bet · GD01SoU5 · 1989-12-31 00:00:00 — Etthänsynstagande till sociala synpunkter vid planläggning stadgas i 2 kap.1 § (1987:10), PBL. I propositionen till PBL (prop. 1985/86:1, s. 112) hänvisastill propositionen (1979/80:1) om i fråga om vad som börinrymmas i en god social miljö. Bostadsministern ställde sig bakom desträvanden som angavs i socialtjänstpropositionen. Han ansåg att de delmål somär uppställda för kan utgöra grund för tillämpningen avbestämmelsen i 2 kap. 1 § PBL om att planläggningen skall skapa förutsättningför en från social synpunkt god bostads-, trafik- och fritidsmiljö.Bostadsministern betonade också vikten av att bestående samverkansformer mellanberörda samhällsorgan utvecklas i enlighet med intentionerna bakomsocialtjänstlagen och hälso- och sjukvårdslagen. I propositionen (s. 433) anvisas översiktsplanen som ettsamordningsinstrument i den kommunala verksamhetsplaneringen. bl.a.bostadsförsörjningsprogram, program för barntillsyn, äldreomsorg 1989/90:SoU5och annan social omvårdnad bör i den mån besluten har anknytning tillmarkanvändningsfrågor sammanvägas i översiktsplanen. Samordning med kommunensekonomiska planering är också nödvändig. Översiktsplanen bör enligtpropositionen bli ett underlag för fördelningen av resurser av olika slag ibåde tid och rum. I yttrande till bostadsutskottet angående PBL uttalade socialutskottet bl.a. följande (SoU 1985/8ö:ly, s. Hur samrådet i samband med utarbetande av översiktsplanskall ske är som tidigare nämnts inte reglerat i lagförslaget. Propositionenhar sålunda valt att överlämna till den enskilda kommunen att bestämmasamrådets omfattning och utformning. Utskottet har i det föregående ställt sigbakom denna lösning. Utskottet vill dock understryka att ett stort ansvarhärigenom har lagts på kommunerna. har genom sin verksamhet enunik kunskap om kommunen och de problem som finns där. Denna kunskap måste tastill vara i arbetet med att försöka skapa goda sociala miljöer. Omöversiktsplaner skall bli det samordningsinstrument som beskrivs i propositionenär det en förutsättning att socialnämnden redan på ett tidigt stadium får kommamed och påverka utformningen av planerna. vill därföravslutningsvis framhålla önskvärdheten av att man i varje kommun utarbetarlämpliga rutiner för samråd mellan byggnadsnämnd och socialnämnd med sikte påett kontinuerligt utbyte av information och synpunkter i planeringsfrågor. Sociabtyreben deltar i utvecklingsarbetet på området ochhar 1987 gett ut en remissutgåva av allmänna råd om isamhällsplaneringen (PM 170/87 och /18). Utskottet behandlade ett likalydande motionsyrkande (s) isitt betänkande SoU 1986/87:30 (s. 2425) och uttalade då sammanfattningsvis,att utskottet delade motionärernas uppfattning att det är av stor vikt attsocialtjänsten ges en reell möjlighet att delta i samhällsplaneringen samt attsåväl socialtjänstlagen som den nya utgår från en sådanmedverkan. Några åtgärder från förordades inte. Ett liknande motionsyrkande (s) behandlades också ibetänkandet SoU 1987/88:17 (s. 2425). Utskottet anförde, att det är en lagfåstuppgift för att medverka i samhällsplaneringen. Det åliggerkommunen att tillse att medel för verksamheten ställs till socialtjänstensförfogande, uttalade utskottet. Utskottet konstaterar, att såväl socialtjänstlagen som PBLutgår från att genom att delta i samhällsplaneringen med sin specifikakunskap skall bidra till att främja goda miljöer i kommunen. 1förarbetena till PBL betonas också vikten av att bestående samver- 20 kansformermellan berörda samhällsorgan utvecklas enligt intentioner- na bakom socialtjänstlagenoch hälso- och sjukvårdslagen. Kommuner- 1989/90:SoU5 na har därvid, enligtsocialutskottets mening, ett betydande ansvar för att lämpliga rutiner församråd mellan byggnadnämnd och socialnämnd utarbetas. Utskottet förutsätter,att noga följer utvecklingen på området och verkar för attsocialtjänstlagens och hälso- och sjukvårdslagens intentioner förverkligas idetta avseende. Medhänvisning till det anförda avstyrker utskottet motion 5o218 (s) yrkande 2. Imotion 1988/89:So304 av m.fl. (m) yrkas att beslutaratt i socialtjänstlagen införa ett särskilt avsnitt angående omsorgen ombrottsoffer. Enligt motionärerna är antalet offer som drabbas av brottbetydligt fler än officiell statistik utvisar. Motionärerna framhåller, attbakom de statistiska uppgifterna om anmälda brott finns mycket mänskligtlidande. Ett antal brottsoffer drabbas av allvarliga kroppsskador och t.o.m.invaliditet. Många får uppleva kännbara ekonomiska förluster. Psykiska besvärdirekt beroende på brottet är enligt motionärerna vanligt förekommande.Motionärerna påpekar, att det endast i vissa större städer har inrättatssocialjourer som kan bistå de skadelidande genom samtal och hjälp med praktiskaåtgärder. Motionärerna anser, att det i socialtjänstlagen bör införas ett nyttavsnitt som särskilt behandlar omsorgen om brottsoffer. I lagen bör såvälbehovet av socialjourer som en uppföljande kontaktverksamhet med brottsofferbehandlas. (Motiveringen återfinns i motion 1988/89.Ju817.) Någrasärskilda bestämmelser om brottsoffer finns inte i socialtjänstlagen. Enligt3 § socialtjänstlagen har kommunerna det yttersta ansvaret för att alla somvistas i kommunen får det stöd och den hjälp som de behöver. Lagen gerkommunerna en långt gående frihet att bestämma sin verksamhet. Av 10 § framgårbl.a. att socialnämnden bör tillhandahålla sociala tjänster genområdgivningsbyråer, socialcentraler och liknande, social jour eller annan därmedjämförlig verksamhet. Ipropositionen (prop. 1979180:1) om (s. 178 f.) framhöll föredragande statsrådet värdet av en väl utbyggd social jour. Statsrådet hänvisade till socialutredningen som nämnt två huvudområden där allmänheten behöver komma i kontakt med även och . Det ena området gäller äldre ensamstående och det andra barn och ungdom. Statsrådet påpekade, att en social beredskap är viktig inte minst ur förebyggande synpunkt samt att olika remissin stanser som , brottsförebyggande rådet och skol- 2i överstyrelsen från skilda utgångspunkter hade belyst det angelägna i en välfungerande jourverksamhet inom . Försöksverksam- 1989/90:SoU5 het medsocial jour bedrevs i 21 kommuner och harvärderat verksamheten (redovisar 1977:4). I propositionen anfördes vidare, att den närmareutformningen av jourverksamheten måste bli beroende av de lokala förhållandena.Verksamheten kan samordnas med en mer allmänt inriktad samhälls-jour och medläkarjour. I mindre kommuner torde behovet kunna tillgodoses genom samarbetemellan flera kommuner, uttalades det. På regeringens uppdrag har brottsförebyggande rådet (BRA)genomfört en undersökning rörande brottsofferjourer och behovet i övrigt avStöd- och hjälpåtgärder åt brottsoffer. BRÅ har avslutat detta arbete ochföreslår bl.a. att personal inom socialtjänst och sjukvård bör ges möjlighetatt i större utsträckning än nu är fallet uppmärksamma brottsoffrens problem(BRA utredning 1988:1). Förslagetär föremål för regeringens överväganden. har behandlat frågor om brottsoffrens situationi betänkandet JuU 1987188:37. Utskottet anförde därvid följande (s. 9). När det gäller önskemålet om garanterat samhällsstöd villutskottet utöver vad som anförts i det föregående understryka att, allmäntsett, inom kommunerna har huvudansvaret för stöd och hjälp tillbrottsoffer. Enligt 10 § socialtjänstlagen (1980:620) kan bl.a. kontaktpersonförordnjis med uppgift att hjälpa den enskilde och hans närmaste i personligaangelägenheter. Här vill utskottet påpeka att BRA , som ovan anförts,föreslagit att både sjukvård och socialtjänst bör få ökade skyldigheter atthjälpa brottsoffer. Då BRÅ:s förslag är föremål för regeringensställningstagande ser utskottet inte anledning till något särskilt uttalande ifrågan från sida. Liksom motionären anser utskottet, att det finns anledningatt uppmärksamma de problem av skilda slag som ofta möter en person som blivitoffer för ett brott. Ätgärder som syftar till att öka den sociala omsorgen ombrottsoffren bör enligt utskottet prioriteras. Utskottet noterar att BRÅ;sförslag, om att personal inom sjukvård och socialvård skall få möjlighet att ihögre grad ägna sig åt brottsoftens svårigheter, är föremål förregeringens överväganden. Utskottet, som förväntar sig att regeringenskyndsamt lägger förslag i ärendet, avstyrker därmed motion So304 (m). Våld motkvinnor och barn i989/90:SoU5 I motion So222 av och (båda c)hemställs om tillkännagivanden beträffande dels barnombud (yrkande 1), delsutbildning till berörda myndigheter (yrkande 2), dels utredning och utvärdering(yrkande 3) och dels bidrag till mot sexuella övergrepp på barn(RMSÖ) (yrkande 4). Motionärerna anför, att barn som drabbats av sexuellaövergrepp från en vuxen i familjen har stort behov av hjälp och stöd. Det krävsframför allt en bred kunskap bland dem som har ansvar för barn och ungdomar, dvs.sociala myndigheter, polis- och åklagarmyndigheter, sjukvård, barnomsorg ochskolväsende. Stora krav ställs också på samarbete mellan myndigheterna, anförmotionärerna som anser att regeringen bör ge i uppdrag att tainitiativ till nödvändig utbildning och information till berörda myndigheter.Motionärerna förespråkar vidare, att bör ha ansvar för attinrätta ett barnombud som skall ha till uppgift att ta till vara barnetsrättigheter i varje utredning och i övrigt tillse att barnets bästa tas tillvara och värna barnets intressen. Motionärerna anser det också vara befogat meden utredning och utvärdering av handläggning av anmälda fall avmisstänkta sexuella övergrepp på barn och ungdom. Slutligen framhållermotionärerna att RMSÖ, som är en frivillig organisation som genomjourverksamhet arbetar för att stödja och hjälpa offer för sexualbrott, bordeha möjlighet att få bidrag för sin verksamhet. I motion So251 av m.fl. (fp) hemställs omtillkännagivanden dels beträfiande behovet av utbildning av personal när detgäller skador uppkomna på grund av sexuella övergrepp och misshandel (yrkande2), dels beträffande en samarbetsmodell för handläggning av mål och ärenden omsexuella övergrepp på barn (yrkande 4). Motionärerna uppger, att anmälda fallav barnmisshandel i åldrarna ökat . Förbarn i åldrarna var ökningen . Motionärerna påpekar, att riktlinjerlör handläggning av dessa ärenden redan finns, men att det behövs en förnyadinformation och utbildning. Personalen måste vara väl insatt i de resurser somfinns och kunna informera om möjligheter till inläggning, om kontakt medkvinno- och socialjour och olika typer av samtalsbehandling. Av grundläggandebetydelse är enligt motionärerna att sexuella övergrepp kommer tillmyndigheternas kännedom, så att erforderliga åtgärder kan vidtas. Därför är detnödvändigt att samordna rättsväsende, socialförvaltning och aktuellavårdinstanser. En samverkansmodell med fasta rutiner skulle bäst kunnagarantera en tillfredsställande gemensam bas för såväl sociala som rättsligaåtgärder. Det arbete som bedrivs vid BRA bör, enligtmotionärernas mening, påskyndas. 1 motion So302 av m.fl. (fp) tasupp behovet av åtgärder för att minska eller förebygga våld och sexuellaövergrepp mot kvinnor och barn. I motionen begärs en utredning och förslag tillåtgärdsprogram avseende våld mot kvinnor och barn (yrkande 1). ligtmotionärerna visar brottsstatistik att det /90:SoU5 1987anmäldes 12 693 fall av kvinnomisshandel och 1 114 våldtäkter. Statistikenvisar också att minst ett barn utsätts för sexuellt ofredande,två lör sexuellt tvång och tre för misshandel. Verkligheten är än mer skrämmande, eftersom mörkertalenför våld och hot har legat på90 % enligt undersökningar som gjorts, uppger motionärerna. Detinnebär att bara vart tionde brott av denna typ blir anmält. åtgärderpå skilda områden skulle kunna minska eller förebygga våld ochsexuella övergrepp mot kvinnor och barn. Ett samlat förslag till åtgärdsprogrambör därför föreläggas , anser motionärerna. Bl.a.måste verkligheten kartläggas, så att fler kvinnor och barn vågar tala omnär de utsatts för övergrepp. 1 samma motion har hemställts om ökat stöd tillkvinnojourernas verksamhet samt om en utvärdering av kvinno- och mansjourernasverksamhet. Dessa yrkanden behandlades i betänkandet 1988/89:SoU20. har utarbetat en promemoria angåendesexuella övergrepp mot barn inom familjen (91/85 Sexuella övergrepp motbarn inom familjen). Promemorian, som syftar till att ge information omproblemen och deras omfattning i förhoppning om att detta skall ökamöjligheterna att utreda och förstå problemen och att hjälpa de utsatta barnenoch deras familjer, är indelad i två delar. I den första delen görs bl.a. ettförsök att definiera "sexuella övergrepp" samt ange omfattningen avproblemet. Den andra delen innehåller bl.a. en beskrivning av socialnämndensansvar samt beskrivningar av hur samarbete mellan olika instanser kanorganiseras. I promemorian understryks behovet av dels saklig information omproblemet, dels utbildning av all berörd personal och dels samarbete mellanolika myndigheter. , , riksåklagaren ochdomstolsverket publicerade 1985 skriften Misshandel och sexuella övergrepp motkvinnor och barn med råd om handläggning i bl.a. incestfall. Råden riktar sigtill berörda inom rättsväsendet, och hälso- och sjukvården ochdiskuterar bl.a. skilda former för samarbete mellan myndigheterna. Samarbete mellan olika myndigheter när det gäller sexuellaövergrepp mot barn har prövats i bl.a. och Östergötland.Eskibtuna-modellen innebär att den som får en anmälan ser till att insatsernasamordnas så att barnet får effektiv och skonsam hjälp. Kärnan i gruppen utgörsav representanter för barn- och ungdomspsykiatri, polis och socialtjänst. 1 enstörre grupp ingår åklagare, barnläkare, vuxenpsykiater, gynekolog ochungdomsmottagning. I den större gruppen diskuteras rutiner och samordning ochdet sker ett utbyte av I den mindre gruppen kan samarbete ske 1989/90:SoU5 ienskilda ärenden förutsatt att de är aktuella för alla. Samarbetet syftar snabb och skonsam handläggning. I bildades en länsgrupp förbarnmisshandelsfrågor . Gruppen har också ägnat sig åtfrågor om sexuella övergrepp på barn. I "Östgötamodellen" har man enorganisation som består av länsgruppen med representanter för socialförvaltning,BUP/PBU, barnklinik, åklagare och polis. Till länsgruppen är knuten enreferensgrupp bestående av representanter för instanser i länet som på olikasätt berörs av barnmisshandelsproblematiken. Här ingår exempelvisomsorgsstyrelsen, kvinnokliniken, skolhälsovården, länspolischef.Kommunförbundets länsavdelning, barnmedicinsk klinik, vuxenpsykiatri, länsrättm.fl. finns dessutom en lokal grupp i bestående avrepresentanter ur länsgruppen. I årets budgetproposition erinrar socialministern om attdet krävs särskilda åtgärder för familjer i utsatta situationer, där olikaformer av våld som kvinnomisshandel, barnmisshandel och sexuella övergrepp motbarn förekommer (prop. 1988/89:100, bil 7, s. 148). Dessa former av våldutspelas ofta mellan människor som har nära känslomässiga relationer tillvarandra vilket gör frågorna komplicerade att arbeta med. Föredragande statsrådetanför, att kvinnojourernas verksamhet är ett utmärkt exempel på hur ideellverksamhet kan komplettera samhällets insatser och hänvisar bl.a. till attsocialstyrelsen disponerar medel till försöks- och utvecklingsarbete sombedrivs av kvinnojourer och andra organisationer som ger stöd åt misshandladekvinnor. En arbetsgrupp inom brottsförebyggande rådet (BRA) medföreträdare lör berörda myndigheter m.fl. utreder sexuella övergreppmot barn. Arbetsgruppen, som utsågs , skall följa de insatser som görs föratt komma till rätta med övergreppen och utarbeta förslag om hur personal inomfrämst socialtjänst, sjukvård och rättsväsende skall kunna förbättra ocheffektivisera sina insatser. Gruppen behandlar frågan om den information som behöverges till vissa yrkesgrupper för att dessa skall kunna upptäcka sexuellaövergrepp, om hur dessa problem handläggs av myndigheterna och om huralternativa behandlingsmetoder skall kunna utvecklas. Projektets resultatkommer att redovisas . Gruppen har även haft kontakt med barnpsykiatrisk expertisvid som i samarbete med har bedrivit ettutvecklingsprojekt på området. En kartläggning av brottsstatistik och genomgångav forskning på området utförd inom BRÄ utgör en del av underlaget för gruppensarbete. Beträffande den del av arbetet som avser forskning och kartläggning harprojektet resulterat i två delrapporter varav den senaste. Sexualbrottmot barn, 1989:1, redovisades . Ytterligare två rapporteravseende denna del är under utarbetande. Sociabtyreben avser att bl.a. på grundval avarbetsgruppens rapport ge ut allmänna råd om handläggningen av ärenden rörande sexuella 25 Ettplanerat men ännu ej beslutat projekt vid BRÅ, "Brott mot 1989/90:SoU5 barn",är tänkt att utgöra en fortsättning på det tidigare arbetet "Sexuellaövergrepp mot barn". Perspektivet vidgas till att innefatta även andratyper av brott mot barn, t.ex. barnmisshandel och brott inom familjen. I ett pressmeddelande från ifebruari 1989 angående förslag om skärpta bestämmelser för sexuella övergreppanges att det klarare skall markeras hur allvarligt samhället måste se påsexuella övergrepp mot barn. Detta är huvudsyftet med den promemoria (Ds1989:6) med förslag till ändringar i bestämmeber om sexualbrottsom har remissbehandlats och som är föremål för beredning inomjustitiedepartementet. Vidare kan nämnas att justitieminbtern i juni 1989beslutat om en snabb kartläggning av våldtäktsbrottens utveckling. Bl.a. skallman försöka besvara frågorna om hur de senaste lagändringarna på områdetinverkat på utvecklingen och om polisens och åklagarnas rutiner i våldtäktsmålbehöver förändras. behandlade utskottet ett motionsyrkande (fp)som motsvarar yrkande 2 i den nu aktuella motionen So251 (SoU 1987/88:22 s.24). Utskottet erinrade därvid bl.a. om vad som tidigare anförts i betänkandetSoU 1986/87:27. Däri uttalades följande. Utskottet vill understryka vikten av att allpersonal och inte minst personalen inom hälso- och sjukvården har tillräckligakunskaper för att kunna stödja och hjälpa de misshandlade kvinnor och barn somde kommer i kontakt med i vården. Utskottet konstaterar att ett antal projekt nugenomförts och pågår för att förbättra vårdpersonalens möjligiieter att ge engod vård. Utskottet vill i sammanhanget också erinra om de värdefijlla insatsersom görs från kvinnojourernas sida för de misshandlade kvinnorna och barnen.Det är angeläget att arbetet med dessa frågor fortsätter och inte stannar videnstaka insatser. Utskottet förutsätter emellertid att liksomandra berörda myndigheter noga följer utvecklingen och tar de initiativ sombehövs. Utskottet ansåg att det inte fanns något behov av åtgärderfrån sida och avstyrkte de då aktuella motionerna. Utskottet vidhöll denna uppfattning i betänkandet SoU1987188:22. Utskottet tillade endast, att kunskaperna om problemen kommer attkunna förbättras, och därmed även underlaget för de fortsatta insatserna, genomden registrering av alla skadefall som kommer i kontakt med hälso- ochsjukvården, som utreder på uppdrag av regeringen. behandlade utskottet i betänkandet1988/89:SoUl två motioner (fp) om sexuella övergrepp mot barn. Utskottet anser att det är en fråga av yttersta vikt attförebygga sexuellt 26 utnyttjandeav barn och att behandla och hjälpa de barn och familjer Denna inställning klargjorde utskottet vid frågans be- 19S9/90:SoU5 handlingredan under /85. Övergreppen är särskilt allvarliga genom attbarnens absoluta underläge utnyttjas av förövaren som också kan använda sinstyrka och makt till att dölja och förneka det som skett. Barn kan också väljaatt förtiga övergreppen och offra sig själva för att skydda förövaren.Övergreppen medför mycket allvarliga störningar och skador hos barnet.Förekomsten av sexuella övergrepp mot barn är helt oacceptabel för samhället.Utskottet vill därför starkt understryka vikten av att berörda myndigheter medkraft agerar för att förebygga sexuellt utnyttjande av barn och för attbehandling och hjälp ges de drabbade familjerna. Insatserna måste sättas inskyndsamt och på en bred front. De som i sin yrkesutövning möter problemen ställs införmycket speciella krav på erfarenhet och kunskap. Yrkesgrupper som berörsåterfinns inom , hälso- och sjukvården, skolan samt rättsväsendet.1 ärenden om barn som far illa är ett samarbete mellan dessa instanserofrånkomligt och av central betydelse. De olika yrkesgruppernas sammanlagdaerfarenheter och resurser ger bättre möjligheter att upptäcka om barn harutsatts för övergrepp i sina familjer och att finna medel att på bästa sätthjälpa dem och deras familjer ur krisen. Utskottet ser därför mycket positivtpå det arbete beträffande samarbetsmodeller m.m. som bedrivs av en arbetsgruppvid BRÅ. Dess arbete, som syftar till att underlätta upptäckt av övergrepp ochatt förbättra utrednings- och behandlingsrutinerna, får anses tillgodose syftetmed de aktuella motionerna Motionerna avstyrktes varvid utskottet även erinrade omdet lagstiftningsarbete som pågår och som syftar till skärpta straff förövergreppen. Utskottet underströk , i samband med behandlingenav motioner om sexuella övergrepp, mot barn, vikten av att berörda myndighetermed kraft agerar för att förebygga sexuellt utnyttjande av barn och för attbehandling och hjälp ges de drabbade familjerna. uttalade utskottet,att förekomsten av våld inom familjen, som tar sig uttryck i misshandel ochsexuella övergrepp mot kvinnor och barn, är ett stort och brännande problem. En rad olika åtgärder på skilda områden behövs, enligtutskottets mening, för att minska eller förebygga våld och sexuella övergreppmot kvinnor och barn. Av grundläggande betydelse är att dessa övergrepp kommertill myndigheternas kännedom för erforderliga åtgärder. Barn och kvinnor som utsätts för misshandel och sexuellaövergrepp i hemmet är i stort behov av hjälp och stöd. Det krävs, enligtutskottets mening, en bred kunskap hos berörda myndigheter om dessa särskildaproblem. Personalen måste bl.a. vara väl insatt i vilka resurser som finns atttillgå och kunna informera om dessa. Utskottet anser, att det finns behov avförnyad information och utbildning till de personalgrupper som kommer i kontaktmed dessa ärenden. Stora krav ställs också på ett väl fungerande samarbetemellan berörda myndigheter. Enligt utskottet är det nödvändigt att samordna 27 deinsatser som görs av rättsväsendet, de sociala myndigheterna och aktuella vårdinstanser, eftersom utredningarna i dessa ärenden är 1989/90:SoU5 En samverkansmodell med fasta rutiner skulle bäst garantera entillfredsställande gemensam bas för såväl sociala som rättsliga åtgärder. Utskottet anser, att det är befogat med en utvärdering avsocialtjänstens handläggning av anmälda fall av misstänkta övergrepp på barnoch kvinnor. Ett samlat förslag till åtgärdsprogram bör föreläggas . Det anförda bör ges regeringen till känna med anledning avmotionerna So222 (c), So251 (fp) yrkandena 2 och 4 samt So302 (fp) yrkande 1. 1. beträffande en riksnorm för socialbidrag attriksdagen avslår motion l988/89:5o213 och motion 1988/89: So294, 1{vpk) 2. beträffande ekonombkt stöd åt asybökande att avslår motion 1988/89:So23ö, 2(vpk, mp) 3. beträffande annat bbtånd än socialbidrag attriksdagen avslår motion 1988/89:So230, motion 1988/89: So232 och motion1988/89:So247, 4. beträffandelokala program att avslår motion 1988/89:5o218 yrkande I, 5. beträfiande behovet av utvecklingsarbete attriksdagen avslår motion 1988/89;5o218 yrkande 3, ö. beträffande medverkan isamhälbplaneringen att avslår motion 1988/89:So218 yrkande 2, 7. beträflandeomsorg om brottsoffer att avslår motion 1988/89:5o304, 8. beträffande våld mot kvinnor och barn attriksdagen med anledning av motion 1988/89:5o222, motion 1988/89:So251 yrkandena2 och 4 samt motion l988/89.So302 yrkande 1 som sin mening ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört. 3(s) Närvarande: DanielTarschys (fp), (), (), 1989/90:SoU5 (), (), (), (), Per Stenmarck(m), (), (), (), IngridFlemmingsson (m), (), (), (vpk), () och (). En riksnorm för socialbidrag (mom. 1) GudrunSchyman (vpk) anser