bet · GD01JuU9 · 1989-12-31 00:00:00 — Föreskrifterna gäller från den Ijuni 1989. Av föreskrifterna framgår bl.a. att regelbunden permission skallföregås av en individuellt bestämd kvalifikationstid. Normalt får regelbundenpermission således beviljas först sedan en Värdedel av den sammanlagdastrafftiden avtjänats (normaltid). Föreligger förhöjd risk för återfall i brotteller annat missbruk skall kvalifikationstiden förlängas utöver normaltidentill den som bedöms nödvändig. I kvalifikationstid skall inräknashäktningstid i direkt anslutning till den aktuella verkställigheten. Viss tidmåste dock alltid verkställas i anstalt före permission. För intagna i öppenanstalt, som avtjänar fångelse understigande , får kvalifikationstidensättas lägre än normaltiden, dock lägst en månad om strafftiden är högst ett åroch om strafftiden överstiger . Intagen som avtjänar fångelsei lägst eller är placerad i sluten anstalt får, om särskilda skälföreligger i det enskilda fallet, beviljas regelbunden permission före den förhonom gällande normaltiden. Tidigareläggningen får omfatta högst tre månader.Som regel får dock en intagen som avtjänar fångelse i lägst intebeviljas regelbunden permission förrän av straffet avtjänats. För intagna som avtjänar fångelse gälleren normaltid av och intagen som avtjänar Sngelse på livstid får beviljasregelbunden permission tidigast och avverkställigheten. Av föreskrifterna framgår också under vilkaförutsättningar en intagen kan beviljas särskild korttidspermission. Sådanpermission kan beviljas dels för i föreskrifterna särskilt angivna ändamål,dels i form av lokalanstaltspermission, besökspermission, transportpermission,träningspermission och lufthålspermission. En förutsättning för att denintagne skall erhålla särskild permission är att ändamålet med permissioneninte kan tillgodoses i samband med regelbunden permission. För korttidspermission skall ställas de villkor som bedömsnödvändiga för att motverka missbruk. Om det föreligger en uttalad risk föratt en intagen kan komma att avvika under permission, men trots det börbeviljas särskild permission, skall permissionen vara bevakad. Ikriminalvårdsstyrelsens allmänna råd anges att permission som beviljas intageninnan han medgivits regelbunden permission skall vara bevakad i normalfallet. Vid misskötsamhet bestående av nya brott, rymning ellerrymningsförsök får regelbunden permission beviljas den intagne tidigast fyramånader efter misskötsamheten om han är intagen i lokalanstalt eller öppenriksanstalt och tidigast om han är intagen i slutenriksanstalt. Vid annan misskötsamhet i form av permissionsmissbruk,narkotikapåverkan m.m. får intagen beviljas permission tidigast två månaderefter misskötsamheten om han är intagen i lokalanstalt eller öppen riksanstaltoch tidigast om han är intagen i sluten riksanstalt. Kvalifikationstiden skall dock 1989/90:JuU9 bestämmasefter en individuell prövning i det enskilda fallet varvid ovanstående tiderinte får underskridas. Intagna som hänförs till den grupp intagna som omfattas av7 § tredje stycket KvaL får inte beviljas regelbunden permission men kan, omdet föreligger synnerliga skäl, beviljas bevakad särskild korttidspermission.En utländsk medborgare som inte har någon annan anknytning till än atthan dömts för brott här kan som regel inte beviljas regelbunden permission. Enligt vad utskottet inhämtat finns intenågra planer på en utvärdering av de upprättade föreskrifterna ompermissioner inom kriminalvården, däremot görs en uppföljning av hur de nyabestämmelserna tillämpas. I anslutning till önskemålen i motion JuSOl om krav påskötsamhet innan permission beviljas och önskemålen i motion Ju805 om stramarepermissionsregler vill utskottet hänvisa till kriminalvårdsstyrelsensföreskrifter och allmänna råd i dessa frågor. Där föreskrivs nämligen, somframgått av utskottets ovan gjorda redovisning, att vid bedömningen av om denintagne över huvud taget skall komma i fråga för regelbunden permission skallbeaktas utfallet av tidigare och pågående verkställighet i olika avseenden,t.ex. när det gäller vistelser utom anstalt, befattning med narkotika ellerandra droger och brottslighetens karaktär. innehåller också, som ovanredovisats, bestämmelser om kvalifikationstider för beviljandet av nypermission efter misskötsamhet som inte är ringa. Denna kvalifikationstid skallbestämmas efter en individuell prövning i det enskilda fallet med tanke främstpå risken för fortsatt misskötsamhet, vilket ligger i linje med de önskemål somframförs i motion JuSOl. I sammanhanget vill utskottet, med anledning av önskemåleni motion Ju80S om att återfallsbrottslingar och intagna som begått allvarligavåldsbrott och narkotikabrott endast undantagsvis beviljas annat än bevakadepermissioner, erinra om att intagna som särbehandlas enligt 7 § tredje stycketKvaL endast kan erhålla bevakade särskilda permissioner, och då endast omsynnerliga skäl därtill föreligger. Enligt utskottets uppfattning tillgodoserkriminalvårdsstyrelsens nya föreskrifter om permission i stort sett de önskemålsom framförs i motionerna JuSOl och Ju805. Syftet med de nya bestämmelserna ärockså att uppnå ett system som är enkelt att tillämpa och där intresset av enhetlighet,fasthet och konsekvens tillgodoses. Enligt utskottets uppfattning finns därförinte anledning för att göra några sådana uttalanden som eftersträvasi motionerna. Utskottet avstyrker därför bifall till motion JuSOl och Ju80S inu behandlade delar. Med anledning av önskemålet i motion Ju513 om enutvärdering av permissionsbestämmelserna har utskottet inhämtat att enuppföljning av hur de nya bestämmelserna tillämpas successivt sker. r* 1989/90. tidigareuttalat är permission en viktig del i arbetet med att främja de 1989/90:JuU9 intagnasåteranpassning till samhället. Utskottet ser det därför som angeläget att denaviserade uppföljningen sker och utgår från att den kan bidra till attbestämmelserna inte tillämpas på ett sätt som motverkar detta syfte. Någonsärskild utvärdering av bestämmelserna är enligt utskottets uppfattning intenödvändig. Utskottet avstyrker därför bifall till motion 513 i nu berörd del. I motion Ju805 (yrkande 13) begärs ett tillkännagivande omatt bevakningen av de intagna måste förbättras. Enligt motionärerna är detoacceptabelt från såväl principiella som samhällsekonomiska utgångspunkter attintagna kan avvika från anstalterna. Utskottet behandlade en liknande motion.Utskottet ansåg i likhet med motionärerna att bevakningen inom kriminalvårdenmåste ha som utgångspunkt att rymningar från anstalterna förhindras. Samtidigtborde, enligt utskottets uppfattning, beaktas att frågorna om anordnandet avbevakningen både personellt och tekniskt kontinuerligt uppmärksammas och atthär sker en anpassning efter utvecklingen. Utskottet betonade viktenav detta arbete men ansåg att något uttalande från sida i fråganinte var nödvändigt. Utskottet avstyrkte därför bifall till motionen (JuU1987/88:43, rskr. Som utskottet redogjorde för skiljer sigbevakningen av de intagna från anstalt till anstalt beroende på byggnadssättm.m. Generellt kan sägas att bevakningsnivån är högst vid slutna riksanstalteroch lägst vid öppna lokalanstalter. Bevakningen genom personal kompletteras avteknisk bevakning i olika hänseenden. Under /89 uppgick antalet rymningar till 1167 vilket var 40 fler än budgetåret . Av det totala antaletrymningar ägde 647 rum från anstalterna, och resten skedde från transporterm.m. samt från olika vistelser utom anstalt. Av de 647 rymningarna frånanstalterna ägde 211 rum från slutna anstalter. harantalet rymningar minskat. tillsatte enarbetsgrupp med uppgift att göra en översyn av säkerhetsfrågor på tyngreanstalter och häkten. Arbetsgruppens översynsarbete har redovisats i enslutrapport. Översyn av säkerhetsfrågor på tyngre anstalter och häkten. Översynen genomfördes 1989 och omfattade den övervägande delen av de slutna riksanstalterna, lokalanstalterna Härianda och samt häktet i . Grup pen har bl.a. granskat anstalternas förutsättningar och byggnadsmässiga förhållanden, ytterområden och omgivningar, behov och funktion av 12 teknisk utrustning, personal utnyttjande, visitationsverksamhet, över- 1989/90:JuU9 lämnanderutiner,nattbevakning samt intagnas rörelsefrihet inom och utom anstalt. För varje anstalt har sammanställts en översynsrapport. Islutrapporten presenteras ett förslag till klassificering avkriminalvårdsanstalterna som skall tjäna syftet att vara vägledande dels vidresursallokering, dels vid differentiering av de intagna.Klassificeringsinstrumentet indelar rikets anstalter i fyra säkerhetsgrader,där grad I är lika med högsta säkerhetsnivå och grad rv i princip inrymmer deöppna anstalterna. Arbetsgruppen har i de 17 olika översynsrapporternaformulerat ett antal förslag till förbättringar. I slutrapporten har bl.a.konstaterats att skyddet mot fritagningar på vissa anstalter med högsäkerhetsgrad inte är fullgott på grund av brister i de tekniskabevakningssystemen, att besöksrutinerna på flera håll måste förbättras, attkontrollen över verktyg och material i anstalternas verkstäder måste förbättrasoch att både lås och larmanordningar på flera anstalter måste förbättras ellerbytas ut. I anslagsframställningen för /91 harkriminalvårdsstyrelsen angett att de högst prioriterade insatserna för atthöja säkerhetsskyddet vid anstalterna bör göras på riksanstalterna Kumla, ,, , , och . För ändamålet yrkas sammanlagt16 milj. kr. I anslagsframställningen anges att den totala kostnaden försäkerhetsinsatser vid de berörda enheterna uppskattas tillca 110 milj. kr. I ett frågesvar i kammaren (seriksdagens snabbprotokoll 1989/90:11 s. 53 ff) har justitieministern slagitfast att det är en viktig uppgift för kriminalvården att förhindra rymningarfrån anstalterna. Hon redovisar bl.a. att åtskilliga av de åtgärder för atthöja säkerheten vid anstalterna som logs upp i den ovannämndasäkerhetsrapporten redan har genomförts, medan andra övervägs hoskriminalvårdsstyrelsen eller i . Vidare anförde justitieministernatt regeringen inte nu tänker vidta några ytterligare åtgärder vid sidan av detarbete som redan pågår. I likhet med vad justitieministern anfört anser utskottetatt det är en viktig uppgift för kriminalvården att förhindra rymningar frånanstalterna. Som framgått ovan har också extra stora insatser skett undersenare tid från sida för att höja säkerheten vid dessa.Förbättringar har redan vidtagits i enlighet med de förslag som den aktuellaarbetsgruppen inom styrelsen lagt fram och finansieringen av de högstprioriterade förslagen i fråga om bättre bevakning är föremålför regeringens ställningstagande. Som utskottet konstaterade förra åretuppmärksammas frågorna om anordnandet av bevakningen vid anstalternakontinuerligt samtidigt som här sker en anpassning efterutvecklingen. Utskottet vill inskärpa betydel- sen av att detta arbetefortsätter. Mot bakgrund av det anförda ser 1989/90:JuU9 utskottet intenågon anledning för att nu uttala sig i frågan. Utskottet avstyrkerdärför bifall till motion Ju805 i berört hänseende. Yrkesutbildning i anstalt m.m. Imotion Ju504 begärs ett tillkännagivande om ökade möjligheter tillyrkesinriktade studier i anstalt. Enligt motionärerna skulle detta bidra tillatt de intagna efter frigivning lättare kan anpassa sig till ett liv i frihetvarvid återfallsrisken blir mindre och samhällets kostnader för kriminalvården minskar.1 motion Ju805 (yrkande 14) begärs ett tillkännagivande om rehabilitering avdömda brottslingar. Enligt motionärerna har många av dem som intas i anstaltpsykiska och medicinska problem. Den intagnes möjligheter att klara sig isamhället efter frigivningen skulle förbättras genom yrkesutbildning ellersocial träning. Samhället måste för att minska risken för återfall i brott taett större ansvar för de dömdas rehabilitering i samhället. Möjlighettill studier för intagna inom kriminalvården med varierande utbildningsinnehållfinns numera vid flertalet anstalter. Utbildningen är såväl teoretisk somyrkesinriktad. Den teoretiska utbildningen sker främst i form avgrundutbildning för vuxna. Vid några anstalter kan man bedriva studier på gymnasienivåoch även i viss utsträckning få' handledning för högskolestudier och andraspecialkurser (jfr l988/89:JuU17 s. 4). De intagna erbjuds också möjlighetertill social fårdighetsträning i anstalt. Ansvaretför yrkesutbildningen inom kriminalvården åvilar arbetsmarknadsverket ochskolöverstyrelsen. Maskiner, verktyg, undervisningsmateriel och läraretillhandahålls av närmaste center för arbetsmarknadsutbildning.Yrkesutbildningen i arbetsmarknadsverkets regi avser verkstadsmekanik, plåt-och svetsutbildning, träindustri samt el-och teleteknik. Via den kommunalavuxenutbildningen finns yrkesutbildning inom verkstadsteknik ochskogsindustri. De yrkesinriktade studiernas inriktning och omfattning varierarmellan anstalterna. Längre yrkesutbildning finns numera vid fem anstalter. Påflera lokalanstalter finns tillgång till bl.a. integrerade träindustri- ochskogsutbildningar. Utöver dessa möjligheter finns kortare yrkesinriktadeutbildningar som anordnas i kommunala vuxenskolan och AMU:s regi. För den somkan beviljas frigång finns möjlighet att delta i utbildning och undervisningutanför anstalt. utgör andelen yrkesstuderande av demsom studerar inom kriminalvården; deltar i utbildning motsvarandegrundskolan. Utskottethar tidigare vid behandlingen av motioner i fråga om förbättrade möjlighetertill utbildning inom anstalt framhållit att det är kriminalvårdenssträvan att de intagna skall ha tillgång till samma 1989/90:JuU9 urvalav undervisning som andra i samhället (jfr JuU 1979/80:34 s. 12 f och1988/89:JuU17 s. 4). Utskottet har också i olika sammanhang framhållit dels atten aktiv frivårdsorganisation med goda möjligheter till stöd- och hjälpinsatserär av största vikt för ett framgångsrikt brottsförebyggande och rehabiliterandearbete, dels att detta förutsätter ett nära samarbete mellan kriminalvården ochandra samhällsorgan, främst (jfr JuU 1987/88:31 s. 10 ff). har i sin anslagsframställning /91 framhållit att frivården måste få bättre förutsättningar föratt hjälpa sina klienter och har därför begärt att regeringen tillsätter enutredning med uppdrag att föreslå åtgärder för en effektiv samordning av bl.a.socialtjänst, psykiatri, missbruksbehandling och kriminalvård. Syftet är attåstadkomma en klarare ansvarsfördelning när det gäller olikarehabiliteringsinsatser. I sammanhanget kan nämnas att en samarbetskonferens mellankriminalvården och arbetsmarknadsverket skall hållas i syfte attförbättra samarbetet mellan dessa myndigheter. gäller attkriminalvården inom varje län har en kontaktman utsedd på arbetsförmedlingenmed uppgift att tillhandagå kriminalvårdens klienter med tjänster. Som utskottet i tidigare sammanhang framhållit är detkriminalvårdens strävan att de intagna skall ha tillgång till samma urval avundervisning som andra i samhället, och enligt utskottets mening utgör yrkesutbildningen viktig del i det rehabiliterande arbetet med de intagna. Möjligheter tillbåde yrkesutbildning och social fårdighetsträning i anstalt finns också, somframgår av utskottets redovisning ovan. Andelen intagna som genomgåryrkesutbildning är dock i förhållande till dem som genomgår teoretiskutbildning litet. Detta kan ha olika orsaker. Som justitieministern framhålleri årets budgetproposition (prop. 1988/89:100, bil. 4, s. 33) är kriminalvårdensklienter till stor del socialt och i de flesta andra avseenden starktmissgynnade personer. För att lyckas med de åtgärder som vidtas för att främjade dömdas anpassning krävs medverkan från andra samhällsorgan för att ge dedömda en rimlig social plattform. Enligt den s.k. normaliseringsprincipen harnämligen kriminalvårdens klienter samma principiella rätt som andra medborgaretill den service och omsorg som samhället tillhandahåller. I likhet medjustitieministern anser utskottet att det är en viktig uppgift förkriminalvården att se till att denna princip upprätthålls. Det är därför enligtutskottets uppfattning angeläget att i samråd medskolöverstyrelsen och arbetsmarknadsverket anordnar den utbildning i anstaltsom de intagna har behov av. Utskottet utgår från att så sker utan någotsärskilt uttalande från sida. Mot bakgrund av det anförda avstyrkerutskottet bifall till motionerna Ju504 och Ju80S i nu behandlade delar. Psykiatrininom kriminalvården i989/90:JuU9 I motion JuSOl (yrkande 11) begärs ett tillkännagivande ombehovet av en förstärkning av psykiatrin inom kriminalvården. Enligt motionärernalider en allt större del av de personer som är intagna i anstalt eller föremålför frivård av olika psykiska problem, och bakgrunden till detta är dels enföljd av missbruksskador, dels ett resultat av att den psykiatriska vårdennumera i allt större utsträckning är organiserad som öppenvård. Enligtmotionärerna har kriminalvården inte tillräckliga psykiatriskavårdresurser för att handha denna situation, och det krävs en upprustning ochförstärkning av psykiatrin inom kriminalvården. Enligt 30 kap. 6 § BrB får rätten för brott som någonbegått under inflytande av sinnessjukdom, sinnesslöhet eller annan själsligabnormitet av så djupgående natur att den måste anses jämställd med sinnessjukdominte tillämpa annan påföljd än överlämnande till särskild vård, böter ellerskyddstillsyn. Fängelse är alltså uteslutet som påföljd. Enligt 31 kap. 3 § BrB kan rätten förordna att den dömdeskall överlämnas lill sluten psykiatrisk vård, om föreskriven medicinskutredning visar att han kan ges vård med stöd av lagen (1966:293) om beredandeav sluten psykiatrisk vård i vissa fall (LSPV). LSPV förutsätter bl.a. attvård på sjukhus skall vara oundgängligen påkallad till följd av att detföreligger vissa i lagen angivna omständigheter i fråga om den psykiskt sjuke.Om den dömde visserligen är psykiskt störd vid tillfallet för domen men intebegick själva gärningen under inflytande av sinnessjukdom, sinnesslöhet ellerannan själslig abnormitet av så djupgående natur att den måste anses jämställdmed sinnessjukdom får överlämnande till sluten psykiatrisk vård ske bara om detföreligger särskilda skäl lill det (31 kap. 3 § andra punkten BrB). Enligt 31 kap. 4 § BrB får rätten, om mera ingripandeåtgärd av särskilda skäl inte är påkallad, förordna att den som har begåttbrott och är i behov av psykiatrisk vård eller tillsyn skall överlämnas lillöppen psykiatrisk vård. Frågan om påföljder för psykiskt störda lagöverträdare harefter BrB:s tillkomst övervägts i flera olika sammanhang utan att det skett några genomgripande lagstiftningsåtgärder. Bl.a. har den s.k. i betänkandet (SOU 1977:23) Psykiskt störda lag överträdare föreslagit en rad åtgärder, främst i fråga om ett förändrat användningsområde för sluten psykiatrisk vård resp. Sngelse som påföljd för brott. avgav en arbetsgrupp inom socialsty relsen (den s.k. ASV-gruppen) en rapport innehållande ett förslag till rättspsykiatrisk regionvård. I rapporten föreslås att ansvaret för rätts psykiatriska undersökningar skall samordnas med vårdansvaret för motsvarande patienter inom allmänpsykiatrin. införandetav begreppet rättspsykiatrisk regionsjukvård. ansvaraför rättspsykiatriska undersökningar, vård av undersökta pati- 1989/90:JuU9 enter för kortare eller längre tidsperioder, konsultinsatser inomkriminalvården och övertagande av patienter från hemortspsykiatrin. Utredningensförslag innebär att den nuvarande rättspsykiatriska organisationen skallöverföras från staten till landstingen. Socialberedningen överlämnade betänkandetPsykiatrin, tvånget och rättssäkerheten (SOU 1984:64). I betänkandet behandlasden psykiatriska tvångsvården. Utredningen föreslår en helt ny lagstiftning pådetta område. På grundval av bl.a. det här redovisadeutredningsmaterialet pågår inom övervägandenbåde om en helt ny psykiatrisk tvångslagstiftning men också om ett förändratpåföljdssystem för psykiskt störda lagöverträdare och om en förändrad rättspsykiatriskundersökningsorganisation (jfr JuU 1986/87:ly). En proposition i ärendet kanförväntas . Kriminalvårdens klienter har, i enlighet med den s.k.normaliseringsprincipen, samma rätt som andra att anlita samhällets ordinarieresurser bl.a. inom hälso- och sjukvården. I KvaL finns bestämmelser om vård avintagen vid sjukdom. I 37 § KvaL stadgas att intagen skall vårdas enligt deanvisningar som ges av läkare. Kan erforderlig undersökning och behandling ejlämpligen ske inom anstalten, bör den allmänna sjukvården anlitas. Vid behovfår intagen överföras till allmänt sjukhus. I 38 § hänvisas till bestämmelsernai LSPV och omsorgslagen. Inom kriminalvårdens anstaltsorganisation finns fempsykiatriska avdelningar som tillsammans har tillgång till ett 60-talvårdplatser. Avdelningarna finns på anstalterna Härianda, , ,och . De psykiatriska avdelningarna vid Härianda ochÖsteråker har en läkartjänst vardera. Kumla har tillgång till psykiaterkonsulten dag . och har tillgång till motsvarande /veckaresp. Utredningar som visar hur stort antalet psykiskt stördainom kriminalvården är har inte utförts . Bexeliuskommitténkonstaterade i sitt ovannämnda betänkande att behovet av psykiatrisk vårdbland de anstaltsintagna är mycket stort och att de platser (264) förpsykiatrisk vård som då fanns på kriminalvårdens anstalter så gott som ständigtvar helt utnyttjade. Inom forsknings-ochutvecklingsgrupp bereds ett projekt med syfte att närmareanalysera problemet med psykiskt störda i anstalt. Undersökningen avser attdefiniera vad som avses med psykisk störning, identifiera denna grupp samtbelysa de rehabiliterande insatserna för dessa personer. Inom har inventeringar företagitsbeträffande antalet intagna som under ett visst år för har förts över till sluten vård inom den ordinarie psykiatrin. Inventering arna avser . blev 141 överförda till psykiatrisk sjukhusvård medan 156 anstaltsintagna blev överförda . Från häktena överfördes 98 intagna till sådan vård . Som framgått ovan har inom påbörjatsen l989/90:JuU9 översyn av kriminalvårdens verksamhetsformer och innehåll. Inomramen för denna översyn har anordnatett seminarium angående behovet av psykiatrisk sjukvård för intagna påkriminalvårdsanstalterna. Avsikten med seminariet var att belysa problemetsomfattning och karaktär inom kriminalvården, krav och förväntningar påmedverkan från den allmänna hälso- och sjukvården i fråga om psykiatriskavårdinsatser för intagna på kriminalvårdsanstalter samt den allmänna hälso-och sjukvårdens möjligheter att tillgodose dessa krav och förväntningar inomramen för nuvarande och framtida vårdorganisation. I sin anslagsframställning för /91 harkriminalvårdsstyrelsen anfört att frågan om det psykiatriska konsult- och vårdansvaretför frihetsberövade inom kriminalvården behöver lösas omgående. Desjukvårdsenheter vid vilka psykiatrisk vård av frihetsberövade inomkriminalvården skall komma i fråga bör, enligt , utses avregeringen med hänsyn till olika krav i fråga om bl.a. personalsammansättningoch säkerhetsmässiga aspekter i övrigt. riktlinjer bör utarbetas ochresurser tillskapas för en vårdorganisation med uppgift och resurser atttillgodose vårdbehovet för psykiskt störda lagöverträdare inom kriminalvården.I avvaktan härpå och för att de behövande intagna skall kunna behandlas måstemedel till ökad psykolog- och konsulthjälp anslås. För psykiatrisk/psykologiskrådgivning till intagna begär ytterligare 1 milj. kr. Som framgått ovan har kriminalvårdens klienter samma rättsom andra till den service och omsorg som samhället tillhandahåller, bl.a. inomhälso- och sjukvården. Enligt vad utskottet tidigare i detta betänkande uttalatär det också en viktig uppgift för kriminalvården att se till att denna principupprätthålls. En intagen med behov av psykiatrisk vård skall, enligt utskottetsmening, erhålla den vård han behöver, och det är angeläget att hälso- ochsjukvården gör sitt yttersta för att uppfylla detta mål.