bet · GD01SfU16 · 1989-12-31 00:00:00 — Hon kanske kan ge några kommentarer om situationen påförläggningarna. : Det är sant att situationen på våraförläggningar är pressad, men vad all personal respekterar är kravet attvisa människor respekt. Visst kan det vara trångt och förtätat med många boendepå förläggningarna, men personalen försöker då göra allt vad man kan för attklara den situationen och ge stöd till personer som är oroliga införeventuella beslut och hjälpa till med utplace-ringen på dekommunplatser som finns. Vidare har vi en förläggningshandbok, där det finnsformulerat hur man jobbar i konkreta situationer. Några anmärkningar på östregionen har icke kommit till minkännedom. Om det är någonting specifikt vill jag gärna veta det, så att vi kanåtgärda detta. Ordföranden: för svaret! Vi kommer naturligtvis ocksåatt begära in dokumentation till utskottet. (): Alla i den här salen är väl överensom att det är viktigt att alla som behöver en också skall kunna få det.Men vi vet också att det är många som kommer hit fast de egentligen inte skullegöra det; vi har snuddat vid den problematiken tidigare. Jag tänker närmast pådem som är dokumentlösa och som har kastat sina dokument. När den nya utlänningslagen antogs , rådde här ihuset minst sagt turbulens. Minoriteten begagnade sig av rätten att bordläggatvå som jag anser det viktiga lagparagrafer, nämligen möjligheten att göra ens.k. ytlig kroppsvisitation och möjligheten att ta någon vuxen i förvar om manhade reella skäl att misstänka att vederbörande dolde dokument eller annat somvisade identiteten. Jag vill ställa en direkt fråga till rikspolisstyrelsensrepresentant, eller någon annan som anser sig kunna svara bättre: Skulle de härlagparagraferna ha inneburit att det varit lättare i ert arbete att skilja demsom verkligen skall ha en här från de andra? Vi kommer att ta upplagparagraferna igen , men jag vill gärna höra er syn på just denfrågan. : Jag kan göra svaret mycket kort: Ja, det skulleunderlätta. Detta har ställt till bekymmer lör oss. : Röda korset var en av deorganisationer som motsat- 92 te sig den lagstiftning som frågeställaren nämnde. Det ärklart att om man från och med fick titta i 1989/90:SfU16 fickornapå dem som är dokumentlösa skulle man hitta ett och annat. men skulle man inte hitta någonting, för då skulle alla veta om att denlagen fanns. Den skulle såvitt jag kan se få en mycket begränsad effekt. Att ta någon i förvar därför att identiteten är oklar föratt denne saknar pass är heller ingen rimlig åtgärd. Identiteten blir ju inteklarare för att han eller hon sitter inspärrad. Institutet frihetsberövande måste behandlas med mycketstor försiktighet. Regeringens förslag byggde åtminstone inte på någonutredning om varför folk kommer utan dokument och klargjorde inte heller vadman ville uppnå med åtgärder som ändå innebär att den personliga integritetenstörs kroppsvi- sitation eller lörvarstagande. Det borde finnas enprincipiell inställning att inte vidta sådana åtgärder utan att veta vad mangör och framför allt att inte vidta sådana åtgärder som det faktiskt äromöjligt att utvärdera. A och O är ju att vidtagna åtgärder skall kunnautvärderas. (): finns det faktiskt hos svenskafolket en djupt känd önskan att veta vilka som kommer in i landet eller ej.Inte heller lagstiftarna menade väl att detta på något sätt skulle ge svaret påalla frågor, men vi ansåg dock att det skulle lösa några frågor. Sedan vill jag också säga att det inte bara handlar ompass. Vi har hill förståelse för att man kan sakna sådana handlingar. Vi vetdock att ingen har kunnat resa hit med mindre än att man haft någon liten dokumentationmed sig en biljett eller något annat som kunnat hjälpa till att styrkaidentiteten. I förlängningen är detta en oerhört viktig fråga, när detkommer till det svenska medborgarskapet. I den delen tror jag Röda korset kanhålla med mig. : Ja, jag håller helt med dig. Det har iriksdagsdebatten figurerat en uppgift om att det ärett ytterst litet fåtal som saknar identitet när identiteten slutligtfastställs, dvs. när man har fått sitt uppehållstillstånd och skafl ha enpasshandling av något slag. Den siffi-an är väsentligt lägre än vid gränsen. Att man saknar papper och har en oklar identitet vidgränsen kan ju ha många bra förklaringar. Jag skulle antagligen göra likadantsjälv, om jag tvingades bli flykting. I ett senare skede är siffrorna annorlunda, sägs det detkanske vi kan få bekräftat av invandrarverket. Hur många är det som har oklaridentitet när de väl får sitt främlingspass, gästdokument eller vad det nu är? (): Till detta vill jag säga att om jagsjälv vore flykting skulle jag vara väldigt angelägen att tala om vem jag är. : Jag ville bara säga, apropå att lagen baraskulle ha kort verkan, att jag inte är så övertygad om det. Det tordeinte vara någon hemlighet att det i vårt land förekommer 93 telefonavlyssningefter domstolsbeslut, bl.a. i grova narkotikamål, men trots attdet är allmänt bekant använder narkotikabrottslingarna telefo- 1989/90:SfU 16 nen iförvånansvärt stor utsträckning, till nytta och glädje för polisut- Bilaga Ordföranden: En kort fråga, , så hinner viinom tidsramen. Då har vi också hunnit med två ronder. (): En kort fråga det var en svårbeställning! Jag vill fråga om förvar, framför allt när det gällerbarn. Att barn tas i förvar skall, sägs det, ske enbart om särskilda skälföreligger. Det skall alltså vara fråga om någonting alldeles extra. Men på deblanket ter som finns förekommer inte ens något utrymme lör att ange huruvidadet finns sådana sär- skilda skäl. Jag skulle vilja höra hur rikspolisstyrelsenser på detta och kanske också . Jag vill dessutom fråga invandrarverket när man kommer attgenomföra intentionerna i propositionen från , därinvandrar-ministern framhöll att det är viktigt att där barn hålls i förvar detockså skall finnas personal med kunskap om barns behov och utveckling. Vi vetatt det på det s.k. X-huset på bara finns en väktare och en föredetta mentalskötare som föreståndare. När kommer man alltså att genomförapropositionens intentioner? Om det finns tid, kan invandrarverket också tala om vadman avser med uttrycket "milt förvar"? Ordföranden: Det finns nog inte tid till det. Jag föreslåratt vi nu bryter för lunch och kan få svar på de frågorna efter lunch. Mottagningen av asylsökande (forts.) Ordföranden: Jag ber att få hälsa nytillkomna välkomna attdelta under punkten 3. Innan vi avbröt för lunch ställde någrafrågor, och för att inte inkräkta för det nya ämnet hemställer jag attden som är beredd att svara ger korta svar. Jag hade räknat med en frågaeftersom klockan var , men jag tror det blev ungefår tre ochen halv fråga. En fråga handlade om barn i förvar, och den var visst ställdtill och . De senare är inte längre här, sådet blir väl litet värre. : När det gäller att ta barn i förvar och desärskilda motiveringar som krävs, hade vi tidigare en anvisning om hur manskulle förfara. Vi hade även tagit fram en blankett, som var preparerad för skulle kunna lämna en fullgod motivering varför man tvingades ta barn iförvar. Sedan inträffade ju det, att lagen inte kom att gälla idet skick som vi hade räknat med. Det blev en blandning av lag och den . Vi fick ta fram en stencil, och där blev det tyvärr en liten miss: vi fick inte med en rad för denna speciella motivering. I våraanvisningar till hur blanketterna skall fyllas i finns det särskilt 1989/90:SfU16 anmärktatt det skall vara en särskild motivering för att ta barn i Bilaga Vi får väl avvakta och se vad som händer vidriksdagsbehandlingen av den vilande delen av lagförslaget. När vi ger ut dennya blanketten kommer det att återigen starkt markeras att man måste klartmotivera varför man tvingas ta ett barn i förvar. Ordföranden: fråga handlade om personalenskompetens, men den frågan har väl tidigare utretts av invandrarverket. Chrbtina Rogestam: Vi har kompetent personal på de delarav där vi har vår egen personal. X-huset sorterar under . Mottagningen av flyktingar sedan de fåttuppehållstillstånd (): Jag skulle vilja ställa en fråga justmot bakgrund av utvecklingen , som har inneburit att man mer och merhar fått "dammsuga" hela på jakt efter förläggningsresurser,både för asylsökande och för dem som har fått tillstånd. som dettahar blivit svårare, har vi förstått, har många av dem som tvingats bo påförläggningar eller inte lämnats särskilt mycket val gärna velat finnaalternativ. Det gäller både dem som väntar på och dem som har fått tillstånd. Jag vill helt enkelt göra en rundfråga: Vad skulle hända,om vi åtminstone delvis avskaffade den modell som vi har haft förflyktingmottagandet och i stället ställde en första fråga till såväl asylsökandesom dem som har tillstånd och väntar på en kommunplacering, om de på egen handskulle kunna ordna med bostad och kanske också arbete? I så fall kandessa avföras från den apparat som blir alltmer trång för de flyktingmängdersom det rör sig om . Skulle det verkligen bli någon större katastrof? Finns detkanske redan något arbete påbörjat eller några tankar på detta, hos invandrarverketeller andra berörda myndigheter? Chrbtina Rogestam: Ja, vi funderar över alla möjligheter.Den information som de som har fått sitt tillstånd får är att det är frittfram för dem att flytta vart de vill om de kan skaffa bostad och arbete själva.Det är ingen som hindrar någon som har sitt uppehållstillstånd i attlämna en förläggning och flytta iväg någon annanstans. En del av de asylsökande återkommer till förläggningarnavar fjortonde dag och hämtar sina dagbidrag men vistas övrig tid någonannanstans. Vad som skulle hända om man släppte allting och sade"Varsågod" är att det mycket snabbt skulle uppstå kaos i ,, , och några till av de stora städerna, dit huvudpartenskulle söka sig. Vi skulle antagligen få se mycket stora sociala problem. Sedan skulle ett antal avdem som är i mycket stort behov 1989/90:SfU16 av stöd ochhjälp få mycket stora problem, om det inte fanns stödmöj- Bilagaligheter. Vihar konkreta erfarenheter av detta från . En av de farhågor som bl.a.Stockholms kommun har framfört är att om man bor kvar på när man fårsitt uppehållstillstånd, kommer man naturligtvis inte att vilja flytta till enförläggning ute i landet, t.ex. i . Vad som i verkligheten har hänt äratt åtskilliga av de här personerna, efter att ha varit i kontakt med godavänner eller bekanta inne i och fått klart för sig hurbostadssituationen ser ut, kommer tillbaka och säger; Vi vill gärna tillförläggning, och vi vill gärna ha hjälp med den första bostaden. De inser attde inte kommer att klara detta själva. : Jag delar uppfattning att det skulle bli kaos omvi släppte den modell vi nu har. Ett av skälen till att man fattade dettabeslut för var att man ville sprida flyktingmottagandet tillfler kommuner, och det är lätt att konstatera att det har lyckats. Skulle mansläppa på den nuvarande modellen tror jag det blir så att de kommuner somtidigare stod för hela flyktingmottagandet skulle komma att göra det framöverockså. Jag tycker man bör tänka sig mycket noga för innan man ger sig in på dentanken. : Jag vill också göra en liten kommentar till det där, som hängersamman med den besvärande bostadsbrist vi har i landet . Möjligheterna förflyktingar att erhålla en egen bostad är naturligtvis oerhört mycket mindre idagens situation. Enligtvårt synsätt accentueras detta problem mot bakgrund av att det är så mångakommuner i landet som saknar en bostadsförmedling, som annars kan varaett stöd för flyktingarna. Vi tycker från sida att den kommunalabostadsförmedlingen är ett mycket viktigt instrument i den socialabostadspolitiken i allmänhet, och för flyktingar i synnerhet. undersökning som alldeles har genomfört visade det sig attungefår hälften av landets kommuner har en bostadsförmedling.Vad värre är, är att ett 50-taI kommuner med 20 000 invånare eller mer saknardetta instrument för flyktingmottagning. Vår undersökning visade att debostadssökande i dessa kommuner tvingas stå i väldigt många köer. Det finnsexempel på bostadsköande hos över 20 fastighetsägare, och det krävs ingenstörre fantasi för att förstå att flyktingarnas situation i ett sådant läge ärmycket besvärlig. GustavoRamirez: frågade om det skulle bli en katastrof ifall flyktingar själva skulleordna sin situation i det svenska samhället. tror inte det. Snarare ärdet så att det är en katastrof när 7 000 flyktingar sitter påförläggning och inte får någon kommunplats. Sedan tror jag det ärviktigt att tänka på att flyktingar är människor 96som har krafter och resurser, kompetenta personer som mycket väl skullekunna anstränga sig för att fixa sitt liv på bästa sätt. Det finns 1989/90:SfU16 erfarenheter från den gamla tiden, när flyktingar fick lov att ta hand Bilaga om sigsjälva och lyckades mycket bra. Förmodligen skulle det bli litet kaos i början men vifår inte glömma att kaos ofta är första stadiet i en utveckling som kan ledatill mycket konstruktiva saker. Ordföranden: Som det är , tyckte jag mig höra avChristina Rogestam, har man de möjligheterna men har upplevt svårigheter attklara av den situationen. Har jag missuppfattat dig? Chrbtina Rogestam: Nej, det är alldeles korrekt. Ingenting hindrar någon av de 7 000 som har sina tillståndklara att flytta precis vart de vill. De har precis samma rätt som varje annansvensk, och vi ser noga till att de är mycket väl medvetna om detta. Vi är naturligtvis glada och tacksamma för var och en somkan lösa detta själv. Ett problem är dock att de som flyttar i väg till sinsläkting brukar stå i den kommunens bostadskö eller på den kommunensinvandrarkontor en månad eller senare och be om hjälp med en egenbostad. Ofta är det man hittar själv inga långsiktiga lösningar. (): Som det har konstaterats är ett av destörsta problemen att få fram tillräckligt antal kommunplatser vi har 7 000som väntar. Man kan se ett mönster , att fler och flerkommuner har börjat sätta upp stoppskylten och säga: klarar vi inte mer ivårt kommunala mottagande, vi har inte resurser, osv. Min fråga till är: Har man inom Kommunförbundetdiskuterat vad som är en realistisk nivå för det totala kommunala mottagandetunder ? Vad klarar kommunerna under låt oss säga de närmastefem sex åren, med nuvarande innehåll i flyktingmottagandet? I detta ligger en delfråga, som kanske mer vänder sig tillboverket. Man har ju försökt få kommunerna att i sina bostadsbyggnadsplaner tamed ett bostadsbyggande för ett kommunalt flyktingmottagande. Kan man hosboverket se om detta syns i kommunernas planering? Har de börjat specificera pånågot sätt att de har ökat sitt bostadsbyggande för att få plats medflyktingmottagande? Har den debatt som förts över huvud taget påverkat detta? : Det är ju svårt att ha någon exaktuppfattning om hur många flyktingar kommunerna klarar av. Jag tror det finns anledning att erinra sig attutgångspunkten när tog sitt beslut var att vi skulle ha i storleksordningen 5 000 att bereda plats i kommunerna. 1989 låg siffran omkring 20 000, som det finns avtal om, och det är 276 kommuner som har skrivit avtal. har ju under de år som har gått försökt, och lyckats bra, att få kommunerna att ta emot allt fler flyktingar. Det är sällan detta framgår i debatten ofta får vi höra att vi inte skaffar tillräckligt med platser i kommunerna. Man tänker då aldrig på de förutsättningar som rådde när riksdagsbeslutet togs, jämfört med vad 97 kommunernafaktiskt har gjort . 7 1989/90. En försiktiggissning kan vara att om vi skall ha kvar dagens 1989/90:SfU16 ambition,både från statsmakternas och från kommunernas sida, vågar Bilaga jagpåstå, ligger taket någonstans omkring 20 00025 000 . Detta är juoerhört bekymmersamt, när vi vet att tillströmningen överstiger detta tal. Då måste man fundera över vad man skall göra, och det ärinte alldeles lätt. Att bara sänka ambitionen och skaffa andra typer avbostadslösningar av mer tillfallig karaktär har kommunalt förtroendevaldahittills varit ganska reserverade till. I och för sig finns det nu på en delhåll en del tillfålliga bostäder anordnade, och verkligheten kommer antagligenatt tvinga fram fler, men tror jag ändå att vi är framme vid taket.Detta speglas också i den ståndpunkt som kommunerna nu intar, som till, att man inte så gärna vill eller kan gå längre. Framför allt ärdet bostadssituationen som är besvärlig. Jag tror alltså att vi är ungefår där vi klarar denambition som finns. : Innan jag kommer in konkret på RuneBacklunds fråga kanske det är på sin plats att nämna någonting om bostadsmarknadssituationenför närvarande. Den är ju ett grundläggande problem när det gällerflyktingmottagningen. säger ungefår av landets kommuner att man harbostadsbrist och alltså har stora bekymmer. menar att man har någotså när balans mellan tillgång och efterfrågan på bostäder. Problemet är att detråder mycket stora regionala skillnader. Storstadsregionerna är i särklass idetta samman- häng, i synnerhet , som har de allra störstaproblemen med bostadsbrist. Det andra problemet, som också är vanligt, är attbostadsbristen oftast drabbar de hushåll som har begränsade resurser och somredan är svaga på bostadsmarknaden. De här grupperna får allt svårare att finnaen bra och funktionell bostad. Hit hör förstås flyktinggruppen. I ol hade vi 620 000 personer i bostadskö här i landet. Avdem var 290 000, , i vad vi kallar akut behov av bostad, i denmeningen att man saknar ett eget kontrakt. Flyktinggruppen utgör enligt våraberäkningar på 38 00040 000 personer, som har ett sådant akut behov. En intressant tendens är att bostadsbristen nu lättar.Detta märker vi framför allt i de mindre kommunerna, medan bostadsbristen istorstäderna fortsätter i i stort sett oförminskad takt. 1988 iordningställdes55 000 nya lägenheter och i ijol påbörjades över 59 000. Om vi håller dennybyggnadstakten , betyder det enligt bedömning i vart fall rent teoretiskt att vi har betat av bostadsbristen till mittenav . Detta kommer att gå snabbare i de mindre kommunerna, därbostadsbristen är mindre. Däremot räknar vi med att bostadsbristen istorstadsregionerna kommer att fortsätta ända fram , eftersomman har så stora bekymmer där. Jag skulle också vilja komma in på om kommunerneis möjligheter att göra korrekta bedömningar avbeho- vet avflyktingar i sin bostadsförsörjningsplanering. Utgångspunkten 1989/90:SfU16 härvidlagär naturligtvis de avtal som kommunerna träffar med in- och som inte alltid uppfylls; det blir fler flyktingar än vad somär avtalat självfallet till följd av vad som händer ute i världen,följdinvandring och sekundärflyktingar. Inte minst det sistnämnda är särskiltbesvärande för de större städerna. Den sammanställning av bostadsförsörjningsläget ochkommunernas planer för framtiden som just nu håller på med materialet är så fårskt att vi bara har fått svar från av landetskommuner, men det ger ändå en del intressanta resultat visar att av dekommuner som har svarat kan eller för framtiden planerar att fyllabehovet av bostäder för flyktingar inom det ordinarie beståndet, alltså medpermanenta bostäder. av kommunerna söker sig på grund av bostadsbristen motvilligt, vill jag hävda till tillfålliga lösningar. Då är det oftast frågaom genomgångsbostäder, där flyktingarna har andrahandskontrakt. I mindreomfattning är det fråga om modulhus och ombyggda institutioner. Denna alldeles farska enkät ger också vid handen attkommunerna planerar att lör den närmaste tvåårsperioden ta emot minst 30 000flyktingar, enligt vad de uppger. (): Ämnena växlar snabbt i ettflyktingmottagande ingår ju många delar. För en djupare delaktighet i det svenska samhället ärspråket ett mycket viktigt instrument. Diskussionen har väl främst gällt devuxna vem som skall ansvara lör undervisningen i svenska lör invandrare, hurlång tid den skall ta osv. men jag vill ta upp barnens situation. Devisen "ju tidigare insatser, desto bättreresultat" brukar anses gälla. Vilka särskilda insatser görs för barnsspråkinlärning och språkträning i förskola och skola? Frågan vänder signärmast till och . : Jag väntade på SÖ;s svar, men jag kanju börja. Vad som görs på kommunalt håll? På förskolesidan finns detbestämmelser om rätt till hemspråksträning i förskolan. Vår uppfattning är attkommunerna klarar detta bra för de språkgrupper som är någorlunda frekventa ikommunen eller i landet. Det som är mer knepigt är de många små språkgrupperdär det är svårt att hitta personal som kan språket. Där finns det nog mer attgöra. Jag måste tillstå att jag inte är lika bevandrad när detgäller grundskoleundervisningen, eftersom jag på förbundet sysslar med tidenföre skolan. Jag vet därför inte om jag kan bidra så mycket på det området. : Det är naturligtvis så, att antalet språkhar ökat komplexiteten i skolans uppgift på detta område mycket påtagligt. Den senaste lista jag såg över språk vilka berättigar resp. barn till hem språksundervisning omfattade 113 språk, exkl. svenska. Med den sprid ning man har på många kommuner och utan den koncentration som vi på gott och ont har vant oss vid från tidigare invandringskul- . lar, visardetta att det finns anledning att fundera ganska mycket kring 1989/90:SfU 16 våra principiella möjligheter att upprätthålla en braspråkinlärning för Bilaga Av det skälet har SÖ och länsskolnämnderna under detta ochföregående år gjort svenska som andra språk, hemspråksundervisning ochundervisning för invandrare och flyktingar till ett s.k. granskningsområde,för att försöka få en bättre bild av hur vi faktiskt klarar att möta behoven idenna mycket snabbt mycket mer komplicerade situation som vi har mött. Vi harnaturligtvis oerhörda svårigheter att hitta kompetenta lärarkrafter som kanklara detta, i synnerhet med tanke på den påtagliga geografiska spridning somdet ofta är fråga om. Vi har också svårigheter med undervisningen i svenska somandra språk. Över huvud taget upplever både hemspråk och svenska som andraspråk svårigheter att hävda sig i den lokala konkurrensen om utrymme påschemat, om kompetenta lärarkrafter och i många andra avseenden. Vi går därför på djupet. Jag anser att det ganska snartkan vara dags för en mer principiell översyn av vår nuvarande ordning förundervisning i detta avseende. Vi hoppas kunna komma fram tillmera konkreta förslag. (): Jag kanske uttryckte mig oklart, men minfråga gällde i första hand träning och inlärning i svenska språket. Vilkainsatser görs i förskolan för detta? : När det gäller förskolan sker såvittjag känner till ingen systematisk träning i svenska, utöver den man får genomatt umgås med personalen och med de andra barnen. Det är möjligt att jag inteär tillräckligt informerad. Ordföranden: det någon som vet mer på detta område? Chrbtina Rogestam: Jag skulle i varje fall viljakomplicera tillvaron för utskottet. Detta är faktiskt ett av våra stora problemjust . Bland de 13 000 personer som finns på våra slussar, som väntar påpolisutredning och har befunnit sig i landet , november ellerdecember, är ungeSr en tredjedel barn. För dem har vi väldigt dålig barn- ochfritidsverksamhet, och på många ställen har vi inte lyckats komma överens medkommunerna om någon form av skolverksamhet. Det är inte säkert att det är det vettigaste, men vidiskuterar med SÖ och med länsskolnämnder om olika typer av aktiviteter för attändå ge dessa barn någon träning och inskolning. berör ett område som är mycket besvärligt, inte minsti den situation som vi har just . Ordföranden: får låta återkomma i annatsammanhang, skulle jag förmoda. Margö (vpk): Jag vill komma tillbaka tillbostadsfrågan. Även omboverkets senaste inlägg var positivt, att man ser en lösning, är detändå så att det är bostadsbristen som just nu är det största 100 hindretför flyktingar med tillstånd att komma ut i kommunerna. Jag villveta hur ser på förslag som har lagts fram om 1989/90:SfU16 tillfålligalösningar av bostadsfrågan, exempelvis att man går ut i en Bilaga storkampanj och uppmanar folk att ställa hyresrum till förfogande eller hyra ut endel av en stor lägenhet, och kanske också att staten skulle gå in med ettstatsbidrag för att betala eventuella ombyggnader för att göra två lägenheterav en stor.