bet · GD01KU12 · 1989-12-31 00:00:00 — Enligt utskottet finns inte anledning att innanberedningsarbetet i är avslutat ta ställning till behovet aveventuell grundlagsändring för att möjliggöra införandet av en lag motköndis-kriminerande reklam. Motion K423 avstyrks. I motion K228 av m.fl. (mp) begärs attlagrådet får i uppdrag att göra en allmän granskning av de lagtekniskakonsekvenserna av det pågående arbetet med EG-anpassning. I motionen citeraschefen för det s.k, integrationssekretariatet inom utrikesdepartementetshandelsavdelning. Enligt citatet kommer "ingen ny lag att stiftas utan först sneglat på EG". Enligt motionärerna kan det hävdas att det hadevarit i överensstämmelse med 8 kap. 18 § regeringsformen att inhämta yttrandefrån lagrådet före ett riksdagsbeslut som innebär att alla framtida lagar avsesbli anpassade till EG. Frågan om lagrådet borde ha fått ta ställning tillEG-harmoniseringen tas i likalydande formulering upp som en delfråga i engranskningsanmälan till utskottet från en av motionärerna, Per ().Utskottet har beslutat ta upp denna anmälan till behandling under innevaranderiksmöte. har i en promemoriamed anledning av granskningsärendet anfört att det påstådda citatet från chefenför dess integrationssekretariat kan härledas till en rubrik till en intervjumed denne i tidningen . Denne refererade iintervjun till att regeringen i direktiv 1988:43 uppmanat kommittéer ochsärskilda utredare att beakta EG-aspekter i utredningsverksamheten. Enligt promemorian är direktiven till kommittéerna endirekt följd av ett uttalande av (UU 1987/88:24 s. 27) om vikten avatt regeringen "där så bedöms vara av betydelse, redovisar huruvida förslagtill lagar och regler överensstämmer med lagar och regler inom EG", Lagrådet finns enligt 8 kap. 18 § regeringsformen för attyttra sig över lagförslag. I andra stycket anges över vilka lagförslag yttrandebör inhämtas. Som påpekas i handelsavdelningens promemoria har inget förslagtill lagstiftning förelagts rörande framtida lagstiftnings anpassningtill EG. Utöver det nämnda uttalandet har heller inte fattat någotbeslut i detta ärende. Då något lagförslag inte förelagts har detenligt utskottet inte heller varit möjligt att inhämta lagrådets yttrande överdet. Det skulle falla utanför lagrådets grundlagsreglerade kompetens att utan anknytningtill framlagt lagförslag yttra sig över de lagtekniska konse- 1989/90:KU12 kvensernaav det pågående arbetet med EG-anpassning. Grundlagsreglering av svenska medborgares rösträttföreslås i motionerna K205 av m.fl. (c) samt K210 yrkande 4 avBengt m.fl. (fp). Förslaget innebär att den särbestämmelse som nufinns i 3 kap. 2 § regeringsformen och som möjliggör förändring avutlandssvenskarnas rösträtt genom ändring av vallagen utgår. Förslag om rösträtt för invandrare i riksdagsvalen begärsi motion K211 av m.fl. (vpk). I motion K249 av ochRagnhild Pohanka (båda mp) yrkas att beslutar att utlänningar skallges rösträtt till riksdagsval vistelse i oavsett svensktmedborgarskap. 1 motion K251 av m.fl. (m) erinras om att frågorrörande medborgarskap m.m. utreds av den s.k. medborgarskapskommittén.Motionärerna vill inte föregå de förslag som kan komma i anledning avutredningen, men vill som sin bestämda mening uttrycka att ett villkor förrösträtt och valbarhet till skall vara svenskt medborgarskap. En sänkning av rösträttsåldern från 18 till förordasi motion K224 av (). I motionen erinras om att skolplikten upphörvid och att den obligatoriska skolan bl.a. har till uppgift attinformera om hur samhället fungerar, inkl. det politiska . Enl6-åring skall alltså få den information som staten anser behövs för att kunnadeltaga aktivt i samhällslivet. Enligt motionären finns det därför ingenanledning att behöva vänta med att få rösträtt ända till . Utskottet har tidigare behandlat frågan omgrundlagsreglering av utlandssvenskarnas rösträtt. Senast skedde det våren1988 (KU 1987/88:32). Utskottet erinrade om att den tillsatta medborgarskapskommitténhar till uppgift att överväga frågan om dubbelt medborgarskap. borde resultatet av tidigare och pågående utredningsarbeteawaktas innan ställning togs till frågan om grundlagsreglering avutlandssvenskarnas rösträtt. Sambandet mellan rösträtt och medborgarskap berörssärskilt i med borgarskapskommitténs direktiv. Kommittén har avgett diskussionsbe tänkandet (Ds A 1986:6) Dubbelt medborgarskap och presente rat sitt slutbetänkande. Enligt kommittén bör strävan vara att genom överenskommelser åstadkomma en samordning mellan länderna i frå gan om sambandet mellan rösträtt och medborgarskap. 1 första hand bör en lösning sökas inom . På svenskt initiativ har också ett arbete påbörjats i i frågan. bör den fortsatta beredningen av kommitténs förslag 1989/90:KU12 awaktasinnan ställning tas till frågan om utlandssvenskarnas rösträtt. Motionerna K205och K210 yrkande 4 avstyrks. Då medborgarskapskommitténs arbete i hög grad har rörtfrågan om invandrarnas rösträtt bör enligt utskottet den fortsatta beredningenav kommitténs slutrapport awaktas innan ställning tas till denna fråga.Motionerna K211, K249 samt K251 avstyrks. Rösträttsåldern har sänkts i etapper. Vidantagandet av regeringsform fastställdes den till . Dessutombeslöts att rösträttens inträdande skulle vara knutet till medborgarens ålderpå valdagen och inte till hans ålder närmast före valet,som varit fallet. Grundlagberedningen angav att man vid valet av dennaåldersgräns hade beaktat den betydelse som 18-årsgrän-sen i andra sammanhanghar för inträdandet av medborgerliga rättigheter och skyldigheter. Beredningenhänvisade bl.a, till den omfattande civilrättsliga handlingsförmåga som varknuten samt att värnpliktsåldern och rätt att ingå äktenskapinträdde vid samma ålder. Utskottet finner det inte befogat med ett riksdagsinitiativi frågan om rösträttsåldern. Motion K224 avstyrks. Mandatperiodens längd och den gemensamma valdagen En förlängning av mandatperioden vid de allmänna valen iförening med en övergång till skilda valdagar för riksdags- resp. kommunal- ochlandstingsvalen förordas i motionerna K210 yrkande 2 av m.fl,(fp), K222 yrkande 5 av m.fl, (m), K243 av m.fl. (mp)samt K704 av m.fl. (c). Motiveringarna för en förlängning avmandatperioden är att med en sådan skulle förutsättningar skapas för en längreplaneringsperiod. Med skilda valdagar skulle, enligt motionärerna, risken föratt kommunalvalen kommer i skymundan för riksdagsvalen försvinna. I folkstyrelsekommittén enade sig de fyra störstapartierna om att föreslå en förlängning av mandatperioden till . Däremot rådde det delade meningar i kommittén om huruvida riksdagsvalen och de kommunala valen skulle äga rum eller ej. Kommitténs majoritet bestående av de socialdemokratiska ledamöterna förordade att den gemensamma valdagen bevarades. Företrädarna för de borgerli ga partierna föreslog däremot att valen till och till de kommunala församlingarna skulle hållas åtskilda med mellan rum. Vpk-ledamoten förespråkade ett bibehållande av det dittillsvaran de systemet. Mot denna bakgrund avstod regeringen från att lägga fram förslag i denna fråga, 23 Utskottetbehandlade (KU 1987/88:32), tillsammans med 1989/90:KU12 regeringensproposition med anledning av folkstyrelsekommitténs förslag, motioner från deallmänna motionstiderna 1987 och 1988 med förslag om en övergång till fyraårigamandatperioder och skilda valdagar. Utskottet beklagade att kommittén intekunde enas om en lösning av denna fråga. Någon förnyad sakbehandling av frågani utskottet eller i en ny kommitté fann utskottet inte meningsfull.Motionerna avstyrktes. Utskottet gör samma bedömning . Motionerna K210 yrkande2, K222 yrkande 5, K243 samt K704 avstyrks. En utredning om förbättrade möjligheter till personvalbegärs i motionerna K210 yrkande 1 av m.fl. (fp) och K222yrkande I av m.fl. (m). 1 den senare motionen erinras om attfolkstyrelsekommittén presenterade ett förslag om hur ett alternativtpersonvalssystem skulle kunna konstrueras. Förslaget innebar att väljaren genomen siffermarkering på valsedel fick ange om någon annan kandidat än listansförsta namn skulle placeras överst på valsedeln. Enligt motionärerna skulledetta utgöra ett steg i rätt riktning, men den föreslagna ordningen skulle inteleda till tillräckligt påtagliga förändringar jämfört med nu rådande system.Enligt motion K210 yrkande 1 var det av folkstyrelsekommittén föreslagnasystemet helt otillräckligt. Det är, enligt motionärerna, viktigt att riksdagenså snart som möjligt får anledning att ta ställning till ett nytt system sominnebär att den enskilde väljaren får ökade möjligheter till personval. Utskottet har tidigare behandlat yrkanden om utredning avökade möjligheter till personval inom ramen för det svenska valsystemet. Senastskedde det (KU 1987/88:32). Utskottet konstaterade då att tvåkommittéer, först personvals- och valkretsutredningen (SOU 1977:94) och senarefolkstyrelsekommittén, hade lämnat förslag till förstärkning avpersonvalsinslaget. Båda förslagen hade fått ett svalt motttagande ochkritiserats från både principiella och tekniska utgångspunkter. Dettauppfattade utskottet som ett uttryck för att ett tillräckligt intresse förpersonvalsfrågan inte förelåg. Utskottet fann det därför vid den tidpunkteninte meningsfullt med ytterligare utredningar i frågan. Utskottet gör samma bedömning . Motionerna K210 yrkande1 och K222 yrkande 1 avstyrks. 17.Antalet ledamöter i 1989/90:KU12 Om antalet riksdagsmän minskade skulle det enligt motionK222 yrkande 2 av m.fl. (m) medverka till att riksdagsmän blev merkända av medborgarna. Det skulle därutöver leda till en arbets-dugligareriksdag. Då en minskning av antalet riksdagsmän även medför andra nödvändigaändringar bör frågan, enligt motionärerna, bli föremål för utredning. I motionK324 av () yrkas på en reduktion av antalet ledamöter till299. (SOU 1963:17) föreslog i sittenkammaralter-nativ att antalet ledamöter i skulle reduceras fråndåvarande 383 till 290. Enligt utredningens mening skulle man då trots reduktionenfå lika fullständig representation som man hade i andra jämförbara länder. Vidremissbehandlingen av utredningens förslag var meningarna starkt delade om detlämpliga antalet ledamöter. Grundlagberedningen (SOU 1967:26) ansåg att det fannsanledning att gå fram med försiktighet om man ville begränsa antalet ledamöteri en enkammarriksdag. Enligt beredningen skulle en begränsning sannolikt gå utframför allt över glesbygdernas representation. Vid en avvägning mellan deskilda synpunkter som framförts kom beredningen för sin del till uppfattningenatt enkammarriksdagen borde bestå av 350 ledamöter. Frågan om den nya ledamotsantal blev föremålför en omfattande debatt. (KU 1968:20 s. 1516) konstateradeatt det även inom utskottet funnits delade meningar, men att flertaletledamöter funnit sig böra godta den kompromiss som träffats av grundlagberedningensmajoritet. Vid grundlagberedningens (SOU 1970:17 s. 49) behandling avfrågan om ersättare för riksdagsledamöterna väcktes tanken att ett införandeav ett ersättarsystem borde kombineras med en sänkning av riksdagensledamotsantal. Beredningen fann dock att det angelägna i en nära och levandekontakt mellan väljare och valda bjöd till försiktighet inför tanken attminska ledamotsantalet. Departementschefen anförde i samband med förslaget ominförande av ersättare (prop. 1972:66) att det enligt hans mening inte fanns anledning att koppla samman ersättarfrågan med den större frågan om lämpligt antal riksdagsledamöter. Han tillfogade att den senare frågan varken kunde eller borde bedömas uteslutande eller ens huvudsakligen under hänsynstagande till arbetsförhållandena i . Andra fak torer som t.ex. hänsynen till möjligheterna att bereda olika landsdelar allsidig representation i måste enligt föredragande statsrådet väga tyngre. Utskottet (KU 1972:30) kunde för sin del ansluta sig till denna ståndpunkt. Enligt utskottets mening borde därför inte frågan om ledamotsantal tas upp till prövning i det sammanhanget. Antaletledamöter i ändrades vid antagandet av 1989/90:KU12 ansåg (SOU 1987:6 s. 89) att antaletledamöter i inte gärna kunde minskas om man ville behålla en rimligrepresentation även för de rena glesbygdsområdena. Utskottet delar denna uppfattning. Det framgår bl.a. av destudier som utfördes för folkstyrelsekommitténs räkning att kraven på ochönskemålen om deltagande av riksdagsledamöter i sammankomster och andraaktiviteter i valkretsarna har ökat starkt . Ett minskat antalledamöter i skulle göra det ännu svårare för framför allt ledamöternafrån de mindre partierna att tillfredsställa dessa önskemål om deltagande iverksamhet i valkretsarna. Motionerna K222 yrkande 2 och K324 avstyrks. I motion K225 yrkande 1 av m.fl. (mp)hemställs att beslutar sänka spärren till till . Grundlagberedningen (SOU 1967:26 s. 149) anförde i sittförslag till partiell författningsreform att det var nödvändigt att liksom idet tidigare valsystemet ha vissa spärrar som utestängde mycket små partierfrån representation i . Det skulle kunna äventyra det parlamentariskastyrelseskicket, om man vid valen till enkammarriksdagen tillämpade ett valsystemsom gjorde det lätt för småpartier att erövra mandat. Utländska erfarenhetervisade, enligt beredningen, att förekomsten i folkrepresentationen av många småpartigrupper i vissa lägen kunde försvåra lösningen av regeringsfrågan ochminska möjligheterna att få en handlingskraftig parlamentsmajoritet. (SOU 1987:6 s. 125) föreslog ingenändring av spärreglerna. Erfarenheterna från andra länder visade enligt kommitténatt det för demokratins funktionsduglighet var väsentligt att valsättet inteledde till långtgående partisplittring i parlamentet. Utskottet har vid ett stort antal tillfållen avslagityrkanden om slopande av fyraprocentsspärren. Senast skedde det (KU1987/88:32). Utskottet angav då att det delade folkstyrelsekommitténsuppfattning i spärrfrågan. Utskottetgör samma bedömning . Motion K225 avstyrks. 19.Partibegreppet 1989/90:KU12 1 motion K701 av och (båda s) erinras dels om den valtekniska definition av partibegreppet somgjorts i 3 kap. 7 § regeringsformen:. "Med parti avses varjesammanslutning eller grupp av väljare, som uppträder i val under särskildpartibeteckning", dels om bestämmelsen i 6 kap. 9 § ValL omtillhandahållande av s.k. partimarkerade valsedlar. Enligt motionärerna harutvidgningen av den senare regeln till att gälla parti som vid något av de tvåsenaste valen fått av rösterna i hela landet i förening med en ökandetendens hos olika partier och väljargrupper att uppträda på skilda sätt i detre valen lett till att det i vissa fall från valmyndigheternas sida hartillhandahållits partimarkerade valsedlar som varit oönskade av partiet ifråga. Detta förhållande är, enligt motionen, djupt otillfredsställande och börsnarast leda till en ändring av vallagen. I motionen sägs också att det enligt uppgift förekommitatt väljare i kommunalval har begagnat partimarkerade valsedlar förmiljöpartiet de gröna i fall där partiet inte alls ställt upp till val. 1avsaknad av något handskrivet namn på person, som skulle ha kunnat besätta enfullmäktigeplats, har detta lett till att tilldelat"partiet" i fråga mandatet men fått låta platsen i praktiken ståobesatt. Enligt motionärerna kan det ifrågasättas om det allsframträtt något parti i regeringsformens mening, vilket kunnat tilldelas någotmandat och om inte en rimligare lösning vore att låta platsen eller platser gåvidare bland övriga partier. I motionenbegärs en översyn av vallagen i berörda hänseenden. Bestämmelserna om tillhandahållande av valsedlar m.m.ändrades (KU 1987/88:15). Utskottet avstyrkte då en motion avBirgit m.fl. (fp) om att den centrala valmyndigheten skulle beaktapartiorganisationernas önskemål om utläggning av valsedlar. Utskottet ansåg atten generell regel på detta område av praktiska skäl inte borde införas. borde det hållas i minnet att tillhandahållandet av valsedlar gälleralla de tre valen och att det kan uppkomma situationer då man inte vet vilkenpartiorganisation som skall avgöra frågan. Utgångpunkten borde som dittillsvara ett partis deltagande i tidigare riksdagsval. har i sin genomgång av erfarenheternafrån allmänna val behandlat problemet med obesatta mandat. inträffade det val i två kommuner att mandat frånmiljöpartiet blev obesatta på grund av att kandidatnamn helt saknades påvalsedlarna. 1 nio kommuner kunde någon suppleant inte utses för miljöpartiet.Även kommunisterna blev helt utan suppleanter i en kommun.Omfattningen av obesatta mandat ochotillräckligt antal suppleanter val utgör enligt RSV:s 1989/90:KU12 bedömningmotiv för en särskild översyn av ifrågavarande bestämmelser. är nu föremål för beredning iregeringskansliet. I awaktan på resultatet av denna beredning är det enligtutskottet inte påkallat med något uttalande i frågan. Valbarhetsregler, uppdragskoncentration m.m. och Hans Leghammar (båda mp) yrkar i motionK246 att begär att regeringen utreder frågan om politiskt mångsysslerioch vidtar åtgärder för att minska detta. Enligt motionen måste uppdragenspridas, då politiska förtroendeuppdrag är något som alla människor borde haunder någon del av sitt liv. Samma motionärer hävdar i motion K244 att det ärett konserverande inslag i politiken att maktpositioner uppehålls av samma personer. Enligt motionärerna bör besluta att omvalefter tre valperioder till riksdag, landsting och kommunfullmäktige förbjuds.Ett liknande yrkande förs fram i motion K236 yrkande I av ().Enligt motionären bör riksdags- och/eller regeringsledamöter inte få sitta imer än tre valperioder i sträck. Löne- och pensionsvillkoren för heltidsanställda politikerbehandlas i motion K810 av Hans Leghammar (mp). Enligt motionären uppfattas deskiftande lönevillkoren, t.ex. mellan olika kommuner, som om lönerna sättsgodtyckligt och utan att politikerna tar ansvar för den totala lönebilden i landet.I motionen tas också statsrådslönerna och riksdagsledamöternas inkomstgarantisom exempel på lönesättningar som av allmänheten kan uppfattas som konstiga. Frågor rörande rekryteringen till förtroendeuppdrag,uppdragskoncen tration samt omsättningen på förtroendevalda har varit föremål för en rad studier, vad gäller såväl riks- som de landstings- och primärkom munala nivåerna. Uppgifter om riksdagsledamöternas olika uppdrag har t.ex. sammanställts inom ramen för det av finansierade forskningsprojektet. , valen och den representativa demokratin. (dir, 1988:5) som bl.a, har att analysera de förtroendevaldas situation i kommuner och landsting har samlat in motsvarande uppgifter för de nivåerna. Utredningens huvuduppgift är att lämna förslag till hur de kommunalt förtroendevalda skall ersättas för förlorad arbetsförtjänst. I ett delbetänkande (Ds 1988:46) har utredningsmannen föreslagit änd ringar i kommunallagens regler om ersättning till förtroendevalda. Kommunerna ges genom förslaget stor frihet att själva utforma ersätt ningssystem beroende på lokala förhållanden och enskilda förtroende- 28 För en närmare redogörelse för utredningens /90:KU12 förslagsamt för nu gällande ordning hänvisas till utskottets betänkande 1989/90:KU3. Statsrådens arvoden och andra förmåner bestäms av ensärskild nämnd, statsrådslönenämnden. Arvoden till ledamöter utgår(KU 1983/84:15) med ett belopp som motsvarar den genomsnittliga lönen förtjänster som byråchefer vid statliga myndigheter och som rådmän, hovrättsrådoch kammarrättsråd. De nu gällande reglerna för inkomstgaranti tillriksdagsledamöterna fastställdes av (KU 1987/88:42). Deinnebär i korthet att en ledamot som tjänstgjort minst tolv riksdagsår ärberättigad att vid sin avgång få av det gällande ledamotsarvodet.Garantin minskas om den avgångne ledamoten uppbär förvärvsinkomster. Förledamöter som tjänstgjort än eller som fyllt ärgarantin begränsad till storlek och tid. Enligt utskottet strider de i motionerna föreslagnabegränsningarna i valbarhetsreglerna mot den grundläggande principen om denfria nomineringsrätten. Motionerna K244, K246 och K236 yrkande 1 avstyrks. Utskottet avstyrker också med hänvisning till vad somanförts om gällande regler för bestämmande av arvoden till innehavare avpolitiska uppdrag motion K810. Kontroll av politiker m.m. En utredning om formerna för offentlig insyn itoppolitikers och andra makthavares privatekonomi begärs i motion K214 av PerGahrton (mp). Enligt motionären bör man slå fast att dessa personersprivatekonomi alltid är en offentlig angelägenhet. Den som söker vissa typer avpolitiska uppdrag skall veta vilka krav och normer som gäller. Sådana reglerfinns i andra länder. I utsätts t.ex. vissa politiker för ingåendeoffentliga granskningar. De senaste årens affärer, bland dem den s.k.Raineraffåren, har enligt motionen visat att det är mycket hög tid att Sverigeockså i detta avseende vaknar ur sin oskuld. I motion K236 yrkandena 24 behandlas frågan om införandetav ett "politikeransvar". Bakgrunden är att politikerna enligtmotionären inte står för sina gärningar när manipulationer eller andra affärer upptäcks. Detta har lett till att politikerförakt har uppstått i som förnedrar även idealistiska politiker. Systemet med politikeransvar bör vara så utformat att om ett fel bedöms som "uppsåtligt ellergrovt" bör få väcka åtal vid HD eller regeringsrätten. Domstolen skall kunna döma till suspension från "allt riksarbete" på upp till tre mandatperioder, dvs. För att effekt skall nås måste enligt motionen ha en "icke- regertngskonstellationsmajoritet". Instanser motsvarande konstitutions utskottet bör enligt motionen tillsättas på kommunal- och landstings- -, planet. Utskottetsbedömning 1989/90;KU 12 En rad uppgifter som rör en persons ekonomiskaförhållanden är enligt gällande lagstiftning offentliga. Det gäller t.ex.beslut varigenom skatt eller pensionsgrundande inkomst bestäms eller underlag förbestämmande av skatt fastställs. Undantagna härifrån är enligt 9 kap. 1 §sekretesslagen endast förhandsbesked och vissa andra speciella beslut. Även uppgifter som rör fastighetsinnehav såsom fastighetstaxeringsvärde, inteckningar som belastar fastighet m.m. är tillgängliga genomi första hand fastighetsboken och fastighetsregistret. Enligt lagen om förenklad aktiehantering (1987:623) skallförvaltare av aktier till Värdepapperscentralen lämna uppgifter om deaktieägare som har mer än 500 aktier i samma aktiebolag inregistrerade i förvaltarensnamn. Uppgifterna ställs samman för varje aktiebolag. Sammanställningen skallhållas tillgänglig för alla. Utskottet gav i granskningsbetänkandet 1983/84:30 enredogörelse för praxis beträffande redovisning av statsrådsförmögenhetsinnehav. Utskottet noterade att en offentlig redovisning hade skettsedan 1976 men i skiftande former. Utskottet uttalade att det hade för avsiktatt även fortsättningsvis uppmärksamt följa regeringspraxis i dessa frågor. Utskottet behandlade i sitt betänkande 1979/80:23 ettyrkande om att skulle låta utreda frågan om regler om offentlighet ibeslut-fattares ekonomi och vilka som borde omfattas av sådana regler.Utskottet erinrade om de möjligheter till insyn i en persons privata ekonomiskaförhållanden som svensk lagstiftning ger. Bl.a. är inkomst-ochförmögenhetsuppgifter offentliga. Några särbestämmelser för politiskabeslutsfattare i dessa hänseenden var enligt utskottet inte motiverade. Utskottet gör samma bedömning nu och vill i sammanhangetsärskilt peka på partiernas centrala roll i det politiska systemet i Sverige.Det bör ankomma på partierna att försäkra sig om att de kandidater de nominerarför olika politiska uppdrag till följd av privata ekonomiska förhållandeneller av annan orsak inte är mindre väl skickade att på ett förtroendefulltsätt sköta uppdragen. Motion K214 avstyrks. ledamöter har ett visst immunitetsskydd. Föryttranden och åtgärder i tjänsten innebär det enligt 4 kap. 8 § regeringsformenatt talan kan väckas mot dem eller att de kan berövas friheten endast omriksdagen med fem sjättedels majoritet medgivit det. Riksdagsledamöterna tillförsäkras också ett visstimmunitetsskydd med anledning av brott som har begåtts utanför uppdraget somriksdagsledamot.