bet · GD01SoU17 · 1989-12-31 00:00:00 — påpekarockså att antalet vräkningar ökat och att, enligt socialstyrelsensfolkhälsorapport, ohälsa främst drabbar de sämst ställda i samhället. De privata initiativen på detta område har, enligt motionärerna,knappast bidragit till några förbättringar. Snarare finns det risk för enutarmning av en tilltänkt vårdvolym, och riskerna för en A- och en B-sjukvårdär uppenbara. Långtidsvårdavdelningar stängs, medan den privata vården kan gesjukvård , heter det i motionen. Motionärerna vill att samhället skaffar sig kunskaper omen ny fördelningspolitik. Regeringen bör därför tillsätta en socialvälfårdsun-dersökning med samma inriktning som den kartläggning av den"ofärdiga välSrden" som inleddes av makarna på 1960-taIet(yrkande 1). Motionärerna vill därigenom få underlag och åtgärdsprogram förutsatta barn, ensamstående föräldrar, hemlösa m.fl. I avvaktan på en sådan utredning bör emellertid konkretaåtgärder vidtas. I en rad andra motioner har vpk lagt fram förslag beträffandejämställdhetsfrågor, ungdomsfrågor och handikappades möjligheter i samhället.Dessa motioner behandlas inte här. När det gäller familjepolitiken vill vpk betonajämställdhetsfrågorna. I en särskild motion upprepas kravet på en kvotering avföräldrapenningen i de fall två vårdnadshavare finns i familjen. Motionärerna anser vidare att sex timmars arbetsdag medbibehållen lön skulle innebära att man i familjerna får mer tid för varandraoch att förutsättningar skapas för båda föräldrarna att på lika villkor ha bådebarn och arbete. Vpk förklarar sig vara mot tanken på vårdnadsbidrag. Ettsådant menar man skulle motverka jämlikheten mellan män och kvinnor ochkonservera de traditionella könsrollerna. Ett vårdnadsbidrag skulle ävensnedvrida möjligheterna till en bra fördelningspolitik. Vpk är för kollektiva lösningar, heter det i motionen. Avden anledningen vill motionärerna underlätta för kollektiva boendeformer ochutveckla daghemmen till kontaktcentrum för föräldrar. I en särskild motion läggs fram konkreta förslagbeträffande barnomsorgen. Av den nu aktuella motionen framgår emellertidföljande. Motionärerna anser att regeringen bör lägga fram ettlagförslag om alla barns rätt till barnomsorg. Socialstyrelsensrekommendationer om barngrupper, pesonaltäthet, vikarier och ytstorlek bör varabindande för alla daghem och fritidshem, oavsett i vilken regi de drivs. Daghemstaxornaskall vara lägre och inte tillåtas variera så kraftigt som mellan kommunerna. Motionärerna anser vidare att äldreomsorgen har storaproblem och brister, av vilka det allvarligaste är svårigheten att behållapersonalen och att göra nyrekryteringar. Det saknas också alternativa boendeformerför dem som kan eller vill bo hemma. Frågan om huvudmannaskapet föräldreomsorgen har dock ingen avgörande bety- delse för hur den fungerar. Motionärerna delar äldredelegationens 1989/90:SoU17 uppfattningatt det behöver tillföras ytterligare resurser till äldreomsorgen om målet omen värdig äldreomsorg skall nås. Beträffande äldreomsorgen läggs i motionen fram fleraförslag som kommer att behandlas i ett senare betänkande. Bl.a. föreslås attregeringen ges till känna att ingen ändring av huvudmannaskapet föräldreomsorgen kan beslutas innan de ekonomiska konsekvenserna av en eventuellförändring har redovisats av en parlamentarisk utredning. I motion So52l av m.fl. (mp) hemställs attregeringen ges till känna vad som i motionen anförts om behovet av förslag tillåtgärder för en värdig vård. Sammanfattningsvisföreslås i motionen följande åtgärder: 1. att patientorganisationerna bör ha ökat inflytandeöver hälso- och sjukvården, 2. attkroppssjukvården och får bättre tillgång till psykologiskexpertis för såväl utredning i enskilda fall som för utbildning av personal, 3. att patientersom vill ha saklig information om alternativa behandlingsmetoder skall kunnafa denna och att samarbetet mellan den alternativa vården och den etableradesjukvården utökas, 4. atthälsofrämjande verksamhet inom sjukvården får ökade resurser, 5. att åsikten attmänniskor mår bäst av att få vistas i sina hem inte får bli ett argument föratt minska och försämra institutionsvården under det närmaste decenniet, 6. att all vård aväldre på institution sker under värdiga former och att de äldre får bo i egetrum med egna möbler, 7. att alla som såvill bör få sluta sina dagar hemma eller i annan hemlik och lugn miljö. Av motion Sf345 av m.fl. (mp) framgårmiljöpartiets syn på familjepolitiken. Enligt motionärerna har den strukturomvandling ochinflyttning till storstäderna som skett inte varit svaret på vare sig barnenseller de vuxnas behov. Med strukturomvandlingen har människors sociala förankringblivit sämre och man har i många fall förlorat kontakt med släkt, vänner ochuppväxtmiljö och blivit rotlös, påpekar motionärerna. Detta är en situationsom kanske har drabbat de uppväxande barnen i ännu högre grad än de vuxna. Ett fungerande grannskap är oftast en förutsättning föratt människors behov av gemenskap, skapande aktivitet, social förankring ochidentitet skall tillgodoses. Samhället måste utformas så att föräldrarna farmera tid att umgås med sina barn, anför motionärerna vidare. Föräldrar måste få vara delaktiga i omsorgen om barnen ochinte tvingas släppa huvudansvaret för denna. Föräldrar kan inte ersättas avsamhällets institutioner. De skall också ha möjlighet att välja tillsynsformför sina barn. Statsbidragentill exempelvis föräldrakooperativ, personalkooperativ 31 och föreningsdrivna daghem bör utgå med samma belopp som till Föräldramedverkan, även i den kommunala 1989/90:SoU17 barnomsorgen,bör aktivt uppmuntras. Dagbarnvårdarna bör ges rätt att få räkna in sina egnabarn i underlaget för sin tjänst. I motionen föreslås bl.a. att uttaget avföräldraförsäkringen kvoteras så att även fåderna tar ut avföräldraledigheten. vill verka för ett samhälle med mindreinkomstspridning än . Staten kan genom utformningen av bl.a. socialförsäkringssystemenmarkera sin uppfattning genom att ersättning över en viss lönenivå utgår med enlägre procentsats. Motionärerna föreslår därför att ersättningen inomföräldraförsäkringen sänks till för den del av inkomsten som överstiger4,5 basbelopp. Motionen behandlas av socialförsäkringsutskottet. 1 en annan motion, L414 av m.fl. (mp),föreslås att en parlamentarisk utredning tillsätts som skall ha till syfte attutreda barns rättsliga ställning i och att lägga fram lagförslag sominte bara tillvaratar utan också främjar barns rätt och intressen. Utredningenbör också lägga fram andra förslag som kan förbättra barns levnadsomständigheteri familjen och i samhället i övrigt. Inriktningen bör vara att barnet skallsättas i centrum. Motionen behandlas av lagutskottet. De äldres situation tar upp i motion So322 avMarianne m.fl. (mp). I motionen framhålls att de äldre i möjligastemån själva skall vara med och påverka sin situation. vill bl.a. haen rörlig pensionsålder och möjligheter för de äldre attvälja boende- och vårdformer. Partiet vill också förbättra arbetsförhållandenainom och föreslår därför förkortad arbetstid och möjligheter tillvidareutbildning för personalen. Dagverksamheten för äldre, även de dementa,bör stimuleras i syfte att öka möjligheterna för dem att bo kvar hemma ellerhos anhöriga. Motionen behandlas i utskottets betänkande om äldreomsorgen. Beträffande handikappolitiken framhålls i motion So313 avClaes Roxbergh m.fl. (mp) att grundsynen i politik är att allamänniskor skall ha samma tillgänglighet till ett värdigt liv. Det gäller bådebarn, vuxna och äldre, med eller utan handikapp. Det gäller också rätten tillarbete och bostad och möjligheterna till ett socialt liv, heter det i motionen.Enligt motionärerna kan många handikappade med relativt enkla medel klara attleva i de flesta miljöer. Det är viktigt att de handikappade ges inflytandeöver sin egen situation och att deras beroende av andra minskas. För att dettaskall bli möjligt måste, enligt motionärerna, arbetsplatsernahandikappanpassas, bilstödet förbättras, bostäder och kollektivtrafikanpassas, ledsagarverksam-het och färdtjänst byggas ut. De dubbelhandikappadeoch utvecklingsstörda, som enligt motionärerna utgör samhällets allra svagasteoch mest utsatta grupper, måste uppmärksammas speciellt. läggs framkonkreta förslag på flera punkter. Dessa förslag bereds hos 1989/90:SoU 17 bl.a.arbetsmarknadsutskottet, bostadsutskottet och trafikutskottet i den mån de intebehandlas i utskottets handikappbetänkande. Inledningsvis har redogjorts för regeringens syn påinriktningen av socialpolitiken. I budgetpropositionen framhålls bl.a. att detsociala välSrdssystemet är ett uttryck för en fördelningspolitik som bygger påsolidaritet och rättvisa och att socialpolitiken även i fortsättningen skallbygga på generella åtgärder och vara en socialpolitik för hela folket. Utskottetställer sig helt bakom denna inriktning av socialpolitiken. Oppositionspartierna har i olika motioner lagt framförslag till socialpolitiska åtgärder med delvis annan inriktning. I motion So274 (fp) lägger fram sina riktlinjerför den framtida socialpolitiken och hemställer att de läggs till grund förregeringens politik. I en annan partimotion, So231 (fp), begärs ettsocialpolitiskt reformprogram för "det glömda ", dvs. för demänniskor som lever i ofärd och i andlig och materiell misär. De grupper sombehandlas i motionen är bl.a. barn och vuxna med handikapp, människor ioperationsköer, psykiskt sjuka, demenssjuka, långvårdspatienter m.fl. De principer som i motion So274 (fp) slås fast om en sålångt möjligt generell välfårdspolitik utan behovsprövning och om en solidariskfinansiering av de grundläggande tjänsterna stämmer enligt utskottets meningmycket väl med den syn på välfårdspolitiken som kommer till uttryck ibudgetpropositionen och som utskottet ställt sig bakom. [ motionen ägnas också stort utrymme åt en diskussion avde problem som de kraftigt växande kraven på socialförsäkringssystemet skapar.Utskottet delar motionärernas oro för kostnadsutvecklingen påsocialförsäkringsområdet. Som framgått av den tidigare lämnade redovisningenförbereder emellertid regeringen åtgärder för att klara de snabbt stigandekostnaderna i sjukförsäkringen. En proposition om insatser för aktivrehabilitering har redan lagts fram, och ett förslag om arbetsgivarinträdeunder av en sjukperiod förbereds i kanslihuset. Inomsocialdepartementet pågår också, enligt vad som uppges i proposition1989/90:114 om vissa ekonomisk-politiska åtgärder, m.m., en översyn avarbetsskadeförsäkringen. Några åtgärder av med anledning av motionen ärsåledes inte erforderliga. Med hänvisning härtill avstyrks motion So274 (fp)yrkande 1. Innebörden av en solidarisk välfårdspolitik är att destarka värnar om de svaga.De utsatta grupper som motionärerna berör i motion So231 (fp) är trots att motsatsen framhålls i motionen sådana grupper som regeringen enligt utskottets mening särskilt värnar om i sin 33 Sålunda framhålls i budgetpropositionen att åtgärderna för handikappadehar hög prioritet och där lämnas många exempel på 1989/90:SoU17 reforminsatsersom vidtagits på handikappområdet (prop. s. 125). Vidare erinras ipropositionen om det årliga bidrag om 140 milj.kr. som utgår tillsjukvårdshuvudmännen för att lösa köproblemen i fråga om operationer avgråstarr, höftleder och kranskärl. Detta är ett exempel på sådana statligastimulansbidrag som efterlyses i motionen. Här kan också nämnas att regeringeni tillsatte en utredning, (S 1989:01), sombl.a. skall kartlägga situationen inom psykiatrin och utvärdera effekterna avden förändring från slutna till öppna vårdformer som skett under 1980-ta-let. 1propositionen framhålls också som mycket angeläget att utbyggnaden avalternativa boende- och vårdformer för åldersdementa påskyndas (s. 124). Däruppges att regeringen kommer att återkomma till frågan om utvecklingen avgruppboendet i den kommande propositionen om ansvarsfördelningen inomäldreomsorgen. Utskottet konstaterar sammanfattningsvis att det råder engod överensstämmelse mellan det i motionen förordade socialpolitiska reformprogrammetför utsatta grupper och den socialpolitik som redan förs av regeringen. Inteheller motion So231 (fp) påkallar därför någon åtgärd av utanavstyrks. I motion So256 (c) begärs ett tillkännagivande omprinciperna för en förnyelse av den sociala välfården. 1 motionen framhålls atten rättvis fördelningspolitik är grundläggande för det goda samhället. Motionärernaunderstryker också vikten av en rättvis regional fördelning av välfården. Detta är åsikter som utskottet inte har någon anledningatt invända emot. Utskottet konstaterar också att motionärerna har sammauppfattning som regeringen om flera av de åtgärder som behövs för att uppnå enrättvis fördelningspolitik. Exempelvis överensstämmer motionärernas förslagbeträffande äldre och handikappade i stora delar med vad som uttalas ibudgetpropositionen. På flera punkter där motionärerna för fram konkretaförslag har utskottet emellertid en avvikande mening. Det gäller t.ex.familjepolitiken, där motionärerna förordar vårdnadsbidrag, något somutskottet inte kan ställa sig bakom. Utskottet återkommer härtill senare idetta betänkande, se s. 38. Motbakgrund av vad utskottet här anfört avstyrks motion So256 (c). I motionSo643 (m) föreslås en rad åtgärder i syfte att litveckla välfården pålandsbygden. Enligt motionärerna tvingas landsbygdsbefolkningen att genom högaskatter betala för en offentlig service som de själva sällan kan utnyttja. Enlösning är en mer flexibel och individuell social service. Motionärernaerinrar också om att de i en annan motion föreslagit införandet av en allmänobligatorisk sjukförsäkring, som skall ge alla människor möjlighet att självavälja sjukvård. Utskottetdelar i så måtto motionärernas uppfattning att befolkningen på landsbygdenmåste ges samma möjligheter att komma i åtnjutande av den sociala välfårdensom andra grupper. skillnaderi tillgänglighet och service inom hälso- och sjukvården och 1989/90:SoU17 densociala tjänstesektorn måste göras så små som möjligt. budgetpropositionenpåpekas att det på sina håll finns brister i hälso- och sjukvårdens tillgänglighet. Arbetet inom hälso- och sjukvården måstedärför inriktas på att ge patienterna bättre tillgång till en hälso- ochsjukvård av god kvalitet oavsett var de bor i landet, sägs det i propositionen (s. 6). Där erinras också om det statsbidrag om 50 milj.kr.som för utgår för att åstadkomma förändringar som skall ökatillgängligheten till och produktiviteten i vården. En del av de konkreta förslag som läggs fram i motionenhar likheter med dem som glesbygdsdelegationen lagt fram i sitt90-talspro-gram. Ds 1990:10, t.ex. förbättring av äldreomsorgen genom utbyggnadav små servicehem i närmiljön. Andra förslag är mer kontroversiella enligtutskottets uppfattning. Utskottet avvisar bestämt de förslag till privatiseringav den offentliga .sektorn som framförs i motionen liksom motionärernas förslagtill familjepolitiska åtgärder. Motion So643 (m) avstyrks alltså. Utskottet återkommertill frågan om valfrihet i vården och omsorgen senare i detta betänkande (s.36). I motion So324 (vpk) begärs att regeringen tillsätter ensocial välSrds-utredning med samma inriktning som makarna "denoSrdiga välfården", i syfte att nå kunskap om en ny fördelningspolitik ochdärmed underlag och åtgärdsprogram för utsatta barn, ensamstående föräldrar,hemlösa etc. (yrkande 1). Professor och socionom en undersökning och kartläggning av sociala brister ochmissförhållanden inom olika kategorier i det svenska samhället. Undersökningengenomfördes med hjälp av anslag från försäkringsbolaget ochpublicerades i boken som utkom år 1967.Författarna behandlar situationen för låglönegrupper, socialbi-dragstagare,arbetslösa och ensamstående samt för den grupp de kallar "deutstötta" brottslingar, prostituerade, veneriskt sjuka och hemlösa. Enslutsats författarna drar är att om man skall lösa problemen ivälfårdssamhället måste välfårdspolitiken kompletteras med radikala åtgärder,riktade bl.a. mot samhällets uppdelning i olika sociala klasser med oförenligaintressen och privilegier. har () publi cerat ett femtiotal rapporter om levnadsförhållandena i (). gav regeringen i uppdrag att utföra en heltäckande fördelningspolitisk undersökning. SCB har därefter utkommit med rapporterna Ojämlikheten i utveckling och nuläge 1975-1985 samt Det svenska klassamhället 1975-1985. Den först nämnda rapporten syftar till att ge en översikt av välfårdens fördelning samt belysa utvecklingen av ojämlikheten . Den andra rapporten handlar om klasstruktur, social rörlighet och klassojämlikhet i fråga om levnadsförhållanden. Förutom de grup per som brukar jämföras i klassanalyser har SCB i denna rapport också studerat dels några grupper som har en mycket privilegierad 35 ställning,dels några som har en extremt svär ställning. gruppeningår extremt lågutbildade, utslagna arbetare (förtidspensione- 1989/90:SoU17 rade ellerlångvarigt arbetslösa), arbetshandikappade arbetare, utländska arbetare ochsocialbidragstagare. De nu nämnda SCB-rapporterna har bl.a. använts somunderlag i (redovisar1987:15). Vid riksdagsbehandlingen av den förraforskningspropositionen, 1986/87:80, uppmärksammade socialutskottet i sittbetänkande bl.a. problemen med klassbunden ohälsa (SoU 1986/87:28). Utskottetförklarade sig då se positivt på att behovet av forskning om de samhälleligtpåverkbara orsakerna till klasskillnaderna och ohälsan uppmärksammades iforskningspropositionen. I årets forskningsproposition, 1989/90:90, anförs attutskottets påpekande beträffande bl.a. denna fråga har beaktats, men attforskningen kring hälsa och välfård trots detta har en blygsam omfattning (s.128). I propositionen uttalas att en fortsatt folkhälsoforskning är angelägensom underlag för beslut inriktade mot målet att jämlikhet i hälsan skalluppnås. Regeringen föreslår därför särskilda insatser för att stärkafolkhälsoforskningen. Med detta förstås sådan forskning som studerar arbetslivets,levnadsvanornas, miljöns, samhällsstrukturens och vårdsystemets betydelse förbefolkningens hälsa samt hälso- och sjukvårdens effektivitet. I detta sammanhang kan nämnas att , ,i en utredningsserie givit ut 8rapporter . Den åttonde rapporten heter Om klasskillnadernai och tar upp skillnaderna mellan olikabefolkningsgrupper beträffande exempelvis arbetsmiljö, arbetstider,arbetslöshet, utbildning, löneinkomster, boende, fritid, tillgång tillkontantmarginaler, fackligt deltagande och barnomsorg. Av den tidigare lämnade redovisningen framgår attkartläggningar och undersökningar av välfårdens fördelning på olika gruppergjorts och görs på flera håll. Enligt utskottets mening föreligger redan,särskilt genom SCB:s undersökningar, en ganska god bild av levnadsvillkorensutveckling för olika sociala grupper och därmed en god grund för fortsattafördelningspolitiska åtgärder. Något initiativ av med anledning av motion So324(vpk) yrkande I är därför inte påkallat. Motionen avstyrks alltså. I fyra motioner tas upp frågan om valfrihet inom vårdenoch omsorgen. I motion So374 (fp) ställs krav på ökad valfrihet inom densociala tjänstesektorn (yrkande 2). Motionärerna förordar dels nya och friareorganisationsformer inom den offentliga sektorns ram, dels ett vidgatutnyttjande av den enskilda sektorn. I motion So437 (m) föreslås bl.a. att rätten tillvalfrihet i vården skrivs in i hälso- och sjukvårdslagen (yrkande 1).Motsvarande förslag läggs också fram i motion So449 (m) yrkande 1. I motionSo443 (c) om hälso- och sjukvården begärs ett 36 tillkännagivandeom relationen mellan offentlig och privat vård (yr- kände 7).Motionärerna anför bl.a. att en privat sjukvård som kom- 1989/90:SoU17 pletteringtill den offentliga ökar människors valfrihet och stimulerar utveckling ocheffektivitet. Utskottet vill med anledning av dessa yrkanden anföraföljande. I bilaga 2 till årets budgetproposition. Utveckling avoffentlig sektor, understryks att en stark och väl fungerande offentlig sektorutgör en viktig grund för välfårdspolitiken. På grund av den rådande bristen påarbetskraft samt det förhållandet att den ekonomiska tillväxten nu ärväsentligt lägre än tidigare måste emellertid den offentliga sektornomstruktureras och förändras. Arbetet härmed är av utomordentlig betydelse föratt välfården inte skall urholkas, anför civilministern. måste kravenpå ökad kvalitet, ökad tillgänglighet och valfrihet tillgodoses. I propositionen redogörs för det förändringsarbete meddenna inriktning som pågår inom den offentliga verksamheten. När det gällerförändringsarbetet inom kommuner och landsting hänvisas bl.a. till att brukarnanumera har ökade möjligheter till inflytande i den offentliga verksamhetengenom att har tagit ställning till proposition 1986/87:91 om aktivtfolkstyre i kommuner och landsting. Vidare uppges att det i kooperativa rådetsregi också pågår försök med kooperativa lösningar för att förnya den offentligasektorn. Den snabba framväxten av kooperativa daghem har enligt propositionenvisat på hur sådana lokala lösningar kan ge hög kvalitet utan ökade kostnader,som medborgarna får bättre möjligheter att påverka och utformaoffentlig verksamhet. kommer kooperativa rådet att belysakooperativa lösningar inom äldre- och handikappomsorg, rehabilitering,psykiatri samt skolområdet. Statsrådet har i ett interpellationssvar (prot. 1989/90:64) uppgivit att regeringen kommeratt lägga fram ett förslag om statsbidrag till personalkooperativa daghem, dvs.daghem som drivs av yrkesutbildad personal och som ägs av den personalen.Däremot motsätter sig regeringen kommersiell barnomsorg, med hänvisning tillatt en affärsdriven barnomsorg skulle segrege-ra barnen socialt och ekonomiskt. Utskottet anser, som tidigare framhållits, att dengenerella socialpolitiken med vård och omsorg till alla och på lika villkor är en viktig del av välfårdssamhället. Målen ligger alltså fast, men medlenbehöver förändras i takt med förändrade behov från medborgarna. Kommuner och landstingbehöver därför utveckla sina organisationer så att lokala och individuellabehov bättre kan tillgodoses. Utskottet vill också understryka att det heller inte är möjligt för riksdagenatt i detalj styra den socialpolitiska utvecklingen. krävs ettstörre ansvar hos myndigheter och ute i kommuner och landsting.Detta skulle också medföra att personalens engagemang och ansvar ökar och ge möjlighet för medborgarna att lokalt i större utsträckningsjälva påverka den service som ryms inom socialpoliti- 37 Ansvarsfördelningenmellan stat och kommun skulle också bli tydliga- 1989/90:SoUl 7 re förmedborgarna om den kommunala självstyrelsens ansvar bättre klargjordes i detpolitiska arbetet. Det är enligt utskottet inte tillfredsställande attensidigt diskutera socialpolitiken utifrån ett riksperspektiv. Det krävs mer avfaktaredovisningar om den lokala situationen i vården och omsorgerna och omhur regeringens och mål uppfylls ute i kommuner och landsting. Som framgått av den tidigare redovisningen har det vuxitfram alternativ som komplement till den offentliga sektorn. harolika privata vårdformer funnits. ökar också de kooperativa alternativen,vilket utskottet anser är positivt. vill utskottet understryka attdet är ett starkt och berättigat önskemål att de sociala tjänsterna erbjuds påett likvärdigt sätt för alla medborgare. Det är således inte tillräckligt atttjänsterna är tillgängliga för alla ur ekonomisk synpunkt. Detta talar enligtutskottet för att de sociala tjänsterna även i fortsättningen i huvudsak utförsinom den offentliga sektorn. Med hänvisning till vad utskottet anfört avstyrks motionSo274 (fp) såvitt nu är i fråga (yrkande 2). När det gäller valfriheten i sjukvården har utskottet vidtidigare behandlingar av motsvarande förslag uttalat sitt stöd för den grundläggandeprincipen att all yrkesmässigt bedriven hälso- och sjukvård skall stå underoffentlig insyn, tillsyn och kontroll. har utskottet emellertidframhållit att privata vårdinitiativ utgör ett viktigt alternativ ochkomplement till den offentliga vården (se bl.a. betänkandet 1988/89:SoUI5).