bet · GD01UU6 · 1989-12-31 00:00:00 — Konsultationerna har dock ännu Inte lett till någon överenskom melse om en dylik ad hoc-kommitté. Som nämnts ovan pågår i stället bilaterala kontakter mellan och om en partiell uppgörelse om kärnvapenprov. Bl.a. har de träffat en bilateral överens kommelse om hur underjordiska prov skall kontrolleras, vilken omfat tar rätt att ömsesidigt närvara på varandras testområden. Inom CDarbetar en kommitté för förhindrande av kapprtistning i I989/90:UU6 rymden.Rymden är redan militariserad genom förekomsten av ett stort antal stationäraoch andra satelliter som har militär eller delvis militär användning. Bådasupermakterna har dessutom utvecklat system för bekämpning av satelliter(ASAT-system). Från svensk sida har i CD framlagts en plan förförhindrande av kapprustning i yttre rymden omfattande ett fullständigt förbudmot ASAT-vapen, förbud mot utprovning av andra vapensystem och av metoder föratt angripa satelliter. I förslaget ingår också upprättande avverifikationssystem för att övervaka efterlevnaden av ingångna avtal samtförtroendeskapande åtgärder bl.a. för att minska risken för incidenter irymden. Utsikterna till framgång inom CD i fråga om rymdvapnen äri sista hand beroende av förhandlingarna mellan och pårymdområdet, inte minst de frågor som rör tolkning ochförlängning. Här torde motsättningarna kvarstå, även om de inte längre kopplastill de bilaterala förhandlingarna om de strategiska kärnvapnen. Övriga ämnen på CD:s dagordning såsom radiologbka vapenoch negativa säkerhetsgarantier är föremål för en fortlöpande diskussion, meninga nämnvärda framsteg har noterats. Trots bristen påsubstantiella resultat fortsätter CD att tilldra sig politiskt intresse, bl.a.manifesterat genom ledande politikers framträdande inför konferensen. Som skildrats i utskottets föregåendenedrustningsbetänkande (1988/89:UU4) har de rustningarna kommit attspela en central roll för båda supermakterna. Denna utveckling, som pågåttunder av.sevärd tid, berör inte minst den nordeuropeiska regionen. har därför sökt få till stånd endiskussion om de rustningarna och har bl.a. tagit initiativet till ensärskild FN-studie och därefter aktualiserat frågan i FN:s (). Vid årets UNDC-session presenterade ett arbetspapper medförslag till ett multilateralt avtal om undvikande av incidenter till sjöss ochett förslag till ett moderniserat protokoll om minkrigföring till sjöss. Från svensk sida har också i UNDC framförts kritik motkärnvapenmakternas praxis att varken bekräfta eller förneka förekomsten avkärnvapen ombord på sina fartyg . fickSverige ett uttryckligt stöd från vissa länder. I rapporten från UNDC:skonsultationsgrupp om rustningar återspeglas åsikten attkärnvapenmakternas nuvarande praxis bör överges, som rapportenkonstaterar att andra delegationer inte delar denna uppfattning. och dess allierade är skilda åt genom ett världshav.För NATO är det ett vitalt intresse att genom en stark flotta kunna säkerställa sjötransporterna över mellan och . faktumbidrar till att det är svårt att få till stånd konkreta förhandling- ar omnedrustning på det området. kan noteras att 1989/90:UU6 endiskussion börjat föras bland experter inom NATO om möjligheten att förhandlaom taktiska kärnvapen och förtroendeskapande åtgärder till sjöss. Svensk säkerhets- och nedrustningspolitik Såväl den svenska nedrustningspolitiken som de mångamotionsyrkandena om nedrustnings- och säkerhetsfrämjande åtgärder somutskottet haft att ta ställning till speglar på olika sätt det starkaengagemang för fred och nedrustning som finns såväl i det svenska samhället somi vår omvärld. strävanden på nedrustningsområdet är även ett ledi vår säkerhetspolitik, som ytterst syftar till att öka vår egen säkerhet.Sveriges säkerhetspolitik utformas väsentligen som ett samspel mellanutrikespolitiken och försvarspolitiken. Dess uppgift är att bevara landetsoberoende och i alla lägen trygga en nationell handlingsfrihet för att inomvåra gränser bevara och utveckla vårt samhälle efter våra värderingar ochdärtill verka för internationell avspänning och en fredlig utveckling. Detråder stor enighet i om säkerhetspolitikens mål och medel, vilkanärmare beskrivits av en enhällig försvarskommitté (SOU 1985:23 och 1987:9). De primära målen för vår säkerhetspolitik och vårlångsiktiga strävan att åstadkomma en fredligare värld genom avspänning ochnedrustning kompletterar varandra. Det är enligt utskottets uppfattning intebara möjligt att förena internationellt nedrustningsarbete med omsorg om denegna säkerheten, stabiliteten och avspänningen i det egna närområdet, utan ensådan hållning ger oss trovärdighet i nedrustningsarbetet. De senaste årens återupptagna dialog mellan och fortsätter enligt utskottets bedömning attfördjupas, inte minst på nedrustningsområdet. Förhandlingar om begränsningar avde konventionella rustningarna i inleddes inom ESK.s rammellan medlemsstaterna i NATO och . Betydande framsteg harredan gjorts, och supermakterna tycks vara inställda på att det mesta avförhandlingsarbetet skall kunna slutföras . Ocksåförhandlingarna om de strategiska kärnvapnen har kommit in i ett betydligt merdynamiskt skede under innevarande år. Framstegen i förhandlingarna liksom de tillkännagivnaensidiga militära nedskärningarna avspeglar enligt utskottets mening djupgåen de förändringar i det internationella klimatet i stort. och vissa östeuropeiska länder är i fård med att ompröva väsentliga inslag i sina samhällssystem i demokratiserande riktning och strävar efter att ersätta sin tidigare isolering med ett brett samarbete med länderna i väst. Dennalöftesrika utveckling är uttryck för en samhällelig 1989/90:UU6 Försöken att göra upp med en långvarig ekonomisk och politiskstagnation innebär att såväl akuta som långsiktiga problem måste tacklassamtidigt och helt nya lösningar prövas, vilka kan komma att utsätta samhällenai för starka påfrestningar. Länge undertryckta konflikter kan underde nya villkoren åter komma att göra sig gällande nationellt eller internationellt. Den nödvändiga och välkomna förnyelsen aktualiserar därmedfrågan om stabiliteten i efterkrigsordningen i . Att finna sådana formerför en europeisk fredsordning att alla länders intresse av fred, frihet ochvälståndsutveckling kan tillgodoses utgör enligt utskottets mening denviktigaste uppgiften för det europeiska samarbetet . I dennaspelar såväl nedrustningsarbetet som det växande ekonomiska samarbetet enviktig roll. Utvecklingen i norra kan inte värderas i ett snävtregionalt perspektiv. Områdets strategiska betydelse hänger i väsentlig gradsamman med den militärtekniska utvecklingen och dess konsekvenser för såvälden centrala kärnvapenbalansen som stormakternas och luftoperativaintressen. Det säkerhetspolitiska mönstret i är väletablerat som en integrerad del av den europeiska efterkrigsordningen och kandärför inte heller betraktas isolerat från som helhet. De nordiska länderna har gjort skilda säkerhetspolitiskavägval. De har dock ett gemensamt intresse av att trygga en lugn och stabilsituation i och att inom ramen för sin säkerhetspolitik begränsastormakternas militära närvaro i det nordiska området. och övriganordiska länder följer uppmärksamt utvecklingen inte minst på det marinaområdet i norr. strategiska betydelse ställer krav på Sverigessäkerhetspolitiska agerande i flera avseenden. fordrar de nyaosäkerheter som uppluckringen av den etablerade efterkrigsordningen innebäratt svensk säkerhetspolitik nu liksom tidigare bör präglas av noggrann analys,långsiktighet och konsekvens. Det är i detta perspektiv utskottet bedömer bl.a. yrkande3 i moderata samlingspartiets partimotion 1988/89:U409, yrkandena 2 och 3 ifolkpartiets partimotion 1988/89:U415, kommunisternaspartimotion 1988/89:U425 samt motion 1988/89:U424 (s). Utskottetanser dessa yrkanden besvarade med vad ovan anförts. 1 yrkande 3 i partimotion 1988/89:U402framhålls bl.a. vikten av förtroendeskapande åtgärder i norra , bl.a. i form av förtroendeskapande åtgärder till sjöss inom ESK-samarbetets ram. Ut skottet konstaterar att frågor med hänsyn till flottstyrkornas rörlighet ytterst är av global natur. Inom ESK:s ram diskuteras enligt Madrid-mandatet styrkor i den mån de har ett funktionellt samband med militära dispositioner till lands. Det aktuella geografiska området är i detta fall liksom för övriga förtroendeskapande åtgärder hela ESK-området. Det finns enligt utskottet skäl att hysa tveksamhet 13 till attmed stormakterna träffa uppgörelser som syftar till att reglera 1989/90:UU6 militärpolitiskaförhållanden inom mer avgränsade geografiska områden. Denna inställning har också präglat regeringens reaktionpå de säkerhetspolitiska delarna av de sovjetiska s.k. Murmansk-förslagen,framförda av generalsekreterare i ochsenare på olika sätt kompletterade. Utskottet delar regeringens bedömning.Medan det bland Murmansk-förslagen finns åtskilligt att ta fasta på vad gällerregionalt samarbete i fråga om t.ex. miljö och forskning, gäller för desäkerhetspolitiska frågorna att problem som berör vidsträckta geografiskaområden också bör få sin lösning inom samma vidsträckta ram. Yrkande 3i motion 1988/89:U402 avstyrks därför. Strävandena att förverkliga en kärnvapenfri zon i Nordenhar som yttersta syfte att stärka och de övriga nordiska ländernassäkerhet och bör ses i ett vidare europeiskt sammanhang. Utskottet vill erinraom vad en enhällig riksdag under en följd av år har uttalat om en kärnvapenfrizon i : Utskottet finner det tillfredsställande att de nordiskaregeringarna, utifrån sina olika säkerhetspolitiska utgångspunkter, igångsattegna utredningsarbeten och gemensamt åsiktsutbyte kring frågan om enkärnvapenfri zon i . Utskottet utgår ifrån att regeringen fortsättersitt arbete i fråga om utredningar och analyser samt håller fortsatt närakontakt med övriga nordiska regeringar i frågan, för att undersöka om engemensam grund finns mellan de nordiska länderna i syfte att skapa enkärnvapenfri zon i som ett led i arbetet för ett kärnvapenfritt . Detta uttalande äger alltjämt full giltighet. Det arbete som bedrivs inom ramen för ennordisk ämbetsmannagrupp i syfte att utreda förutsättningarna för en kärnvapenfrizon i nordiskt område är ett exempel på hur de nordiska länderna genom egnaåtgärder strävar efter att upprätthålla och vidareutveckla enstabilitetsfrämjande ordning i norra , baserad på respekt för ländernasolika säkerhetspolitiska lösningar. Ämbetsmanna-gruppens arbete är inriktat påen stegvis analys av de olika elementen i ett eventuellt zonarrangemang.Gruppen har avslutat arbetet med avsnitt om s.k.kompletterande åtgärder och om zonstaternas förpliktelser. Man har vidarearbetat med ett avsnitt om förhållandet mellan ett zonarrangemang och ettbredare europeiskt sammanhang. Dessutom har man inlett arbetet med ett avsnittom status. Med det anförda får yrkande 4 i motion 1988/89:U415 (fp)och yrkande 2 i motion 1988/89:U426 (mp) anses besvarade. Utskottet anser det inte nu vara påkallat att tillsätta ennordisk parlamentarisk kommission för en kärnvapenfri zon, vilket föreslås iyrkande 16 i motion 1988/89:U402 (c) och i yrkande 2 i motion 1988/89:U419(mp). Utskottet konstaterar att det redan finns en infor-mell nordiskparlamentankergrupp om denna fråga, i vilken represen- tanter för18 partier i de fem nordiska länderna ingår. Parlamentariker 1989/90:UU6 deltarockså i det arbete med frågor om en kärnvapenfri zon i som bedrivs inomNordiskt forum för säkerhetspolitik. Yrkande 16 i motion 1988/89:U402 och yrkande 2 i motion1988/89:U419 avstyrks därför. I yrkande I i motion I988/89:U419 (mp) föreslås attriksdagen skall uttala sitt stöd för att frågan om en nordisk kärnvapenfri zonfår föras upp i . Utskottet konstaterar att säkerhetspolitiskafrågor inte hör till de områden inom vilka de nordiska länderna samarbetar . Yrkande 1i motion 1988/89:U419 avstyrks därför. En med kärnvapenfria zoner relaterad fråga är tanken pånegativa säkerhetsgarantier. Enligt yrkande 7 i motion I988/89:U409 (m) föreslåsatt regeringen noggrant skall följa utvecklingen vad gäller förslag om negativasäkehetsgarantier och kärnvapenfria zoner och bl.a. i CD beakta synpunkter somkommit fram i de nordiska diskussionerna. Utskottet konstaterar att bedriverett energiskt arbete i denna fråga i CD, men att utvecklingen går trögt.Utskottet delar motionärernas synpunkt att möjligheten att uppnå fördelar förkärnvapenfria stater utan att dessa binds i bilaterala avtalsförhållanden tillkärnvapenstater bör beaktas. Kärnvapenfriheten reglerad genom deltagande i enkärnvapenfri zon eller på annat sätt utgör enligt utskottets mening i sig etttillräckligt åtagande för negativa säkerhetsgarantier. Detsamma gäller för ettland som anslutit sig till NPT och icke har kärnvapen stationerade på sittterritorium. har för sin del intresse av att entydiga och villkorslösauttalanden om att icke använda kärnvapen mot kärnvapenfri stat görs avkärnvapenmakterna. är det angeläget för oss att inte bli part inågot avtalsförhållande. Enligt utskottets mening kan negativasäkerhetsgarantier från stormakternas sida inte ensamma utgöra en ersättningför en kärnvapenfri zon, vilken förutsätts innehålla mer konkreta åtaganden. bör liksom delta aktivt i CD:s arbete pådetta område. Utskottet Överlämnar emellertid åt regeringen att bedöma hurdetta arbete bör utformas. Yrkande 7i motion 1988/89:U409 får därmed anses vara besvarat. I ett antal motioner berörs frågan om besök av utländskaörlogsfartyg som kan tänkas vara kärnvapenbestyckade. I yrkande 15 i motion1988/89:U402 (c), motion 1988/89:U404 (vpk), yrkande 1 i motion 1988/89:U405(s) och motion 1988/89:U413 (mp), yrkande 1 i motion 1988/89:U416 (fp) samtyrkande 1 i motion 1988/89:U426 (mp) föreslås att inte skall mottasådana besök med mindre än att garantier om fartygens kärnvapenfrihet lämnas,eller enligt yrkande 15 i motion U402 på annat sätt kan försäkrasig om att kärnvapen ej medförs. I flera motioner tas också möjligheten av eninternationell överenskommelse beträffande kärnvapenbestyckade örlogsbesökupp. I yrkande 2 i motion 1988/89:U405 (s) föreslås att regeringen skallarbeta härför internationellt, enligt yrkande I i motion 1988/89:U414 (s) 1989/90:UU6 genom attväcka frågan inom ESK eller FN, enligt yrkande 2 i motion 1988/89:U416 (fp)genom att ta initiativ till överläggningar med andra kärnvapenfria stater. I motion I988/89:U414 (s) pekas på andra möjligheter attta upp frågan internationellt. I yrkande 2 föreslås att undersökermöjligheterna att nå en gemensam nordisk ståndpunkt beträffande kärnvapenfrihetvid örlogsbesök. 1 yrkande 3 föreslås ett samarbete med i syfte attfå fler kärnvapenfria länder att skärpa sina villkor, och i yrkande 4 föreslåsatt tar upp frågan med de länder som står bakom det s.k.sexnationsinitiativet. I motion 1988/89:U414 (s) begärs också att regeringenskall överväga två andra möjligheter att i FN eller inom ESK angripa frågan omförbud mot kärnvapenbestyckade flottbesök, nämligen genom att enligt yrkande 5ta upp frågan om begränsning av främmande statsfartygs immunitet och genom attenligt yrkande 6 söka finna former för särskilda markeringar av fartyg som bärkärnvapen. För svensk del gäller att när regeringen meddelartillstånd för örlogsbesök erinras den gästande nationen om att kärnvapen intefår medföras vid besök i svenska hamnar. Detta sker med följande formulering:"Det råder generellt förbud att medföra kärnvapen vid besök i utgår från att detta förbud strikt iakttages". Densvenska politiken i fråga om besök av örlogsfartyg bygger sålunda på att vihyser förtroende för att besökare respekterar våra regler. Den besökande staten avkrävs inga garantier. Om emellertidsådana garantier skulle begäras och lämnas föreligger ingen rätt att inspekteraörlogsfartyg för att klarlägga det verkliga förhållandet. Enligt uppgift finnsdet inte heller några säkra metoder för verifikation utan attinspektion på platsen görs. Snarare pekar de verifikationsförsök som gjorts iform av strålningsmätning på att denna metod inte kan ge någon slutgiltiglösning på verifikationsproblemet. Detta innebär att ett besökstillstånd skullebygga på förtroende för besökaren även i detta fall. Enliknande praxis tillämpas i de övriga nordiska länderna. 1 yrkande 2 i motion 1988/89:U414 (s) föreslås attförutsättningarna för en gemensam nordisk ståndpunkt i frågan omkärnvapenfrihet vid örlogsbesök skall undersökas. Motionärerna vill bl.a. seett besöksförbud som ett första steg mot en nordisk kärnvapenfri zon.Utskottet vill med anledning härav anföra att det föreligger en i stortsett gemensam nordisk handlingslinje i frågan om flottbesök. Målet för desvenska strävandena är i första hand att få till stånd en öppnare inställningfrån kärnvapenmakternas sida i fråga om redovisning av kärnvapeninnehav. Förutsättningarna för en nordisk kärnvapenfri zon utredsför närva rande som ovan skildrats av en nordisk ämbetsmannagrupp. Utskottet anser inte att det skulle vara ändamålsenligt att nu göra uttalanden om vilka de första stegen i en eventuell process mot en kärnvapenfri zon skall vara. Yrkande 2i motion 1988/89:U414 avstyrks därför. I , som åberopas i ett par av motionerna,gäller regler 1989/90:UU6 som avviker från de nordiska. Enligt lagstiftningenav om kärnvapenfria zon och om nedrustning ochrustningskontroll är det på samma sätt som i förbjudet att anlöpanyzee-ländsk hamn med kärnvapenbeväpnat eller kärnkraftsdrivet fartyg. Premiärministernprövar frågan om tillstånd för utländska örlogsfartyg att besöka Nya Zeelandsinre vatten. Därvid får han, heter det i samma lagstiftning, endast gebesökstillstånd om han är förvissad om att fartygen inte medför någonkärnvapenutrustning (nuclear explosive device). En motsvarande regel gäller förluftfartyg. En rådgivande kommitté har upprättats för att biståpremiärministern och utrikesministern i nedrustningsfrågor, inkl.tillämpningen av lagstiftning. Vad gäller förslaget i yrkande 3 i motion 1988/89:U414(s)om närmare samarbete med vill utskottet anföra att Sverigesjälvfallet nära följer utvecklingen där, men att det finnsskillnader mellan omständigheterna i de båda fallen. Frågan om besök avutländska örlogsfartyg i svenska hamnar har samband såväl med helheten i detnordiska säkerhetspolitiska mönstret som med den pågående utredningen om enkärnvapenfri zon i . Den svenska handlingslinjen måste bestämmas utifrånen bedömning av situationen i vår del av världen. Yrkande 3i motion 1988/89:U414 får därmed anses besvarat. Utskottet har i tidigare betänkande (UU 1987/88:1) uttalatatt regeringen borde verka internationellt för att kärnvapenmakterna skallfrångå sin princip att inte ge besked beträffande förekomsten av kärnvapenombord. Utskottet kunde i föregående betänkande (1988/89:UU4) notera attregeringen i enlighet med beslut tagit upp frågan i FN genomstatsministerns anförande vid FN:s tredje specialsession om nedrustning i juni1988. Utskottet konstaterar att också under det senasteåret på andra sätt aktualiserat frågan. tog ett initiativtill en resolution i generalförsamlingen som syftade till att hålla de marinafrågorna kvar som en punkt på UNDC:s dagordning. har också sedermera iUNDC kritiserat kärnvapenmakternas aktuella praxis. fick detsvenska initiativet ett uttryckligt stöd från vissa länder, främstalliansfria. Åsikten att kärnvapenmakternas nuvarande praxis bör övergesåterspeglas i rapporten från om rustningar. strävanden i internationella fora vinner såledessuccessivt terräng. Utskottet är av uppfattningen att en internationell överenskommelseär av största betydelse i sak. Regeringen bör därför fortsätta på den inslagnavägen. Av det skälet anser utskottet att ensidiga svenska åtgärder inte nu ärpåkallade. Principen att varken bekräfta eller förneka förekomsten avkärnvapen ombord kritiserades också i det svenska nedrustningsanförandet igeneralförsamlingens första utskott . Där konstaterades bl.a. attdenna princip innebär att flottbesök med kärnvapenstaternas 2 1989/90. nuvarande,praxis inte medför den avsedda,förtroendeskapande iCffek-. ;1989/90:UU6 På grund av den oro allmänheten,. känner.,,inför,.osäkerheten beträffandekärnvapen.ombord bidrar den.gällande principen till motr ,.,,.,,. satsen,dvs. till att undergräya.förtrpendet i. stället för. att stärka det. Utskottetdelar denna uppfattning.. . . .,; ,, ,..,::,.,; .. ,, , ,, Utskottetkonstaterar att ,i;egenngen, utnyttjatirnöjlighetertia.att akti-.. vera frågan i FN och att det finns; ett visit stöd. de svenska .. .;. synpunkterna.Samtidigt står det ..klart att den amerikanska'regeringen. inte är; .inriktad på att ändra sin .praxis, Utskottet .,. noterardock att de taktiska kärnvapnen ombord på den,amerikanska . flottansfartyg under det gångna, året både har reducerats till antalet, , .. och kommitatt bli föremål för .debatt bland landets, egna fackmän. ,, ,,,, Beslut har fattats om att från fartygen avlägsna tre hela klasser av taktiskakärnvapenrobotar., - . Reduktionerna avser dock inte de sjöburnakryssningsmissilerna avsedda för landmål, vilka i betydande antal ingår i denamerikanska flottans framtidsönskemål. Däremot har från annat håll i den amerikanskaadministrationen tanken, förts fram att också de sjöbaseradekryssningsmissilerna skulle kunna omfattas i en ny amerikansk politik attavlägsna samtliga icke-strategiska kärnvapen till sjöss, alltså även sjöburnakryssningsmissiler.. Även om dylika tankar är preliminära visar de att ocksåmycket centrala ståndpunkter i den politiken kan bli föremål för seriösdiskussion. Utskottet konstaterar således att det förekommer en om änbegränsad så dock utveckling i fråga öm synen på kärnvapen ombord, såväl iFN-diskussioner som i den interna amerikanska diskussionen. Detta visar attlinjen att vinna ökat internationellt gehör för en ändring avkärnvapenmakternas politik beträffande kärnvapen ombord bör tålmodigt och ikonstruktiva former drivas vidare av regeringen. Utskottet anser därrhed yrkande 2 i motion 1988/89:U405,yrkandena I, 4, 5 och 6 i motion 1988/89:U414 och yrkande 2 i motion1988/89:U416 besvarade. Avsarhrria skäl avstyrker utskottet yrkande 15 i motion1988/89:U402, motion '1988/89:U404, yrkande 1 i motion 1988/89:U405, motion1988/89:U413, yrkande 1 i motion 1988/89:U416 och yrkande 1 i motion1988/89:U426: Sökandet efter en fredlig, lösning på konflikter är encentral uppgift för det internationella samfundet. Svenska medborgare har underårens lopp kunnat göra många kvalificerade, medlingsinsatser. I motion1988/89:U420 (fp) föreslås att hos regeringen begär förslag om hurett med/wg5t/LsHi«i skall kunna organiseras. Det är enligt utskottets bedömning naturligt att betraktadenna fråga i första hand i ett FN-perspektiv. uppfattningbör FN, dess generalsekreterare och säkerhetsråd ges större rnöjligheter att påett tidigt stadium ingripa i konflikter. Förslag av denna innebörd harframförts bl.a. av de nordiska staterna. I FN har ,framförts förslag ometablerandet av särskilda organ eller mekanismer för .lösning avinternationella tvistefrågor. Vid behandlingen av dessa förslag har från svensksida framhål- att deti inte är niekanismepför. tv.istelösning som saknas utan.r/. snarareviljan att använda sig,av. de.-mekanisnier-som faktiskt redan . . .; k, :; ,: ., Till de existerande mekanismerna hör bl.a. ilnternationeMaDomsto- ; , ; , len i och den PermanentajSkiljedomstolen i.Haag. I.den senares.,> ,. :;: ..::.. förteckningöver kvalificerade skiljedomare ingår.fyra svenskar. , ;; ,;.,;; Utskottet har tidigare (UU 1987/88:19) uttalat sympatiför en prak-,,;,, , ; , , , . c tiskt inriktad fredsverksarrihet. i, mindre .institutionaliserade former,. ,-;:,,. ,, möjligen i form av ett nätveirk av personer yilkas,,tjänster skuMe kunna : i: ,; . ; utnyttjas på ett tidigt stadium- i internationella konflikter. ;; ., lämnade då åt regeringen ,;att>; pröva förutsä,ttningarna,.för en sådan ,. ; -,,.,. i, verksamhet. bör ett .eventuellt svenskt , initiativ bygga på en noggrann analys ay de i, dag tiUgängliga instru- .