bet · GD01LU21 · 1989-12-31 00:00:00 — Tryckfriheten innebär bl.a. rättighet förenskilda att, utan några av myndighet eller annat allmänt organ i förväg lagdahinder, utge skrifter. Med annat allmänt organ menas statliga och kommunala institutionermed offentlig ställning, t.ex. de statliga affirsdrivande verken.Bestämmelserna i tryckfrihetsförordningen hindrar myndigheter och andraallmänna organ från att utöva censur men också från att på annat sätt hindratryckning, utgivning eller spridning av en skrift på grund av dess innehåll.Förbudet riktar sig enbart mot myndighet eller annat allmänt organ. Enskildaföretag eller organisationer är således oförhindrade att vägra medverka till enskrifts tryckning, utgivning eller spridning, även om vägran motiveras avskriftens innehåll. Däremot är det inte tillåtet för exempelvis postverket, somär ett allmänt organ, att vägra distribuera tryckta skrifter på grund av altdessa exempelvis innehåller reklam. Enligt utskottets mening torde det inte vara förenligt medtryckfrihetsförordningen att genomföra vittomfattande begränsningar av reklamdistributionen.Utskottet vill också peka på att reklamen i sig ofta kan innefatta ettvärdefullt informationsflöde. Vid en bedömning av frågan måste vidare beaktasatt det ofta kan vara svårt för den som delar ut direktreklam att skilja mellanreklam och andra typer av skriftlig information. En rekJambegränsning skulledärför kunna leda till att också angelägen och viktig information i t.ex.samhällsfrågor undanhölls hushållen. Det sagda innebär inte att utskottet helt tar avstånd fråntanken på en begränsning av reklamen i samhället. Särskilt direktreklamen kan av enskilda upplevas som ett intrång i den personliga integriteten och det finns sålunda anledning att överväga i vad mån rekJamdisiribulion- en kan inskränkas utan att därigenom grundläggande yttrandefrihets rättsliga principer träds för när. Enligt vad utskottet inhämtat har , postverket och branschorganisationen för direkt- marknadsföreiagen, () iräfiat en särskild överenskommelse om utdelning av oadresse rad reklam. Överenskommelsen, som gäller fr.o.m. , innebär att branschorganisationens medlemsföretag kommer alt re spektera alla slags skyltar vid brevlådorna som anger alt reklam inte önskas. De oadresserade försändelserna som postverket distribuerar skall enligt överenskommelsen delas upp i "gruppreklam" och"grupp försändelser". Med gruppreklam avses sedvanliga rcklamförsändelser medan gruppförsändelser omfattar information från främst myndighe ter, kommuner, politiska partier och ideella föreningar. För gruppre klam kommer postverket efter samråd med kunden att tillämpa sam- 28 ma ordning som branschorganisationens medlemmar. Utskottethar vidare erfarit att SWEDMA innevarande år inrättat en 1989/90;LU21 Nämnden skall liksom likartade nämnderinom andra områden fungera som en hedersdomstol i ärenden som gäller god etikpå direktmarknadsföringens område. Till nämnden har knutits en referensgruppmed representanter från bl.a. , datainspektionen och postverket. Vad härefter angår den adresserade reklamen vill utskotteterinra om den möjlighet som finns enligt 27 § datalagen (1973:289) och sominnebär att den som inte önskar sådana försändelser kan vända sig till detstatliga person- och adressregistret (SPAR) eller till länsstyrelsen.Bestämmelsen i fråga infördes 1980 (prop. 1980/81:62, bet. I samband med lagstiftningsärendet behandlades en motion med i huvudsaksamma syfte som yrkandena 2 och 7 i motion L721. I sitt av godkändabetänkande i ärendet avstyrkte bifall till motionen ochframhöll därvid att tillkomsten av SPAR inneburit stora förenklingar för densom inte önskar direktreklam. Genom anmälan till elt register kan vederbörandeförhindra att bli utsatt för en mycket stor del av denna reklam. Utskottetpekade också på att datainspektionen med stöd av 6 § datalagen kan meddelaföreskrifter till skydd för den personliga integriteten. Enligt utskottet kansådana föreskrifter avse t.ex. vilka uppgifter som får användas som sökbegreppi registret, s.k. söknycklar, och vilka bearbetningar som får göras i skildasammanhang av uppgifter i SPAR. Beträfende frågan om direktreklam endast skall få riktastill personer som förklarat att de vill ha sådan reklam framhöllkonstitutionsutskottet alt ett genomförande av förslaget uppenbarligen skullemedföra stora kostnader och betydande administrativa problem för den registeransvarigamyndigheten. Enligt utskottets mening stod inte dessa olägenheter i rimligproportion till den vinst som kan göras från integritetssynpunkt. behandlade åter ettliknande motionsyrkande (se bet. KU 1981/82:33) och vidhöll då sin tidigareintagna ståndpunkt. Utskottet tillade att om inte SPAR kan användas fördirektreklam går ett väsentligt ändamål med detta register förlorat. SPARtillkom nämligen bl.a. för att motverka uppbyggnaden av privatabefolkningsregister med huvudsakligt syfte att tillgodose direktreklamensbehov. På hemställan av avslogs motionen. I sammanhanget vill lagutskottet också hänvisa lill attdirektrekla men berörts av det utredningsarbete som utförts av data- och offentlig hetskommittén (DOK) och som redovisats i fem betänkanden om integritetsskyddet i informationssamhället. Kommitténs andra delbe tänkande (SOU 1986:46) innehåller sålunda förslag till bl.a. en särskild lag om myndigheters försäljning av uppgifter ur personregister. Enligt förslaget skall det i fortsättningen krävas tillstånd i lag för att få sälja uppgifter om enskilda personer ur myndigheters personregister. Syftet med förslaget är att minska riskerna för otillbörligt intrång i enskildas personliga integritet. 1 det fjärde delbelänkandei (SOU 1987:31) före- 29 slårkommittén åtgärder för att åstadkomma en reglering och begräns- ning avanvändningen av personnummer i databaserade personregister. I DOK:sslutbetänkande (SOU 1988:64) föreslås en ny regel beträffande s.k. massuttaginförd i 2 kap. 13 § tryckfrihetsförordningen. Bakgrunden till förslaget är attmånga människor anser det vara integritetskränkande att uppgifter om dem lämnasul för alt användas t.ex. i direktreklamsammanhang. DOK-.s förslag är efterremissbehandling föremål för överväganden inom . Enligt vadutskottet inhämtat kommer de förslag som tas upp i kommitténs andradelbetänkande att behandlas i en proposition om offentlighetsprincipenstillämpning på upptagningar för automatisk databehandling, som beräknas bliavlämnad till . Enligt utskottets mening får önskemålen i motionerna L713och L721 anses i väsentlig mån tillgodosedda genom de åtgärder som enligt vadovan redovisats vidtagits och de förslag som framlagts av DOK. Någonriksdagens vidare åtgärd med anledning av motionerna är därför inte påkallad.Inte heller bör yrkandet i motion L716 föranleda något initiativ frånriksdagens sida. Enligt utskottets mening skulle nämligen den av motionärernaförordade ordningen innebära en väsentlig inskränkning i den grundlagsskyddade yttrande-och informationsfrihet som råder för pressen här i landet. Härtill kommer attett genomförande av förslaget skulle leda till stora ekonomiska nackdelar förtidningsföretagen. Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motionernaL713 yrkande 1, L721 yrkandena 1, 2, 3, 7 och 8 samt L716. På förslag av regeringen anvisade hösten 1989under ett nytt anslag särskilda medel för miljömärkning av produkter (prop.1989/90:25, bet. LU13, rskr. Med anslaget finansieras ett system förfrivillig och enhetlig positiv miljömärkning, vilket tillkommit i nordisksamverkan och bygger på enhetliga nordiska kriterier. Miljömärkningen iSverige organiseras inom ramen för i (SIS) certifieringssystem samt handhas av en särskild miljömärkningsstyrelseoch en referensgrupp. Ett avtal mellan staten och SIS om miljömärkningenträffades . Avsikten är att verksamheten med miljömärkning ihuvudsak skall finansieras genom avgifter och ersättningar från de förelag somvill miljömärka sina produkter. Under uppbyggnadsskedet förutsätts att medeltillhandahålls över statsbudgeten. Medlen skall återbetalas när systemet ekonomisktkan bära detta. I budgetpropositionen föreslås att /91 anvisar ett reservationsanslag på . Förslaget föranleder inte några erinringar från utskottetssida, och utskottet tillstyrker därför bifall till propositionen i denna del. Som ovan redovisats handhas miljömärkningen av en särskildstyrel se och en referensgrupp organiserade inom SIS. Enligt avtalet mellan staten och SIS består styrelsen av en ordförande och tio andra ledamö- , Andrastyrelseledamöter än ordföranden utses av efter förslag avkonsumentverket, , kemikalieinspektionen, 1989/90:LU21 Landsorganisationeni (LO), . handel ochSveriges köpmannaförbund. I fråga om referensgruppen gäller att den skall beståav lägst 20 och högst 30 ledamöter, som utses av efter förslag avmiljömärkningsstyrelsen. Ledamöterna skall representera dels myndigheter ochorganisationer inom konsument- och miljövårdsområdena, dels industri och handelsamt dels allmänna samhällsintressen och forskning. I motionerna L707 av m.fl. (c) och L714 avUlla Orring m.fl. (fp) framförs kritik mot miljömärkningsstyrebens sammansättning.I den förstnämnda motionen framhålls att det utredningsförslag som låg tillgrund för systemet med miljömärkning bl.a. innebar att forskningen skulle vararepresenterad i styrelsen men att regeringen frångick förslaget då avtaletslöts med SIS. I motion L714 anförs att syftet med miljömärkningen också måstevara att främja miljöforskning och utveckla de kunskaper som finns, varför detär synnerligen angeläget att miljömärkningsstyrelsen tillförsforskningskompetens. I båda motionerna begärs tillkännagivanden omforskningsrepresenta-lion i miljömärkningsstyrelsen (yrkande 2 resp. yrkande1). Utskottet erinrar om att motioner med samma syfte som denu aktuella prövades av i samband med miljömärkningssystemetstillkomst. I sitt av godkända belänkande 1989/90:LU13 konstateradeutskottet att forskningsintressena enligt det ingångna avtaletmellan staten och SIS skall tillgodoses genom att de blir representerade ireferensgruppen. Med hänsyn till att referensgruppen enligt avtalet skall varaett rådgivande organ till miljömärkningsstyrelsen och skall behandla frågor ombl.a. principer och huvudsaklig inriktning för miljömärkningen ansåg utskottetatt denna lösning då fick anses till fyllest. Enligt utskottets mening fick denframlida utvecklingen av miljömärkningsstyrelsens verksamhet utvisa om detfinns behov av att förändra eller utöka dess sammansättning. Med hänsyn till att det förflutit endast några månadersedan systemet med miljömärkning av produkter infördes kan enligt utskottetsmening någon närmare utvärdering av miljömärkningsstyrelsens verksamhet ännuinte göras. Utskottet finner därför inte anledning för att nu frångåsill tidigare ställningstagande när det gäller styrelsens sammansättning, ochutskottet avstyrker således bifall till motionerna L707 yrkande 2 och L714yrkande 1. Frågor som gäller märkning och deklaration av miljöfarligaämnen som ingår i vissa produkter las upp i tre motioner. I motion L707 avMartin m.fl. (c) framhålls all det är särskilt angeläget att allmänhetenfår tillgång till information i form av varudeklarationer om miljöskadligaämnen i bl.a. hushålls- och rengöringsartiklar saml om allergiframkallandeämnen i hygienartiklar och kosmetika. frivilligamiljömärkningen ersätter inte enligt motionärerna detta be- 1989/90:LU21 Imotionen begärs tillkännagivande om vad sålunda anförts (yrkande 3). Också i motion L705 av och (båda c) framhålls det angelägna i att allmänheten får tillgång tillinformation om miljöskadliga ämnen i hushålls- och rengöringsartiklar,kosmetika och liknande produkter. Enligt motionärerna bör ett kompletterandesystem för miljövarudeklaralioner utarbetas. I motionen begärs etttillkännagivande av vad som anföris om miljömärkning och varudeklaration avmiljöskadliga ämnen. 1 motion L715 av och (båda c) påpekas alt det inte finns några krav på innehållsdeklarationav varor vars innehåll är skadliga för miljön medan däremot innehåll som ärdirekt skadliga för hälsan deklareras. Vidare anförs att intresset är stortinte minst bland ungdomar och kvinnor för att sätta sig in i vad olika varorinnehåller. Enligt motionärerna finns starka skäl att innehållsdeklarerarengöringsmedel för hushållsbruk vad avser miljöfarlighet. I motionen begärsett tillkännagivande om lagstiftning om miljöfarliga ämnen i enlighet med vadsom i motionen anförts. Kontrollen över kemiska produkter i allmänhet från hälso-och miljöskyddssynpunkter utövas av kemikalieinspektionen. När det gällerkosmetiska och hygieniska produkter är dock tillsynsmyndighet.I 8 § lagen (1985:426) om kemiska produkter föreskrivs att den som tillverkar,importerar eller överlåter kemiska produkter genom märkning eller på annatsätt skall lämna uppgifter av betydelse från hälso- eller miljöskyddssynpunkt(produktinformation). Enligt 11 § förordningen (1985:835) om kemiska produkterskall kemikalieinspektionen meddela de föreskrifter om produktinformation sombehövs för bestämmelsens tillämpning. 1 fråga om kosmetiska och hygieniskaprodukter skall sådana föreskrifter dock meddelas av . Utskottet delar motionärernas uppfattningar omönskvärdheten av att informationen till konsumenterna rörande miljöfarliga och allergi- framkallande produkter förbättras. När det gäller produkter med nega liv inverkan på miljön utgör den ordning för miljömärkning som införts ett betydelsefullt steg på vägen mot en förbättrad konsumentinformation, och erfarenheterna av det bör avvaktas innan man överväger ett mera omfattande varudeklarationssystem. Utskottet vill även hänvisa lill alt kemikalieinspektionen enligt inhämtade upp gifter utvecklar ett nytt system för märkning av miljö farliga kemiska produkter. kommer särskilda pro gram alt tas fram för inspektionens arbete med bl.a. allergiframkallan de och miljöfarliga kemikalier. I dessa program kommer konsument aspekter alt ägnas särskild uppmärksamhet. prioriteras två produktgrupper textiltvättmedel och bilvårdsprodukter och dessa produktgrupper kartläggs och kunskapen om tillgängliga alterna tiv byggs upp. Målsättningen för inspektionen är alt med lämpliga medel såsom reglering, information m.m. få till stånd en övergång till 32 frånhälso- och miljösynpunkt lämpligare produkter och en utveckling till bättre produkter.Inspektionen vidareutvecklar också sin allmänna 1989/90:LU21informationsverksamhet med konsumentinriktad information till olikaintressenter som detaljhandeln, miljö- och hälsoskyddsförvaltningarna,konsumentvägledare, miljöorganisationer och till konsumenternasjälva. Ianslutning till det anförda vill utskottet påpeka att enligt åretsbudgetproposition (bil, 16, s. 105) föreslås en förstärkning av kemikalieinspektionenmed resurser motsvarande fyra tjänster samt . för konsultinsatser förbl.a. arbetet med miljöfarliga kemikalier. Vadhärefter angår frågan om allergiframkallande produkter vill utskottet erinra omatt förordningen om kemiska produkter ändrades genom beslut av regeringen idecember 1988 så att det numera ankommer på att utfårdaföreskrifter om produktinformation beträffande hygieniska och kosmetiskavaror. Genom ändringen har skapats förutsättningar för en utvidgad kontroll avsådana varor. Det sagda ger utskottet anledning att understryka vad utskottetuttalade (se bet. LU 1987/88:31) vid behandlingen av en motion rörandemärkning av hygjenartikJar och kosmetika, nämligen att det är angeläget attallmänheten möjligt får tillgång till information om kosmetiska ochhygieniska varor i allergihänseende. Utskottet utgår från att frågan nu får entillfredsställande lösning. Medhänsyn till det anförda anser utskottet att några åtgärder från sidamed anledning av motionerna inte är erforderliga, och utskottet avstyrkerdärför bifall till motionerna L705, L707 yrkande 3 och L715. 1. beträffandeanslag till att med bifalltill proposition 1989/90:100 bilaga 15, punkt , till /91 anvisar ett förslagsanslag på , 2. beträffande talan i allmändomstol mot vibeledande reklam att avslår motion 1989/90:L717 yrkande7, 3. beträffande anslag tillallmänna reklamationsnämnden att med bifalltill proposition 1989/90:100 bilaga 15, punkt F 5, och med avslag på motion1989/90:L707 yrkande 5 och motion 1989/90:L714 yrkande 9, till för /91 anvisar ett förslagsanslag på 4. beträffandeanslag till att med bifalltill proposition 1989/90:100 bilaga 15, punkt F 4, och med avslag på motion1989/90:L714 yrkande 10, 1989/90:L718 yrkande 2 samt motion 1989/90:L721yrkandena 12 och 15 tillKonsumentverket för /91 anvisar ett förslagsanslag på , , 1 (mp) 3Riksdagen 1998/90. Rättelse:S. 36 rad 35 Står: 15 Rättat till: 15 till 5. beträffande översyn av konsumentverkeb instruktion 1989/90:LU21 att avslår motion 1989/90:L717 yrkande 2, 2(m) 6. beträffandemiljövänlig konsumtion attriksdagen avslår motion 1989/90:L714 yrkande 2, 7. beträffande åtgärder på konsumentområdet införanpassningen till EG m.m. attriksdagen avslår motion 1989/90:L721 yrkandena 13 och 14 samt motion1989/90:L722, res.3 (mp) 8. beträffande forskningsbevakningoch infor mationsverksamhet attriksdagen avslår motion 1989/90:L718 yrkandena 3 och 4, res.4 (mp) 9. beträffandehushålbekonombk forskning attriksdagen avslår motion 1989/90:L718 yrkande 1, 10. beträffandekonsumentteknbka nämnden attriksdagen avslår motion 1989/90:L714 yrkande 8 och motion 1989/90:L717 yrkande3, res.5 (m, fp, c) 11. beträfiandekommunal konsumentverksamhet attriksdagen avslår motion 1989/90:L713 yrkandena 2 och 3 samt motion1989/90:L721 yrkande 5 delvis, res.6 (vpk) att riksdagenavslår motion 1989/90:L707 yrkande 1, motion 1989/90:L714 yrkande 6 ochmotion 1989/90:L717 yrkande 1, res.7 (m, fp, c) attriksdagen avslår motion 1989/90:L712, res.8 (m, fp) 14. beträfeinde provningsverksamhet att avslår motion 1989/90:L714 yrkande 3, res.9 (m, fp, c) attriksdagen avslår motion 1989/90:L714 yrkande 4, res.10 (m,fp, c, mp) 16. beträffandedatastyrd konsumentinformation attriksdagen avslår motion 1989/90:L714 yrkande 5, res.11 (m,fp, c) attriksdagen avslår motion 1989/90:L702, attriksdagen avslår motion 1989/90:L721 yrkandena 5 delvis, 6 och 11, 19. beträffandekönsdiskriminerande reklam att avslår motion 1989/90:L711 och motion 1989/90:L721yrkande 4, res.12 (mp) 20. beträffandeförbud mot våldsleksaker 34 att avslår motionerna 1989/90:L708 och 1989/90:L719, 21. beträffandereklambegränsningar 1989/90:LU21 att avslår motion 1989/90:L713 yrkande 1, motion 1989/90:L721 yrkandena 1,2, 3, 7 och 8 samt motion 1989/90:L716, 13 (mp) 22. beträffandebidrag till miljömärkning av produkter att med bifalltill proposition 1989/90:100 bilaga 15, punkt F 6, till Bidrag tillmiljömärkning av produkter för /91 anvisar ettreservationsanslag på , 23. beträffandemiljömärkningsstyrebens sammansättning att avslårmotion 1989/90:L707 yrkande 2 och motion 1989/90:L714 yrkande 1, 14 (m,fp, c, mp) 24. beträffandevarudeklarationer om miljöskadliga ämnen att avslårmotion 1989/90:L705, motion 1989/90:L707 yrkande 3 och motion 1989/90:L715. 15 (c, mp) Stockholmden På lagutskottets vägnar Närvarande:Rolf (), (), (). (), (), (), (), (),(), (), (), (), (), (vpk), (), GunillaAndersson (s) och (). Anslag till (mom. 4) ElisabetFranzén (mp) anser debatt den del av utskottets yttrande som på s. 9 börjar med "Utskottethar" och på s. 10 slutar med "till " bort haföljande lydelse: Utskottetdelar motionärernas uppfattning i motion L721 när det gäller angelägenheten avatt i ökad utsträckning ger konsumenterna vägledning ochinformation som är ägnad att väsentligt öka deras styrka och inflytande påmarknaden. den åsikt som framförs imotion L718 att det råder en obalans mellan 1989/90:LU21 de resurser i form avpengar och kunskaper som tillförs konsumenterna och företagen i samhället. Sommotionärerna pekar på är det av största vikt att denna obalans jämnas ut. Dettakräver dock att de mål och riktlinjer som lade fast i 1986 årskonsumentpolitiska beslut i viss utsträckning omarbetas och att konsumentverkettillförs betydligt större resurser. Dessa skall också kunna fördelas till andraorgan såsom fria konsumentorganisationer och kommuner som har en fungerandekonsumentverksamhet. Som motionärerna antyder kan detta inte göras omedelbartutan måste planeras och genomföras stegvis. Närdet gäller anslaget till konstaterar utskottet att verketshemställan om medel för /91 tillgodosetts i budgetpropositionenmed undantag för begärda medel för det västeuropeiska integrationsarbetet. Fördetta arbete hade verket begärt , vilket belopp dock reduceratstill . mening är det dock angeläget att får det belopp somverket begärt. Det är enligt utskottets mening av synnerlig vikt att verketingående kan följa harmoniseringsarbetet till EG och på så sätt bevaka att desvenska konsumenternas rätt och säkerhet inte urholkas eller hotas genom attnya regler och bestämmelser införs, som är mindre fördelaktiga för konsumentenän de nuvarande. Det av regeringen föreslagna beloppet kan inte ansestillräckligt för detta arbete utan bör tilldelas de medel somverket begärt. anfört om angelägenheten av information ochvägledning till konsumenter och om framtida resursförstärkningar tillkonsumentverket bör med bifall till motionerna L718 yrkande 2 och L721 yrkande12 ges regeringen till känna. I enlighet med vad utskottet har förordat böranslaget till verket för /91 bestämmas till . deb att utskottets hemställan under moment 4 bortha följande lydelse: 4. beträffande anslag till att riksdagendels med bifall till motion 1989/90:L718 yrkande 2 och motion 1989/90:L721yrkande 12 som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört, delsmed anledning av proposition 1989/90:100 bilaga 15, punkt F 4, samt med bifalltill motion 1989/90:L721 yrkande 15 och med avslag på motion 1989/90:L714yrkande 10 till för /91 anvisar ettförslagsanslag på . Översyn av instruktion (mom. 5) RolfDahlberg, och (alla m) anser debatt den del av utskottets yttrande på s. 11 som börjar med "" och slutar med "yrkande 2" bort ha följande lydelse: Utskottetdelar den uppfattning som förs fram i motion L717 att uppgifter är alltför omfattande och dessutom leder till en splittring av verksamheten. Verkets uppgifter bör därför renodlas i syfte att effektivisera verksamheten inom de 36 områden där verketsarbete visat sig ha en särskild betydelse för Vidare börkonsumentombudsmannen ha en själv- 1989/90-LU21 ständigare ställning gentemotverket och myndighetsuppgifterna särskiljas från verkets andra uppgifter.Utskottet anser därför i likhet med motionärerna att en översyn av verketsinstruktion är påkallad. I den mån så erfordras bör en sådan översyn ocksåomfatta konsumentpolitiska beslut liksom frågeställningen hurkonsumentverkets verksamhet eljest kan effektiviseras. sålunda har anfört bör med bifall till motion L717 yrkande2 som sin mening ge regeringen till känna. deb att utskottets hemställan under moment 5 bortha följande lydelse: 5. beträffande översyn av instruktion attriksdagen med bifall till motion 1989/90:L717 yrkande 2 som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört. 3.Åtgärder på konsumentområdet inför anpassningen till EG m.m. (mom. 7) ElisabetFranzén (mp) anser debatt den del av utskottets yttrande på s. 12 som börjar med "Medanledning" och slutar med "och L722" bort ha följande lydelse: Medanledning av motionerna vill utskottet peka på vad som anförs i åretsbudgetproposition under avsnittet Konsumentfrågor (bilaga 15 s. 123). Enligtföredragande statsrådet kräver det västeuropeiska integrationsarbetet insatserför att de svenska konsumenternas intressen skall kunna värnas.Produktsäkerhetsarbetet måste, sägs det vidare, prioriteras ochharmoniseringen får inte ske till priset av att väsentliga säkerhetsbehovuppges. I samma avsnitt talas också om de europeiska standardiseringsorganensom utformar standarder för produkter utgående från de säkerhetskrav somEG-kommissionen fastställt. Statsrådet anför som sin mening att detta hargjvit och andra EFTA-länder nya möjligheter att påverkasäkerhetsreglerna.