bet · GD01LU36 · 1989-12-31 00:00:00 — Konsumentskyddet vid förvärv av småhus m.m. 1989/90 LU36 Ibetänkandet behandlar utskottet ett i proposition 1989/90:77 framlagt förslagtill ändring i jordabalken. Ett syfte med förslaget är att förstärka skyddetför de konsumenter som genom köp förvärvar ett småhus från en näringsidkare.Förslaget innebär vidare förtydliganden och vissa ändringar i fråga om köparensoch säljarens rättigheter och förpliktelser vid fastighetsöverlåtelser iallmänhet. Ibetänkandet behandlar utskottet också två med anledning av propositionen väcktamotioner (fp resp. mp). Utskottettillstyrker förslagen i propositionen vad gäller ändringar i jordabalken med enviss ändring i fråga om möjligheterna till friskrivning för förlust inäringsverksamhet samt avstyrker motionsyrkandena. Till betänkandet harfogats en reservation (mp). Iproposition 1989/90:77 föreslår regeringen () efterhörande av lagrådet att antar i propositionen framlagda förslagtill 1, lag om ändring ijordabalken, 2, lag om ändring i konsumenttjänstlagen (1985:716), 3, ändring i förslaget till köplag. Lagförslagetunder 1 har intagits i bilaga till betänkandet. Lagförslaget under 2 behandlasi betänkandet 1989/90:LU35 och förslaget till ändring ay köplagsförslaget ibetänkandet 1989/90:LU34. Beträffandepropositionens huvudsakliga innehåll hänvisas till vad utskottet anför nedan pås. 1 1989/90. 1989/90:LI2 av och (båda fp) variyrkas att avslår förslaget att i 4 kap. jordabalken införa en ny 19 c§ med den lydelse som angetts i propositionen. 1989/90:L13 av () vari yrkas 1. att riksdagenavslår propositionen i den del den avser konsumentköp av småhus, 2. att riksdagenavslår propositionen i den del den avser förvärv av småhus mellanprivatpersoner, 3. att riksdagenhos regeringen begär nytt förslag till lag i fråga om konsumentköp av småhus, 4. att riksdagenhos regeringen begär nytt förslag till lag i fråga om överlåtelse av fast egendommellan privatpersoner. Yrkandena 1 och 3 såvitt de avser regeringens förslag tilländring i konsumenttjänstlagen behandlas i betänkandet 1989/90:LU35. har ett omfattande reformarbetepågått i syfte att stärka konsumenternas stäUning, och flera viktiga lagar avsåväl marknadsrättslig som civilrättslig natur har genomförts. Bland demarknadsrättsliga lagarna kan särskilt nämnas lagen (1971:112) om avtalsvillkori konsumentförhållanden och marknadsföringslagen (1975:1418). Lagarna ärtillämpliga bl.a. vid marknadsföringsåtgärder och erbjudanden som rörkonsumenters förvärv av varor och tjänster av olika slag, exempelvis fårdigasmåhus eller uppförande av småhus på entreprenad. Civilrättsliga regler till skydd för konsumenterna finns ibl.a. konsumentköplagen (1973:877) och konsumenttjänstlagen (1985:716). Dennalagstiftning berör endast i begränsad utsträckning konsumenters förvärv avsmåhus. Således kan konsumentköplagen bli tillämplig när en konsument köper enhusbyggsats men däremot inte om han förvärvar en färdig byggnad och det oavsettom byggnaden är lös eller fast egendom. Konsumenttjänstlagen gäller inte förarbeten som avser uppförande av byggnader för bostadsändamål. Om arbetetdäremot avser reparation, ombyggnad eller tillbyggnad av sådana byggnader ärkonsumenttjänstlagen tillämplig. Utöver de nu angivna lagarna kan nämnas lagen (1984:81) omfastighetsmäklare, som innehåller både näringsrättsliga och civilrättsligaregler. Reglerna tillämpas på fysiska personer som yrkesmässigt förmedlar bl.a.fastigheter. De civilrättsliga reglerna innebär bl.a. att mäklaren skall geköparen och säljaren råd och upplysningar som de kan behövasamt verka för att köparen får alla uppgifter av betydelse 1989/90:LU36 angåendefastigheten och att köparen före förvärvet undersöker eller låter undersökafEistigheten. Vid köp av fast egendom gäller reglerna i 4 kap.jordabalken (JB). Några särskilda bestämmelser som avser att skydda konsumenterfinns inte i JB utan föreskrifterna om köparens och säljarens rättigheter ochförpliktelser är desamma oavsett om avtalsparterna är näringsidkare eller privatpersoner.Om en konsuments förvärv av ett bostadshus inte faller under reglerna i JB kanden allmänna köplagen i stället vara tillämplig. Är det fråga om uppförande avett hus gäller dock inte köplagen och inte heller några andra särskildalagregler, utan rättsläget bestäms väsentligen av de standardavtal som allmänttillämpas vid entreprenadverksamhet. Regeringen har i proposition 1989/90:89 framlagtförslag till en ny konsumentköplag samt till vissa ändringar ikonsumenttjänstlagen. Liksom nuvarande konsumentköplag skall den nya lageninte tillämpas vid köp av fårdiga byggnader men väl vid förvärv av husbyggnadssatser.Förslag till regler som främst tar sikte på att skydda konsumenterna vidförvärv av byggnader föreslås däremot i den nu aktuella propositionen1989/90:77. Tillsammans kan förslagen i de båda propositionerna ses som enetapp i lagstiftningsarbetet på konsumentskyddsområdet. Förslagen utgöremellertid också delar av en större reform på köprättens område och skall dåses i samband med det förslag till en ny köplag avsedd att ersätta 1905 årsköplag som regeringen framlade i proposition 1988/89:76 och som ännuinte slutbehandlats av . Till grund för förslagen i proposition 1989/90:77 liggertre betänkanden års småhusköpsutredning, nämligen (SOU 1986:38)Förvärv av nya småhus, (SOU 1987:30) Fel i fastighet och (SOU 1988:66) Köp avbyggnad på ofri grund, m.m. I propositionen föreslås lagändringar i syfte att förstärkaskyddet för de konsumenter som genom köp eller entreprenadavtal förvärvar ettsmåhus från en näringsidkare. Vidare föreslås nya regler i fråga om köparensoch säljarens rättigheter och skyldigheter vid fastighetsöverlåtelser i andrafall, exempelvis vid försäljning av en fastighet från en privatperson till enannan. Konsumenter förvärvar ofta småhus från en näringsidkaregenom entreprenadavtal som innebär att näringsidkaren skall uppföra småhusetåt konsumenten. finns det inte några lagregler som direkt tarsikte på sådana förvärv. Det föreslås nu att de tvingande reglerna ikonsumenttjänstlagen skall gälla också sådana entreprenadavtal. Beträfiandefall då konsumenten i stället har köpt fastigheten av en näringsidkare föreslåsatt jordabalkens regler om fel och dröjsmål skall vara tvingande tillkonsumentens förmån. 1* 1989/90. skall dockinte vara tvingande, om konsumenten tillförsäkras ett sådant 1989/90:LU36 garanti-,försäkrings- och avtalsskydd som ställs som villkor för statligbostadsfinansiering. Beträfiande fastighetsköp i allmänhet betonas att köparensundersökningsplikt är av central betydelse för frågan om säljarens ansvar förfel i den fastighet som köpet avser. Det föreslås nu att köparens undersökningspliktskall anges och preciseras i lagtexten. Vidare föreslås att en fastighetsköpareblir skyldig att inom skälig tid reklamera ett eventuellt fel på samma sätt somden som köper lös egendom. Förslaget innebär också att säljarens felansvarkommer att preskriberas efter det att köparen tillträdde fastigheten. 1 propositionen föreslås slutligen en ändring i förslagettill ny köplag i fråga om köp av byggnad på annans mark. Enligtändringsförslaget skall jordabalkens felregler gälla i stället för motsvaranderegler i köplagen när det är fråga om köp av en byggnad som uppförts förstadigvarande bruk. En fastighetsöverlåtelse har som regel stor ekonomiskbetydelse för både säljaren och köparen. Det sagda gäller inte minst vid köp avnya eller äldre småhus. I dagligt tal brukar man säga att den som köper envilla eller ett radhus gör sitt livs mest betydelsefulla affår. äremellertid överlåtelsen väl så viktig för säljaren och särskilt då i de fallhan är en privatperson. Det ligger därför i sakens natur att de bestämmelsersom gäller vid småhusförvärv måste innebära en rättvis avvägning mellanparternas intressen. Som framhålls i propositionen är det också viktigt attreglerna är utformade på ett sådant sätt att de ger tydliga anvisningar om hurparterna bör förhålla sig och vad de bör tänka på i samband med överlåtelsen.Enligt utskottets mening torde de nuvarande reglerna i JB rörande köparens ochsäljarens rättigheter och förpliktelser generellt sett ha en tillfredsställandeutformning. När det gäller överlåtelser av äldre småhus mellan privatpersoner,dvs. det stora flertalet småhusköp, tyder emellertid vunna erfarenheter på attbestämmelserna inte har en i alla avseenden tillräckligt tydlig utformning.Åtskilliga sådana överlåtelser har nämligen lett till tvistervid domstolarna. Tvisterna har i allmänhet rört frågan om säljaren skall ståansvaret för faktiska fel i fastigheten eller om köparen bör bära ansvaretdärför att han inte tillräckligt omsorgsfullt undersökt fastigheten. Vid privatpersoners förvärv av nya småhus är situationenannorlun da än vad fallet är beträffande de äldre husen. Säljaren är här regel mässigt inte en privatperson utan en näringsidkare och avtalet mellan parterna avser inte alltid ett fårdigbyggt småhus utan innebär ofta att byggnaden skall uppföras på entreprenad. Av den inledningsvis lämna de redogörelsen framgår att det helt saknas lagregler om sådana entreprenadavtal. Om avtalet gäller försäljning av ett fårdig byggt hus är visserligen tillämpliga men några särskilda . bestämmelser till skydd för konsumenter innehåller inte JB. Vid nyproduktionav småhus finns dock, som närmare redovisas i proposi- 1989/90:LU36 tionen,ett tillfredsställande konsumentskydd inom ramen för det statligabostadsfinansieringssystemet. Detta konsumentskydd omfattar dock inte helasmåhusproduktionen. Utanför skyddet faller sålunda frifinansieradepermanentbostäder och alla fritidshus. Mot den angivna bakgrunden kan utskottet ansluta sig tilldepartementschefens uppfattning att de nuvarande reglerna i JB om köparens ochsäljarens rättigheter och skyldigheter behöver förtydligas. Det är ocksåangeläget att konsumenterna får en starkare ställning på småhusmarknaden ochdå främst vid sådana småhusentreprenader där konsumentskyddet inom ramen förbostadsfinansieringssystemet inte gäller. Utskottet ser det som en fördel atten förstärkning av konsumentskyddet på detta område föreslås ske genom att detnuvarande undantaget i konsumenttjänstlagen beträffande arbeten som innefattaruppförande av bostadsbyggnader upphävs och att lagen således blir tillämplig påalla byggnadstjänster. Som utskottet framhöll i samband införandet avkonsumenttjänstlagen (se bet. LU 1984/85:42) är nämligen likheterna ofta storamellan avtal om arbeten som innefattar nyproduktion av bostadshus och avtal omandra byggnadsarbeten åt konsumenter. Utskottet hade då den principiellauppfattningen att det hade varit önskvärt att en samtidig reglering för deolika typerna av byggnadsarbeten hade kunnat komma till stånd men ansåg attsmåhusköpsutred-ningens pågående arbete inte borde föregripas. Utskottet behandlar i det följande de föreslagnaändringarna i jordabalken. De i propositionen framlagda förslagen tilländringar i konsumenttjänstlagen och i köplagen tar utskottet ställning till isamband med att utskottet behandlar proposition 1989/90:89 om ny konsumentköplagresp. proposition 1988/89:76 om ny köplag. Enligt JB kan en fastighet vara behäftad med såvälfaktiska fel som s.k. rättsligafel och s.k. rådighetsfel. Med rättsliga fel avses bl.a. fel som består iatt den köpta fastigheten besväras av en panträtt eller annan rättighetsom köparen inte känt till och inte heller borde ha känt till. Närmarebestämmelser om rättsliga fel finns i 4 kap. 1517, 21 och 22 §§ JB.Rådighetsfel, vilka regleras i 4 kap. 18 §, innebär att köparen till följdav offentlig myndighets beslut inte förvärvar den rådighet över fastighetensom han haft skäl att förutsätta. Ett faktiskt fel föreligger 19 § när fastigheten i andra fall avviker från vad som kan anses utfästeller från vad köparen med hänsyn till omständigheterna haftanledning att räkna med vid köpet. Den närmare innebörden av begreppet faktiska fel kan sammanfattningsvis sägas vara följande. Utgångspunktenär att fastigheten säljs sådan den är och att följaktligen köparenför att trygga sig får göra en undersökning av den före köpet. Säljaren svarar dock för det som kan anses utfåst liksom för att fastighetenär sådan som köparen äger räkna med på grund av vad som Säljarens ansvar sträcker sig emellertid längre . så ochomfattar även bristfålligheter som inte hänför sig till något vid köpet berört förhållande under förutsättning att bristfålligheten är 1989/90:LU36 sådan attköparen enligt sakens natur inte haft anledning räkna med den och inte hellerborde ha upptäckt den vid en undersökning (s.k. dolda fel). Föreligger ett faktiskt eller rättsligt fel eller ettrådighetsfel har köparen rätt att häva köpet eller kräva prisavdrag. Han harockså rätt till ersättning för den skada han lidit. Samma påföljder kantillämpas när säljaren vanvårdat den sålda fastigheten. Vid faktiska felföreligger dock rätt till skadestånd endast om felet avser en egenskap som kananses utfåst eller om säljaren förfarit svikligt. Om säljaren är i dröjsmål,dvs. inte frånträder fastigheten , har köparen rätt till hävning ochskadestånd. I propositionen föreslås att i 4 kap. 19 § JB förs in enuttrycklig erinran om köparens undersökningsplikt vid faktiska fel. De grundläggandeprinciperna bakom felansvaret föreslås däremot inte ändrade. Förslagen ipropositionen innebär vidare bl.a. att rätten till skadestånd vid faktiska felutvidgas till fall då säljaren varit försumlig samt att det införs en särskildregel om beräkning av prisavdrag. Slutligen föreslås att reglerna i 4 kap. JBom säljarens ansvar vid fel och dröjsmål m.m. blir tvingande till köparensförmån i de fall en näringsidkare i sin yrkesmässiga verksamhet säljer enfastighet till en konsument för huvudsakligen enskilt ändamål. Undantaghärifrån görs dock när köparen tillförsäkras ett sådant garanti-, försäkrings-och avtalsskydd som ställs som villkor för statlig bostadsfinansiering. I motion L13 av () kritiseras den fördelningav felansvaret som föreslås lagfåst i 4 kap. 19 § JB. Enligt motionären är detinte rimligt att lägga en större börda på köparen av en fastighet än påsäljaren. Köparens undersökningsplikt bör därför balanseras av en upplysningspliktför säljaren. Ingen av dessa plikter bör enligt motionären vara meraomfattande än den andra, och han kan inte acceptera att felbegreppet definieraspå grundval av enbart köparens undersökningsplikt. Med hänvisning till detanförda yrkar motionären att avslår propositionen i den del den avserförvärv av småhus mellan privatpersoner (yrkande 2) samt att hosregeringen begär ett nytt lagförslag (yrkande 4). Motionären vänder sig även mot förslagen i propositionennär det gäller konsumenters förvärv av nybyggda småhus. Han framhåller därvid att en fastighet bör var byggd på ett sådant sätt och vara i sådant skick att den är väl lämpad för boende under fastighetens hela livstid. Han hänvisar också till vad som anförs i motion 1989/90:LI8, vilken väckts med anledning av proposition 1989/90:89 om ny konsument köplag. I den motionen hävdas bl.a. att säljaren skall ha ett strikt produktansvar som sträcker sig över gränsen för varans tekniska livs längd som den har angivits vid köpet. Enligt motionären bör samma princip gälla vid förvärv av nybyggda småhus. I motionen yrkas såvitt nu är i fråga avslag på de föreslagna ändringarna i JB när det gäller konsumentköp av småhus (yrkande 1 delvis) och begärs nytt förslag till lagstiftning (yrkande 3 delvis). Vad förstgäller motionärens sist nämnda invändningar vill utskottet /90:HJ36 understrykaatt de föreslagna ändringarna i JB innebär en välbehövlig förstärkning avkonsumentskyddet vid främst förvärv av frifinansierade permanentbostäder ochfritidshus. Som tidigare berörts saknas vid sådana förvärv några särskildaregler till skydd för den enskilde köparen och han kan därför ha svårt attbl.a. freda sig mot olika klausuler varigenom näringsidkaren friskriver sigfrån ansvar för fel och brister i fastigheten. Även om det förhållandet attköparen är konsument kan beaktas vid bedömningen av vilken verkan sådanaklausuler skall ha får konsumentens ställning enligt JB anses vara svag. Denkonsument som däremot köper ett hus med statlig bostadsfinansiering garanterasett i stort sett tillfredsställande skydd. Om de föreslagna ändringarna i JBgenomförs kommer således den skillnad som görs mellan olika husköpare atti inte oväsentlig mån försvinna. Ett tillgodoseende av motionärens önskemålskulle därmed medföra att skillnaderna kom att bestå under kanske mycket långtid framöver eftersom den begärda utbyggnaden av säljarens ansvar om den överhuvud taget är realistisk i vart fall inte torde kunna genomföras utanbetydande tidsutdräkt och avsevärda kostnader och svårigheter. Ett sådant stegär utskottet inte berett att förorda. När det härefter gäller motionärens kritik mot felansvaretenligt JB vill utskottet framhålla att motionärens argumentering synes bygga påen missuppfattning av den roll som undersökningsplikten spelar. Undersökningspliktenmedför att köparen står risken för fel som varit möjliga att upptäcka.Undersökningsplikten har således givits den funktionen i regelsystemet att detmed ledning av den skall gå att avgöra vem av säljaren eller köparen som skallbära ansvaret för fel i fastigheten. I och för sig skulle detta ansvar hakunnat läggas på säljaren genom att säljaren ålades en upplysningspliktbeträffande upptäckbara fel. Om man, som motionären önskar, inför en upplysningspliktför säljaren som helt motsvarar undersökningsplikten för köparen kommeremellertid de båda skyldigheterna att uppväga varandra, och de kommer inte attfylla syftet att ge svar på frågan om vem som skall ta det ekonomiska ansvaretför ett upptäckbart fel. För utskottet står det därför klart att den avmotionären efterfrågade ordningen inte är möjlig att genomföra. Det sagdainnebär emellertid inte att en underlåtenhet från säljarens sida att upplysa omfel som han känt till helt skulle sakna betydelse. Som anförs i propositionen(s. 61) bör nämligen säljaren inte kunna åberopa att köparen har eftersatt sinundersökningsplikt om förtigandet av felet innefattar ett svikligt förledandeav motparten eller annat ohederligt förfarande. På grund av det anförda anserutskottet att vad motionären anför till stöd för sitt yrkande om avslag påpropositionen och nytt lagförslag inte bör vinna beaktande. Inte heller iövrigt finns det anledning att tillmötesgå motionären. Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motion L13yrkandena 1 och 3 delvis samt 2 och 4. Som ovanangivits föreslås i propositionen att i JB förs in en regel 7 om hurprisavdraget skall beräknas. Enligt den nya regeln (4 kap. 19 c §)skall avdrag på köpeskillingen beräknas så att förhållandet 1989/90:LU36 mellan detnedsatta och det avtalsenliga priset svarar mot förhållandet vid tillträdet mellan fastighetens värde i felaktigt och i avtalsenligt Ipropositionen poängteras (s. 64) att paragrafen inte innefattar någonnyhet i sak, eftersom regeln torde överensstämma med gällande rätt ochockså motsvarar vad som gäller enligt köprätten i övrigt. I motion L12 av och (båda fp)begärs att någon lagregel i enlighet med förslaget i propositionen inte skallinföras. Ett skäl mot en sådan regel är enligt motionärerna att det kan varamycket svårt att fastställa fastighetens värde vid tillträdet i fall då feletvisar sig senare, kanske efter tillträdet. En strikt tillämpning avden föreslagna beräkningsregeln kan i sådana fall leda till att köpare avmögel- och fuktskadade fastigheter åsamkas mycket stora förluster. Regeln sägsvara uttryck för ett alltför statiskt tänkande, och motionärerna vill atthänsyn i stället skall tas till en progressiv och dynamisk utvecklingseffektunder ett längre tidsförlopp. Närmast till hands ligger härvid en lösningenligt skadeståndsrättsliga principer. Motionärerna anmärker vidare attbegreppet "avtalsenliga priset" inte alltid är entydigt med den iskriftlig handling dokumenterade köpeskillingen. I stället för en lagbundenberäkningsregel vill motionärerna därför att bedömningen skall överlåtas tillrättspraxis så att en prövning kan ske i det enskilda fallet. I motionen yrkasatt avslår förslaget att i 4 kap. JB införa en ny 19 c § med denlydelse som angivits i propositionen. Som utskottet redan tidigare berört är det allmänt sett avvärde att principerna för köparens och säljarens rättigheter och skyldighetervid ett fastighetsköp kan utläsas direkt ur lagtexten. Utskottet kan därförinte dela motionärernas uppfattning att frågan om beräkningen av prisavdraginte bör lagregleras utan även i fortsättningen överlåtas åt rättspraxis. Isammanhanget bör det också påpekas att, såsom ovan angivits, den nya regeln isak överensstämmer med den praxis som har utbildats. Ett avslag på förslaget ipropositionen skulle inte ha någon inverkan på gällande rätt och den avmotionärerna önskade förändringen av rättsläget skulle således inte uppnås. När det gäller utformningen av den föreslagnaberäkningsregeln kan givetvis den frågan ställas om beräkningen av prisavdraget kan göras på ett mera adekvat och rättvist sätt än vad som varit fallet. Det måste då beaktas att rätt till prisavdrag föreligger inte bara vid faktiska fel utan också vid rättsliga fel och rådighetsfel och att prisavdragets storlek i de olika fallen bör beräknas enligt enhetliga normer. Av betydelse är vidare att 4 kap. 11 § JB som huvudregel föreskriver att ansvaret för fastighetens skick övergår från säljaren till köparen i och med att denne tar fastigheten i besittning. Enligt utskottets mening är det naturligt att beräkningen av prisavdraget knyts an till köparens tillträde. Generellt sett ligger det även i båda parternas intresse att prisavdraget skall bestämmas med hänsyn till förhållandena vid en viss bestämd tidpunkt. Utskottet kan hålla med motionärerna om att det med en sådan ordning kan uppkomma svårigheter när det gäller att 8 fastställaprisavdraget för fel som visat sig först efter tillträdet. Att sommotionärerna påpekar det avtalade priset kan avvika från vad 1989/90:LU36 somangetts i köpehandlingen är däremot en omständighet som inte harrelevans vid bedömningen av prisavdragets storlek. egendom ärnämligen en formbunden rättshandling och är i sin helhet ogiltigtom köpeskillingen inte upptagits till rätt belopp. understryka att innebörden av den föreslagna regeln liksom av gällanderätt inte är att de berörda svårigheterna alltid skall leda till attköparen får en för låg kompensation för felet. propositionen (s. 65) i linje med tidigare gjorda uttalanden av högstadomstolen (se t.ex. NJA 1988 s. 1) att det i många fall torde varanödvändigt att beräkna prisavdragets storlek efter en skönsmässig bedömning,varvid en utredning om kostnaderna för felets avhjälpande kan tjänasom vägledning. Motionärernas önskemål om en för det enskildafallet anpassad beräkningsmetod kan härigenom anses delvis Med anledning av vad som anförs i motionen vill utskottetvidare erinra om att köparen har möjlighet att i vissa fall få ersättning försina skador av säljaren. Som framhålls i propositionen utesluter nämligenprisavdraget inte att köparen dessutom kräver skadestånd på grund av felet.Skadeståndet får dock i det fallet inte omfatta förlust till den del somkompenseras genom prisavdrag. Köparens rätt till skadestånd föreslås ipropositionen bli utökad i förhållande till vad som gäller. Skadestånd skallliksom hitintills kunna utgå om fastigheten avviker från vad som är utfäst mendärutöver skall köparen ha rätt till ersättning om felet eller förlusten berorpå försumlighet från säljarens sida. fordras att säljarenförfarit svikligt. Den utökade skadeståndsmöjligheten innebär att säljaren kanbli ersättningsskyldig om han borde haft kännedom om ett s.k. dolt fel ochborde ha upplyst köparen om felet (prop. s. 52). Därigenom får också de somköpt fukt-och mögelskadade hus bättre möjligheter att skadeståndsvägenfå kompensation för de kostnader och olägenheter som en fukt-eller mögelskadakan föra med sig.