bet · GD01FiU40 · 1989-12-31 00:00:00 — Reformens positiva effekterpå produktivitetstillväxten, som utskottet tidigare beskrivit, skulle reduceraskraftigt om man valde den finansieringsväg som anvisas i centermotionema.Motionärerna förespråkar i stället för en momsbreddning en ökad differentieringav de indirekta skatterna och införande av punktskatter. Det skulle innebäraatt rådande snedfördelning och ineffektivitet i resursanvändningen skulle beståeller förstärkas. Ipropositionen anges att den "extra" ökning av kotisumentprisindex som skattereformens finansiering bidrar till uppgår till . hävdar att deras förslag till skattereform leder till ett mindre genomslag på priserna. Det finns enligt utskottets mening anledning att ifrågasätta detta påstående. En sänkning av inkomstskat ten med en annan finansiering än den som föreslås i skattepropositio- 43 nen eller även utan finansiering skulle få liknande eller t.o.m. större För att belysa det oklara innehållet i 1989/90:FiU40begreppet "politiskt beslutad inflation" kan nämnas att utantillräcklig finansiering skulle t.ex. hushållens efterfrågan öka kraftigt.Detta skulle få till följd att den underliggande' inflationstakten höjs. Ensådan inflationsimpuls orsakad av en kraftigt ökad efterfrågan skulle samhällsekonomisktvara väsentligt allvarligare än den engångshöjning av den allmänna prisnivånsom nu blir följden av skatteomläggningen. Vadgäller synpunkterna i motionen på skattereformens fördelningspolitiska profilvill utskottet anföra följande. Motionärerna har i sin fördelningspolitiskakritik främst inriktat sig på marginalskattesänkningens kortsiktigafördelningseffekter. Motionärerna bortser från de skärpningar av kapitalbeskattningensom sker och kompletterande åtgärder som vidtagits såväl inomskattesystemet som på transfereringssidan för att stödja ekonomiskt svagagrupper. Framför allt bortser motionärerna i sin jämförelse från de brister somfinns i dagens skattesystem vad gäller den fördelningspolitiska effektiviteten.Som nämnts får löntagarna som helhet en förbättring genom en inte oväsentligökning av den genomsnittliga, reala disponibla inkomsten. De beräkningar somgjorts av SCB, och olika fristående grupper, tar utskottetsom intäkt för att reformen fått en fördelningsmässigt rättvis profil redan påkort sikt. Dessutom noterar utskottet att en bred utvärdering av skattereformenkommer att genomföras bl.a. avseende fördelningseffekter och förändringar ibeteenden. Därutövervill utskottet poängtera de positiva effekter på reallön och sysselsättning somföljer av skattereformen på . Utskottetvill i detta sammanhang kommentera det som i motionen och även i media påståsvara en försämring för flerbamshushåll. I verkligheten finns ingen sådan"försämring". Barnbidraget kommer, även vid en uppdelning avbambidragshöjningen , att öka mycket kraftigt och särskilt förflerbarnsfamiljerna. Det framgår av följande sammanställning. 1 2 3 4 5 6 720 13 440 23 520 43 008 65 856 9 000 18 000 31 500 49 500 72 000 Centernavvisar i motionen förslaget att införa ett temporärt kommu nalt skattestopp. Utskottet beklagar detta. Som utskottet ser det, måste varje seriöst menat förslag till skattereform, som avser att bl.a. förbättra ekonomins funktionssätt och därigenom öka tillväxten och höja pro duktiviteten, i det läge som råder, åtföljas av förslag som motverkar 44 höjningar av den kommunalautdebiteringen. Enligt utskottets uppfatt- 1989/90:FiU40 ning tordeöverläggningar mellan stat och kommun inte leda fram till den nödvändigabegränsningen av den kommunala utdebiteringen. Motbakgrund av vad utskottet här anfört avstyrks motion Fi74 (c) yrkande 1. Ivänsterpartiet kommunisternas motion FiöS (vpk) avvisas de viktigaste delarnaav det stabiliseringspaket som framläggs i propositionen. Genomförandet avskattereformen ger negativa fördelningseffekter som enligt motionärerna förtarde målsättningar som regeringen har med reformen. Det kommunala skattestoppet,utbudsinriktade förslag som lagfåst sjuklön och de efterfrågedämpandeåtgärderna bör enligt motionärerna inte genomföras. Utskottethar vid behandlingen av motion Fi74 (c) redan bemött kritiken motskattereformens fördelningspolitiska inriktning och hänvisar därför vad gällerden framförda kritiken i motion Fi65 (vpk) till detta avsnitt. Detta gälleräven motionärernas ställningstagande att avvisa det kommunala skattestoppet.Utskottet kan således inte dela motionäremas uppfattning i dessa delar. Utskottetvill heller inte förorda att den kommunala konsumtionen skall tillåtas öka merän vad har ställt sig bakom. Den kan inte komma till stånd på annatsätt än genom en mycket kraftig höjning av skattetrycket. Utskottet villdärutöver bestämt avvisa de andra alternativ till åtgärder som motionärernaframför, innebärande bl.a. en mer eller mindre permanent prisreglering och en"nationell" ekonomisk politik vars syfte uppenbart är att avskärmaSverige från den pågående ekonomiska integrationen i . Mothär angiven bakgrund avvisar utskottet motion Fi65 (vpk) yrkande 1. Imotion Fi70 (mp) framhålls att den ekonomiska politiken måste finna medel motoch bekämpa två pågående kriser, den ekologiska och den ekonomiska. Bådakriserna har enligt motionärerna sin grund i ett utomordentligt slösaktigtleverne och att människorna i den industrialiserade världen strävarefter att öka den materiella förbrukningen. Motionärerna avvisar i sin helhetdet förslag till åtgärder som föreslås i propositionen. Deras eget alternativhävdas ha en starkt miljöinriktad prägel. Skattereformen bör, menarmotionärerna, ges en bättre låginkomstprofil som de planerademarginalskattesänkningarna för bör senareläggas. Därigenom skulle denextra påspädning av efterfrågan som annars blir resultatet av skattereformenkunna undvikas. Utskottetkonstaterar att den beskrivning av det nuvarande ekono miska läget och den identifiering av de ekonomiska problemen som återfinns i motion Fi70 (mp) i huvudsak överensstämmer med propo sitionens. Det är mot den bakgrunden, enligt utskottets uppfattning, svårt att förstå att väljer att skjuta på genomförandet av en skattereform och ge den en inriktning som inte i tillräckligt hög grad får de effekter på ekonomin som är nödvändiga om obalan serna skall kunna rättas till. Därtill avvisar motionärerna de utbudsin- 45 riktade förslag som är avsedda att öka arbetskraftsutbudet. föreslås en arbetstidsreform med en lagfåst rätt för alla att sänka 1989/90:FiU40arbetstiden till 30 eller . Som utskottet ser det, skulle ensådan åtgärd i nuvarande situation närmast få en katastrofal effekt på vårekonomi. Ilikhet med motionärerna vill utskottet betona vikten av att de åtgärder som nubehöver göras inte kommer i konflikt med miljöpolitiken. Utskottet kan hellerinte se att så är fallet med de förslag tiU åtgärder som redovisas ipropositionen. Utskottet ställer sig däremot kritisk till att, som motionärernavill, införa en mängd nya indirekta skatter eller andra åtgärder eftersomeffekterna av sådana åtgärder inte är klargjorda. Utskottetkonstaterar att med bl.a. hänvisning till det nuvarande ekonomiskaläget men framför allt av miljöpolitiska skäl i princip vill ha en kraftigåtstramning av den privata konsumtionen. Det är mot den bakgrunden förvånandeatt man i motion Fi70 (mp) helt avvisar de förslag till åtgärder som framförs ipropositionen för att dämpa den totala efterfrågan. Vadgäller de fördelningspolitiska effekterna hänvisar utskottet till vad somanförs i anslutning till behandlingen av motionerna Fi74 (c) och Fi65 (vpk). Med det anförda avstyrkerutskottet motion Fi70 (mp) yrkande 2. Ianslutning till diskussionen om riktlinjer för den ekonomiska politikenförordas i motionen ett införande av nytt produktivitetsbegrepp som i förstahand beaktar användningen av knappa naturresurser. Utskottetkan inte utifrån framställningen i motionen se hur analysen av miljöproblemenskulle kunna förbättras med det föreslagna produktivitetsbegreppet. Vad iövrigt gäller sambandet mellan förändringar i produktionen och utnyttjandet avnaturresurser och energi vill utskottet hänvisa till den kommande utredningenom möjligheterna att upprätta nationalräkenskaper där dessa resurser beaktas. Med det anförda avstyrkerutskottet motion Fi70 (mp) yrkande 16. här anfört om riktlinjerna för den ekonomiska joliti-ken vad gällerdet förslag till stabiliseringspolitiska åtgärder som framförs i proposition150 och motion Fi71 (fp) bör som sin mening ge regeringen till känna. Utskottethar i detta avsnitt om riktlinjerna för den ekonomiska politiken i första hand uppehållit sig vid de stabiliserings- och struk turpolitiska åtgärder som regeringen och gemensamt kom mit överens om för att man skall komma till rätta med de närliggande ekonomiska problemen. Andra frågor som är förknippade med den allmänna inriktningen av den ekonomiska politiken, såsom lönebild ning och förnyelse av den offentliga sektorn, har tagit ställning till så sent som . På utskottets förslag avstyrkte de olika alternativ till riktlinjer för den ekonomis ka politiken som då framlagts av oppositionspartierna. Utskottet finner inte anledning att nu ändra sitt ställningstagande. Det innebär vad gäller den ekonomiska politiken på att utskottet tillstyrker 46 propositionen i berörd deloch avstyrker motionerna Fi65 yrkande 1 i 1989/90:FiU40 berörd del, Fi66yrkande 1 i berörd del, Fi71 yrkande 2 och Fi70 yrkande 2 i berörd del. Sambandetekologi och ekonomisk politik Imotion Fi74 (c) yrkande 3 anförs att en god miljö är grundläggande i denekonomiska politiken. Utan en god miljö kan på lång sikt inte heller övriga måltillgodoses. Målet en god miljö måste därför vara överordnat de övriga målen.Den utveckling av produktionen som är önskvärd för att tillgodose en radangelägna samhällsuppgifter måste därför, menar motionärerna, styras ochstimuleras så att den blir miljövänlig. Äveni motion Fi70 (mp) yrkande 1 understryks vikten av att sambandet mellan ekonomioch och ekologi beaktas. Imotion Fi74 (c) framhålls vikten av att upprätta gröna nationalräkenskaper.Därvid har motionärerna tagit sin utgångspunkt i det mål som anges av för miljö och utveckling, nämligen "en hållbarutveckling". Den forskning som bedrivits om tillväxt och miljöhar inte resulterat i någon konkret tillämpning. Regeringen aviserade så sentsom i början av detta år sin avsikt att ta fram nationalräkenskaper som tarhänsyn till miljö- och naturresurser. Enligt motionärernas uppfattning måstedetta arbete nu bedrivas skyndsamt, vilket bör ges regeringen till känna. Utskottetär av samma mening som motionärerna att vidmakthållandet av en god miljö är enavgörande förutsättning för att övriga mål för den ekonomiska politiken skallkunna tillgodoses. Detta överensstämmer också med den av regeringen valdainriktningen av den ekonomiska politiken. Utskottetdelar motionärernas uppfattning att det är väsentligt att kunna följa hur desamlade resurserna i ekonomin inkl. miljö- och naturresurser utvecklas.Möjligheterna och svårigheterna att komplettera de nuvarandenationalräkenskaperna med miljö- och naturresursräkenskaper belystes ingåendevid en offentlig utfrågning som utskottet anordnade i år.Regeringen kommer att tillsätta en utredning som skall övervägamöjligheterna att komplettera de nuvarande nationalräkenskaperna med miljö- ochnaturresursräkenskaper. Syftet med att upprätta dessa räkenskaper skall bl.a.vara att registrera förändringar i naturen i fysiska termer men också attförsöka värdera dessa förändringar i ekonomiska termer. Utredningsarbetet äromfattande men avsikten är att utredningen skall redovisa resultatet av sittarbete . Utskottetvill i detta sammanhang emellertid göra den kommentaren att erfarenheterna i deländer där resursräkenskaper upprättats inte är odelat positiva. Svårigheternaatt redovisa miljö- och naturräkenskaperna i monetära termer är betydande. Ettekologiskt korrigerat BNP-mått kan vara av stor vikt när det gäller att fåstauppmärksamheten på de växande miljöproblemen, men det är inte självklart attett utvidgat nationalräkenskapssystem på ett avgörande sätt förbättrarunderlaget för beslutsfattandet imiljöfrågor. Det bör framhållas att 1989/90:FiU4p har enväl utvecklad miljöstatistik i förhållande till de flesta andra länder. För attkunna förbättra och införa nya styrinstrument i miljöpolitiken måste dennastatistik vidareutvecklas, ett arbete som också pågår inom statistiskacentralbyrån. ser det är här aktuella motionsyrkanden i stort tillgodosedda.Utskottet avstyrker sålunda motionerna Fi74 (c) yrkande 3 och Fi70 (mp) yrkande1. Deti propositionen framlagda förslaget om en tillSllig höjning av mervärdeskattenfrån tiU mellan och ingår som enväsentlig åtgärd för att dämpa den privata konsumtionen. Höjningeninnebär en förstärkning av statsfinanserna med netto 5 700 milj.kr. under detkommande budgetåret och med sammanlagt 9 600 milj.kr. under hela den tidhöjningen föreslås gälla. I samma syfte föreslås att genomförandet av enplanerad bambidragshöjning delas upp i två etapper och att en tänkt utbyggnadav föräldraförsäkringen skjuts upp. I propositionen motiveras åtgärderna medatt den ekonomiska politiken bör utformas med syfte att stabilisera ekonomin.Med tanke på de senaste löneökningarna och den kommande skattereformenbehöver, enligt finansministern, åtgärder vidtas för att anpassa konsumtionentill tillgängliga resurser. Detbör i detta sammanhang framhållas att den aktuella höjningen av mervärdeskattenligger vid sidan av de åtgärder som vidtas med avseende på bl.a. den indirektabeskattningen för att finansiera sänkningen av den statliga inkomstskatten ianslutning till genomförandet av skattereformens andra steg. Det innebär bl.a.att tidigare beslut om att man vid fastställandet av basbeloppetskall bortse från de prisförändringar som följer av bl.a. sådanaskatteförändringar (prop. 1989/90:52, SfU8, rskr. 100) inte är tillämpligt idetta sammanhang. I den mån den aktuella mervärdeskattehöjningen höjerkonsumentprisindex kommer således även basbeloppet och olikabasbeloppsanknutna förmåner, såsom pensioner, att höjas automatiskt. Imotion FiöS (vpk) anförs att den föreslagna mervärdeskattehöjningen inte lösernågot av samhällets grundläggande problem utan försvårar i ställetavtalsförhandlingarna som de minst köpstarka drabbas hårdast. Imotionen framhålls emellertid att avslagsyrkande inte innebär att avsikten äratt föra en mindre stram finanspolitik. Det finns behov av att dämpaöverhettningen i storstadsområdena. Mot den bakgrunden föreslås i motionen, somalternativ till mervärde-skattehöjningen, en höjning av arbetsgivaravgifterna iden privata tjänstesektorn. Utskottetdelar inte motionärernas uppfattning att de stabiliserings politiska problemen i den svenska ekonomin främst kan hänförsts till regionala obalanser. Utskottet avvisar därför den selektiva och regio- . nalt differentieradehöjning av den allmänna arbetsgivaravgiften som 1989/90:FiU40 föreslås i motionen. Därtill kommer att den, som skatteutskottet(1989/90:SkU5y) framhåller, är administrativt besvärlig att genomföra. Utskottet avstyrker meddet anförda motion Fi65 (vpk) yrkande 13. Imotion Fi70 (mp) avvisas förslaget om en tillSllig mervärdeskattehöjning medden motiveringen att skattehöjningen drabbar de lägre inkomsttagarna hårdastsamtidigt som det inte finns någon som helst miljöprofil i en sådan åtgärd. Imotionen förespråkas i stället att en skatt tas ut på koldioxid från och medkommande halvårsskifte, att uran beläggs med skatt och att den statligainkomstskatten skärps i förhållande till vad regeringen föreslagit ipropositionen om reformerad inkomst- och företagsbeskattning. Utskottetser inte förslagen i motionen som lämpliga åtgärder för att dämpakonsumtionstillväxten. Utskottet vill bestämt avvisa förslaget att senareläggamargnalskattesänkningarna som skulle innebära att man skjuter på genomförandetav skattereformen. Vidare har utskottet samma uppfattning som skatteutskottetatt sådana ännu oprövade punktskatter som föreslås i motion Fi70 (mp) ärolämpliga som finanspolitiska medel. Meddet anförda avstyrker utskottet motion Fi70 (mp) yrkandena 6, 7 och 8. Imotionerna Fiöö (m) och Fi74 (c) framhålls att den föreslagna höjningen avmervärdeskatten leder till ännu högre inflation och ett höjt skattetryck ochdärigenom får endast negativa effekter på ekonomin. Medgenomförandet av skattereformen och med utgångspunkt från de löneantaganden somredovisas i den reviderade nationalbudgeten kommer hushållens realt disponiblainkomster att öka med och med även i dets.k. I motsats till motionärerna delar utskottetregeringens uppfattning att det i nuvarande ekonomiska situation finns skäl attvidta åtgärder för att något dämpa konsumtionsökningen. En höjning avmervärdeskatten leder visserligen, sett som en isolerad åtgärd, till ett högreskattetryck, men sammantaget med övriga åtgärder som föreslås på skatteområdetblir likväl det totala skattetrycket lägre. Dessutom är höjningentillfållig. Det är dessa förhållanden som enligt utskottet bör tillmätasbetydelse. Motionärernasargumentering är lika ensidig vad gäller effekterna på prisnivån. somisolerad åtgärd leder momshöjningen till en tillfållig höjning av prisnivån.Men om alternativet är att inte göra någonting kommer marknadskrafterna i formav högre räntor och hög inflation att svara för den nödvändiga åtstramningen.Detta leder till försämringar för hushållen som produktionen ochinvesteringarna drabbas. Slutresultatet blir en ökning av inflationstakten ochen växande arbetslöshet. Detta anser utskottet vara en sämre utveckling. Entidsbegränsad höjning av mervärdeskatten är därför i kombina tion med övriga åtgärder en lämplig åtgärd för att dämpa konsumtions- 49 utvecklingen. Som framhålls i skatteutskottets yttrande till finansut- 4 1989/90. skottet är fördelen meddenna åtgärd att den verkar snabbt. Även om 1989/90:FiU40 enmervärdeskattehöjning med så pass kort varsel som föreslås kan förorsakavissa övergångsproblem för handeln får dock, menar skatteutskottet, enskattehöjning av det här slaget från administrativ synpunkt anses som enförhållandevis okomplicerad åtgärd. Utskottetavstyrker med det anförda motionerna Fi 65 (vpk) yrkande 3, Fi66 (m) yrkande6, Fi70 (mp) yrkande 5 och Fi74 (c) yrkande 6. här anfört angående en tillfållig höjning av mervärdeskatten innebäratt utskottet tillstyrker förslaget i proposition 150. Statenslånebehov har förändrats kraftigt . Upplåningen harminskat i takt med minskningen av budgetunderskottet. har emellertidstatens upplåning för andra ändamål än för att finansiera budgetunderskottetökat. svarar för en stor del av kreditgivningen tillafSrsverken. Den statliga upplåningen har också påverkats av att vissa inkomstflödentill följd av arbetsmiljöavgifter och obligatoriskt sparande bokförts vidsidan av statsbudgeten och tillförts i syfte att minskastatsskulden. Sammantagethar detta inneburit att en viss nedamortering av statsskulden har kunnat skede . Statsskuldspolitiken har i ökad utsträckning inriktats på attsänka statens upplåningskostnader genom en aktiv förvaltning av statsskulden. Imotion Fiöö (m) anförs att det sjunkande upplåningsbehovet paradoxalt nogmedför vissa problem för statsskuldspolitiken. Det är svårt förriksgäldskontoret att förse penning- och obligationsmarknaderna med erforderligmängd statsskuldväxlar och riksobligationer. Detta anser motionärerna ärolyckligt också av det skälet att dessa upplåningsformer fungerar smidigt ochär kostnadseffektiva. Motionärernaanser att det mot denna bakgrund är angeläget att stor återhållsamhet iakttasmed utgivande av nya spar- och premieobligationer. Vidare anser man attallemanssparandet bör avvecklas som statlig upplåningsform. Somframgått av vad utskottet anfört, får det sjunkande upplåningsbehovet vissakonsekvenser för penning- och obligationsmarknaderna. För att statsupplåningenskall fungera effektivt måste dessa marknader hålla en viss storlek. Statensbruttoupplåningsbehov är dock på grund av att statsskuldens löptid förkortatsalltjämt betydande. Enviktig marknad för statsupplåningen är hushållsmarknaden. De instrument somanvänds för denna upplåning är premieobligationer, sparobligationer ochallemansspar. De har också genomgått vissa förändringar under senare år.Räntan på allemanssparandet bestäms numera av , vilketunderlättar en anpassning till upplåningsbehovet och tillmarknadsutvecklingen. Det är också möjligt att överföra sparbeloppmellan de båda formerna allemansspar-konto och allemansfondssparande. Detta harinneburit en betydande överflyttning från allemanssparkonton tillallemansfonder. Ävensparobligationerna har förändrats. Som ett led i anpassningen 1989/90:FiU40 av statens upplåning till det nya skattesystemet innehållerförlängnings-erbjudandet för SPAR 84 inte någon skattefri bonus. Förslagfinns (se SOU 1989:95 en finansförvaltning i staten) attbåde sparande på allemanssparkonton och i sparobligationer skallersättas med ett nytt långfristigt kontobaserat upplåningsinstrument som riktasdirekt till hushållen och som på ett kostnadseffektivt sätt kan tillgodoseriksgäldskontorets upplåningsbehov. Avsikten är inte att det nya instrumentetskall innehålla skattesubventioner. Avkastningen skall kunna sättas så att dettillgodoser upplåningsbehovet. Emissionerav premieobligationslån med lång löptid skedde i relativt stor utsträckningunder . De genomfördes för att upprätthålla räntebindningstiden istatsskulden. Premieobligationslånen anses vara kostnadseffektiva jämfört medemissioner av riksobligationer med samma löptid även med beaktande avskatteeffekterna. Utskottetanser att de förändringar som vidtagits för att anpassa de olikaupplåningsinstrumenten till de förändrade förutsättningarna varit väl avvägda.Utskottet kan således inte ställa sig bakom förslagen i motion Fi66 yrkande 20och avstyrker därför motionen. Riksgäldskontoretombesörjer upplåningen för statens räkning. omvandladesförra året från ett verk till en myndighet under regeringen.Eftersom regeringen inte får ta upp lån utan bemyndigande måsteregeringen inhämta bemyndigande att ta upp erforderliga lån förstatens räkning. Regeringen delegerar i sin tur till att taupp sådana lån. I proposition 1986/87:143 föreslogs att lånebemyndigandetskulle ges till regeringen och vara beloppsmässigt opreciserat. Deändamål för vilka upplåning får ske skulle anges i en lag om statens upplåning.Detta godtogs av . I överensstämmelse härmed föreslås ikompletteringspropositionen utfårda ett sådant bemyndigande för regeringenenligt lagen (1988:1387) om statens upplåning. Imotion Fiöö (m) föreslås att årliga bemyndigande om statensupplåning skall vara försett med en beloppsgräns som inte får överskridas utannytt riksdagsbeslut. Motionärerna hänvisar till att i t.ex. , ,, , och beslutarparlamenten hur mycket staten får låna upp eller hurstor statsskulden högst får vara. Om dessa gränser behöver överskridas, måsteberörd regering återkomma till parlamentet med begäran om nytt bemyndigande,vilket föranleder offentlig debatt och ökar de folkvaldas kontrollmöjligheter,anför motionärerna. Finansutskottethar i ett yttrande till (l989/90:FiU5y) behandlat ettlikalydande yrkande i motion K234 av m.fl. (m). att det kan naturligtvis hävdas att ett öppet bemyndigande för regeringenatt lånefinansiera statsbudgeten innebär enlångtgående befogenhet att vidga den finans- 1989/90:FiU40 makt som det enligtregeringsformen åligger att utöva. måste emellertidkonstateras att budgetunderskottet och det därav uppkomna upplåningsbehovetbestäms av olika utgiftsbeslut och beslut om skatter och avgifter.Dvs. den reella prövningen av upplåningsbehovet i denna del och bestämmandetav statsskuldens storlek sker i samband med budgetarbete. Utskottetser mot denna bakgrund inte något behov av att fastställer enbeloppsgräns för den statliga upplåningen. Det bör också noteras att statensupplåning via numera omfattar betydligt mer än att finansieradet löpande budgetunderskottet. svarar för kreditgivning åtvissa affårsverk, vilket kräver motsvarande upplåning.