bet · GD01UU15 · 1989-12-31 00:00:00 — Härmed får yrkandena 1 och 4 i motion U236 (s) ochyrkandena 1 4 i motion U240 (fp) anses besvarade. Yrkandena 2 och 3 i motionU236 avstyrks. Nya samarbetsländer, länderprogram och landval Moderata samlingspartiet framför i sina motioner U202 ochU246 (utan yrkande) att landramarna successivt bör avvecklas till förmån för ett projektinriktat bistånd. Biståndet genom statsmakten i enpartilän- der skall avvecklas om inte en utveckling sker i demokratisk riktning. Därför föreslås en 20-procentig minskning av landramen för huvudde len av enpartistaterna. Moderata samlingspartiet menar vidare att bi stånd genom statsmakten till , , och Viet nam skall avvecklas om inte villkoren för att uppnå fred, försoning eller för att stoppa utvecklingen mot enpartistat infrias. Landramarna föreslås således avvecklas för dessa länder fr.o.m. nästa budgetår. föreslår i motion U204 att , , och blir nya programländer. Partiet menar att programlandssystemet bör finnas kvar men att ökad rörlighet i syste met medges. Partiet menar vidare att det måste finnas mycket starka särskilda skäl om ett land med totalitärt system skall finnas kvar i kretsen av programländer. Som exempel på ett tänkbart nytt samarbet sland nämns . och föreslår inga änd ringar av regeringens förslag när det gäller länderval. kommunisternaföreslår i motion U241 att och bör 1989/90:UU15 Partiet förordar att det långsiktiga bilaterala biståndetgenerellt ges högre anslag. Biståndet till de 17 programländernamotsvarar cirka en Värdedel av det totala svenska biståndet och cirka hälftenav det bistånd som kanaliseras via SIDA. Programländerna utgörs av de länderför vilka fastställt en medelsram. Programlandsbiståndet utmärksfrämst genom sin långsiktighet. Samarbetet regleras genom regeringsavtal.Procedur- och samarbetsavtal löper vanligen på fem resp. . Förprogramländerna medges möjlighet att göra bistånds-utfåstelser tre gångerstörre än landramen vilket underlättar långsiktig planering. ger ett omfattande bilateralt bistånd utanförlandramarna, såväl till programländerna som till en rad länder utanför programlandskretsen.Det gäller exempelvis medel över katastrofanslaget eller anslaget förprojektbistånd, via enskilda organisationer eller genom BITS. Biståndet utanför landramarna har ökat successivt. Till endel av länderna utanför programlandskretsen går numer ett omfattande bistånd.Exempel på sådana länder är , , och . Utskottet konstaterar att gränsen mellan programländer ochövriga länder blivit mindre skarp. Biståndssamarbetet med länder som inte ärprogramländer har i några fall antagit en låniktig karaktär. Generelltsärskiljs dock programlandssamarbetet genom en större grad av långsiktighet,exemplifierat genom möjligheten att göra utfästelser upp till tre gångerlandramen. Utskottet finner att det även i fortsättningen finns godaskäl att genom landramssystemet koncentrera biståndet till vissa länder. Härförtalar de krav ett effektivt biståndssamarbete ställer beträffande resurser,kunskapsuppbyggnad och långsiktighet, såväl i som i mottagarländerna,inte minst beträffande de fattigaste länderna. Utskottet välkomnar emellertid att flexibla former för ettomfattande bistånd till länder utanför programlandskretsen tillhandahålls.Likaledes är det naturligt att mellanformer uppkommer i länder även utanförprogramlandskretsen där samarbetet antagit en mer långsiktig karaktär. Det börpå sikt och från fäll till fall kunna övervägas om sådana länder skallinkluderas bland programländerna, förutsatt att erforderlig kapacitet härförfinns samt det i övrigt bedöms lämpligt med hänsyn till utvecklingsnivå ochandra i sammanhanget relevanta faktorer. Programlandskretsen är inte för alltidgiven även om förändringar måste ske efter noggranna överväganden. Det kan nämnas att utredningen om organisation ocharbetsformer i det bilaterala biståndet vars betänkande presenteras 68 bl.a.behandlar frågan om programlandsbistånd visavi övrigt bistånd. Utskottettorde därför få anledning att återkomma till denna fråga i nästa års betänkanderörande utvecklingssamarbetet. Utskottet anser mot denna bakgrund inte att det finns skälför att nu föreslå att de i motionerna nämnda länderna skall bliprogramländer. De biståndsformer som redan nu disponeras ger tillräckligtutrymme för att genomföra angelägna biståndsinsatser i olika länder. Det kangälla exempelvis återuppbyggnad i efter det att fred uppnåtts lika välsom miljöinsatser i om sådana skulle aktualiseras. Yrkande 14 i motion U204 (fp) får därmed anses besvarat.Yrkande 13 i motion U202 (m), yrkandena 15, 21, 24, 30, 47, 48 och 50 i motionU204 (fp) samt yrkandena 14, 15, 19, 20 i motion U241 (vpk) avstyrks. Aterflöde, bundet bistånd (U204) och (U220) yrkar attsvenskt bistånd skall vara obundet. anser att regeringen i nästabudgetpropositionen skall återkomma med forslag till nya riktlinjer förbindning av bistånd. Utgångspunkten skall enligt motionärerna vara attvarubi-stånd i princip skall vara obundet och att det skall krävas biståndspolitiskaskäl för eventuella undantag från denna princip. vill inte hanågra undantag utan anser att "detta sätt att bedriva handel har ingenplats inom det svenska biståndet". Rakt motsatt uppfattning framförs ienskild motion U205 (m) där motionärerna anser att biståndsinsatser i huvudsakskall utgöras av bundet bistånd för erhållande av större effektivitet och somstöd för svensk ekonomi. Utskottet anser att det svenska biståndet i princip börvara obundet. En utveckling har också skett mot minskad bindning. Det svenskavarubiståndet är till allra största delen obundet. SIDA beräknar att den bundnadelen av varubiståndet /90 uppgår till eller 120 milj.kr. Den delav varubiståndet som är bunden skall bestå av konkurrenskraftiga varor somdirekt efterfrågas av ett mottagarland. har SIDA dessutom antagitnya riktlinjer för varubiståndet. Varubiståndets primära syfte blir att stödjaen ekonomisk reformpolitik i mottagarländerna. I länder som genomför s. k.strukturanpassningsprogram kan varubiståndet utformas som ett flexibelt stödavsett att lätta skuldbördan. Stödet skall vara obundet både vad gäller ändamåloch upphandling, och SIDA:s beredning och uppföljning koncentreras på landetsallmänna makroekonomiska situation och administra- tivakapacitet, inte på de varor som skall importeras. Även i andra 1989/90:UU15 länderkommer varubiståndet i minskande omfattning att bindas till upphandling iSverige. Det svenska internationella livsmedelsbiståndet har ocksåblivit mindre bundet genom att världslivsmedelsprogrammet kan få detsvenska stödet som kontantbidrag för uppköp av livsmedel i . Med det ovan anförda finner inte utskottet att behovföreligger för förslag till nya riktlinjer för bindning av bistånd som föreslåsi motion U204. U-krediterna och det tekniska biståndet genom BITS ärdäremot bundet eftersom det är kontrakt med svensk part som finansieras. 1 bådafallen kan dock en stor del av t.ex. utrustning och expertis vara importerad.Viss finansiering av lokala kostnader kan även inkluderas. Utskottet fåranledning återkomma till BITS verksamhet under anslagsposten C 3. Härmed får yrkande 7 i motion U204 (fp) och yrkande 8 imotion U220 (mp) anses besvarade. Motion U205 (m) avstyrks följaktligen. Moderata samlingspartiet anser det inte vara rimligt attSverige år ger en betydande andel av biståndet till regimer som intevisar någon tendens att utvecklas i demokratisk riktning. I motion U202 (m)krävs därför att statligt bistånd till odemokratiska regimer bör avvecklasunder av . 1 de enskilda motionerna U612 (vpk) och U628 (fp)framförs att det svenska biståndet till skall avbrytcis om den marockanskaregeringen inte visar aktiv freds- och förhandlingsvilja gentemot befolkningeni och deras representanter . Frågan om kriterier för när bistånd skall avbrytas harvarit en återkommande fråga för utskottet. En naturlig orsak för avbrytande ärsjälvfallet att utvecklingsarbetet med ett visst land har nått sina mål. Om såinte är fallet bör det finnas mycket starka skäl om ett avbrytande avutvecklingssamarbete skall övervägas. Utskottet har emellertid konstaterat attdet kan finnas omständigheter som gör att en omprövning av ett pågåendebiståndssamarbete måste kunna övervägas. En är att själva förutsättningarna förbistånd förändras så att de biståndspolitiska målen inte går att uppnå.Allvarliga brott mot folkrätten eller anfallskrig och ockupation är andraomständigheter. Eftersom den grundläggande anledningen till bistånd äratt höja fattiga människors levnadsnivå och denna anledning i sin mest prima- ' ra form(dvs. att ge näring, värme och skydd) kanske i ännu högre 1989/90:UU15 gradkvarstår under situationer då uppfyllandet av andra biståndsmål ter sigomöjligt, t.ex. i krig, måste även frågan om alternativa kanaler och formerför biståndet först undersökas innan ett avbrytande sker. Ettexempel som just nu är aktuellt är , där utskottet delar regeringensbedömning att biståndsramen för kommande budgetår till enbetydande del bör reserveras för katastrofhjälp och att detta bistånd med fördelkan förmedlas via enskilda hjälporganisationer och FN. Ett annat exempel är Sri Länka där det enligt utskottetsuppfattning på grund av konflikten i landet är nödvändigt med en viss omdisponeringav biståndet från traditionellt samarbete mot akut nödhjälp som också kankanaliseras via enskilda organisationer och FN. Bedömningar måste dock ske från fall till fall. Utskottetanser att det inte i förväg går att uppställa entydiga kriterier av den typ somframförs i motion U202, t.ex. att ett land är en enpartistat. Inte heller börbistånd användas för direkt politisk påtryckning i en förhandlingssituation,vilket föreslås i motionerna U612 och U628. Med det ovan anförda avstyrks yrkande 3 i motion U202 (m),yrkande 3 i motion U612 (vpk) och yrkande 3 i motion U628 (fp). Förslag om utredningar om biståndets inriktning,organisation och former Moderata samlingspartiet anser i motion U202 att enparlamentarisk kommitté bör tillsättas med uppgift att se över det svenska biståndetsinriktning. Kommittén bör enligt motionärerna kunna lägga fram förslag omförändringar rörande biståndets organisation och arbetsformer så att detta ihögre grad än vad nu är fallet stödjer en utveckling i mot demokratioch marknadsekonomi. begär i motion U244 att en parlamentarisktsammansatt utredning tillsätts som skall göra en samlad analys av Sverigestotala u-landspolitik och inte som sker studera delproblem i olikaspecialutredningar. Utredningen skall ha som uppgift att presentera sådanaförslag att de svenska biståndspolitiska målen säkerställs. Även kommunisterna efterlyser i motion U538en totalanalys av utvecklingens villkor och roll häri. Utredningenskall vara parlamentariskt tillsatt med bred förankring i folkrörelserna.Utgångspunkten för utredningen skall vara att utarbeta en plan för hur ett höjtbiståndsanslag som uppgår till av BNI skall kunna genomföras. 1989/90:UU 15 har flera delar av biståndet granskats ochutvärderats. Översyner av (Ds UD 1984:1), av biståndetgenom enskilda organisationer (SIDA 1985), forskningsbiståndet (Ds UD 1985:2),katastrofbiståndet (Ds UD 1986:2), översyn av biståndsmålen (SOU 1987:28),verksamhet (SOU 1988:4), kultursamarbetet med (Ds UD1987:2), den statligt finansierade u-landsinformationen (SOU 1988:19) samt, isamband med exportkreditutredningen, vissa aspekter av u-kreditsystemet(1988:42). Den parlamentariska utredning som gjort en översyn avorganisation och arbetsformer i det bilaterala biståndet avlämnade sittbetänkande . En huvuduppgift för denna utredning har varit att angeriktlinjer och ramar för en bilateral biståndsorganisation som kan klara av attförmedla ett växande bistånd som präglas av allt större mångfald. Andrautredningar som pågår är den utredning om FN:s roll i utvecklingssamarbetet somde nordiska länderna gemensamt har inlett. Utredningen som beräknas pågå i treår skall bl.a. studera FN-biståndet i ett antal utvalda och utifråndessa erfarenheter söka bedöma hur bäst skall kunnautnyttjas av . En parlamentarisk referensgrupp har knutits till utredningen. Efter ett initiativ av beslöts atttillsätta en parlamentariskt förankrad samlad översyn av det multilateralabiståndet. Utredningen skall avsluta sitt arbete . 1989 inleddes också ett analysarbete rörandeeffektivitetsfrågorna i biståndet. Behovet av relevant beslutsunderlag förbiståndet har enligt vad som framförs i propositionen fått allt störreuppmärksamhet i utvecklingssamarbetet. Det analysarbete som inletts syftar tillatt pröva om det föreligger behov av förändringar i fråga om utvärderingsverksamhetensorganisation och metoder samt av formerna för resultatuppföljning inför defördjupade anslagsframställningar som biståndsmyndigheterna kommer att behövagöra vid övergången till treårsbudgete-ring. Till detta kommer detutvärderingsarbete som SIDA och de andra biståndsorganen kontinuerligtgenomför. Mot bakgrund av de ovan redovisade avslutade ellerpågående utredningarna som i väsentliga delar sett över och analyserat utvecklingssamarbetetfinner utskottet att det nu inte föreligger behov av en ny bred parlamentariskutredning om hela den svenska biståndspolitiken. Därtill anser utskottet att den helhetssyn påu-landspolitiken och biståndspolitiken som efterlyses i motionerna redan i stor utsträckning uppnåtts så långt detta är görligt. Utskottet vill påminna om att det här är fråga om en process. Med hänsyn till att olika länder har så olika förutsättningar för sin utveckling och att villkoren i det internationella samarbetet och i den ekonomiska miljön förändras snabbt har utskot tet svårt att se att man i en allmänt inriktad utredning nu skulle komma till större klarhet än vad som görs genom delstudier som genomförts och är under genomförande. Snarare anser utskottet att det 72 system som används, dvs. att kontinuerligt utreda olika delar av biståndet,har visat sig effektivt och ökat det svenska biståndets anpass- 1989/90:UU15 Denna kontinuerliga förändring och anpassning tillu-ländernas utveckling skulle inte kunna vidmakthållas om vi i ställetgenomförde alltför stora, tungrodda och långvariga utredningar som de somefterlyses av motionärerna riskerar att bli. Härmed avstyrks yrkande 15 i motion U202 (m), yrkande 11 imotion U244 (c) och motion U538 (vpk). Bidrag till internationella biståndsprogram (C 1) Propositionen (s. 6890) Bidrag till internationella biståndsprogram budgetåren 1989/90 och 1990/91 fördelat på organisationer(milj.kr.) Anslag Förslag Föränd-1989/90 1990/91 ring FN;s utvecklingsprogram (UNDP) varav - UTPrsverksamhet i de minst utvecklade länderna - Sahelkontoret(UNSO) - FN:s kapi ta1 ut veck 1ingsfond (UNCDF) 1 115,0 1 235,0 + 120,0 - Internationellautvecklingsfonden () - Internationellafinansierings-bolaget (IFC) - Afrikanskautvecklingsbanken (AfDB) - Afrikanskautvecklingsfonden (AfDF) - Asiatiskautvecklingsbanken (AsDB) - Asiatiskautvecklingsfonden (AsDF) - Interamerikanskautvecklingsbanken (IDB) (1) Övrigt samarbete med ut vecklingsbanker 25,0 - - 25,0 73 1 214,7 1 225,2 + 10,5 ItiTERNATlCNELLT LlVShCDELSBlSTÅND OCH JORDBRUKSUTVECKLING Internationellt livsmedelsbistånd 215,0 264,0 + 49,0 konventionen (FAC) - Internationella katastrof lagret för livsmedel (lEFR) - FN.s hjälporganisation för Palestinaflyktingar (UNRWA) - FN:s flyktingkommissarie () 245,0 320,0 + 75,0 Övriga organisationer 135,0 174,0 + 39,0 - /hände Iscent rum (ITC) - FN:snarkotikatond () och annan narkotikabekämpning Andra multilaterala bidrag varav 'Finansieras t.o.ni. innevarande budgetår över anslaget E5. FN:sutvecklingsprogram (UNDP), kapitalutveckiingsfond (UNCDF), befolkningsfond(UNFPA) och barnfond () FN:sutvecklingsprogram UNDP är FN-systemets centrala organ för finansiering av tekniskt bistånd. UNDP har även ett ansvar för att FN-systemets samlade verksamhet inom detta område samordnas i mottagarländerna. UNDP har ett världsomfettande program i omkring 150 länder och territorier. Dess resurser är emellertid blygsamma jämfört med många andra biståndsorgans. De motsvarar ungefår Sveri- ' gesbilaterala bistånd i 17 programländer. Behovet av ett FN-organ 1989/90:UU15 som biståru-länderna med att få en överblick över sitt totala biståndsbehov förblirstort enligt propositionen. UNDP har här en väsentlig roll. Det är ocksåviktigt att FN-systemets biståndsorgan samarbetar med varandra och attsplittring undviks. De ursprungliga intentionerna med UNDP som samordnare avFN-systemets tekniska bistånd har dock inte helt kunnat genomföras. En stor delav detta bistånd finansieras inte av UNDP utan direkt genom feckorganen. Totaltär FN-systemets biståndsmedel relativt små. Splittring av dess begränsaderesurser leder ofta till mindre effektiv resursanvändning. Dessa problem harofta försvagat FN-biståndets roll i . För att komma till rätta med problemen behöver UNDP ensolid resursbas. Den bör enligt regeringen byggas upp genom ökade bidrag frånallt fler givarländer. De nordiska länderna svarar för närmareen tredjedel av bidragen till UNDP. Det är enligt regeringens mening angelägetmed en rimligare bidragsfördelning, och kommer därför att verka för ettstörre och bredare ansvarstagande bland givarna för tilldelning av resursertill UNDP. Förhandlingarna om resurstilldelning och -fördelning underUNDP:s femte programperiod inleds . Dessa kommer att få storbetydelse för den framtida inriktningen av UNDP:s arbete. Enligt regeringensmening bör huvuddelen av UNDP:s biståndsinsatser även i fortsättningen gå tillde fettigaste . En översyn pågår nu av systemet för hur UNDP ersätterövriga FN-organ som utför UNDP-finansierade projekt. Regeringen anser detväsentligt att samarbetet mellan FN-organen på biståndsområdet förbättras ochatt splittring undviks. I propositionen föreslås att , intill dess attdessa utredningsresultat och förhandlingar är klara, har en viss flexibilitetatt med extra bidrag påverka UNDP:s framtida inriktning. Mot denna bakgrundanser regeringen att bidrag bör uppgå till 575 milj.kr. och attdärutöver 50 milj.kr. avsätts för insatser som syftar till att ytterligarefrämja en effektiv verksamhet inom UNDP i linje med de svenskabiståndspolitiska målen. UNDP medverkar till att få till stånd ett ökat ochsamordnat bistånd till de minst utvecklade länderna genom att anordna s.k.rundabords-konferenser. Vidare skall UNDP bistå de minst utvecklade länderna ideras förberedelser for den nya om de minst utvecklade ländernasom skall äga rum i . Regeringen föreslår att bidragettill verksamheten ökas med 5 milj.kr. till 65 milj.kr. för /91. För att understödja UNDP:s handlingsprogram förtorkdrabbade länder i förelår regeringen att för budgetåret1990/91 lämnar ett bidrag på 25 milj.kr. till (UNSO). () ger finansiellt ochtekniskt bistånd till småskaliga investeringsprojekt som gynnar den lokala före tagsamheten i de minst utvecklade länderna. Regeringen föreslår ett bidrag på 55 milj.kr. för /91, en ökning med 5 milj.kr. FN.Sbefolkningsfond (UNFPA) är det centrala finansieringsorganet 1989/90:UUl5 inomFN-systemet för bistånd på befolkningsområdet. Dess verksamhetsområden ärfemiljeplanering, befolkningsstatistik, system för folkbokföring ochfolkräkning samt utbildning och forskning. Regeringen anser att bör fortsätta att verka förökade internationella insatser för befolkningsfrågor i . Det svenskabiståndet på detta område lämnas dels som en integrerad del av bilateralaprogram främst inom hälsosektorn, dels genom internationella program som UNFPAoch Internationella familjeplaneringsfederationen (IPPF). UNFPA har stora intecknade reservationer.Detta är en följd bl.a. av att fonden alltmer arbetar för att bygga uppländernas egen förmåga att genomföra befolkningsinsatser, vilket medför att destora kostnaderna kommer i ett senare skede av programmen. ökade detsvenska bidraget till UNFPA . Regeringen föreslår att det svenskabidraget till UNFPA nu ökas med 10,0 milj.kr. till 125,0 milj.kr. UNICEF.s programverksamhet, som till övervägande del ärförlagd till de fattigaste länderna, bedrivs inom ramen för flerårigalandprogram. Programmen omfattar främst hälso- och sjukvård, nutrition,vattenförsörjning och olika former av utbildning särskilt för barn och mödrar. Barnfonden har ägnat ökad uppmärksamhet åtbarn i särskilt svåra omständigheter. Ett led i detta arbete är en ingåenderapportering om hur barnen i och frontstaterna drabbas av apartheid.Hit hör också biståndet till barn i andra väpnade konflikter, katastrofdrabbadeområden, gatubarn och barn som är offer för exploatering och övergrepp.Regeringen utgår ifrån att detta arbete intensifieras i enlighet med FN:skonvention om barnens rättigheter som antagits av generalförsamlingen hösten1989. roll framhålls även i bevakningen av de sociala aspekterna istrukturanpassningsprocessen i skuldtyngda länder. Barnfondens reguljära verksamhet kompletteras av desärskilda insatser som genomför med hjälp av tilläggsbidrag. Inom ramenför många omfattande gemensamma FN-insatser av katastrofkaraktär, liksom iolika rehabiliterings- och återuppbyggnadsprogram, deltar aktivt. , som finansierar av budget, harunder varit barnfondens största eller näst största bidragsgivare.Regeringen anser det angeläget att arbete för barns överlevnad ochutveckling får ett fortsatt starkt svenskt stöd som börfortsätta att arbeta för att organisationens medlemskrets höjer sin bidragsnivågenerellt. Regeringen föreslår att bidrag till fondens allmänna medelför /91 höjs från 290 milj.kr. till 340 milj.kr., varav 20milj.kr. avsätts för insatser varom gör särskild framställning och sominte finansieras över andra anslagsposter. Världsbanksgruppen 1989/90:UU15 Världsbanksgruppen, som består av (),Internationella utvecklingsfonden (), Internationella finansieringsbolaget(IFC) och Multilaterala investeringsgarantiorganet (MIGA), har länge varit enav de viktigaste finansieringskällorna för . Till följd av1980-talets skuldkris med växande svårigheter för att erhållakommersiella lån har kommit att få en än större betydelse. Dennamanifesteras dels i en kraftigt ökad utlåning, men också i en omfattanderådgivning i samband med ekonomiska reformer i låntagarländerna. Dennautveckling och bankens centrala roll för mobilisering och samordning avfinansiellt bistånd har medfört ett närmare samarbete mellan banken och svenskabiståndsorgan, särskilt i . får sitt kapital genom att samtliga medlemsländer,efter ekonomisk styrka, tecknar andelar i bankens kapital. Banken lånar sedanmedel på kapitalmarknaderna för att finansiera sin egen utlåning. Därigenom kanutlåning till ske på förmånligare villkor än vad annars vore möjligt. beslöt bankens medlemmar att öka kapitalet frånnära till . Banken räknarmed att genom denna kapitalhöjning kunna öka sin utlåning från 15,5 miljarderUS dollar /88 till ca /93. medverkan i kapitalhöjningfinansieras av . Internationella utvecklingsfonden () är Världsbanksgruppens fond för utlåning på särskiltförmånliga villkor till de fattigaste . /89 uppgickIDA:s nya utlåningsåtaganden till ett belopp motsvarande ca 30 miljarderkronor. Utlåningen finansieras genom bidrag från ett drygt 30-tal länder, iförsta hand i-länder. andel av den nionde pålyllnaden till uppgår till 2 528 milj.kr. att utbetalas med början /91 då ett bidrag om 843 milj.kr. av IDA-utlåningen går till de fattigasteländerna med en BNP per capita . Utlåningen är inriktad pålandsbygdsutveckling, utbildning, hälsovård, vattenförsörjning och stöd förekonomiska reformer som syftar till effektivare resursutnyttjande (s.k. strukturanpassningsprogram). Finansieringav det svenska deltagandet i multilaterala 1989/90:UU15 lDA:s åtaganden gentemot görs på grundval avskuldsedlar som garanterar givarländernas bidrag. Dragning på skuldsedlarnasker först då godkänt projekten och de genomförs. Detta innebärenligt propositionen att skuldsedlarna förblir outnyttjade under en följd avår vilket har lett till att relativt stora intecknade reservationer, och därmedhög likviditet, har byggts upp under anslaget.