bet · GD01JuU3 · 1989-12-31 00:00:00 — Justitieutskottetsbetänkande /90: JuU3 dom (DB 25) dömde högsta domstolen (HD) en lärare förmisshandel för att ha ingripit handgripligt mot en elev. Läraren hade, enligtdomen, tagit upprepade grepp om elevens nacke i syfte att få denne att resa sigoch följa med till rektorsexpeditionen. Härigenom orsakades eleven en intehelt obetydlig smärta och ömhet, och han fick vissa rodnader på nacken. HDfastställde hovrättens domslut som innebar att läraren dels dömdes för misshandelsom var ringa, dels meddelades påföljdseftergift. 1motion 1988/89:Ju611 av och (båda fp)hemställs att hos regeringen begär förslag till reglering avlärarpersonals tillsynsplikt och ingripanderätt i skollagen (1962:319) ochbrottsbalken. Motionärernaanser, med hänvisning till den angivna domen, att rättsläget när detgäller lärares rätt att ingripa är oklart. Det är därför nödvändigt attprecisera de rättigheter och skyldigheter som följer av lärarnas tillsynsplikt.Den rättsliga lösningen torde, enligt motionärerna, ligga i att lärarestillsynsplikt och därav följande rätt till kroppsliga ingrepp mot elevpreciseras i skollagen. Vidare bör denna personalkategori uttryckligen genomen ändring i 24 kap. 2 § andra stycket (BrB) ges ansvarsfrihetför annars brottsliga handlingar utöver nödvärnsrätten. Dessutom bör, ansermotionärerna, regeln i 24 kap. 5 § BrB om nedsättning av straffansvar görastillämplig även på fall enligt skollagen. 1989/90 JuU3 Bakgrund i989/90:JuU3 I skollagen (1985:1100) saknas bestämmelser om lärarestillsynsplikt. Inte heller frågan om handgripliga åtgärder mot eleverna ärreglerad där eller eljest inom skollagstiftningen. Enligt 14 kap. 10 § skolförordningen (1971:235) åliggerdet en lärare bl.a. att vaka över elevernas uppförande och ordning underlektioner, raster och i övrigt, när eleverna står under skolans omedelbaratillsyn. I 6 kap. 24 § grundskoleförordningen (1988:655) arigesåtgärder som en lärare skall vidta för att tillrättaföra en elev. Lärarenskall, öm en elev begått mindre förseelse eller uppträtt olämpligt, jpålämpligt sätt för eleven framhålla vikten av ätt denne ändrar sitt uppförande.Om eleven inte bättrar sig bör läraren vid personligt samtal med eleven försökautreda orsaken till beteendet, klargöra innebörden av det inträffade för elevenoch varna för upprepning. Samråd med vårdnads-havarna skall ske om det behövs.Läraren får utvisa elev från lärorummet för högst återstoden av pågåendelektion eller låta eleven under uppsikt stanna i skolan högst efterskoldagens slut. Vid upprepade förseelser eller fortsatt olämpligtuppträdande samt vid allvarligare förseelse skall läraren enligt 25 § hänskjutasaken till rektor som har att samverka med bl.a. vårdnadshavarna, skolläkarenoch skolpsykologen för att finna en lösning. I sista hand kan disciplinproblemenbli en fråga för skolstyrelsen. Enligt läroplan för (Lgr 80) byggerverksamheten i skolan likaväl som i samhället i övrigt på politiska beslut somtillkommit i demokratisk ordning. Dessa beslut kommer till uttryck i lagar ochföreskrifter. Eleverna måste, liksom de vuxna efterleva dessa regler. "som skolan håller fast vid detta skall den, enligt Lgr 80, klargöraatt man aldrig med hjälp av samhällets lagar får undertrycka grundläggandemänskliga fri- och rättigheter. Den gemensamma demokratiska livshållning somskolan i nära samarbete med hemmen skall föra vidare till barnen, innebär attde vuxna bör sträva efter att fostra barnen med minsta möjliga tvång, framhållsdet i Lgr 80. Med utgångspunkt i de grundläggande värderingarna måste varjeklass och skola utforma de regler som barn, skolpersonal och föräldrar tillsammanskommer överens om är nödvändiga för att arbetet och samvaron skall fungera iklassen och i skolan. Dessa regler för vardagslivet skall, enligt vad som sägsi Lgr 80, kännas angelägna just i den situation som råder och upprätthållaskonsekvent. Det gäller också att gemensamt bestämma vilka följder olikaöverträdelser av reglerna skall ha. Förgymnasieskolans del finns en liknande reglering. Regleringeni m.m. 1989/90:JuU3 Om en lärare ingriper handgripligt för att upprätthållaordningen i skolan kan det utövade våldet komma att bedömas som brott. I förstahand torde det därvid bli fråga om ansvar för olaga tvång, ofredande ellermisshandel. I andra situationer kan våldet med hänvisning till reglerna omnödvärn och nöd vara fritt från ansvar. För mbshandel enligt 3 kap. 5 § BrB skall bl.a. den dömassom tillfogar annan person kroppsskada eller smärta. Straffet för misshandelär Sngelse i högst eller, om brottet är ringa, böter. Förkroppsförnärmelser som varken innebär kroppsskada eller smärta, t.ex. att enperson handgripligen antastar en annan person genom att slita i dennes kläder,kan det bli fråga om ansvar för ofredande enligt 4 kap. 7 § BrB. Straffethärför är böter eller fängelse . Ansvar för olaga tvångenligt 4 kap. 4 § BrB förutsätter att någon genom misshandel eller eljest medvåld eller genom hot om brottslig gärning tvingar annan att göra, tåla ellerunderlåta något. Straffet är böter eller Sngelse i högst . Vissa brottsliga gärningar skall likväl inte föranledaansvar. Så är fallet när en person handlar i nödvärn eller nöd. I nödvärn handlar enligt 24 kap. I § BrB bl.a. den som t.ex. med våld söker avvärja ett påbörjat eller överhängande brottsligtangrepp på person eller egendom under förutsättning att handlingen inte äruppenbart oförsvarlig med hänsyn till angreppets beskaffenhet och det angripnasbetydelse. Nödvärnsrätten tillkommer inte endast den angripne utan även densom skyndar till den angripnes hjälp. Även om det inte är fråga om att avvärja ett brottsligtangrepp på person eller egendom kan ansvarsfrihet gälla; då enligt reglerna i24 kap. 4 § BrB. Den som handlar i nöd för att avvärja fara för t.ex. liv ellerhälsa eller för att rädda värdefull egendom skall vara fri från ansvar omgärningen med hänsyn till farans beskaffenhet, den skada som åsamkas annan ochomständigheterna i övrigt måste anses försvarlig- 1 24 kap. 2 § BrB finns en särreglering för två olikafall. I första stycket regleras rätten att bruka våld för att förhindra t.ex.rymning från häkte eller kriminalvårdsanstalt. I andra stycket regleras, genomen hänvisning till polislagen (1984:387), rätten för polismän och viss annanpersonal att bruka våld. 1* 1989/90. Enligt 10 § polislagen Sr en polisman i vissa fall användavåld /90:JuU3 att genomföra en tjänsteåtgärd i den mån andra medel ärotillräckliga och det med hänsyn till omständigheterna är försvarligt. Dettagäller t.ex. om en polisman möts med våld eller hot om våld eller om åtgärdenär oundgängligen nödvändig för att upprätthålla den allmänna ordningen ellersäkerheten och det är uppenbart att åtgärden inte kan genomföras utan våld. Härutöver finns vissa oreglerade fall av ansvarsfrihet. Ihuvudsak rör det sig om intressekollisioner där det av lagen straffskyddadeintresset överflyglas av ett annat intresse. Det är alltså fråga om situationer,som formellt täcks av straffbud, men som rimligtvis inte kan vara avsedda attträffas av kriminalisering. Inom den rättsvetenskapliga litteraturen talas idetta sammanhang om ansvarsfrihet på grund av social adekvans eller om att"livets regel" leder till att brott inte kan anses föreligga. Fråganom en lagreglering av ifrågavarande fall har diskuterats ifångelsestraffkommitténs slutbetänkande Frihet från ansvar (SOU 1988:7 s. Kommittén kom dock till slutsatsen att det inte var möjligt att konstrueraen allmän ansvarsfrihetsregel och avstod sålunda från att lägga fram ettförslag härom. Slutbetänkandet övervägs nu inom . Slutligen finns i 24 kap. 5 § BrB regler omnödvärnsexcess. Innebörden av regleringen är att, om någon brukat större våldän han enligt nu återgivna regler haft rätt till, han ändå skall vara fri frånansvar om situationen varit sådan att han svårligen kunnat besinna sig. Omgärningen befinns brottslig finns möjlighet att döma till lindrigare straff änvad som är stadgat för brottet. (RB) regler om gripande av brottslingkan utgöra grund för ett ingripande mot en elev i skolan. 7 § RB får nämligen den gripas av envar som begått brott på vilket Sngelsekan följa och som påträffas på bar gärning eller flyende fot. Härvid är attmärka att också underåriga (barn ) kan göra sig skyldiga till brott de Sr dock inte dömas till påföljd. HD fastställde som ovan framgått en hovrättsdom, i vilkenen lärare dömdes för misshandel som var ringa. Läraren hade tagit upprepadenackgrepp på en elev för att förmå eleven att resa sig och följa med tillrektorsexpeditionen. Av greppen kände eleven en inte helt obetydlig smärta ochömhet, och han fick rodnader på nacken. Lärarens ingripande föranleddes av attdet hade pågått äppelkastning i ett kapprum. (Det kan anmärkas att det avdomarna i målet inte framgår om eleven deltagit i äppelkastningen eller om hanendast uppehållit sig i kapprummet.) HD anfördei sina domskäl bl.a. följande. Lärarens ingripanden mot eleven ägde rum i en situation dåord- l989/90:JuU3 ningen i skolan var påtagligt störd. Därav följer attingripandet som sådant inte var obefogat utan tvärtom stod i godöverensstämmelse med lärarens skyldigheter som lärare att bl.a. vaka överelevers uppförande och ordning under lektioner och raster (14 kap. 10 §skolförordningen, 1971:235). Någon nödvärns- eller nödsituation förelåg inte,i vart fall inte som åtalet avser. HD fann att det fysiska lidande som läraren tillfogateleven inte varit så obetydligt i intensitet och varaktighet att gärningen intenådde upp till vad som är straffbart enligt 3 kap. 5 § BrB. HD konstaterade att det varitförbjudet för lärare att utsätta elev för aga eller liknande åtgärder. Dåinfördes ett förbud mot "kroppslig bestraffning eller kränkandebehandling" i 54 § folkskolestadgan (1958:399). En motsvarande regelfördes in i 26 § skollagen (1962:319). Vid tillkomsten av den nu gällandeskollagen (1985:1100) ansågs ett sådant förbud däremot obehövligt (Ds U 1981:4s. 58 f). HD ansåg att det Sr förutsättas att en lärare vid utövningav sin tillsynsplikt inte kan vara avskuren från varje möjlighet tillkroppsligt ingrepp mot en elev även då det inte är fråga om en nödvärns- ellernödsituation. Var gränsen för det tillåtna i så fall skall dras är osäkert ochmåste ytterst bli föremål för en bedömning med hänsyn till samtliga närmareomständigheter i det enskilda fallet. Det synes emellertid inte uteslutet attvissa lindrigare förfaringssätt, som i och för sig kan betecknas"våld" enligt bestämmelsen om olaga tvång i 4 kap. 4 § BrB eller"handgripligen antastar" enligt bestämmelsen om ofredande i 7 § sammakapitel, därvid ibland kan finnas ha varit befogade. Att sätta gränsen så högtatt även förfaranden vilka faller under straffbestämmelsen för misshandelanses försvarliga bör dock med hänsyn till vad som sagts om lagstiftarensinställning till aga vara helt uteslutet, slutade HD. Utskottet har inhämtat remissyttranden över motionen frånriksåklagaren, , juridiska fakultetsstyrelsen vid Uppsalauniversitet, kommun, . och skola samt iSverige. Samtliga remissinstanser avstyrker bifall till motionen.De är överens om att det skulle vara olämpligt att i lag försöka reglera denbegränsade rätt att använda våld som enligt HD:s dom kan föreligga. Ingenremissinstans förespråkar en utvidgning av rätten att använda våld. Fleraremissinstanser understryker dock att det finns behov av en närmare preciseringav innehållet i lärarnas tillsynsplikt. Riksåklagaren() anser att våld i alla former är ett oönskat inslag i 1989/90:JuU3 skolarbetetoch varje form av våldsanvändning måste vara förenad med RÅ hänvisar till den inställning han redovisade i sitt genmäle till HD i det i detta ärende aktuella målet, där han hävdadeatt lärare i princip var förbjudna att använda någon form av våld motskolelever utöver vad bestämmelserna om nödvärn och nöd medger ochatt undantag från denna regel kunde medges endast genom RÅkonstaterar dock att HD i sin dom slagit fast att lärare i vissa fall harrätt att utöva milt våld, vilket om det förekommit i andra sammanhangskulle ha varit strafftjart. RÅ understryker att HD som enförutsättning anger att våldet inte är så allvarligt att förfarandet fallerunder straffbestämmelsen för misshandel. att detinte är alldeles ovanligt vid intressekollisioner att förfaranden somformellt faller under en straffbestämmelse ändå anses tillåtna. har ocksåvisat sig svårt att uttrycka sådana för närvande oskrivna Enligt RÅ:s mening torde det också i detta fall varamycket svårt att i lagtext precisera vilken typ av förfaranden som fallerutanför det straffbara området. Även pedagogiska skäl kan anförasmot en sådan reglering. Det utrymme för handgripliga åtgärder mot eleversom en lärares tillsynsplikt rimligen kan kräva ges enligt RÅ:smening inom de ramar som fastlagts genom HD:s dom. Skotöverstyreben (SÖ) understryker att skolans, och därmedäven lära rens, uppgifter framgår huvudsakligen av läroplanerna för resp. skol form samt av lokala beslut och regler för den egna skolan. Dessutom gäller vad som föreskrivs i de speciella skolförfattningarna. SÖ terar att det i lärarens yrkesroll finns en tillsynsplikt och en ledande och fostrande uppgift i umgänget med eleverna. Däri får också anses ligga en skyldighet att, om det är möjligt, ingripa för att upprätthålla ordningen eller till en elevs försvar. Denna skyldighet har kommit till uttryck i 14 kap. 10 § skolförordningen. Enligt SÖ:s mening måste de rättsliga möjligheter till ingripanden som HD angav i sin dom bedö mas som tillräckliga. Konflikter bör så långt möjligt lösas inom skolan och enligt dess normer och värderingar. Det är genom att stimulera eleverna till att ta ansvar för sin skolmiljö och för att gemensamt överenskomna regler hålls, liksom för olika aktiviteter inom skolans ram, som skolan har de största förutsättningarna att undvika svårighe ter, anser SÖ. Att hävda respekt och omtanke om varandra är, enligt SÖ:s uppfattning, den enda framkomliga vägen för att skolan skall nå sitt mål att skapa dugliga och ansvarskännande samhällsmedborgare. bör lokala ordningsregler, tillkomna under medverkan av såväl skolpersonal som elever, göra klart vad som kan bli följden när någon medvetet bryter mot reglerna. SÖ anser att tillsynsplikten är en integrerad del i lärarens yrkesroll och att den varken bör eller kan preciseras i lag. Inte heller står det i samklang med SÖ:s principer att föra in bestämmelser i skollagen eller BrB som ger en lärare möjlighe ter att begagna sig av fysiskt tvång utöver vad som följer av vad HD angett. SÖ anför avslutningsvis att det mått av ingripande som HD f ansettvara möjligt för en lärare knappast kan preciseras i lag. Varje 1989/90:JuU3ingripande av det slaget måste bedömas med hänsyn till omständigheterna i det enskildafallet, och en särlagstiftning i detta avseende skulle därför inte tjäna syftetatt skapa klarhet för lärarkåren, även om detta i sig är önskvärt. Juridbka fakultetsstyreben vid universitetunderstryker i sitt yttrande att nödvärnsreglerna (och nödreglerna)ger stöd för rimliga åtgärder såvitt gäller lärares ingripande för attförhindra t.ex. slagsmål och skadegörelse. I sammanhanget erinrar styrelsenockså om de allmänna reglerna om gripande av brottsling på bar gärning. I andrafall anser styrelsen att behov av ingripande förhållandevis sällan tordeföreligga. 1 vart fall måste det liksom beträffande föräldrars tillsynspliktanses uteslutet att i detalj reglera vad som är tillåtet och otillåtet. HD:sdom, som är väl avvägd, torde ge tillräcklig ledning. pekar styrelsenpå att lärare nu har samma befogenheter som väktare vilket måste ansestillräckligt. kommuns utbildningsnämnd delar motionärernasuppfattning att rättsläget är oklart när det gäller lärarnas möjlighet attaktivt ingripa vid bråk i skolan. Nämnden tillstyrker bifall till kraven på enprecisering av de rättigheter och skyldigheter som följer av lärarnastillsynsplikt och förutsätter vidare att lärare i sin utövning av sintillsynsplikt inte kan vara avskuren från varje möjlighet att fysiskt ingripamot en elev, även om det inte är fråga om en nödvärns- eller nödsituation.Rättsreglerna måste dock göras så klara, att de tar avstånd frånmisshandel och förekomsten av aga. Nämndens grundläggande inställning är attdet inte bör finnas några särregler för användningen av våld i skolan. Kommunstyreben i anför att vad motionendjupast syftar till uppenbarligen är att garantera lärare ansvarsfrihet föringripanden som inte ges genom den nödvärnsrätt, nödrätt och straffri-het videxcess vid nödvärn och nöd som lagen medger. En lärare skulle med andra ordvara fri från ansvar även om han i det vällovliga syftet att värna om ordningeni skolan gör sig skyldig till misshandel av en elev. Styrelsen kan inte biträdaen sådan uppfattning. En sådan ordning skulle på ett mycket allvarligt sättundergräva respekten för läraren och kunna ge långt allvarligare konsekvenserför skolans personal och för arbetsmiljön i skolan än nuvarande regler kansynas ge. Nuvarande lagstiftning ger enligt styrelsens uppfattning både demöjligheter och de begränsningar som är nödvändiga för att skolan skall kunnafiangera tillfredsställande och utvecklas till en trivsam arbetsplats för såvälelever som personal. () konstaterar att utgångspunkten för arbetet i l989/90:JuU3skolan bör vara att konflikter skall kunna lösas utan våldsinslag.Rättsreglerna skall vara så klara att de tar avstånd från varje form av aga. LRdelar grundsynen att det normalt endast är polisen som skall ha särskildbefogenhet att använda våld för att fullgöra sina åtaganden. LR hänvisar vidaretill ett servicematerial om lärares rätt att ingripa i konfliktsituationer m.m.som SÖ har för avsikt att Srdigställa. Enligt LR:s uppfattning är det angelägetatt detta material innehåller erforderliga preciseringar av lärarnas ansvaroch skyldigheter i konfliktsituationer. Eventuella lagstiftningsåtgärder böravvaktas till dess att SÖ:s material föreligger. LR påjsekar att regeln omnödvärnsexcess i 24 kap. 5 § BrB torde vara fullt tillämplig inom skolansområde. Bestämmelsen borde också i enlighet med sin utformning tillämpas isådana svåra situationer som kan uppkomma inom skolområdet, slutar LR. () finner motionens syftevällovligt men kan inte biträda förslaget om utökad rätt för lärare att brukavåld i samband med utövande av tillsynsplikten. SL anser att nuvarandelagstiftning med gällande bestämmelser och straffrihet vid nöd och nödvärn är väl anpassad för sitt ändamål. Enligt HD:s dom bör en lärare vid utövande avsin tillsynsplikt dessutom kunna få använda ett visst mått av tvång som i ochför sig kan betecknas som våld i BrB:s mening. HD:s uttalande samt gällandelagstiftning synes regelmässigt ge lärarna tillräckliga medel för att ingripa isamband med våld och skadegörelse i skolan. SL anser det dock nödvändigt att derättigheter och skyldigheter som följer av lärarnas tillsynsplikt preciseras,och SL har begärt hos SÖ att anvisningar utarbetas i nu nämnda hänseenden. och skola har den principiellauppfattningen att samma rättsregler skall gälla för elever och lärare som förandra medborgare i vårt samhälle. Det särskilda ansvar som åvilar skolanspersonal är inte tillräcklig grund för lagstiftning. Tvärtom skulle det stå istrid med de grundläggande värderingar som skollag och läroplaner ger uttryckför. En anpassad lagstiftning enligt förslaget i motionen skulle dessutom, anserriksförbundet, medföra en förändrad rättssäkerhet för eleverna vilket inte ärönskvärt. De insatser som framför allt behövs är enligt riksförbundets meningatt på ett tydligare och mer målmedvetet sätt i varje skola och i samverkanmellan elever, föräldrar och skolans personal diskutera fram gemensamma normerför arbete och umgänge under skoldagen. anser vidare att det ävenmed en förändring enligt motionärernas förslag kommer att uppstå situationerdär lagens anda och mening tolkas i förhållande till det inträffade. Enlagstiftning som i detalj reglerar gränserna för ingripande anserriksförbundet inte möjlig. Elevorganisationeni anser att våld och att behandla människor 1989/90:JuU3 mer ellermindre respektlöst finns inbyggt i skolans system. aldrig nåett samhälle utan våld genom att ge olika yrkesgrupper befogenheter att tillgripa våld. Skolans uppgift måste vara att lära elever attrespektera varandra. För att nå dit måste först lärarna börja anser att de lagar som finns iBrB räcker för både lärare och elever när det gäller att ingripa , för attstävja bråk och mobbing i skolan. säker påatt en lagändring som ger skolpersonal vissa befogenheter inte skullestärka elevernas rättsliga ställning. I stället skulle det medföra att elevernages synen att det är rätt att läraren slår eller griper tag i dem. Idagsläget är det, framhåller elevorganisationen, inte många elever som kräver att få rättslig prövning av ett fall och om lagändringen genomförsblir det i stort sett ingen idé att väcka rättslig prövning. leder tillatt elevernas rättsliga ställning klart försvagas. rättschef har efter HD:s domutarbetat en promemoria. Lärares möjligheter att använda våld för attupprätthålla ordning och säkerhet i skolan. Promemorian innehåller enredogörelse för rättsläget. SÖ har, på uppdrag av ,ombesörjt att promemorian spritts till landets skolor. Inom SÖ har utarbetats ett servicematerial (S 89:24)Lärares rätt. Att ingripa i konfliktsituationer, i syfte att så långt det ärmöjligt klargöra vad som gäller beträffande bl.a. läraresbefogenheter att ingripa i konfliktsituationer i skolan och för att gepersonalen i skolan vägledning och information härvidlag. Lärarnas fackligaorganisationer har beretts tillfalle att ge synpunkter på innehållet.Servicematerialet kommer att spridas inom skolväsendet. Även servicematerialet innehåller en redogörelse förrättsläget. SÖ drar också vissa slutsatser av HD:s dom, Bl.a. pekar SÖ på attHD anser att en lärare bör kunna få använda ett visst mått av tvång mot en elevi sin tillsynsfunktion om det är nödvändigt. När det gäller önskemålen frånlärarhåll om att SÖ skall precisera utrymmet för lärarnas handlande anförs atten sådan precisering i praktiken skulle få karaktären av en förutsägelserörande enskilda domstolars bedömningar i likartade fall. Det är enligt SÖ:suppfattning heller knappast möjligt att konstruera typfall, och SÖ:s eventuellabedömning av sådana typsituationer skulle, framhålls det, inte på något sättvara bindande för domstolarna. Det är därför inte möjligt, anser SÖ, att göra någon precisering utöver de uttalanden SÖgjort med utgångspunkt i HD:s dom. I servicematerialet understryker SÖ vidare att detpraktiska förverk ligandet av skolhuvudmännens kommunernas ansvar för att eleverna får den ordnade och trygga skolmiljö de har rätt till ankom mer på skolledning, lärare och övrig personal vid skolorna, I lärarnas yrkesroll ligger uppgiften att ha tillsyn över eleverna och se till att det ' råder lugnoch ordning under skoldagen och också att fostra eleverna i 1989/90:JuU3 enlighetmed skolans mål. I första hand bör man inom skolorna arbeta i förebyggande syfte med att förhindra att konflikter och mobbing Elevernabör, anser SÖ vidare, stimuleras till att verkligen användasin rätt till medinflytande i frågor som angår dem. framhåller SÖ att umgänget i skolan mellan elever liksom mellan elever ochvuxna måste bygga på ordningsregler som diskuterats fram gemensamtav elever, föräldrar och berörd personal. I detta betänkande behandlar utskottet en motion omlärares tillsynsplikt och deras möjlighet till handgripliga åtgärder vidkonflikter i skolan. Motionen har remissbehandlats. Enligt skolförordningen åligger det en lärare att vakaöver elevernas uppförande och ordning under lektioner, raster och i övrigt näreleverna står under skolans omedelbara tillsyn. I grundskoleförordningen anges åtgärder som en lärare kanvidta för att tillrättaföra en elev. Åtgärderna går ut på att eleven skalltalas till rätta. Vid behov har läraren möjlighet att anlita bistånd frånrektor och annan personal i skolan. Samråd med vårdnadshavarna skall ske om detbehövs.