bet · GD01JuU3 · 1989-12-31 00:00:00 — Varken i skollagen eller på annat ställe iskollagstiftningen regleras frågan om handgripliga åtgärder mot en elev. Dettainnebär att i princip endast reglerna om nödvärn och nöd i 24 kap, (BrB) är tillämpliga på sådana situationer där det kan ifrågakomma att genom någonform av våld försöka avbryta en pågående konflikt. Regleringen innebärsammanfattningsvis att ett eljest brottsligt handlande är straffritt isituationer där det är fråga om att avstyra ett påbörjat eller överhängandebrottsligt angrepp på person eller egendom (nödvärn). Även om det inte ärfråga om att ingripa mot ett brottsligt angrepp kan sådant handlande i vissafall vara straffritt (nöd). Härutöver finns vissa oreglerade fall av ansvarsfrihet,där det som regel rör sig om intressekollisioner. Det är alltså fråga omhandlingar som i och för sig täcks av ett straffbud men som inte rimligtvis kanvara avsedda att träffas av kriminalisering. I motionen hänvisas till en dom i HD förraåret, I domen dömdes en lärare för att ha tagit nackgrepp på en elev ochhärigenom orsakat eleven bl,a, smärta och ömhet. Gärningen bedömdes som ringamisshandel, HD konsterade i sina domskäl att det inte förelegat någon nöd-eller nödvärnssituation för ingripandet och fann vidare att detfysiska lidande som läraren orsakat eleven nådde upp till misshandelsnivån. HD tillade bl.a: att det får,förutsättas att en lärare vidutövning av 1989/90:JuU3 sin tillsynsplikt inte kan vara avskuren från att användavarje möjlighet till kroppsligt ingrepp mot en elev även då det inte är frågaom en nöd- eller nödvärnssituation. Var gränsen för det tillåtna i så fallskall dras ansåg HD osäkert. ; detta måste ytterst bli föremål för en bedömningmed hänsyn till samtliga- närmare omständigheter i det enskilda fallet. Yrkandet i motionen synes närmast innebära önskemål om ennärmare reglering av detta oreglerade område. Remissinstanserna har avstyrkt en straffrättsligsärreglering för sko lan. Utskottet konstaterar först att det av skolförordningenframgår att det åligger en lärare att vaka över elevernas uppförande ochordning. Att lärarna har en tillsynsplikt torde sålunda vara ställt utom allttvivel. Häri ingår, som anfört i sitt remissvar tillutskottet, både en ledande och fostrande uppgift och en skyldighet att, om detär möjligt, ingripa för att upprätthålla ordningen eller för att försvara enelev. På många håll i skolorna råder en svår arbetssituation.Våldsutvecklingen är i detta sammanhang en djupt oroande omständighet somdrabbar inte endast lärarna och annan personal utan även eleverna. Det är motden bakgrunden krav har rests på ökade möjligheter att använda olika former avmilt våld i konfliktsituationer oavsett om handgripligheter förekommit. Detta är emellertid såsom utskottet ser det av flera skälinte någon lösning. Utskottet vill här först hänvisa till grundinställningen iskollagstiftningen och läroplanerna som innebär att konflikter skall lösasgenom samtal och elewårdande åtgärder. Utskottet har visserligen förståelse föratt sådana åtgärder inte alltid är tillräckliga eller ens möjliga att genomförai akuta situationer. För sådana lägen finns emellertid nöd-och nödvärnsreglernasom i de flesta fall torde ge ett tillräckligt utrymme för handgripligaåtgärder. När det gäller det av HD angivna oreglerade utrymmet anserutskottet det knappast möjligt att göra en närmare precisering. En bedömningmåste alltså som HD anför göras med utgångspunkt i förhållandena i varjeenskilt fall. Också RÅ har i sitt remissvar framfört uppfattningen att dettorde vara mycket svårt att i lagtext precisera vilken typ av förfaranden somfaller utanför det straffbara området. En reglering skulle för övrigt ge upphovtill nya gränsdragningsproblem av samma karaktär som finns när det gäller t.ex.nödvärnsrätten. Det förefaller således knappast vara möjligt att genom enförfattningsreglering skapa klarhet i den bemärkelsen att det lätt gick attutläsa vad som är tillåtet i olika situationer. Risk finns vidare, som utskottet ser det, att en regleringskulle leda 1989/90:JuU3 till att toleranströskeln när det gälleranvändandet av våld i skolan skulle sjunka och våld således förekomma'oftare änvad som är fallet. Det går slutligen inte heller att bortse från attremissinstanserna , avstyrkt tanken på en straffrättslig särreglering förskolorna. Avslutningsvis vill utskottet uttala att den ökadeanvändningen av våld är ett särskilt oroande inslag i brottsutvecklingen. Storasamhällsinsatser görs för att bryta denna utveckling. Enhuvudlinje i det arbetet består i attitydpåverkan. Här intar skolorna enframträdande roll, där lärarkårens insatser är av mycket stor betydelse.Enligt utskottets synsätt är det i själva verket efter denna linje som enlösning på de ifrågavarande problemen måste sökas; arbetet härpå bör bedrivasmed största prioritet. Att införa en reglering som skulle kunna leda till ökadvåldsanvändning i skolorna skulle kunna spoliera detta arbete. Utskottetavstyrker bifall till motionen. beträffande lärarpersonab tilbyrisplikt och ingripanderättatt avslår motion 1988/89:Ju611. Närvarande: (), (.s),(), (), (), IngbrittIrhammar (c), (), (), (), BjörnEricson (s), (), (), (), BerithEriksson (vpk), (), () och (). gotab 99114, 1989