bet · GD01KU30 · 1989-12-31 00:00:00 — Enligt ett läkarintyg ingick i behandlingen avsjukdomen att fixera halsen med en väst som var knuten metallutrustning. På så sätt kunde alla rörelser i nacken undvikas. Enligtintyget innebar mannens sjukdomstillstånd stora fysiska och psykiskapåfrestningar. Regeringen biföll nådeansökningen och befriademannen från fängelsestraffet. En 55-årig man hade dömts för rattfylleri tillfängelse en månad. Enligt ett läkarintyg befann han sig i en relativt djupdepression och hade självmordsantydningar. Enligt intyget var han såpsykiskt labil att straffet skulle vara till stor skada för honom. En 35-årig man med relativt hög regelbundenalkoholkonsumtion - som ibland kunde resultera i minnesluckor - hade mot sittnekande dömts för rattfylleri till fängelse . Enligt ett läkarintyghade han känt sig utomordentligt kränkt av domen och vägrade att accepterastraffverkställighet; hellre skulle han då ta sitt liv. Enligt intyget hadehans psykiska utveckling efter lagföringen en så pass rättshaveristisk prägelatt det från rättspsy-kiatrisk och humanitär synpunkt förelåg starka skäl tillalternativ påföljd. Regeringen biföll nådeansökningen ochbestämde påföljden till skyddstillsyn med föreskrift att mannen skulleunderkasta sig den nykterhetsvård som skyddskonsulenten bestämde i samråd medläkare. En 45-årig man med vissa alkoholproblem hade dömtsför rattfylleri till fängelse en månad. Enligt ett läkarintyg var han nervös,kraftlös, självosä-ker, antiaggressiv och tungsint. Enligt intyget utgjordedetta skäl för s.k. kontraktsvård. Vid tiden för ansökan hade han sedan femveckor på eget initiativ intagit spärrmedicin vid en alkoholpoliklinik. Iintyget anfördes att hans motivation sannolikt starkt skulle påverkas negativtom behandlingsarbetet upphörde vid en verkställighet av straffet. En 20-årig man med missbruksproblem som sedantolvårsåldern varit placerad i olika familjehem hade dömts för rattfylleri tillfängelse en månad. Fadern hade dött 1983 på grund av alkoholmissbruk och en broderhade begått självmord . Själv hade han varit inlagd på psykiatrisk kliniktill följd av sitt missbruk. Vidtiden för ansökan var han placerad i en familj där han /90:KU30 hadefunnit sig väl till rätta, och han hade också fått ett nytt arbete. Rege- Bilaga A 7 ringen biföll nådeansökningen och bestämdepåföljden till skyddstillsyn jämte dagsböter. En 21-årig kvinna hade dömts för rattfylleri tillfängelse en månad. Vid tiden för ansökningen hade hon just nedkommit för tidigt fött barn som vårdades i respirator. Regeringen biföllnådeansökningen och bestämde påföljden till villkorlig domjämte dagsböter. En 32-årig man hade dömts för rattfylleri tillfängelse en månad. Enligt ett läkarintyg led han av en allvarlig psykisksjukdom och var vid tiden för nådeansökningen intagen på sjukhus för slutenpsykiatrisk vård. I intyget anförs att sjukdomen troligen är en schizofreni ochatt en straffverkställighet skulle förvärra tillståndet. Regeringen biföllnådeansökningen och befriade mannen från straffet. En 47-årig man hade dömts för rattfylleri tillfängelse en månad. Hans hustru hade behandlats på en psykiatriskklinik för depression. Enligt den behandlande läkaren var hon i stort behov avmannen och kunde ej lämnas ensam. En verkställighet av straffet skulle troligenmedföra att hon fick läggas in på sjukhus. Regeringen biföll nådeansökningenden och bestämde påföljden till villkorlig dom jämte dagsböter. En 46-årig kvinna med alkoholbesvär sedan sju-åttaår hade dömts för rattfylleri till fängelse en månad. Av personutredningenframgick att hon hade börjat en behandling på en alkoholpoliklinik och att honvar motiverad till fortsatt behandling där. Regeringen avslog nådeansökningenden . En 22-årig man (s.k. skinhead) hade dömts tillfängelse för misshandel förövad . Efterverkställigheten av det straffet hade han dömts för misshandel som han hade begått före den misshandel somomfattades av den tidigare domen. Efter brotten hade han under halvtannat årdeltagit i en ickevåldskampanj ("Tänk ett slag!") genom attframträda i bl.a. skolor och i massmedia. Regeringen biföll nådeansökningenden och bestämde påföljden till skyddstillsyn jämte dagsböter. En 22-årig man hade dömts för misshandel tillfängelse . Han hade frikallats från militärtjänstgöring på grund avkonstitutionellt betingade magkatarrsymtom. Enligt ett läkarintyg förelåg riskför magsår vid en verkställighet av straffet. Regeringen avslog nådeansökningenden . En 17-årig yngling hade dömts för grov misshandelsom han hade begått när han var till fängelse . Efter domenhade han enligt ett läkarintyg visat stark ånger och lidit svårt psykiskt.Regeringen avslog nådeansökningen . En34-årig kvinna hade dömts till skyddstillsyn och fängelse 1989/90:KU30 för misshandel av sin make i närvaro av deras 5-årige son (knivhugg i bl.a. Bilaga A 7 ansiktet). Genom psykiatriska barn- och ungdomsvårdens försorg hade åt gärder vidtagits tillsammans med föräldrarna, som hade separerat, för att hjälpasonen att komma över händelsen. Härigenom hade sonen och modern fått en närakontakt och sonen hade blivit tryggare. Vid tiden för nådeansökningen varmodern gravid . Enligt ett läkarintyg var graviditeten kompliceradvarför hon kunde vara i behov av sjukhusvård under hela graviditeten medhänsyn till risken för missfall. Regeringen biföll nådeansökningen den 7 april1988 och befriade kvinnan från fängelsestraffet. Skyddstillsynen kombineradesmed dagsböter. En 20-årig man hade dömts förmisshandel till fängelse en månad. Han hade haft psykiska problem med dåligtsjälvförtroende, lättväckt ångest och dålig uthållighet. I samband med brottetförvärrades problemen. Enligt ett läkarintyg ökade problemen vid yttrepåfrestningar och vid två sådana tillfällen hade han fått oemotståndligasjälvmordsimpulser och skurit sig i handleden. Dessa impulser kommer enligtintyget på mycket plötsligt och kraftigt och det var troligt med nyasjälvmordshandlingar vid en straffverkställighet. Regeringen biföllnådeansökningen och bestämde påföljden till skyddstillsyn jämtedagsböter. En 33-årig man hade dömts förmisshandel till fängelse . Enligt ett läkarintyg hyste han starkoro och rädsla för en anstaltsvistelse, särskilt för klaustrofobiskasituationer. Regeringen avslog nådeansökningen . En 26-årig man hade dömts förmisshandel till fängelse en månad. Enligt ett läkarintyg led han av psykiskabesvär från en otrygg uppväxt med påföljande skol- och sociala problemsammanhängande med självosäkerhet, känslighet och otrygghet. Han hade utvecklatett ångestneurotiskt syndrom med inslag av panikångest och behövde medicineringför att fungera tillfredsställande. Enligt intyget skulle ett frihetsberövandeur medicinsk synr punkt vara mycket negativt för hans psykiska status. Regeringenbiföll nådeansökningen och bestämde påföljden till villkorligdom jämte dagsböter. En 22-årig man hade dömts för våldmot tjänsteman till fängelse en månad. Därefter hade han vårdats i öppen vårdför en svår psykiatrisk sjukdom som enligt ett läkarintyg gav symtom i form avparanoida vanföreställningar. Regeringen biföll nådeansökningen den 18 augusti1988 och bestämde påföljden rill skyddstillsyn. En 23-årig man hade dömts förmisshandel till fängelse en månad. Enligt ett läkarintyg hade han efterlagföringen drabbats av sömnsvårigheter, nattliga svettningsattacker,viktminskning, grubblerier och tankefixering. Besvären hade gjort honomarbetsoförmögen och han umgicks med självmordstankar. Hans psyke hadedock vid tiden för nådeansökningen utvecklats positivt sedan han hadeanställts hos en person som var verksam vid för filantropisk verksamhet. Regeringen biföll nådeansök- j53 ningen den 1 september1988 och bestämde påföljden till villkorlig dom 1989/90:KU30 jämte dagsböter. En ensamstående 39-årig kvinna med sju hemmavarandebarn men utan andra anhöriga hade dömts för misshandel m.m. till fängelse tvåmånader. Enligt ett yttrande från skulle barnens tillvaro oroas,om familjen splittrades. En placering av barnen genom försorgi en främmande miljö skulle sannolikt bli mycket uppslitande. Regeringen biföllnådeansökningen och bestämde påföljden till skyddstillsyn. En ensamstående 39-årig man med vårdnad om en11-årig son som tidigare hade vistats i familjehem hade dömts för misshandeltill fängelse . Ingen annan kunde ta hand om sonen vid enstraffverkställighet. Regeringen biföll nådeansökningen ochbestämde påföljden till villkorlig dom jämte dagsböter. En67-årig åkeriägare hade dömts för bokföringsbrott och överträdelse av näringsförbud till skyddstillsyn och fängelse en månad. Enligt ett läkarintyg led han av en elakartad lymfkörtelsjukdom som fordrade cellgiftbehandling och vårdades därför på sjukhus. Regeringen biföll nådeansökningen och befriade honom från fängelsestraffet. En 39-årig kvinna hade dömts till fängelse för grovtskattebedrägeri m.m. som hon hade begått tillsammans med och under inflytandeav sin make . Domen började verkställas i slutet av 1987.Hon var sjuklig såväl till kropp som själ. Hon hade aktivt verkat för attstaten hade fått betalt för de fordringar som hon hade ålagts personligtbetalningsansvar för. Regeringen avslog nådeansökningen . En 40-årig man hade dömts till fängelse för försök tillgrovt skattebedrägeri m.m. Hans hustru var svårt psykiskt sjuk och orolig förverkställigheten. Regeringen avslog nådeansökningen . En 55-årig man hade dömts till fängelse för grovtskattebedrägeri m.m. som han hade begått under åren 1976,1977 och 1979. Hanled av polio i benet och kunde endast med svårighet gå med käpp. Regeringenavslog nådeansökningen den 28 janauri 1988. En 50-årig man hade dömts för grovt skattebedrägeri m.m. till fängelseett år . Enligt ett läkarintyg var en hemmavarande vuxen son svårtpsykiskt sjuk. Även hustrun var psykiskt sjuk och mannens eget psykiskatillstånd var påtagligt instabilt. Regeringen biföll nådeansökningen den 4februari 1988 och bestämde påföljden till villkorlig dom jämte dagsböter. En 45-årig man hade dömts för grovt skattebedrägeri m.m. till . Enligt läkarintyg led han av allvarliga psykiska störningarmed alkoholbesvär och självmordstankar. Regeringen avslog nådeansökningen den4 . En 60-åriglastbilschaufför utan annan utbildning än folkskola hade /90:KU30 1955 bedrivit åkerirörelse. Han hade till en revisionsbyrå överlåtit attsköta Bilaga A 7 rörelsens bokföring som han själv inte begrep sig på. dömts för bokföringsbrott,försvårande av skattekontroll, försök till skattebedrägeri m.m. rill . I nådeärendet anfördes att han led av astma och högt blodtryck ochatt han hade varit sjukskriven på grund av ischias. En 71-årig man hade dömts för skattebedrägeri m.m. till fängelse tvåmånader. I nådeärendet anförde han att han hade en vacklande hälsa med bl.a.sviter efter en magsårsoperation men företedde inga intyg. I domen hadeantecknats att han trots vissa problem med hälsan ändå gav ett vitalt intryck.Regeringen avslog nådeansökningen . En 57-årig man hade dömts för grovt skattebedrägeri m.m. . I nådeärendet anförde han att han inte haft någon egen avbrotten, att han hade en nyckelställning i ett mindre byggföretag och att hanvar frånskild men med nära kontakt med sina barn, tolv, nio och gamla.Regeringen avslog nådeansökningen . En 43-årig man hade dömts för skattebedrägeri till fängelse tremånader. Vid tiden för nådeansökningen hade verkställigheten redan börjat. Hanhade insjuknat i en svår muskelförtviningssjukdom som snabbt fortskred till detsämre. Regeringen ft//ö//nådeansökningen och befriade honomfrån återstoden av fängelsestraffet. En 43-årig man hade dömts för skattebedrägeri rill fängelse en månad.Enligt ett läkarintyg hade han drabbats av elakartade cancertumörer i bröstkorgoch lever. Olika tunga cellgiftbehandlingar hade inte haft tillräcklig effekt.Prognosen bedömdes som mindre god. Regeringen biföll nådeansökningen den 14juli 1988 och befriade honom från fängelsestraffet, En 48-årig man, ensam vårdnadshavare av en ridigare känslomässigtstörd 15-årig pojke, hade dömts för bedrägeri, rattfylleri m.m. rill . Efter ett långvarigt och gravt alkoholmissbruk underkastademannen sig behandling på ett behandhngshem där han anställdes somterapeut och rådgivare i missbruksvård. Vid riden för ansökan hade han justöppnat ett eget behandlingshem där han skulle verka som föreståndare.Regeringen biföll nådeansökningen och bestämde påföljdentill villkorlig dom jämte böter. En 59-årig man som var född och uppvuxen i under brutala ochtraumatiska förhållanden hade dömts för bokföringsbrott rill fängelse sexmånader. Mannen var bisexuell och hade haft långvariga förhållanden med tvåkvinnor som båda hade begått självmord och med två män som också hade dött -den ene efter självmord och den andre i sjukdomen aids. Enligt ett läkarintygled mannen av en återkommande mano-depressiv sjukdom, och det fanns en storrisk för en djupgående depressiv reaktion med åtföljande sjäivmordshandlingarinför en straffverkställighet. Regeringen biföll nådeansökningen den 25 augusti1988 och bestämde påföljden till villkorlig dom jämte dagsböter. En 66-årigåkeriägare hade dömts för skattebedrägeri m.m. till fängelse 1989/90:KU30 . Enligt ett läkarintyg led han av svår andnöd med anfall som Bilaga A 7 gjorde honom maktlös och som krävde att någon hjälpte honom att spraya adrenalin ihalsen. Andningsbesvären var tilltagande. En straffverkställighet skulleenligt intyget medföra en betydande risk för hälsan. Regeringen biföllnådeansökningen och bestämde påföljden till villkorlig domjämte dagsböter. En39-årig kvinnlig bingoföreståndare hade dömts för förskingring i bingoverksamheten till fängelse . Enligt ett läkarintyg var hon vid riden för nådeansökan i ett så allvarligt psykiskt rillstånd att detförelåg en uppenbar risk för psykisk kollaps vid en straffverkställighet. För att själv mordsförsök skulle förhindras behövde hon enligt intyget en tät psykiatrisk behandlingskontakt med beredskap för inläggning på vårdavdelning. Rege ringen biföll nådeansökningen och bestämde påfölj den till villkorlig dom jämte dagsböter. En27-årig man avtjänade ett fängelsestraff för grov varusmugg ling (av narkotika). hade beslutat att inte medge mannen villkorlig frigivning efter halva straffriden. Hans målskamrater hade redan frigivits. Regeringen avslog nådeansökningen . En kvinnlig 34-årig heroinmissbrukare, som var bärare av HTLV-virus,hade dötnts för grova narkotikabrott rill fängelse m.m. . Hon var enligtett läkarintyg infekterad och löpte risk att få immunbristsjukdomen aids. Enförutsättning för en behandling var frihet från missbruket. En planeradme-tadonterapi skulle kunna åstadkomma en sådan frihet. Regeringen biföll nådeansökningenden och bestämde påföljden till skyddsrill-syn med föreskriftatt kvinnan skulle underkasta sig den vård eller behandling somskyddskonsulenten bestämde i samråd med läkare. En 32-årig ensamstående finländsk kvinna med en 8-årig son och en nyfödddotter hade dömts för grovt narkotikabrott till fängelse . Av strafftidenhade verkställts genom anhållande och häktning. Dottern hade föttsunder denna rid. Efter att ha blivit försatt på fri fot bosatte kvinnan sig iFinland med barnen. Enligt ett intyg från en finsk myndighet hade hon anpassatsig bra där, och hemmet var välskött och harmoniskt. Enligt intyget skulle enverkställighet av återstoden av strafftiden få en menlig inverkan särskilt försonen. Han hade återvunnit en trygg relation till modern och en ytterligareseparation skulle äventyra hans psykiska tillstånd och utveckling. Regeringenbiföll nådeansökningen och befriade kvinnan från återstoden avfängelsestraffet. En 35'årig kvinna hade dömts rill fängelse för bl.a. grovtnarkorika-brott som hade samband med en sedermera avliden fästmansnarkotikaverksamhet. Vid tiden för nådeansökningen var hon ensamstående ochvårdnadshavare för två barn, och . Hennes sociala förhållandenhade avsevärt förbättrats. Regeringen fti/ö//nådeansökningen den 7 april 1988och bestämde påföljden till skyddstillsyn jämte dagsböter. En 50-årig man hadedömts för grovt narkorikabrott m.m. till fängelse åtta 1989/90: KU30 år. Vid tiden för nådeansökningen hade verkställts. Han Bilaga A 7 var svårt hjärtsjuk ochhans kondirion försämrades alltmer. Han hade svårigheter att förflytta sig.Regeringen avslog nådeansökningen . En 51-årig argenrinsk man hade dömts för grov varusmuggling (av narkotika)m.m. till fängelse . Vid tiden för nådeansökningen hade han avtjänat treår. I ansökningen åberopade han att han var hjärtsjuk och led av diabetes samtatt hans åldriga moder i hemlandet var sjuklig och behövde tillsyn. Regeringenavslog nådeansökningen den 18 augusri 1988. En 19-årig finländsk yngUng som under tonåren hade missbrukat narkotikai hade här dömts för narkotikabrott. Domstolen förordnade att enridigare ådömd skyddstillsyn även skulle avse de nya brotten och dömde härjämterill fängelse . Vid riden för nådeansökningen hade han återvänt tillFinland. Med släktingars hjälp hade han kommit i ordnade sociala förhållandenoch skulle påbörja sin militärtjänstgöring där. Regeringen biföllnådeansökningen och befriade honom från fängelsestraffet. En 28-årig man som tidigare hade missbrukat narkorika hade dömts förnarkotikabrott till fängelse . Han hade efter lagföringen stabiliseratsig genom att flytta från den tidigare negativa miljön och hade skaffat arbetepå en annan ort. Enligt skyddskonsulenten var en straffverkställighet psykologisktsynnerligen olämplig. Regeringen biföll nådeansökningen den 3 november 1988och befriade honom från fängelsestraffet och bestämde att en tidigare ådömdskyddstillsyn skulle avse även ifrågavarande brott. Påföljden kombinerades meddagsböter. _J Chefen for niltievdelnwgen 1989/90:KU30Bilaga A8 den 'Zb Dnr 6 >é/29 Rutinernaför beslutsfattande m.m. inom utrikes- Ibetänkandet KU 1986/1987:33, som avgavs , uttaladekonstitutionsutskottet (s. 66), delvis pä grundval av en av mig i samråd med rättschefeni statsrådsberedningen författad promemoria omhanteringen av non-grata-frågor, att det var påkallat med en översyn ifråga om rutinerna för beslutsfattande och dokumentation i såväl berörda ärendensom i andra frågor inom verksamhetsområde. Iskrivelse till lämnade jagen redogörelse för den omfattande översyn av,regelsystemet inomutrikesförvaltningen som påbörjats (se 1988/89:KU 30 s. 247). I det sammanhanget nämndes att vissa ytterligareföreskrifter rörande non-grata-förklaringar och utrikesdepartementetsviseringsverksamhet hade ett nära samband med den i prop. 1988/89:86 föreslagnarevisionen av utlänningslagstiftningen. Medanledning av redogörelsen uttalade att fletkunde £å anledning att återkomma till frågan om rutinerna för handläggningen av non-grata-förklaringar och 1989/90:KU30viseringsverksamheten sedan Bilaga A8 avslutat sin översyn av dessa frågor (1988/89:KU 30 s. 23). Med hänvisning till min skrivelse och tillkonstitutionsutskottets uttalande får jag härmed lämna följande ytterligare information i frågan. Till en början har i förordningen(1982:1282) med instruktion för införts en ny bestämmelse,5 a §, se SFS 1989:715. I denna bestämmelse föreskrivs att utrikesdepartementetbeslutar i frågor som rör agremang för beskickningschefer, erkännande av konsuler och förhandsgodkännande av försvarsattachéer. Av bestämmelsen framgår också att även beslutar i frågor som gäller underrättelse till en sändande stat om attbeskickningschefen eller medlem av beskickningens diplomatiska personal Srpersona non gråta eller att någon annan medlem avbeskickningspersonalen inte är önskvärd. Detsamma gäller underrättelse till en sändande stat om att en konsul är persona non gråta eller att någon annan medlem avkonsulatspersonalen inte är önskvärd. Det sägs vidare i bestämmelsen att hinder inte nöter mot att en sådan fråga hän-skjuts till regeringens prövning. Utrikesdepartementetsbeslut i frågor som avses i bestämmelsen får inte överklagas. Xndringen trädde i kraft . Genom en föreskrift (UF 1989:9} om Sndring i föreskrifterna (UF 1987:1) omarbetsordning för departementet bar en ny bestämmelse (22 a §) införts i arbetsordningen. I denna bestämmelse föreskrivs att chefen för protokollet på departementets vägnar får besluta i sådana frågor som avses i 5 a § departementets instruk- 1989/90:KU30 tion.Om frågan är tveksam, skall ärendet Bilaga A8 emellertidhänskjutas till chefen för politiska avdelningen,kabinettssekreteraren eller departementschefensom i så fall avgör saken på Att frågan kan hänskjutas tillregeringens prövning har redan nämnts. Vidare har utfärdat föreskrifterna (UF 1989:4} angående UD-viseringar m.m. Föreskrifterna gäller handläggningen av sådana viseringsärenden och ärenden om uppehållstillstånd som avgör med stöd av 2 kap. 7 § utlänningslagen (1989:529) samt sådana viseringsärenden som svenska beskickningaroch konsulat avgör med stöd av bemyndigande avutrikesdepartementet enligt 2 kap. 2 § utlänningsförordningen (1989:547). 1 2 § UF 1989:4 anges vilka kategorierav viserings-pliktiga utlänningarsom kan få visering enligt föreskrifterna (UD-visering). Det är fråga om följande kategorier: Främmande staters i anställda beskickningsmedlemmar, karriärkonsuler och konsulatstjänstemän samt de familjemedlemmar somtillhör deras hushåll och privattjänare. Diplomatiskakurirer som skall resa till . Personermed tjänst hos eller uppdrag av deorganisationer som avses i lagen (1976:661) om immunitet och privilegier ivissa fall och deras familjemedlemmar, ledamöter i styrelsen för världssjöfartsuniversitet och deras familjemedlemmarsamt till detta universitet särskilt inbjuda personer. En främmande stats observatörer och inspektörer som avses i lagen (1976:661} omimmunitet och privilegier i vissa fall samt deras medföljande familjemedlemmar och biträdande personal till inspektörerna. Innehavareav diplomatpass samt medföljande 1989/90:KU30 familjemedlemmar och privattjänare, som skall Bilaga A8 resa genom till eller från sina poster eller önskar kortare tids vistelse iSverige av rekreationsskäleller liknande. Innehavareav diplomat- eller tjänstepasssom skall företa tjänsteresa till sitt eget landsbeskickning eller konsulat i . Innehavareav diplomatpass, som skall resa till eller resa genom och som har hög officiell ställning eller är inbjudna av en svensk myndighet. Andra utlänningar när det bedöms vara av synnerlig vikt attUD-visering utfärdas. Av föreskrifternaframgår vidare att UD-visering meddelasav , men att beskickningar och vissa konsulat utan föregående förfrågan får meddela sådan visering för högst 90 dagars vistelse i Sverige.Undantag från den bestämmelsen kan föreskrivas av utrikesdepartementeti särskild ordning. Föreskrifternainnehåller också vissa regler angående förfarandet vid ansökan om UD-visering och hanteringenav en sådan ansökan. Vidare anges att beslut omUD-visering på vägnar meddelas av chefen för protokollet. Om frågan är tveksam, skall ärendet hänskjutas till chefen för politiska avdelningen,kabinettssekreteraren eller departementschefen. Chefen för protokollet får delegera sin beslutanderätt på departementets vägnar till en eller flera tjänstemän inom protokollet. Vem som meddelar beslut om UD-visering på en utlandsmyndighets vägnar skall framgå av myndighetens arbetsordningeller av ett särskilt beslut av myndigheten. De nu avsedda föreskrifterna innehåller ocksåbestämmelser om uppehållstillstånd för vissa medlemmar av Sovjetunionenshandelsdelegation. 11 1989/90. Genomde nya föreskrifterna har 41 § AFUR 1989/90:KU30 (Allmänna föreskrifter för utrikesrepre- Bilaga A8 sentationen)samt cirkulären 69/1983, 133/1983, 65/1985 och38/1986 upphävts. Samtliga föreskrifter som avses i denna redogörelse trädde i kraft . Genom den nya regleringen har fastslagits att nu ifrågavarande ärenden skall handläggas som förvaltningsärenden hos utrikesdepartementeteller - i vissa fall - hos utlandsmyndigheterna. Bestämmelserna öppnar också möjlighet för att vissa ärenden kan hänskjutas till regeringen. Sker det,skall ärendet handläggas enligt de regler som gäller för regeringsärenden.