bet · GD01BoU11 · 1989-12-31 00:00:00 — Även den i motion Bo560 (s) behandlade frågan huruvidaersättning vid avsevärt försvårande av pågående markanvändning i princip skallrelateras till hela fastigheten eller till "berörd del", sådant dettabegrepp definierats av BoU i samband med behandlingen av regeringens förslagtill ny PBL, har tidigare behandlats ingående. Den gällande ordningen bör interubbas. Motionen avstyrks sålunda. Också vad i motion Bo517 (vpk) yrkande 5 föreslagits om ändringi PBL så att vägrat rivningslov eller skyddsbestämmelser vad gällerkulturhistoriskt värdefull bebyggelse inte bör ge rätt till ersättning harutskottet behandlat i samband med PBL-arbetet (BoU 1986/87:1 s. 138). Därvidanförde utskottet att ett bifall till den då behandlade motionenskulle kunna leda till stötande resultat och i vissa fall till ren vanvård avbyggnader. Inget har framkommit som ger utskottet anledning att ompröva denuppfattningen. Vad i motion Bo517 (vpk) yrkande 5 föreslagits om ersättning vidvägrat rivningslov m.m. avstyrks. I motion Bo501 (s) föreslås ett riksdagenstillkännagivande om att den som vill ha ersättning enligt PBL omskyddsbestämmelser skulle komma att meddelas för kulturhistoriskt värdefullmiljö måste ha klagat över den aktuella planbestämmelsen senast under planenseller områdesbestämmelsens utställningstid. Frågan om när viss ersättning enligt PBL skallaktualiseras behand lade utskottet (1989/90:BoU2 s. 12). Utskottet konstaterade då att frågan tagits upp i den promemoria om ändringar bl.a. i PBL som och lantmäteriverket överlämnat till bostads- 10 Detta förslag togs också upp i en fråga i till Denne meddelade då att frågan 1989/90:BoUl 1 Regeringen avsåg att återkomma till år 1991med förslag om vissa ändringar i PBL när de båda verkens förslag kunnatövervägas ytterligare. gäller i princip att den fastighetsägaresom anser att skyddsbestämmelser i detaljplan eller områdesbestämmelser medföratt pågående markanvändning avsevärt försvåras inom berörd del av fastighetenskall väcka talan om ersättning från det att planen ellerområdesbestämmelserna har vunnit laga kraft. Även om frågan när vissa ersättningsanspråk skall väckaskommer att behandlas i det fortsatta arbetet med vissa ändringar i PBL finnsdet enligt utskottets mening skäl för att genom ett tillkännagivandetill regeringen ge uttryck för uppfattningen att frågorna bör belysas även urandra aspekter. Sålunda bör övervägas om inte fastighetsägaren redan underplanprocessen bör anmäla sin avsikt att kräva ersättning och om tiden förtalans väckande inte bör förkortas avsevärt. Vad utskottet nu med anledning avmotion Bo501 (s) anfört om vbsa ersättningsanspråk enligt PBL bör alltså gesregeringen till känna. I detta avsnitt behandlas sju motionsyrkanden. Utskottetbehandlar först motion Bo249 (c) yrkande 4. I motionen föreslås att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en bättremiljöanpassning av byggande och boende. Motionärerna anser att stora behovfinns att komplettera planeringen så att mera fullständiga och livskraftigasamhällen skapas i den utpräglade glesbygden och i storstädernasförortsmiljöer. Enligt deras mening ställer en avveckling av kärnkraften kravpå en effektiv energianvändning något som i sin tur bl.a. kräver en inriktningmot mera resursbevarande byggnadsteknik. Vidare föreslår motionärerna att ettsystem med miljökonsekvensbeskrivningar bör användas i samhällsplaneringen. Utskottet vill erinra om att den fysiska planeringen ochgenomfö randet av denna planering är en fråga. bör inte genom uttalanden styra denna planering. Vad som i sammanhanget närmast är en uppgift för är att genom lagstiftningen och därtill hörande motiv ge uttryck för hur planeringssystemet bör utfor mas och planeringen konkretiseras. Som också motionärerna anför har bl.a. genom PBL och NRL beslutat om planeringens utformning och om hur olika konkurrerande språk bör behandlas. Denna lagstiftning har enligt utskottets mening givits en sådan utformning att det bör finnas goda möjligheter för kommunerna att, om så anses lämpligt, genomföra en planering med den av motionärerna angivna inriktningen. Vad rör frågan om miljö konsekvensbeskrivningar kan erinras om att och naturvårds verket givits i uppdrag att överväga hur sådana skall kunna tjäna som underlag i den fysiska planeringen. Resultatet av pågående övervägan den bör avvaktas. Utskottet finner inte tillräckliga skäl föreligga att ,. föreslå rik.sdagen attgöra det av motionärerna föreslagna tillkännagi- 1989/90:BoUll omen bättre miljöanpassning av byggande och boende. Motion Bo249 (c) yrkande 4avstyrks. Icenterpartiets partimotion Bo250 yrkande 1 efterlyses ett starkare lagskydd förgrönytor i storstadsmiljö. I motionen tas upp storstadens kvaliteter och anförsbl.a. att naturmiljön hotas om trycket på exploatering av kvarvarandegrönområden blir alltför starkt genom den pågående koncentrationen avnäringsliv och befolkning. Planläggningoch beslut om lov skall enligt PBL främja en från allmän synpunkt lämpligutveckling och skapa förutsättningar för en god bostads-, arbets-, trafik- ochfritidsmiljö (2 kap. 1 § PBL). Därvid skall naturresurslagens bestämmelsertillämpas. Det finns också regler i PBL om att det i nära anslutning tillområden med samlad bebyggelse skall finnas bl.a. lämpliga platser för lek,motion och annan utevistelse (2 kap. 4 § PBL). Vid detaljplanläggning skallområdenas huvudändamål anges, dvs. allmänna platser, kvartersmark ochvattenområden. Andra inslag i miljön t.ex. idrotts- och rekreationsanläggningarkan också regleras. GenomPBL och NRL har kommunerna goda möjligheter att slå vakt om grönområden istorstäderna. Frågan om vilken inriktning den kommunala samhällsutbyggnadenskall ha avgörs emellertid av kommunen inom ramen för gällande regler i PBLoch NRL. Lagstiftningen ger utrymme även för den av motionärerna önskadeinriktningen. Med det anförda avstyrker utskottet partimotionBo250 yrkande 1 om ett stärkt lagskydd för grönytor i storstadsmiljön. Itre motionsyrkanden behandlas de handikappades medverkan i samhälls- ochbostadsplaneringen. Detta gäller tre partimotioner, en från Bo209yrkande 1, en från Bo232 yrkande 1 och en från 1. Motiveringen till yrkandena finns i motionerna So227, So296 resp.So313. förstnämnda motionen (fp) anförs att huvuddelen av vårt bostadsbestånd ärotillgängligt för handikappade och att utvecklingen mot ökad tillgänglighet gåroacceptabelt långsamt. I c-motionen anges bl.a. att samhällsplanerarna behöverbättre utbildning i handikappfrågor. I mp-motionerna sägs att det behövs endjup insikt om den betydelse som människosynen har för dem som planerarsamhället. Representanter för handikapprörelsen skall finnas med i samhällsplaneringsarbetet. Utskottethar behandlat yrkanden liknande de nu framförda (BoU 1987/88:14 s. 6)och (1989/90:BoU2 s. 9-10). Utskottet erinrade då om att PBL syftartill att främja en samhällsutveckling med jämlika och goda socialalevnadsförhållanden (1 kap. 1 §). Det lämnas också stort utrymme för dehandikappade och deras organisationer att delta i utformningen avsamhällsplaneringen enligt PBL (2 kap. 4 § 5, 3 kap. 7 §, 4 kap. 3 § och 5 kap.20 §, prop. 1985/86:1 s. 536 och 609, BoU 1986/87:1 s. 65, 75 och 81, BoU1986/87:8 s. 5). Utskottet, som då inte hade någon annan uppfattning änmotionärerna i fråga om det angelägna iatt bl.a. boendemiljön utformas så att den /90:BoUll blir fullttillgänglig även för människor med handikapp, fann att de nuvarande reglerna ärväl ägnade att understödja en sådan utveckling. Utskottetvill återigen framhålla att vad i motionerna förordats delas av utskottet. Detfinns anledning att fästa uppmärksamheten på att i PBL finns regler som ger dehandikappade och deras organisationer ett berättigat inflytande vidutformningen av den fysiska miljön och då inte minst i vad avser såväl den inresom yttre boendemiljön. PBL har varit i kraft i endast drygt två och ett halvtår. Det finns enligt utskottets mening anledning anta att de av motionärerna nuaktualiserade frågorna om de handikappades inflytande m.m. allteftersom planeringenfortskrider kommer att ges ett vidgat och fördjupat innehåll och därmed ge dehandikappade de möjligheter att delta i den fysiska planeringen så som avsettsvid utformningen av PBL. Skulle det visa sig att så inte blir fallet kan det omnågra år kanske bli nödvändigt för att hos regeringen aktualiserafrågan. Gällande regler i PBL om handikapporganisationernas medverkan iplanprocessen bör inte nu ändras. Ytterligare erfarenhet bör vinnas. Med detanförda avstyrker utskottet partimotionerna Bo209 (fp) yrkande 1, Bo232 (c)yrkande 1 och Bo549 (mp) yrkande 1 om handikappfrågornas behandling i PBL. Besvärsrättenenligt PBL tas upp i motion Bo515 (fp). I motionen begärs en ändring i PBL såatt villaägarföreningar ges besvärsrätt över beslut i planärende. Vidbehandling av ett liknande yrkande (1989/90:BoU2 s. 1314) konstateradeutskottet att besvärsreglerna enligt PBL och i enlighet medförvaltningsrättsliga grundprinciper utformats så att den som beslutet angår ärbesvärsberättigad. Vidare gäller enligt PBL (13 kap. 5 §) att beslut att anta,ändra eller upphäva bl.a. en detaljplan och områdesbestämmelser får överklagasendast av den som senast skriftligen har framförtsynpunkter som inte blivit tillgodosedda. Fråganom hur kretsen av besvärsberättigade skall bestämmas går delvis tillbaka påreglerna om skyldighet för kommun att meddela sakägare m.fl. beslut om attanta, ändra eller upphäva detaljplan eller områdesbestämmelser. I PBL (5 kap.30 §) anges bl.a. att brev skall sändas till sakägare, bostadsrättshavare,hyresgäster och boende samt hyresgästorganisation som har förhandlingsordningför en fastighet som berörs av planförslaget om förslagets innebörd. skall också ges besvärshänvisning. nu aktuella motionen gäller frågan alltså om villaägarföreningar skall gesbesvärsrätt över beslut i planärende. Vidbehandlingen av denna fråga anförde utskottet att även om det kundeanses motiverat att utöka kretsen av besvärsberättigade fick sådana förslagvägas mot behovet att få till stånd ett smidigt och inte alltför omfattandebesvärsinstitut. Vid vägning av dessa ståndpunkter stannade utskottet för att inte föreslå någon utökning av Utskottet anförde också att det inom 1989/90:BoUl 1 dennakrets torde finnas sakägare m.fl. som kan aktualisera sådana synpunkter som ärav intresse bl.a. för vissa organisationer. Utskottet vidhåller sin uppfattning. Motion Bo515 (fp) ombesvärsrätten för villägarorgantsationer avstyrks sålunda. Sakägarbegreppet tas upp i motion 557 (m) yrkande 6.Motionärerna anser att den vidgning av sakägarkretsen som infördes i PBL harförsvagat ägarnas ställning. Den vidgning av sakägarbegreppet som i avsikt att stärkamedborga-rinflytandet de facto införts i PBL är en av de stora nyheterna iplanlagstiftningen. Utskottet finner inte skäl föreslå någon ändring härvidlag.Motion 557 (m) yrkande 6 avstyrks. I motion Bo517 (vpk) yrkande 1 begärs att hosregeringen begär förslag till sådana ändringar i PBL som föreslagits iboverkets och lantmäteriverkets rapport, bl.a. om strandskyddsbestämmelser ochtiden för överklagande. Ytterligare två motioner, Bo522 (m, c) och Jo875 (m)tar upp frågan om kommunens roll vid detaljplanering i områden med strandskydd.I dessa motioner anförs att kommunerna själva bör tillåtas reglerastrandskyddet i bl.a. sina detaljplaner. I de senast nämnda motionerna föreslåsockså vissa lättnader i nuvarande regler om strandskydd. Motionärerna anser attreglerna är orimligt restriktiva och att strandskydd inte skall gälla generellt. I den utredning som föregick PBL föreslogs attstrandskyddsbestämmelserna skulle flyttas från naturvårdslagen till PBL.Departementschefen uttalade viss förståelse för tanken på ett enhetligtförfarande men framhöll att en sådan åtgärd kunde uppfattas som en förändringav strandskyddets styrka. Han förordade därför att bestämmelserna skulle liggakvar i naturvårdslagen och att i princip skulle fatta beslut istrandskyddsfrågor. I propositionen om följdlagstiftningen till PBL m.m. (1985/86:90s. 109 f.) betonades att detaljplaner enligt PBL inte borde åsidosättas genomefterföljande beslut enligt naturvårdslagen. Genom ett tillägg inaturvårdslagen infördes därför möjlighet för regeringen eller den myndighetsom regeringen bestämmer att om det finns särskilda skäl förordna att ettstrandområde som avses ingå i en detaljplan eller avses omfattas avområdesbestämmelser inte skall omfattas av strandskydd. Länsstyrelsenbemyndigades att meddela sådana förordnanden. Kommunerna måste således iförekommande fall hos begära att strandskyddet upphävs inomvisst område innan planer eller områdesbestämmelser med denna innebörd antas. 1 och lantmäteriverkets rapport föreslås bl.a.att strand skyddets omfattning inom detaljplanelagt område skall regleras genom planbestämmelser. Rapporten är i denna del föremål för fortsatta överväganden inom . I den översyn av natur vårdslagen m.m. som pågår ingår också en översyn av . Enligt direktiven (1988:36) bör utred- ningenundersöka i vad mån dessa bestämmelser tillgodoser det all- 1989/90:BoUl1 manna syftet. Om så behövs skall utredningen lägga fram förslag till sådanaförändringar av lagstiftningen som kan medföra att skyddet av de värdefullastrandområdena upprätthålls så effektivt som möjligt. Bestämmelserna om strandskydd, som infördes ilagstiftningen som ett skydd för det rörliga friluftslivet, är avfundamental betydelse för allemansrätten. Utskottet är inte berett att medverkatill den inskränkning av denna rätt som ett upphävande av bestämmeberna omgenerellt strandskydd skulle innebära. Det förslag som förs fram i rapporten ombl.a. regleringen av strandskyddet övervägs alltjämt inom bostadsdepartementet.Resultatet av dessa överväganden bör avvaktas. Utskottet avstyrker mot dennabakgrund motionerna Bo522 (m och c) och Jo875 (m). Utskottet avstyrker med hänvisning till de pågåendeövervägandena inom motion Bo517 (vpk) yrkande 1 om vbsaändringar i PBL. Det kan nämnas att de delgivningsproblem i samband medplanbeslut m.m. som tas upp i rapporten har uppmärksammats även i andrasammanhang. I promemoria Ds 1989:75 Någradelgivningsfrågor föreslås ändringar i bl.a. delgivningslagen i syfte attkomma till rätta med de ständigt ökande delgivningspro-blemen vid domstolarna.Promemorian remissbehandlas . Resultatet av pågåendeöverväganden bör avvaktas. Frågan om vad en detaljplan bör få innehålla tas upp imotion Bo547 (s). I motionen föreslås ett tillkännagivande omändring i PBL så att en kommun i detaljplan för permanent bebyggelse fårbestämma att enbart mulltoalett får anordnas. Detta bör enligt motionärernauttryckligen framgå av lagen. En detaljplan är ett uttryck för vilka allmänna intressensom den kommande eller befintliga bebyggelsen skall uppfylla. I 5 kap. PBLfinns i 36 §§ minimikraven på innehållet i en detaljplan. I 7 § första stycketoch i 8 § finns bestämmelser som uttömmande anger vad som får regleras. De tarsikte på fysiska förhållanden som från allmän eller grannerättslig synpunktbehöver regleras. I det till lagrådet remitterade PBL-förslaget fanns en exemplifieringav vad en detaljplan får innehålla. På förslag av lagrådet har bestämmelsernafått nuvarande utformning. Lagrådet uttalade bl.a. att det från principiellsynpunkt är önskvärt att lagen sätter en gräns för de frågor som en kommun fårreglera i detaljplan. I 7 § sista stycket anges att planen inte får göras merdetaljerad än som är nödvändigt med hänsyn till syftet med planen. I dettasammanhang har departementschefen (prop. 1985/86:1 s. 588) hänvisat till demöjligheter till förtydligande som en planbeskrivning kan utgöra. Om en detaljplan får innehålla en bestämmelse om attendast mulltoalett får användas är något oklart. En möjlighet för kommunen att i ett bostadsområde få till stånd en sådan lösning kan dock vara att upprätta exploateringsavtal med sådant innehåll. Utskottet vill också erinra om att kommunen i sin genomförandebeskrivning till en detalj plan kan ge vägledning om hur en viss genomförandefråga bör lösas. 15 Utskottet anser att det inte finns tillräckliga skäl att övervägalagändring med anledning av den fråga som tas upp i motio- 1989/90:BoUl 1 nen.Frågan om vad som gäller i detta hänseende får i stället tills vidare lämnas åträttstillämpande myndigheter att klargöra. Motion Bo547 (s) om bestämmebe ommulltoalett i detaljplan avstyrks. I motion 419 (c) yrkande 7 begärs åtgärder för att främjatillkomsten av koloni- och odlingslotter. I motionen framhålls det att detta ären viktig åtgärd för att göra bostadsområdena attraktiva och främjar trivseln.Inte minst gäller det enligt motionärerna för kommunerna att tillse attplaneringen sker på ett sådant sätt att markutrymmen lämnas för dessa ändamål itillräcklig omfattning. Utskottet har behandlat motioner omkoloni- och odlingslotter. Utskottet har (1989/90:BoU2 s. 7)avstyrkt ett sådant motionsyrkande med hänvisning till kommunernas ansvar förplaneringen av markanvändningen. Utskottets ställningstagande står fast.Utskottet avstyrker motion Bo419 (c) yrkande 7 med hänvisning härtill. En annan fråga som utskottet ochsenast i nämnda betänkande behandlat är den som tas upp imotion Bo557 (m) yrkande 7 om ändring i PBL så att markanvändningenbeträffande detaljhandelsstruktur m.m. inte får regleras i detaljplan. Enligtmotionärerna kan kommunerna i detaljplan styra detaljhandelns lokalisering påett konkurrensbegränsande sätt. Utskottet har i samband med utskottets behandling avPBL-förslaget sammanfattningsvis intagit den ståndpunkten att det borde varamöjligt för kommunerna att inom ramen för planeringen enligt PBL bl.a. idetaljplan lägga fast markanvändningen för olika syften genom att t.ex. angevilken mark som borde reserveras för handels- och industriändamål (BoU1986/87:1 s. 7779). Utskottet har därefter inte fiannit skäl att ändra sittställningstagande. Motion Bo557 (m) yrkande 7 om detaljhandelns lokalberingavstyrks. I partimotion Bo250 yrkande 4 begärs etttillkännagivande om behovet att vidta vissa åtgärder mot kontoriseringen. Imotionen anförs att det måste drivas en hård linje mot kontoriseringav lägenheter. Detta förutsätter enligt motionärerna att kommunen planerar ochanvänder en annan lokalisering även om det skulle medföra att arbetsplatsernahamnar i en annan kommun. Enligt motionärerna bör tillkommande kontorsytorförläggas till de delar av storstäderna där det är ont om arbetstillfållen. Idenna fråga anförs avslutningsvis att regeringen bör ta initiativ till enanalys av smygkon-toriseringens omfattning och effekter, som bör leda till enskärpt lagstiftning. biföll ett regeringsförslag om enskärpning av de regler som tar sikte på kontorisering av bostadslägenheter. Sålunda slopades den tioåriga preskriptionstiden för ansökan om handräckning m.m. och infördes en skärpning vid bygglovsprövning för ändrad användning av bostadslägenhet i det fall lägenheten behövs för bostads försörjningen och detaljplanen saknar bestämmelser om användnings sättet. behandlades en centerpartimotion med huvudsakligen 16 det innehåll som är föremål för bostadsutskottets behandling. Utskottet hänvisade vidbehandlingen av den motionen till det kom- 1989/90:BoUll munala ansvaret förplanering av markanvändning och avstyrkte motionen (1989/90:BoU6 s. 6).Utskottet vidhåller uppfattningen att det ankommer på kommunerna att självabestämma lokaliseringen av tillkommande kontorsytor. Med det anförda avstyrkerutskottet partimotion Bo250 yrkande 4 om bl.a. smygkontorberingav bostadslägenheter. Bebyggelsefrågorpå landsbygden tas upp i två motioner, Bo535 (m) och moderata samlingspartietspartimotion Bo552. I motionerna begärs ett tillkännagivande om ändringar i PBL,jordförvärvslagen och fastighetsbildningslagen så att bosättningen pålandsbygden främjas. Motionärerna anser att tillståndskravet för fysiskapersoner vid förvärv av jordbruksfastigheter bör avskaffas. De anser också attdet bör råda en generell rätt för människor att bygga utanför detaljplanelagtområde och att bostadsfastigheter med plats för fritidsjordbruk eller husdjurbör kunna bildas på landsbygden. I partimotionen föreslås också att detgenerella strandskyddet och områdesbestämmelserna i skall upphävas. Utskottetvill beträffande frågan om jordförvärvslagens tillståndskrav för fysiskapersoner hänvisa till den översyn av lagen som pågår. Utredningenhar också remissbehandlats. Utskottet anser att det finns skäl att avvaktaresultatet av denna utredning. Beträffande frågorna om en generell rätt attbygga utanför detaljplan, strandskyddsbestämmelserna och områdesbestämmelsernahänvisar utskottet till tidigare ställningstaganden i detta betänkande (s. 6f., 9 och 15). Vad slutligen gäller begärda ändringar ifastighetsbildningslagen har regeringen aviserat att ett förslag om lättnadervid fastighetsbildning på landsbygden kommer att föreläggas den 15mars 1990. Motionärernas yrkande i denna del får därmed anses tillgodosett.Med hänvisning till vad ovan anförts avstyrker utskottet motion Bo535 (m) ochmoderata samlingspartiets partimotion Bo552 om bebyggebefrågor på landsbygden. Imiljöpartiet de grönas partimotion Bo538 yrkande 1 begärs att bestämmelser omobligatoriska cykelplaner införs i PBL. Sådana planer skall enligtmotionärerna innehålla utbyggnadsprogram och åtgärder som ökar cyklandet ochförbättrar cyklisternas villkor. Utskottetanser i likhet med motionärerna att det är både angeläget och viktigt attkommunerna i sin planering av markanvändningen även tillgodoser behovet avcykelvägar. Bestämmelser om god trafikmiljö finns bl.a. i 2 kap. 4 § PBL.Enligt utskottets mening är det både rationellt och kostnadsbesparande attplanering av cykelvägar också sker inom de planformer som finns i PBL.Kommunerna kan självfallet utarbeta särskilda cykelplaner om så anses lämpligtoch erforderligt. bör inte genom ett uttalande styra kommunernasplanering härvidlag. Utskottet avstyrker med det anförda de grönaspartimotion Bo538 yrkande 1 om obligatorbka cykelplaner. Isamma partimotion Bo538 yrkande 2 begärs att en revidering av statens planverks anvisning "Cykeln i stadens trafiknät" sker så attden 17 Milg.ndo.ser cykelnsroll i den framtida staden. 2 1989/90. Enligt vadutskottet erfarit pågår inom en revidering av 1989/90:BoUl 1 anvisningarna"Allmänna råd för planering av stadens trafiknät". Dessa anvisningartar upp bl.a. cykelfrågor. Den nya upplagan är avsedd att vara klar tillkommande årsskifte. Vad motionärerna efterlyser får därmed anses tillgodosett.Utskottet avstyrker de grönas partimotion Bo538 yrkande 2 omrevidering av cykelanvbningar. I motion Bo546 (mp) tas upp frågor om utformningen avNorra m.m. I yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om planeringenav institutionsområdet på och yrkandena 2 och 3 tar upptrafiksituationen och dess inverkan på vatten. Yrkande 4 slutligentar upp behov av en upprustning. Utskottet vill än en gång hänvisa till kommunernas ansvarför planeringen av markanvändningen i den egna kommunen. Sådana frågor ankommerpå kommunen, berörda intressenter och att lösa i samråd. Det ärsåledes inte uppgift att uttala sig i konkreta planfrågor. Med detanförda avstyrker utskottet motion Bo546 (mp) om planeringen på NorraDjurgården m.m. I två motioner, Bo510 (s) och Bo551 (s), hemställs attbygglovsplikt införs i PBL för brunnsborrning. I motionerna anförs attfastighetsinnehavare i kustkommunerna i i stor utsträckningordnar sin vattenförsörjning genom egna vattentäkter. Härigenom kan enligtmotionärerna allvarliga konsekvenser uppstå i områden där vattenuttaget ärstörre än vad grundvattentillgången ger utrymme för genom att det uppkommerrisk för både brist på fårskvatten och miljöförändringar i form avsaltvatteninträngning. Utskottet vill först något belysa vilka möjligheter somfinns att begränsa grundvattenuttag genom nuvarande lagstiftning. I vattenlagen finns bestämmelser om utnyttjande av grund- och ytvatten. Enligt lagen är anläggande av vattentäkt att hänföra till ett vattenföretag och vattentäkten är en vattenanläggning.