad på allmänheten, kunden på apotek ochi viss utsträckning personalen inom sjukvården. Det finns enligt utskottetsmening anledning att framhålla betydelsen av den producentobundnainformationen. Utskottet, som förutsätter att informationsfrågorna kommer attövervägas vidare i vid beredningen av 1983 årsläkemedelsutrednings förslag, anser inte att det finns någon anledning att nuöverväga någon ändring av ansvarsfördelningen mellan läkemedelskontrollmyndighetenoch Apoteksbolaget när det gäller läkemedelsinformationen. Det nya läkemedelsverket föreslås få viktiga uppgifteräven när det gäller läkemedel i användning. skall enligtpropositionen t.ex. samla in data om läkemedelskonsumtion och om biverkningarav läkemedel och utvärdera sådana data. Det föreslås också ankomma påkontrollmyndigheten att fortlöpande pröva läkemedels ändamålsenlighet. I motion So530 (fp) påtalas behovet av hälsoekonomiskutvärdering av läkemedel. Utskottet delar motionärernas uppfattning att det ärangeläget att läkemedelsterapi utvärderas i förhållande till andra behandlingsmetoderi hälso- och sjukvården. , som tillsynsmyndighet över hälso-och sjukvården, kommer även i fortsättningen att ha ett övergripande ansvarför läkemedelsförsörjningen och läkemedlens användning i vården. Statensberedning för utvärdering av medicinsk metodik, SBU, har också en viktiguppgift att för staten och sjukvårdshuvudmännen sammanställa de vetenskapligakunskapsunderlag som behövs för en värdering av olika former av vård ochbehandling. Även om ansvaret för en viss fråga åvilar t.ex. socialstyrelsenkan resurserna för det praktiska arbetet i vissa fall finnas hoskontrollmyndigheten. Det nya läkemedelsverket bör därför enligt utskottetsmening vara skyldigt att biträda när det gäller att fullgörastyrelsens ansvar för information om läkemedel på sådana områden där verket harkompetens. När det gäller läkemedelskostnadernas utveckling, en frågasom berörs i bl.a. motion So29 (c), kan utskottet konstatera attläkemedels-kostnaderna per invånare i vårt land vid en internationelljämförelse liggerstrax under genomsnittet för jämförbara länder. Utskottet anser 1989/90:SoU21det viktigt att kostnadsutvecklingen inom läkemedelsområdet kan dämpas. Detfinns anledning att erinra om 1983 års läkemedelsutrednings betänkande och denrapport som presenterats av statens pris-och konsumentverk. Utmärkandeför läkemedelsmarknaden anses vara ett lågt kostnadsmedvetande hos läkare ochpatienter inom främst den öppna vården. Enligt gällande lagstiftning harläkarna en fri förskrivningsrätt och därmed det slutliga ansvaret för valet avpreparat. Ett värdefullt arbete bedrivs i bl.a. läkemedelskommittéer för att tafram rekommendationer för användningen av läkemedel inom vården. Det är dockriktigt att det varit vissa problem att nå läkarna i den öppna vården medrekommendationerna. Det finns enligt utskottet också skäl att erinra om att enförskjutning mot dyrare läkemedel även sker genom tillkomsten av nya ocheffektivare läkemedel. Utskottet torde få anledning att återkomma till dessafrågor i samband med det kommande förslaget om en ny läkemedelslagstiftning. Två fp-motioner, So24 och So530, efterlyser en bättreepidemiologisk övervakning av läkemedel och vill få till stånd ettläkemedelsepidemiologiskt centrum med anknytning till någon medicinskfakultet. har visserligen en internationellt sett stark kompetens närdet gäller den läkemedelsepidemiologiska bevakningen. Utskottet anser dock ilikhet med motionärerna att det behövs en förstärkning av denläkemedelsepidemiologiska kunskapen. Utskottet delar uppfattningen att det nya läkemedelsverketbör få ett ansvar när det gäller den läkemedelsepidemiologiska övervakningen.Enligt vad utskottet erfarit har diskussioner förts mellan socialstyrelsen.Apoteksbolaget och om bildandet av ettläkemedelsepidemiologiskt centrum. Utskottet för sin del ser positivt på attett centrum med en hög vetenskaplig kompetens i läkemedels-epidemiologi bildas. Utskottet har vid flera tillfållen tidigare behandlatmotionsyrkanden om åtgärder mot läkemedelsberoende och läkemedelsmissbruk. Utskot tet har därvid uttalat att det finns ett behov av insatser på en rad områden för att man skall komma till rätta med de problem som förskrivningen av beroendeframkallande medel medför. I några motio ner efterlyses en bättre rapportering av läkemedelsbiverkningar till kontrollmyndighetens register över läkemedelsbiverkningar och en kartläggning av läkemedelsberoendet. Enligt vad som anförs i proposi tion 1989/90:99 kommer den nya myndighetens verksamhet i huvud sak att vara inriktad på frågor om produktsäkerhet. Kontrollen och tillsynen skall inriktas både på en förhandskontroll och på en efter- kontroll av produkterna. När ett läkemedel nått konsumenten blir tillsynen inriktad på frågor om produkternas användning och återkal- lelse av farliga produkter. Enligt utskottet är rapporteringen av biverk ningar av läkemedel av vital betydelse för läkemedelskontrollen. Det måste därför bli en viktig uppgift för det nya läkemedelsverket att se till att rapporteringen till biverkningsregjstret verkligen fungerar även när det gäller biverkningar i form av beroende hos patienter. liggernaturligtvis också i sjukvårdens intresse att endast säkra läkeme- 2 1989/90. delanvänds i vården och att skyldigheten att rapportera biverkningar 1989/90:SoU21 Förbättrade utbildnings- och informationsinsatser till läkare ochannan vårdpersonal om de beroendeframkallande läkemedlen är andra nödvändigaåtgärder. Utskottet har för avsikt att i ett senare betänkande återkomma tillbehovet av ytterligare åtgärder mot läkemedelsberoende. Ett motionsyrkande tar särskilt upp nödvändigheten avprovförpackningar av läkemedel. Enligt utskottet är det såväl ur aspektenpatienternas säkerhet som ur kostnadssynpunkt viktigt att läkare inte skriverut mer läkemedel än vad sora är nödvändigt. Det nya läkemedelsverket bör somett led i sitt kontrollarbete naturligen även beakta frågor omförpackningsstorlekar för läkemedel. läkemedelsutredning har i sitt betänkandeockså påtalat problemen med över- och underförskrivning av läkemedel. En fråga som anknyter till den rationella användningen avläkemedel men också till behovet av åtgärder mot läkemedelsberoende är hurläkarna skall få information om sin läkemedelsförskrivning. I motion So530 (fp)redovisas det arbete som bedrivs på olika håll i landet för att bl.a. engageraöppenvårdsläkarna i arbetet med urval av läkemedel. Utskottet delarmotionärernas uppfattning att en uppföljning av läkemedelsordinationerna ärangelägen för att läkare bättre skall kunna bedöma vad som utgör en rationellanvändning av läkemedel. Återföringen av information till läkarna har ocksåbetydelse när det gäller att åstadkomma en större kostnadsmedvetenhet hosförskrivarna av läkemedel, en fråga som utskottet berört i det föregående.Socialstyrelsen har i sin egenskap av tillsynsmyndighet en mycket viktig rollnär det gäller informationen till läkarna. Som även påtalats i det föregåendekommer läkemedelsverket också att ha uppgifter på detta område. Verket kommeratt ha ett särskilt ansvar när det gäller konsumtionsstudier avseendeläkemedel i användning. Några motioner tar upp betydelsen av en förbättradutbildning och information om läkemedel till de olika yrkesgrupper som ärverksamma inom vården. föreslås få en betydelsefull roll ifråga om den producentoberoende informationen till hälso- och sjukvårdenspersonal. Utskottet vill rent allmänt framhålla att utbildningen iläkemedelsfrågor och informationen till vårdpersonalen givetvis är av storbetydelse. Fortbildningen av läkarkåren i rationell läkemedelsanvändning ärett område som kan behöva förstärkas. Utskottet har redan i det föregåendebetonat det nya läkemedelsverkets viktiga roll i informationsarbetet. Behovet av information till patienterna/konsumenterna omläkemedel och läkemedelsanvändning framhålls i några motioner. En motionefterlyser beteendevetenskaplig forskning om vilka kommunikationsmetoder sombör användas i olika sammanhang. Utskottet delar motionärernas uppfattning attvåra kunskaper om informationsmetoder kan behöva förstärkas. är på vägatt bli ett mångkulturellt land. Det är bl.a. med hänsyn härtill viktigt vid utformning av läkeme- delsinformationriktad till allmänheten tar hänsyn till att man i olika 1989/90:SoU21 kulturer ser olika på ohälsa och hur ohälsa kan förebyggas och Informationsfrågorna har, vilket också framgått av dentidigare redovisningen, fått stor uppmärksamhet i 1983 årsläkemedelsutrednings betänkande. Utredningens förslag bereds iregeringskansliet.