bet · GD01SfU16 · 1989-12-31 00:00:00 — Den har bara sagt att kommunen själv får fatta beslut. Det finns alltsåingen pekpinne eller direktiv om att det skall vara en splittring utan bara enanvisning om att kommunerna själva får fatta beslut. (): Vi hörde att av 7 000fiyktingar på förläggningarna, som har arbets- och uppehållstillstånd, är 4 000i arbetsför ålder och skulle kunna gå ut och jobba. Vi vet också att vi harmycket god tillgång på arbete här i just . Men säger länsarbetsnämnderna att den avtar, förmodligentill hösten, och 1991 kan vi ha en högre arbetslöshet i landet än vi nu har. Jag vill fråga representanten för ;Vilka åtgärder skall ni vidta för att flyktingarna skall kunna komma ut iarbete medan det över huvud taget finns bra tillgång på arbete? Jag villvidare peka på att i en debatt sade invandrarministern att 1989/90:SfU16 man skallanvända okonventionella medel. Hon menade fantasi. Jag Bilaga tror intedet räcker med fantasi, utan man måste nog använda en del andra okonventionellamedel också. Jag vill också fråga AMS: Vilka okonventionella medelanvänder ni? När man träffar handläggare på arbetsförmedlingarna säger de attdet är en besvärlig byråkrati. Om medlen tar slut på ett konto men det finns påett annat kommer man inte åt dem, osv. Min fråga är: Behövs det ytterligare medel? Skall det varaenklare handläggningsrutiner? Skall man omdisponera medlen eller hur vill nigå till väga? Som avslutning vill jag också fråga: Vilka paketlösningargör ni när det gäller arbete, utbildning och bostad genom att exempelvis tadirekt kontakt med arbetsgivare och be dem komma till förläggningar osv. föratt rekrytera folk? Det gäller ju att få ut massor av människor. Det går inteatt bara ta ut en och en. Då blir vi aldrig klara med detta jobb. : Vi gör rätt mycket. Sedan drygt ett årtillbaka finns det förmedlingsservice på fiyktingförläggningarna. I stort settalla förmedlingar som inom sitt ansvarsområde har flyktingar med uppehållstillståndskall ha förmedlare på förläggningarna. Vidare skall vi tidigt gå in och medverka när flyktingarnakommer ut till den kommunala flyktingmottagningen. Vi skall också snabbt bedömautbildningsnivåerna hos flyktingarna, men ett av problemen är att arbetsgivarnahar en restriktiv inställning. I stället för att anställa en flykting ellerinvandrare låter de rätt ofta platsen vara obesatt. Vi anpassar också insatserna, och under de två senasteåren har det hänt mycket. Det pågår många riktade, anpassade insatser. Manriktar insatserna till de lediga jobben utifrån flyktingarnas förutsättningar.Där gäller det också att vi vidtar okonventionella åtgärder. Sedan den 1januari har vi ett anslag som heter "Särskilda insatser förflyktingar och invandrare", där det finns en stor del fria medel. Dettager stort utrymme för att sätta in olika åtgärder, inte minst för att påverkaattityder någonting som är ett stort hinder på arbetsmarknaden. Det gällerbåde attityder hos arbetsgivare och anställda. I det sammanhanget kan jag som exempel på okonventionellaåtgärder nämna teatergrupper. Vi tar stöd av facket centralt. LO och SACO-SRfår ekonomiska medel för att hjälpa till att påverka attityder. TCO är ocksåpå väg in i detta. Lokalt tar man också på en del håll stöd av fackligarepresentanter. Det finns några bra exempel utöver . Jag kan nämna som ett utomordentligt braexempel på samarbete, där bl.a. följande samarbetar; invandrarverket,förläggningar, kommunen, kommunala flyktingmottagningen, arbetsförmedlingen där vi ger arbetsmarknadsutbildning. Arbetsgivarna är med och tar emot påpraktikplatser, och de har i stort sett förbundit sig att anställa dem som dehar i praktik. Vidare utbildas handledare, som går ut på 1989/90:SfU16 arbetsplatserna och påverkar attityderna i förväg och som sedan också Bilaga är ettstöd för den enskilde när denne kommer till arbetsplatsen. Som svar på frågan om medel kan jag säga: Vi behöver merav typen fria medel, som kan satsas i ett tidigt skede. Ju mer vi satsar iintroduktionsfasen, desto mer tjänar vi i nästa steg genom att vi slipperutbetalningar och får in skattepengar. (): Det du räknade upp är inte specielltokonventionellt. Det fanns , när jag var verksam som arbetsförmedlare.Det måste till mer, eftersom 7 000 människor skall ut från förläggningarna. Manmåste se till att människor kommer till de delar av landet där det finnsarbete. Det är inte säkert att förläggningarna ligger där. Därför måste manhitta lösningar, och det hade varit väldigt roligt om du hade pekat på någrasådana. I exempelvis löser man problemet med arbete påplats i kommunen, men eftersom det nu rör sig om oerhört många som skall utmåste också andra möjligheter tillgripas. Det vore bra om ni kunde hitta sådanamöjligheter. Ordföranden: Det kanske också behövs en attitydförändringhos arbetsgivarna. : Ja, det stämmer. Vi tar i det sammanhangetstöd av arbetsgivarorganisationerna. Vi har ett projekt i , där vi haranställt företrädare för Småföretagens riksorganisation som konsulter för attpåverka arbetsgivarna. Sedan tror jag inte att det är så enkelt att hittaokonventionella metoder. Jag tror att de gamla beprövade åtgärdernabehöver vidtas men det är nödvändigt med möjlighet till variationer utanlåsningar till exempelvis bered- skapsarbeten och arbetsmarknadsutbildning. Låt mig som exempel nämna . Där råder storbrist på arbetskraft. Man har inga förläggningar, men man har avdelat personalsom åker till andra förläggningar för att förmedla arbetskraft. Men vad händer?Man säger sig kunna placera 100200 fler än nu i arbete direkt frånförläggningarna, men det stupar på bostäderna! Även om arbetsgivarna hjälpertill finns det alltså inga bostäder! hörde jag ett annat exempel. Det var ordnatmed arbete och bostad men i det läget sade kommunens fiyktingmottagning: Nej,det går inte. Vi kan inte få in denna person inom kvoten. Det är ett annatproblem som förmedlarna möter vid rekrytering av arbetskraft direkt frånförläggningarna. : Det är helt klart att detta är ett problem med olika dimensioner och på olika lång sikt. Jag tror tyvärr att rätt så till vida att problemet med de 7 000 - eller 4 000, beroende på hurvi ser det inte i huvudsak är tillgång på arbete utan tillgång på bostäder. På kortsikt har vi avsatt 120 milj. kr. för det ni 1989/90:SfU16 kallarokonventionella metoder, men som vi har kallat otraditionella Bilagametoder. Men hur löser vi detta på ? Det här är ju enlokal fråga, som inte skall skötas centralt från , men det system somtidigare har funnits för ersättning till kommunerna har lett till en splittradbild inom kommunerna och vad jag vill kalla en social fixering vid helaflyktingmottagandet. Det har också medfört att AMS medverkar i för litenutsträckning. Om godkänner förslaget till nytt system förkommunal ersättning kommer det att innebära krav på lokal samverkan och krav påatt AMS skall vara oerhört aktiv och närvarande i den kommunala samverkan.Detta kan ske dels med hjälp av de 120 miljonerna i öronmärkta pengar ellervad det blir framöver dels genom att regeringen i den aktuella propositionenförsöker göra en mycket kraftig markering att AMS med sina vanliga pengar, sominte är 120 miljoner utan kanske 1520 miljarder, skall se till att prioriteradenna grupp via lokal samverkan, som således enligt förslaget är enförutsättning för att kommunerna skall få ersättning. Chrbtina Rogestam: Jag vill komplettera ochBo Göransson med att säga att vi från invandrarverket mycketstarkt har markerat arbetslinjen. Vi betonar vikten av att flyktingarnautnyttjar tiden på förläggningarna för att lära sig så mycket svenska sommöjligt, därför att det i alla skeden underlättar ens inträde i det svenskasamhället. Man försöker också så snabbt som möjligt ta reda påmänniskors bakgrund, yrkesmässigt och utbildningsmässigt. Så snart beslut omuppehållstillstånd är klart, görs mycket snabbt en sådan kartläggning. finnsen speciell fiyktingfil hos AMS, dit allt material rapporteras in. Där finnsalltså möjlighet att se efter vilken yrkesbakgrund etc. en person som fåttuppehållstillstånd har. Ingen tror att detta i särskilt många fall kommer attinnebära någon direktrekrytering från någon annan del av landet, men det ger enbild av det som tidigare var inne på, nämligen vilken erfarenhetoch kunskap som finns i den här gruppen och var man kan hitta folk att snabbtsätta in i olika utbildningar. Detta är alltså något mycket bra, som vi gemensamt haråstadkommit. Jag vill också understryka att det pågår mycket närasamarbete mellan AMS och invandrarverket i dessa frågor numera. Vi försöker påolika sätt underlätta för varandra. Vi strävar gemensamt efter att snabbt få utde enskilda människorna i arbete. Det gjordes inledningsvis när vi glada ochenergiska för I Vi år sedan tog tag i detta litet för snabbt en del misstag,som innebar att en och annan kommun blev sur på oss. Vi glömde, i glädjen överatt en person fick jobb, bostad etc. vid sidan om den vanliga rutinen, att geordentlig informa- tion till flyktingsamordnarna. De misstagen har vi lärt oss av. Vi 1989/90:SfU16 försökernu se till att aldrig göra någonting sådant bakom ryggen på Bilagakommunerna utan håller dem ordentligt informerade. Men, som säger, möter vi ibland argumenten trots att allt är ordnat att det är fel språkgrupp, att det ställsytterligare krav på tolkar, barntillsyn etc, som en viss kommun har svårt atttillgodose. Det är alltså viktigt att jobba med arbetsfrågorna, mendet hänger till slut på totalmottagandet. (): Jag hade också en del synpunkter påarbetsmarknaden, men jag vill gå vidare till och dessställning i en ekonomiskt trängd situation. Vi har ju valfrihetsbegreppet närdet gäller invandrar- och flyktingpolitik, och det gäller också sjukvården. Medde grupper som kommer in till följer också krav på andra saker än vikanske är vana vid. En sådan sak är omskärelse av gossebarn, som för de gruppersom kräver det har en mycket större betydelse än vi svenskar förstår denreligiösa bakgrunden, som vi i det närmaste kommit ifrån. Hur klarar dessa krav och andra kravsom måste ställas därför att många som kommer är tortyroffer? Klarar sjukvårdenav att uppfylla de krav som ställs på den? Detta gäller särskilt i en krympandeekonomi: Finns det utrymme lör att möta dessa krav? : Jag börjar med vården av tortyrskadade.Landstingen har haft på sig att börja bygga upp en kompetens. Bl.a.finns i samarbete med Röda korset, kommuner och landsting centra för vård avtortyrskadade dels i , dels i , dels på ett långt framskridetplaneringsstadium i . Det finns också ett flyktingcenter i , därman tar emot flyktingar, inte bara sådana som är torterade utan också sådanasom av andra skäl är i behov av psykiatrisk vård. Kontrakten med landstingen går också ut på att entredjedel av tiden skall användas till utbildningsinsatser. Men detta ärområden som tar mycket av landstingens resurser i anspråk, och landstingen harinte på samma sätt som exempelvis kommunerna och AMS något stöd lör sinverksamhet. De får bara ersättning för de insatser som görs i akutvård ochförlossningsvård, men de har ingen möjlighet att få någon basresurs, vilketskulle behövas. Det nu sagda berör vården av tortyrskadade. När det gälleromskärelse vet jag att man har ordnat resurser i , men jag kaninte svara för hur det är i landet i övrigt. : Frågan ställdes också allmänt omlandstingens ekonomi och vilka möjligheter som finns att göra en bra insatsnär det gäller sjukvård för invandrare. Ni känner säkert till att Landstingsförbundetnyligen har presenterat sin bilaga till långtidsutredningen. Den visar, vilketockså framgått av massmedia, att vi har en mycket besvärlig ekonomisk situationframför oss. Detomdiskuterade skattestoppet skulle också innebära om det 113 genomförs att man tvingas jobba med de resurser man har. 8 1989/90. När det gäller de flyktingar som fått uppehållstillstånd och är 1989/90:SfU16 kommunplacerade innebär den framlagda propositionen precis som Bilaga MaudHamilton var inne på att kommunerna får ett schabloniserat bidrag, medannågot sådant inte finns för landstingen. Vi förutsätts svara för invandrarnassjukvård på vår egen bekostnad. Dessa människor, som ganska har kommit till ,är inte som genomsnittliga svenska medborgare när det gäller sjukvårdsbehov.Inte minst finns, som nämnts, många tortyrskador, och det uppstår också behovav fortbildning av personalen för att få kulturförståelse. Det gäller inteminst dem som inte tidigare haft hand om utomeuropeiska flyktingar. De långa förläggningstiderna har kunnat skapapsykosomatiska problem, som man måste jobba med. Vi anser att det skullebehövas en basresurs, som skulle kunna göra att landstingen klarar en utökadförebyggande vård. Genom att verksamheten blir mer geografiskt spridd äntidigare kommer nya landsting in i bilden landsting som inte tidigare varitinne i detta arbete. Såvitt jag förstår förbereder invandrarverket upphandlingav akutsjukvård på anläggningarna i konkurrens. Jag har uppfattat det så attlandstingen är litet ambitiösare när de kan få betalt för sjukvården påfiyktingförläggningarna. Skulle upphandlingen leda till en mer torftig sjukvårdän om jag får uttrycka det så på fiyktingförläggningarna, lederdetta i sin tur till ett ytterligare större uppdämt sjukvårdsbehov dåflyktingarna kommer ut i kommunerna. Det är naturligtvis invandrarverket obetaget och det förekommerockså diskussioner om det i andra delar av den offentliga sektorn att användasig av konkurrens och beställar-producent-förhållande för att få en effektivverk- samhet, men det är viktigt att göra upphandling som innehåller de förinvandrarna väsentliga delarna. Tandvård, barnavård, skolhälsovård, mödravårdosv. måste av på ett bra sätt om flyktingarna vistas länge påförläggningarna. Jag vill också säga i detta sammanhang att vi är litetosäkra på vad som händer om andra sjukvårdshuvudmän blir sjukvårdsentreprenörerpå förläggningarna. Hur blir det då med laboratorieprover etc? Om landstingenutför den typen av arbete skall det väl utgå ersättning för det? Den allmänna bilden är att man gärna vill vara ambitiösoch göra ett bra jobb när det gäller sjukvård för invandrare med derasspeciella behov men visst påverkar den dåliga ekonomin landstingens möjligheter.Det är helt klart. Chrbtina Rogestam: Vi gör upphandling i samarbete medSpri-Konsult, som hjälper oss både att göra programmet och värdera de inkomnaanbuden. Vi har erfarenhet av denna typ av upphandling närdet gäller slussarna. Vår erfarenhet från exempelvis , där det blev såatt primärvården i dvs. en del av verksamhet gick in, är att vi har fått högre kvalitet på sjukvården till ett lägre pris.Det är alltså fortfarande som svarar för verksam- Kanvi bara gemensamt med lösa 1989/90:SfU16lokalproblemen, kommer vi att lösa alla problem när det gäller Bilaga hälsovård och hälsoundersökningar i . gör vi motsvarande upphandling rätt över landet när detgäller flyktingförläggningarna. Vår ambition är att fortfarande hålla en mycketgod kvalitet på hälso- och sjukvården, men den skall vara anpassad efter debehov som vi nu har lärt oss finns. Vi tror att det faktum att vi ibland harlandstingen, ibland privata läkare, är ett mycket bra sätt att hålla efterkommunerna och också att det ger en möjlighet att på litet sikt utvärdera ochjämföra. (): Jag vill återvända tillskolöverstyrelsen och när det gäller svenskundervisningen. Jaguppfattade så, att SÖ känner av de svårigheter som beror på attsfi-lärare saknas, men jag fick inte klarhet i hur SÖ planerar att mötabehovet. Min fråga är: Hur skall behovet av sfi-lärare tillgodoses? , Skolöverstyreben: När jag tidigare taladeom lärare gjorde jag det utifrån fråga ur ungdomsskolans perspektiv.När det gäller sfi-lärare är situationen ganska tillfredsställande. Vi harkommit in i ett tillstånd av stabilitet. Vi måste nu se till att fortlöpande fåen nyrekrytering genom nyutbildning. Vi försöker tillsammans med UHÄ hittavägar för att åstadkomma en lärarutbildning som är anpassad till de nyasyftena. Men det akuta problemet just nu är snarare mångfalden imottagandet och svårigheterna att med de lärare vi har nå ut till allaspråkgrupper i alla kommuner. Det är någonting som är gemensamt medungdomsskolans problem. (): Jag vill ta upp en helt ny fråga,nämligen brottsligheten. Det förekommer ganska mycket brottslighet även blandinvandrare. Jag vill då ställa en fråga, och jag vet inte vem som skall svaranär nu advokaterna har gått. Frågan lyder; Anser man att det skall vara samma straffför samma brott vare sig det begåtts av en invandrare eller en svensk? Jagtycker det, men jag vill fråga om det finns några andra åsikter. Jag undrar vidare om man har några teorier om varförbrottsligheten är ganska stor i dessa grupper. Beror det på brist påsamhällsinformation, brist på utbildning, arbete och bostäder, som vi hartalat mycket om här ? Har man jämfört olika grupper i ? Invandrarna iåldersgruppen , framför allt männen, är överrepresenterade när detgäller brott. Är också svenska män i den åldersgruppen överrepresenterade? Harman gjort några sådana jämförelser? Vidarevill jag fråga: Hur ofta utsätts invandrare för brott? De här frågorna är egentligen lämpade för advokater, menjag tror säkert att någon från invandrarverket eller arbetsmarknadsdepartementethar något att säga. : Jag dristar mig att hugga ordet för att säga emot 115 Jag tycker inte att detta är enadvokatfråga. Det ärprecis som du säger; Om man tar statistiken brutto, rakt av, 1989/90:SfU 16 visardenna statistik att brottsligheten är mycket högre bland invandra- Bilaga re änbland svenskar. Men om man slår sönder den i någorlunda relevanta grupper ungdomar, män, storstäder, samhällsförhållanden i övrigt, typ arbete-ickearbete, bostadssituation, skilsmässofrekvens och gör en jämförelse med jämförbarasvenskar försvinner väldigt mycket av den skillnad som finns i bruttolistan. Dåfinns skillnaderna kvar för vissa typer av brott, där invandrarna äröverrepresenterade, på samma sätt som de är underrepresenterade vad gällerandra typer av brott. De är, mycket förenklat, överrepresenterade vad gällervissa typer av våldsbrott, exempelvis ekonomisk brottslighet. På den andra delfrågan vill jag svara: Visst är det så attockså invandrare utsätts för våldsbrott. Men de är på samma sätt som för motsvarandesvenska grupper uppdelade i ungdomar, boende i storstäder osv. De utsättervarandra var och en inom sin grupp för denna typ av våldsbrott.Skillnaderna är alltså inte så stora när man "slår sönder" gruppernai olika bitar. (): Anser ni att man skall ha sammastraff för samma brott? Den frågan har ju varit aktuell i olika sammanhang. : Det är ganska självklart, med det tilläggsom också är ganska naturligt, nämligen hänsynen till varje personsindividuella förhållanden. kan väl utveckla närmare vad somsägs i den allmänna lagstiftningen om just detta. Det gäller även invandrare.Men det är ju inte generellt så, att man skall behandlas annorlunda därför kommer från ett annat land! Det som jag är mest irriterad på i den här debatten är tycks tro att det i länder som invandrarna kommer från skulle vara legitimtatt misshandla och våldta sin fru eller mörda. Där är ofta straffen myckethårdare än i . Det verkar ibland som om människor tror att dessapersoner kommer från något land där allt detta är tillåtet. Så är det intealls! (): Jag vill ställa en fråga tillLandstingsförbundet: Många landsting arbetar ju med speciella team, somspecialiserar sig på flyktingbarn och flyktingfamiljers problem. När man talarmed personalen som arbetar inom dessa team, pekar de på att de har utbildningför svenska förhållanden men saknar ordentliga kunskaper om flyktingarnaskulturbakgrund. Jag undrar: Vem är ansvarig för den utbildning som dennapersonal behöver? ordna någon sorts kunskapsbank ellersamla den kompetens som dessa olika team skaffar sig? : När det gäller personalutbildning ominvandrarfrågor har det skett en stark utveckling . Det ordnas en rad kurser och konferenser av olika slag, av olika längd och med olika målgrupper. Jag kommer från , och jag vet att vårt invandrarsekre- tariat blir bokstavligt talat nedringt från andra landsting som vill ha information om dessa 'ägor. En av anledningar- 116 na tilldetta är självfallet att vi har haft dessa problem i storstäderna 1989/90:SfUl6 undermycket än andra och därför har en viss erfarenhet. som vigivetvis måste föra vidare. Tandvård, omsorg och vissa sjukvårdsområden ordnar ocksåregelbundet utbildning om invandrarfrågor och försöker förankra denna iutbildningsavdelningarnas olika program. , invandrarverket och Landstingsförbundethar också ordnat fem konferenser som just tar upp dessa olika delar. Med anledning av fråga kan jag inte låtabli att återkomma till hur vi tar till vara landstingens resurser och vad somhänder när det gäller tortyrskador och flyktingproblematik. Vi vet atttortyrskador ofta upptäcks sent. När man gör hälsokontroller ute påflyktingslussarna kommer de här frågorna inte . Det har också en ganskanaturlig förklaring, nämligen att människor som har varit utsatta för tortyr avolika anledning ofta förhörs i grupper med poliser och läkare. Dessa människorär ofta misstänksamma, och de skäms också för att de varit utsattaför förnedring. Problemen kommer ofta vid ett mycket senare tillfålle. I använder vi Röda korset, somvi har gett bidrag till. Vi skall nu skriva på ettlemårsav-tal med Röda korset, och vi skall alltså betala ungefår 3,5 milj.krVårför att de skall hjälpa till att ta hand om ett antal tortyrskadade flyktingar. Röda korset klarar av att behandla ett 50-tal personer.Man skall också, enligt vad som sagts, kunna göra en bedömning av ca 150människor. Men den grupp som har dessa skador är så stor som ungefår 1 000personer. Vi har alltså inte tillräckligt med resurser att klara dennaverksamhet. Röda korset har också förbundit sig via avtal att hjälpatill med kompetensutveckling, vilket innebär att man skall hålla seminariedagarför personal osv. Men det handlar inte bara om kompetensutveckling.Landstingen måste också få resurser att kunna hjälpa till i dessa frågor. Detär därför oerhört viktigt att landstingen får del av schablonbidragen för attpå så sätt få resurser att ta till vara dessa mycket viktiga intressen inomflyktingproblematiken. (): Jag måste fråga; Svarade du förLandstingsförbundet eller för ? : Jag svarade för båda. Jag försökte talaom att vi i har en ganska lång erfarenhet när detgäller utbildningsfrågorna, som vi också förmedlar ut till andra landsting, menatt även , invandrarverket och har tagit tagi dessa problem och anordnar konferenser. : Jag vill bara göra en kort kommentar,eftersom vi har omnämnts när det gäller rehabilitering. Röda korset ser dennafråga som mycket viktig utifrån våra utgångspunkter. Vi har tagit initiativ och harett center i , ett i och ett på gång i . Vi seröver denna problematik bl.a. med utgångspunkt i om det finns Bilaga ettväxande behov. Detta sker i samarbete med landstingen. Från början var vår inställning att vi ville, på ett parområden, markera betydelsen av åtgärder för att det sedan skulle bli ringar påvattnet ut i de olika landstingen. Det har inte blivit så mycket av detta ännu,men en kompetensutveckling är på gång. Vi ser det som mycket angeläget attfortsätta på den linje vi har slagit in på, men det behövs mer och i grundenär detta en ekonomisk fråga, såsom också har påtalats. (): Min fråga handlar om det som allapolitiker ständigt stöter på. När en åtgärd skall vidtas möter man vissaprotester. Som gammal kommunalman vet jag, att när man skall bygga ettungdomshem protesterar folk, när man skall göra ett grönområde protesterarfolk, osv. Just denna fråga berör er två som senast uttalat er. ChristinaRogestam sade : Vi jagar 10 000 bäddar, och det gör ni medstor framgång. Det skall vi på olika sätt underlätta, men vill jag fråga: När invandrarverket träffar avtal med dem som kan ställabäddar till förfogande, hur sker då kontakterna med kommunerna? Hur serkommunerna på att invandrarverket går ut och träöar avtal med olika enskildaintressenter? Konflikten är självklar, och jag skulle vilja ha en kommentar aver båda.