bet · GD01SfU16 · 1989-12-31 00:00:00 — Granskningen har inte föranlett något uttalande från sida. I enpromemoria upprättad vid invandrar- 1989/90:SfU16 verketstillståndsbyrå 4 redovisas bl.a. följande om visumansökningar för iranskamedborgare. beviljades i princip föräldrar visum om detinte i det enskilda fallet framstod som påtagligt att avsikten med besöket varen annan än den uppgivna. Beträffande syskon tillämpades en tumregel sominnebar att ett syskon skulle ha varit bosatt här innan viseringbeviljades. Undantag gjordes i ömmande fall. konstateradesatt av samtliga som beviljades visering valde att stanna i ,och drygt 1 000 vuxna personer beräknades "hoppa av" under år 1985.Styrelsen beslöt därför att införa "karenstider" för såväl föräldrarsom syskon. Detta innebar att vuxna barn, som skulle ta emot föräldrar påbesök, i princip skulle ha haft uppehållstillstånd . Undantag skulle göras i ömmande fall. 1987 beräknades avhoppsfrekvensenuppgå till av beviljade viseringar eller ca 800 vuxna personer. Antaletansökningar uppskattades till ca 12 000 positiva beslut.Systemet med karenstider hade lett till att allt fler personer som upplylldetidskraven automatiskt fick visering. Endast om några särskilda omständigheterframkommit avslogs ansökan. Detta innebar att iranska medborgare i många falllättare kunde få visering än andra nationaliteter i motsvarande situation.Verkets styrelse beslöt då att karenstiderna skulle slopas och att i ställetsökanden själv måste göra troligt att syftet med resan till var besökoch inget annat. I promemorian anges vidare att eftersom den sökande ipraktiken har svårt att göra troligt att det endast är fråga ombesök tillämpas vissa tumregler. Normalt gäller en mer generös praxis lörföräldrabesök än för syskonbesök. Föräldrarnas ålder har också betydelse. Denhumanitära aspekten i ärendet avgör. Ju som förflutit sedan näraanhöriga träffats, desto starkare skäl för att bevilja visering. I desituationer då sökanden inte kan göra troligt att avsikten med viseringsansökanendast är besök, beviljas ändå visering för föräldrar efter närmare ochför syskon efter ungefår . Framkommer däremot omständigheter som pekarpå att avhopp kommer att ske, beviljas inte visering även om tre resp. fem årförfiutit. I speciellt ömmande situationer beviljas alltid visering, t.ex. viden nära anhörigs sjukdom. I promemorian redovisas statistik över visumansökningarfrån iranska medborgare januariseptember 1989. Under periodengjordes 10 626 ansökningar. Av dessa beviljades 2 303 viseringar, dvs. Avde beviljade viseringarna, 1 437 stycken, hade (perden ) 268 personer "hoppat av" eller avdem som fått visum. Utskottet vidhåller att tillämpningen avviseringsbestämmelserna, framför allt i fråga om släktbesök, bör vara generös och att de riktlinjer som fastställdes av fortfarande skall gälla. Av den närmare redovisningen av invandrarverkets praxis beträffande 20 iranskamedborgare framgår att det endast efter det att enperson fått uppehållstillstånd i ställs särskilt hårda 1989/90:SfU16 krav föratt visum skall beviljas lör de anhöriga. Utskottet konstaterar emellertid attvisum i regel beviljas för såväl föräldrar som syskon när tre resp. fem årgått. I speciellt ömmande situationer beviljas dessutom alltid visering. Medhänsyn till att så många "avhopp" tidigare skett och med beaktande avatt fortfarande av visumansökningarna beviljas (av vilka sedermera "hoppar av"), tycks invandrarverket ändå ha tillämpat bestämmelsernaså generöst som omständigheterna medgivit. Utskottet utgår från attinvandrarverket noga följer utvecklingen och ändrar sin praxis i mer generösriktning så snart detta blir möjligt. Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motionerna51618 yrkande 10 och S07 yrkande 3. En utlänning får i huvudsak inte uppehålla sig i Sverigeunder än utan att ha uppehållstillstånd. Bestämmelser omuppehållstillstånd finns i 2 kap. UtlL. Uppehållstillstånd skall i vissa fallges till en utlänning enligt bestämmelserna om asyl. Vidare fåruppehållstillstånd ges om utlänningen har särskild anknytning till Sverigeeller om utlänningen av humanitära skäl bör få bosätta sig här. Slutligen fårtillstånd beviljas den som fått arbetstillstånd eller på annat sätt har sinförsörjning ordnad. Regeringen får föreskriva att uppehållstillstånd kan gesäven i andra fall. Uppehålls- och arbetstillstånd skall som huvudregel haerhållits före inresan i (2 kap. 5 § UtlL). Den som sökeruppehållstillstånd vid eller efter ankomsten eller som är här när ansökanprövas får normalt avslag. Vissa grupper är emellertid undantagna från förbudetatt resa in i för bosättning utan att först ha beviljats uppehållstillstånd.Det är till en början utlänningar som har rätt till asyl. Vidare är detutlänningar som skall förena sig med en nära familjemedlem som är stadigvarandebosatt i om de har sammanlevt med varandra utom riket.Slutligen kan undantag göras för det fall utlänningen av något annat särskiltskäl bör tillåtas att uppehålla sig i medan hans eller hennes ansökanom uppehållstillstånd prövas. Beträffande uppehållstillstånd för make/maka ellersamboende gäller enligt praxis en ordning med s.k. uppskjuteninvandringsprövning om äktenskapet eller samboendet har uppkommit i anslutningtill eller efter inresan. Denna ordning innebär att utlänningenvanligen beviljas uppehållstillstånd i taget fyra gånger innanhan eller hon får permanent uppehållstillstånd. Frågan om uppskjuten invandringsprövning tas upp i ettflertal motioner. 1 motion 51606 begär m.fl. att beslutar att den s.k. tvåårsregeln skall avskaffas. Regeln bidrar nämli gen till att misshandlade och förnedrade invandrarkvinnor utvisas till en utsiktslös framtid i hemlandet. m.fl. anför i motion 21 Sf607 attden s.k. tvåårsregeln medför att många invandrarkvinnor av rädsla för att bli utvisade stannar kvar i förnedrande äktenskap. 1989/90:SfU 16 Motionärernaanser därför att en översyn bör göras av denna regel, och de begär etttillkännagivande härom. I motion Sf614 framhåller m.fl. att detinte finns belägg för att tvåårsregeln är berättigad. Tvärtom ger bestämmelsenmännen en möjlighet att skafia sig utländska kvinnor med "prövorätt".Regeringen bör lägga fram förslag om att den utländske medborgaren bör fåpermanent uppehållstillstånd vid äktenskapets ingående. 1 motion S07 yrkande 2begär och ett tillkännagivande om att permanentuppehållstillstånd bör ges om inga allvarliga skäl talar emot det.Regler bör även skapas så att en man inte kan upprepade gånger ta in kvinnortill och utsätta dem för misshandel och övergrepp. Slutligen begär KentLundgren och i motion Sf645 förslag till ändring avbestämmelserna så att, om äktenskapet eller samboförhållandet upplöses på den andres begäran, den utländska parten får stanna i i vissasituationer, t.ex. om det finns barn i familjen eller om kvinnan utsatts förmisshandel. I proposition 1983/84:144 om invandrings- ochflyktingpolitiken framhölls beträffande dessa fall att, när ett äktenskap ellerett samboende bröts före tvåårsperiodens utgång, samtliga omständigheter i detenskilda fallet borde beaktas vid prövningen av om utlänningen skulle fåstanna. Som exempel på sådana omständigheter angavs att det fanns barn iförhållandet eller att utlänningen hade blivit misshandlad eller annars illabehandlad i äktenskapet eller samboendet, riskerade att bli socialt utstött vidåterkomsten till hemlandet eller hade hunnit bli väl etablerad i arbetslivet.Vidare framhölls angelägenheten av att undvika beslut som framstod som stötandeför rättskänslan. Utskottet anförde i sitt av godkända betänkande SfU1983/84:30 att det var nödvändigt att vara speciellt varsam vid handläggningenav dessa ärenden. Utskottet ansåg att de överväganden som gjorts i propositioneni denna fråga var tillfredsställande. Vid behandlingen av frågan /riksmöteerinrade utskottet i betänkandet SfU 1985/86:21 om att invandrarverket, i deärenden där ömmande omständigheter fördes fram, tog största möjliga hänsyn tilldessa vid prövningen av frågan om fortsatt tillstånd trots att förbindelsenbrutits före tvåårsperiodens utgång. I utskottets betänkande 1988/89:S1U19 noterade utskottetdärutöver att regeringen, i de fall ett förhållande brutits på grund avmisshandel eller andra allvarliga trakasserier innan tvåårsgränsen uppnåtts,tar mycket stor hänsyn till det och tillåter utlänningen att stanna trots attanknytningen upphört. Utskottet erinrade om att flykting-kvinnorsasylärenden prövas enligt vanliga regler för sådana ärenden och att någontvåårsregel inte finns i dessa. Utskottet avstyrkte bifall till föreliggandemotioner. Utskottet vidhåller att det tills vidare är nödvändigtatt, när uppe hållstillstånd söks på grund av en etablerad anknytning till en person bosatt i , frågan om permanent uppehållstillstånd avgörs 22 först viden senare tidpunkt. Som framhölls i proposition 1983/84:144 skulledet, utan en sådan möjlighet att pröva om det förhållande som 1989/90:SfU16åberopas som stöd för ansökningen är seriöst, bli nödvändigt att inta ensynnerligen restriktiv hållning till invandring på denna grund, särskilt somstora svårigheter föreligger att redan före inresan göra en tillfredsställandeutredning rörande allvaret i parternas förhållande. Från den utgångspunkten varordningen till förmån även för sökandena. Utskottet har emellertid förståelseför att reglerna kan upplevas negativt. När ett äktenskap eller samboende brytsföre tvåårsperiodens utgång, beaktas dock samtliga omständigheter i detenskilda fallet, och utskottet konstaterar att därvid tas största möjligahänsyn till ömmande omständigheter. Särskilt tas mycket stor hänsyn till om ettförhållande brutits på grund av misshandel eller andra allvarliga trakasserier. Utskottet är mot denna bakgrund inte berett förorda någonändring av reglerna och avstyrker därför bifall till motionerna 507 yrkande 2,51606, 5f607, 5f614 och 51645. Utskottet behandlar här även motion 51505 yrkande 1 avBengt m.fl. Motionärerna anför att gäsbtuderande, gästforskare ochgästprofessorer behöver visum när de tas emot vid våra universitet och högskolor,och visum beslutas av invandrarverket efter initiativ av iStockholm. På grund av hög arbetsbelastning vid invandrarverket tar dockvisumärendena ibland så att besöket måste ställas in eftersom sökandenhar andra engagemang i sitt hemland. Ärendena är helt okomplicerade, ochmotionärerna föreslår att får besluta om visum i dessa fall.Motionärerna begär att det anförda ges regeringen till känna. Utskottet har från invandrarverket inhämtat följandebeträffande ärenden som rör . Vid invandrarverket handläggsårligen ca 300 sådana ärenden om tillfålligt uppehållstillstånd (i regel för36 månader). Ärendena har liksom övriga tillståndsärenden handlagts på olikasektioner beroende på vilket land sökanden kommer från. Beslutsprocessen är ioch för sig snabb men beroende på att invandrarverket haft mycket ny personalhar handläggningen särskilt blivit fördröjd.Efter överläggningar med har invandrarverket därför ändrat sina rutiner i dessa ärenden så att de numera handläggs påden s.k. ATG-sektionen där även övriga ärenden rörande studerande handläggs.Enligt uppgifter från invandrarverket tycks handläggningen av ärenden rörandeSvenska institutet därefter ha fungerat väl. Med hänsyn till de åtgärder som sålunda redan vidtagits ifrågan anser utskottet att motion 5f505 yrkande 1 får anses tillgodosedd. Bestämmelser om asyl finns intagna i 3 kap. UtlL. Enligt 4§ första stycket har flykting, krigsvägrare och s.k. de facto-flykting rätt till asyl. Definitionen av flykting överensstämmer med den som finns i FNs konvention om flyktingars rättsliga ställning (konventionen), och för dessa människor används därför ibland beteck- 23 ningen konventionsflyktingar. Med flykting avses således (2 §) en utlänningsom befinner sig utanför det land, som han är medborgare i, 1989/90:SfU16 därför atthan känner välgrundad fruktan för förföljelse på grund av sin ras, nationalitet, tillhörighet till en viss samhällsgrupp eller på grund avsin religiösa eller politiska uppfattning och som inte kan eller pågrund av sin fruktan inte vill begagna sig av detta lands skydd. Som flyktingskall enligt paragrafen även den anses som är statslös och som avsamma skäl befinner sig utanför det land där han har haft sinvanliga vistelseort och inte kan eller på grund av sin fruktan inte villåtervända dit. Med krigsvägrare avses (3 §) en utlänning som har övergetten krigsskådeplats eller som har flytt från sitt hemland eller behöver stanna iSverige för att undgå förestående krigstjänstgöring. Utöver flyktingar och krigsvägrare ger lagen skydd även åts.k. de facto-flyktingar, dvs. andra personer som inte vill återvända till sitthemland på grund av de politiska förhållandena där och som har åberopat tungtvägande omständigheter till stöd för detta. Det är här fråga om personer sominte har varit utsatta för eller löper risk att drabbas av så allvarligförföljelse att de bör betraktas som konventionsflyktingar men som ändå pågrund av de politiska förhållandena i hemlandet utsatts för eller riskerar såsvåra trakasserier att det inte är rimligt att begära att de skall återvändadit. Paragrafen omfattar normalt inte den som har tvingats lämna sitt land pågrund av yttre aggression, ockupation eller inbördeskrig eller som riskerarförföljelse på grund av kön eller homosexualitet. Undantagsvis kan emellertiddessa omständigheter vara sådana att lagrummet anses tillämpligt. Begreppet asyl, som enligt den nya utlänningslagen användsför det tillstånd att uppehålla sig i som ges tillkonventionsflyktingar, krigsvägrare och de facto-flyktingar, innebär att Sverigeanvänder ett asylbegrepp som i viss mån avviker från vad som är vedertagetinternationellt, nämligen att tala om asyl endast i samband med skydd åtkonventionsflyktingar. Någon ovillkorlig rätt att få en i finnsinte för den som har rätttill asyl. Asyl får nämligen vägras på följande grunder som anges i 3kap. 4 § andra stycket UtlL. -Asyl får vägras om det av hänsyntill vad som är känt om utlänningens tidigare verksamhet eller med hänsyn tillrikets säkerhet finns synnerliga skäl att inte bevilja asyl (andra stycket 1). -Asyl får vägras om det beträffandekrigsvägrare och de facto-flykting finns särskilda skäl att inte bevilja asyl(andra stycket 2). -Asyl får vägras i vissa fall därutlänningen kan sändas tillbaka till annat nordiskt land enligt särskildöverenskommelse. -Asyl får i annat fall vägras medhänvisning till den s.k. första asyllands-principen. Denna princip kantillämpas om utlänningen före ankomsten till har uppehållit sig i ettannat land än hemlandet och, om han återsänds dit, är skyddad mot förföljelseeller, i förekommande fall, mot att sändas till en krigsskådeplats eller tillhemlandet och också mot att sändas vidare till ett annat land där han inte harmotsvarande skydd. undantagfrån denna regel lör de fall då utlänningens anknytning till 1989/90:SfU 16 ärav sådan art att han inte bör nekas att få sin ansökan om asyl prövad här. -Asyl får vägras om utlänningen harsärskild anknytning till ett annat land ochdär är skyddad på det sätt som anges beträffande första Med synnerliga skäl (andra stycket 1) avses enligtmotivuttalanden (prop. 1954:41 s. 77, LU 14, rskr. 155 och prop. 1975/76:18 s.107, InU 24, JuU 15, rskr. 121 och 122) dels situationer då det av hänsyn tillrikets säkerhet framstår som omöjligt att bevilja asyl, dels omständighetersom enligt diskvalificerar en flykting från konventionensskydd. Sådana omständigheter kan vara brott mot mänskligheten,krigsförbrytelser och liknande gärningar samt grova icke-politiska brott föreankomsten till . Med särskilda skäl (andra stycket 2) avses enligtförarbetena till den tidigare utlänningslagstiftningen (prop. 1975/76:18 s. 1081., jfr även prop. 1983/84:144 s. 37 och prop. 1988/89:86 s. 156) attförhållandena är sådana att det bedöms vara nödvändigt lör att reglerainvandringen. Det förutsattes inte att det skulle vara helt omöjligt att taemot dessa utlänningar i ; för att skydd skulle vägras skulle det dockvara fråga om så många personer att det skulle medföra stora påfrestningar fördet svenska samhället och den svenska flyktingmottagningen att ta emot dem iSverige. Beträffande de facto-flyktingar uttalades också att tyngden av deomständigheter utlänningen åberopar måste tillmätas betydelse vid avgörande avfrågan om särskilda skäl föreligger. Av humanitära skäl kan enligt 2 kap. 4 § första stycket 2UtlL även andra utlänningar än de som omfattas av asylreglerna få stanna iSverige. Uppehållstillstånd av humanitära skäl har i praxis beviljats personersom flytt undan krig eller krigsliknande förhållanden som de riskerat attdrabbas av utan att ingå i någon krigsmakt. Uppehållstillstånd på denna grundhar också beviljats personer som på grund av sjukdom eller andra personligaförhållanden bör få stanna i . Bestämmelsen kan vidare omfatta personersom inte är flyktingar men där förhållandena i det land till vilket de skulle behövaresa ändå är sådana att det ter sig inhumant att tvinga dem att återvända diteller personer som riskerar allvarligt straff eller förföljelse på grund av köneller homosexualitet. I vissa fall har uppehållstillstånd beviljats personersom i och lör sig borde avvisas eller utvisas men där en verkställighet intekan ske därför att det inte finns något land där utlänningen tas emot.Uppehållstillstånd har också i vissa fall beviljats när det funnits enkombination av humanitära skäl och släktanknytning, som i sig inte varittillräcklig. Även om en utlänning inte fåruppehållstillstånd, kan han eller hon inte utvisas eller avvisas om det intekan ske till ett land där utlänningen åtnjuter visst skydd. Regeringenhar fattat beslut om att inte bevilja asyl i två enskildaärenden med stöd av bestämmelsen i 3 kap. 4 § andra stycket 2 UtlL. I beslutenhar regeringen hänvisat till att under desenaste åren i ökande omfattning fått ta emot asylsökande 1989/90:SfU16 utlänningar.Det svenska mottagningssystemet för asylsökande har successivt utökats men harändå varit pressat, främst på grund av tillströmningen avutlänningar till våra gränser men även till följd av svårigheterna att beredabostad åt sådana utlänningar som beviljats uppehålls- och arbetstillstånd. Ibesluten anges vidare att har ett synnerligenstort antal utlänningar kommit till och ansökt om asyl. Detta har letttill att vårt mottagnings- och utredningssystem nu har nått gränsen för sinförmåga; våra möjligheter att ta emot asylsökande kommeratt vara ytterligt begränsade. Situationen är sådan att den i enskilda asylärendenskall beaktas vid bedömningen av huruvida sådana särskilda skäl föreligger somavses i 3 kap. 4 § andra stycket 2 utlänningslagen. Efter överväganden omsituationen för sökandena i de enskilda fallen har regeringen konstaterat attgrund för att bevilja asyl saknats. I denna bedömning låg att sökandena intekunde anses ha ett särskilt starkt skyddsbehov. Regeringens beslut att åberopa särskilda skäl iasylärenden har föranlett ett flertal motioner. 1 några motioner anförs att regeringen börändra sin tillämpning och att således särskilda skäl inte skall ansesföreligga. Tillkännagivanden härom begärs i motionerna 51618 yrkande 5 av LarsWerner m.fi. och 51641 yrkande 1 av och . Imotion 51628 yrkande 3 av m.fl. begärs att regeringen omedelbartupphäver tillämpningen av bestämmelsen och retroaktiviteten av densamma. Imotion 51615 yrkande 12 begär m.fl. att upphäverregeringens beslut om ändrad asylpraxis. I motion 51626 yrkande 1 av Hans GöranFranck m.fl. begärs ett tillkännagivande om behovet av att en omprövningsnarast sker av regeringens ändrade praxis. Vidare begär m.fl. imotion S05 yrkande I ett tillkännagivande om att regeringen bör redovisahur bestämmelsen om särskilda skäl närmare kommer att tillämpas. Att denändrade tillämpningen skall avse även utlänningar som kommit till förede nämnda regeringsbesluten kritiseras även i motion 5f618 av m.fl.Motionärerna begär i yrkande 6 ett tillkännagivande härom. I flera motioner begärs att asylbestämmelserna iutlänningslagen ändras. I tre motioner, 51610 (yrkande 3) av , 51618 (yrkande 4) av m.fl. och 51641 (yrkande 2) av KristerSkånberg och , begärs att beslutar att krigsvägrareoch de facto-flyktingar endast skall kunna vägras asyl om synnerliga skälföreligger. 1 motion 51618 yrkande 1 begärs även ett tillkännagivande om attflyktingpolitiken bör vara mer generös. Två motioner gäller asyl för krigsvägrare. I motionernaS06 yrkande 2 av m.fl. och 5f635 av begärstillkännagivanden om att den ändrade praxisen inte bör omfatta krigsvägrare. ISf635 åberopas särskilt hänsynen till baltiska värnpliktiga asylsökande. Konstitutionsutskottethar vid granskningen under innevarande riks- 26 möte avregeringens handläggning av utlänningsärenden särskilt upp- Granskningen 1989/90:SfU16 har enligtkonstitutionsutskottets mening givit vid handen att situationen i december1989 när det gäller flyktingmottagandet var sådan att det förelågförutsättningar för en tillämpning av bestämmelsen om särskilda skäl i 3 kap.4 § andra stycket 2 utlänningslagen. Granskningen har också visat att enomfattande utredning om Bulgarienturkarnas situation i hemlandet låg till grundför regeringens beslut . Utskottet delar regeringens uppfattning att situationeninom det svenska flyktingmottagandet varit sådan att detta har kunnat betraktassom särskilda skäl vid prövning av en asylansökan enligt 3 kap. 4 § andrastycket 2. Som framhölls i proposition 1983/84:144 bör vid tillämpning av dennaundantagsklausul de som bedöms ha ett särskilt starkt behov av skydd kunnaräkna med att få stanna här. Vidare angavs att en sådan företrädesrätt tillfristad i för övrigt kan komma att gälla även en utlänning som fårstanna på humanitära grunder. Det avgörande måste enligt propositionen varaskyddsbehovet i det enskilda fallet oavsett vilken kategori utlänningentillhör. Vad gäller frågan om retroaktivitet i regeringenstillämpning vill utskottet hävda att, om situationen är sådan att den skallanses utgöra särskilda skäl, detta bör tills vidare beaktas vid prövningen ialla asylärenden. Situationen utgör således en av flera omständigheter somligger till grund för beslutet. Regeringens praxis i asylärenden rörandebarnfamiljer, som efter ansökan om uppehållstillstånd vistats i i merän , tillämpas dock fortfarande. Utskottet vill tillägga attvärnpliktsvägran i sig inte är asylgrundande såvida inte ett oproportionerligtstraff skulle följa. De baltiska värnpliktsvägrarnas situation får avgörasefter en prövning i det enskilda fallet. Som invandrarminister vid en frågestund i kan det mycket väl inågra av fallen finnas ett särskilt starkt skyddsbehov som kan falla inomasylreglerna som de tillämpas . Vad gäller motionsyrkanden om att lagen skall ändras såatt krigsvägrare och de facto-flyktingar kan nekas asyl endast om detföreligger synnerliga skäl att inte bevilja asyl, vill utskottet framhålla att,med den svenska lagstiftningens generösa definition av vem som har rätt tillasyl, det är nödvändigt att asylrätten kan begränsas i för landet besvärligasituationer till sådana enskilda fall, där det finns ett särskilt starktskyddsbehov. Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motionernaS05 yrkande 1, S06 yrkande 2, 51610 yrkande 3, 51615 yrkande 12, 51618yrkandena 1 och 46, 51626 yrkande 1, 51628 yrkande 3, 51635 och 5f641yrkandena 1 och 2. Homosexuellas rätt till asyl behandlas i två motioner. Imotion 51615 yrkande 20 av m.fl. begärs ett tillkännagivande omatt homosexuella personer som kommer från sådana länder där de hotas avdödsstraff eller där homosexualitet är kriminaliserad skall beviljas asyl i Sverige.I motion 51627 av och holmanförs att människor bör ha frihet att välja vem de vill leva sitt 1989/90:SfU16 liv tillsammans med. bör därför medverka till asyl förhomosexuella flyktingar, och de begär ett tillkännagivande härom.