bet · GD01SoU11 · 1989-12-31 00:00:00 — Ibetänkandet behandlar utskottet ett antal motioner som rör olikabehörighetsfrågor inom hälso- och sjukvården. Utskottetföreslår att ger regeringen till känna vad utskottet anfört delsbeträffande behörighetsföreskrifter för arbetsterapeuter, dels beträffandeskydd för yrkestitlarna psykolog och psykoterapeut. En motion (m) omlegitimation för dietister avstyrks. ställningstagande när det gäller legitimation för dietisterreserverar sig utskottets m-, fp- och c-ledamöter. Beträffande motiveringentill utskottets ställningstaganden såvitt avser behörighetsföreskrifter förarbetsterapeuter samt skydd för yrkestitlarna psykolog och psykoterapeutreserverar sig utskottets s-ledamöter. 1988/89:5o410av och (båda vpk) vari yrkas att hosregeringen begär förslag till lagstiftning för att skydda yrkestitlarnapsykolog och psykoterapeut. 1988/89:So429av och förste vice talman (båda m) variyrkas att hos regeringen begär förslag till lagstiftning för attskydda yrkestiteln psykolog på sätt som angivits i motionen. 1988/89:5o488av () vari yrkas att hos regeringen begär förslag tilllagstiftning för att skydda yrkestiteln psykolog. 1988/89:5o490av och (båda fp) vari yrkas att hosregeringen begär förslag till behörighetsföreskrifter för arbetsterapeuter. 1988/89:So515av () vari yrkas att som sin mening ger regeringentill känna att dietister med kvalificerad högskoleutbildning bör erhållalegitimation som skydd för sin yrkestitel. 1 1989/90. 1989/90 SoU 11 Utskottet 1989/90:SoUll I motion 1988l89:So515 av () begärs etttillkännagivande att dietister med kvalificerad högskoleutbildning skall kunnaerhålla legitimation som skydd för sin yrkestitel. Motionären anför att detsedan 1978 sker en kontinuerlig utbildning av dietister i och attutbildningen omfattar 120 poäng på högskolenivå. Dietisterna kan erbjudakostbehandling av hög kvalitet vid en rad olika sjukdomar. En godkostbehandling kan, enligt motionären, förebygga komplikationer och avsevärtfördröja olika sjukdomsförlopp. Dietisterna har inte något skydd för sinyrkestitel, och landstingen kan i princip anställa vem som helst på endietisttjänst vilket, enligt motionären, kan innebära att patienterna inte fården kvalitet på behandlingen som de annars skulle få. Det borde ligga ettallmänt intresse i att sätta kvalitetskraven högt hos dessa yrkesutövare, ochdärför bör dietisterna anförtros det skydd för sin yrkestitel som enlegitimation innebär, menar motionären. Lagen (1984:542) om behörighet att utöva yrke inom häbo-och sjukvården m.m. (behörigheblagen) innehåller bl.a. bestämmelser om kompetensbevis(t.ex. legitimation), behörighetskrav för att utöva yrke och skydd föryrkestitel och yrkesbeteckning. I 2 § uppräknas yrkesgrupper som, under angivnaförhållanden, kan erhålla legitimation. Frågor' om meddelande av legitimationprövas enligt 3 § av . I 5 § ges bestämmelser om dem somgenomgått utbildning utomlands. I 68 §§ ges bestämmelser om behörighet attutöva vbsa yrken (t.ex. barnmorska, läkare och tandläkare) inom hälso- ochsjukvården m.m. I behörighetslagen ges vidare ett straffrättsligt skydd föryrkestitlarna barnmorska, läkare och tandläkare. För övriga legitimeradeyrkesutövare gäller i stället ett straffrättsligt skydd för uppgiften attyrkesutövaren är legitimerad (9 § och 10 § tredje stycket). I 12 § bemyndigasregeringen att meddela ytterligare föreskrifter i de frågor som avses i lagen.Föreskrifter har meddelats i förordningen (1984:545) om behörighet att utövayrke inom häbo- och sjukvården m.m. Vidare får regeringen överlåta åtsocialstyrelsen att meddela sådana föreskrifter. I 2 § behörighetslagen uppräknas, som nämnts, yrken förvilka legitimation kan meddelas. Det gäller barnmorska, glasögonoptiker, logoped, läkare, psykolog, psykoterapeut, sjukgymnast, sjuksköterska och tandläkare. Enligt 5 § kan numera även vissa kiropraktorer erhålla legitimation. Till legitimationen har knutits vissa rättsverkning ar. Bl.a. kan legitimationen utgöra behörighetskrav i samband med tilbättningar av tjänster. Dessa fall regleras i förordningen (1982:771) 2 ombehörighet till vbsa tjänster inom den landstingskommunala häbo- 1989/90:SoUl 1och sjukvården och om tilbättning av sådana tjänster. Legitimation sombehörighetskrav omfattar enligt dessa bestämmelser läkare, barnmorskor,sjukgymnaster och sjuksköterskor. Enligt 6 § skall meddelaallmänna råd om kompetenskrav för arbetsterapeuter, sjukhusfysiker,sjukhusingenjörer, sjuksköterskor och ambulanspersonal. Frågan om det fanns skäl att meddela föreskrifter omkompetenskraven för tjänster som kliniska dietister prövades av 1981 årsbehörighetskommitté i betänkandet Kompetens inom häbo- och sjukvården (SOU1983:33). Kommittén ansåg att legitimation skulle förbehållas sådana grupper avyrkesutövare som har en självständig yrkesfunktion med kvalificeradearbetsuppgifter och stort ansvar för patienternas säkerhet i vården. Särskildvikt skulle tillmätas det förhållandet att en grupp, i inte oväsentligutsträckning, vänder sig direkt till allmänheten som t.ex. fria yrkesutövare(s. 139). Enligt kommitténs bedömning fanns det inte tillräckliga skäl attmeddela föreskrifter om kompetenskraven för tjänster som kliniska dietisterinom den landstingskommunala hälso- och sjukvården. I likhet med vad somgäller för många andra grupper borde dock den framtida utvecklingen av gruppenföljas, hette det (s. 218). I proposition 1983/84:179 om lag om behörighet att utövayrke inom häbo- och sjukvården m.m. anförde föredragande statsrådet bl.a.följande (s. 12 f. och 15). Legitimationens huvudfunktion är att vara en garanti fören viss kunskapsnivå och för sådana personliga egenskaper hos yrkesutövaren attdenne är förtjänt av allmänhetens och myndigheternas förtroende. Detförhållandet att legitimationen vid behov kan dras in har i detta sammanhang encentral betydelse. Dessutom fyller legitimationen ett väsentligtinformationsbehov deb gentemot allmänheten, som behöver en lättfattlig"varudeklaration" av olika yrkesutövares kvalifikationer, debgentemot statliga och kommunala myndigheter som måste kunna lita påyrkesutövarna t.ex. ifråga om recept och intyg och dels gentemotsjukvårdshuvudmännen lör att undvika att personer anställs som visat sig varauppenbart olämpliga att utöva yrket. I likhet med kommittén och remissinstanserna anser jag attbestämmelser om legitimation fortsättningsvis bör förbehållas sådana grupperav yrkesutövare, som har en självständig yrkesfunktion med kvalificeradearbetsuppgifter och ett särskilt ansvar för patienternas säkerhet i vården. Detförhållandet att en yrkesgrupp i inte oväsentlig utsträckning vänder sigdirekt till allmänheten, t.ex. i egenskap av fria yrkesutövare, bör tillmätassärskild betydelse. Restriktivitet bör iakttas när det gäller att statligtreglera områden, där flertalet yrkesutövare är anställda avsjukvårdshuvudmännen. Rättslig reglering bör komma i fråga endast när behovetav skydd för patienternas säkerhet påkallar det. De dietister som är verksamma vid sjukhus och andrajämförbara inrättningar tillhör hälso- och sjukvårdspersonalen enligt lagen(1980:11) om tilbyn över häbo- och sjukvårdspersonalen m.fl. (tilbynsla- gen) ochär således ställda under tillsyn av . Enligt 5 § 1989/90:SoU 11 tillsynslagen skall den som tillhör hälso- och sjukvårdspersonalen vinnläggasig om att ge patienten en sakkunnig och omsorgsfull vård. Dennaskall så långt det är möjligt utformas och genomföras i samråd med patienten, som också skall visas omtanke och respekt. dietist,som tillhör hälso- och sjukvårdspersonalen, i sin yrkesutövning uppsåtligeneller av oaktsamhet åsidosätter vad som åligger honom i yrkesutövningenoch felet inte är ringa, får hälso- och sjukvårdens ansvarsnämndålägga honom disciplinpåföljd (12, 19 §§). Utskottet har inhämtat yttranden över motionen frånsocialstyrelsen. Sociabtyreben anför att de dietister som är verksamma inomhälso-och sjukvården i första hand arbetar i anslutning till yrkesgrupper somhar legitimation (dvs. läkare, sjuksköterskor och sjukgymnaster). Frånbehandlingssynpunkt är det därför inte nödvändigt att även dietisterna harlegitimation. En legitimering av yrkesgruppen har, enligt styrelsen,både positiva och negativa konsekvenser. En legitimering kan ge patienten trygghet, eftersomlegitimationen är ett bevis på att dietisten genomgått den specialutbildningsom krävs för yrket. Inom den offentliga hälso- och sjukvården överstigerefterfrågan på dietisternas tjänster tillgången. Ett sätt att förbättratillgången är att låta den allmänna försäkringen omfatta även denna verksamhet.Dietister kan i så fall etablera sig som privata yrkesutövare. Dettaförutsätter dock inte legitimation, påpekar . Dietisterna har specialiserat sig på kostrådgivning isamband med sjukdom eller ökad risk för sjukdom. anser att fleryrkesgrupper med kvalificerad kostutbildning, såsom nutritionister ochhushållslärare, kan vara lika lämpade som dietister att medverka i detförebyggande arbetet med att öka befolkningens medvetenhet om matens betydelseför hälsan. Legitimation för en av dessa yrkesgrupper är inte befogad, anförstyrelsen. anför bl.a. att bevisom legitimation är förbehållet yrkesutövare som självständigt utförkvalificerade arbetsuppgifter med särskilt ansvar för patienternas säkerhet ivården. Förbundet ser legitimationen främst som ett informationsinstrument tillallmänheten med betydelse i första hand inom privat vård. Det är också ett avskälen till att man i vissa fall tillstyrkt legitimation, såsom var falletbeträffande gruppen Dr's of Chiropractic. Förbundet anser inte att gruppendietister, vilken huvudsakligen återfinns inom den offentliga hälso- ochsjukvården, har arbetsuppgifter som motiverar ett krav på legitimation. anför att dietistutbildningen är den enda nä- 1989/90:SoU 11 ringsterapeutiskautbildningen med medicinsk inriktning här i landet. Den omfattar bl.a.näringslära, fysiologi, dietik, sjukdomslära och psykologi. Antalet dietister uppgår till 400 ochårligen tillkommer 30 yrkesutövare med dietistexamen. avdietisterna är verksamma inom den offentliga vården, men det har under desenaste åren skett en markant ökning av antalet enskilt verksamma dietister,uppger förbundet. Legitimation för dietister finns i , , ,och . Arbetet som dietist på sjukhus innebär framför allt attansvara för kostbehandling av sjuka människor. Kostbehandling kan erbjudas viden rad olika sjukdomar som diabetes, hjärt-kärlsjukdomar, övervikt,mag-tarmsjukdomar, födoämnesintolerans och allergier, cancersjukdomar,njursjukdomar, ämnesomsättningsrubbningar (PKU) samt övriga sjukdomar därkostbehandling är avgörande för behandlingsresultatet. gör en specialist (läkare) den medicinskadiagnostiseringen, medan dietisten är remissinstans och har egetbehandlingsansvar. Dietisten har ensam, med sitt kostterapeutiska kunnande,kompetens att behandla patienter med bl.a. ovan nämnda sjukdomar. För vissa avdessa sjukdomar har dietisten förskrivningsrätt av specialdestineradelivsmedel. Intyg skrivs också till försäkringskjissan för patienter medfördyrade levnadskostnader på grund av kostbehandling vid sjukdom, anförs det. Förbundet anger slutligen fyra olika skäl förlegitimation: Kravet påyrkeskunskap och kompetens. Det förekommer ett mer eller mindre oseriösttyckande i fråga om sambandet kost hälsa, ofta med stora ekonomiskaintressen. Kravet på etik.Medlemmarna i förbundet har åtagit sig att följa vissa etiska regler. Om dietistkåren legitimeras, kan patientjournallagens kravutvidgas till att omfatta även denna yrkesgrupp. Kravet på ansvar. Man bör ställa samma krav på ansvarför kostbehandling som för medicinska åtgärder vidtagna av läkare, sjuk sköterskor, sjukgymnaster och logopeder. Utskottet delar den inställning som kommer till uttryck ipropositio nen om lag om behörighet att utöva yrke inom hälso- och sjukvården m.m. att man överhuvudtaget bör vara försiktig, när det gäller att statligt reglera områden där flertalet yrkesutövare är anställda av sjukvårdshuvudmännen. Legitimationen och möjligheten till åter kallelse av denna har. enligt utskottets mening, ett särskilt värde som information till patienter som vänder sig till enskilt verksamma yrkesutövare. Utskottet anser att betydande restriktivitet bör iakttas, när det gäller att införa legitimation för nya yrkesgrupper. Utskottetär således av den uppfattningen att dietisterna, vilka hu- 1989/90:SoUl 1 vudsakligenär verksamma inom den landstingskommunala hälso- och sjukvården, inte bör kommai fråga för legitimation. På grund av nu anförda skäl avstyrker utskottetmotion 5o515 (m). I motion 1988/89:So490 av och (båda fp) yrkas att hos regeringen begär förslag till behörighetsföreskrifterför arbetsterapeuter. Motionärei;na hänvisar till de av socialstyrelsenutfårdade allmänna råden för arbetsterapeuter och påpekar att råden är bindandeför sjukvårdshuvudmännen endast om dessa antar råden som föreskrifter. Detförekommer enligt motionärerna regelbundet att sjukvårdshuvudmännen, påarbetsterapeuttjänster, anställer personer som saknararbetsterapeututbildning. Situationen är, enligt motionärernas mening,otillfredsställande. De hänvisar till frågans tidigare behandling och menaratt frågan nu återigen bör prövas. Av föreskrifter 505f5/9Ä7. "2i följeratt alla arbetsterapeuter, i sådan yrkesutövning som avser åtgärder för attförebygga, utreda och behandla sjukdomar, skador, handikapp och andra medicinskabesvär, skall hänföras till hälso- och sjukvårdspersonalen enligt tilbynslagenoch således omfattas av lagens bestämmelser om ansvar. Enligt patientjournallagen (1985:562) hararbetsterapeuterna, som är verksamma i den allmänna hälso- och sjukvården,skyldighet att föra patientjournal (9 § 3 p. Beträffande innehållet i behörighetslagen och iförordningen om behörighet till vbsa tjänster inom den landstingskommunalahäbo- och sjukvården och om tilbättning av sådana tjänster hänvisas tillavsnittet om legitimation för dietister. Några behörighetsföreskrifter förarbetsterapeuter har inte meddelats i dessa författningar. I 6 § nämnda förordningsägs dock att skall meddela allmänna råd om kompetenskrav förbl.a. I behörighetskommitténs betänkande Kompetens inom häbo-och sjukvården (1983:33) anfördes bl.a. följande (s. 203 f.). I motsats till vad som gäller för gruppen sjukgymnasterkräver enligt kommitténs uppfattning inte 'patientsäkerheten att statenmeddelar regler i form av föreskrifter om kompetenskrav för tjänst som arbetsterapeut.Statsmakterna har inte heller funnit nödvändigt att införa någonrättslig reglering för arbetsterapeuter. Kommittén anser således att föreskrifter om behörighettill tjänst som arbetsterapeut inte bör införas. bör dock utfårda all männa råd om den kompetens som krävs för anställning av arbetstera peuter. Socialstyrelsenhar 1987 utfårdat allmänna råd om kompetenskrav /90:SoU 1.1 arbetsterapeuter(1987:24). Styrelsen anger därvid vilken kompetens, i fråga omutbildning och yrkeserfarenhet, som huvudmannen bör kräva vid anställning avarbetsterapeuter. Den arbetsterapeutiska verksamhetens utveckling, arbetsterapeuternasarbetsuppgifter, ansvarsregler och utbildning samt vissa planeringsfrågor haräven belysts. Vid utskottets behandling av propositionen om lag ombehörighet att utöva yrke inom hälso- och sjukvården m.m. (prop. 1983/84:179)behandlades även en motion (fp) om behörighetsföreskrifter för arbetsterapeuter(1983/84:32 s. 13). Utskottet påpekade att det inom regeringskanslietpågick en översyn av förordningen om behörighet till vissa tjänster inom denlandstingskommunala hälso- och sjukvården och om tillsättning av sådanatjänster. Utskottet hade inhämtat att frågan om behov avbehörighetsföreskrifter för arbetsterapeuter därvid skulle komma att behandlas.Utskottet förutsatte att de synpunkter som anförts i motionen sålunda skulleövervägas. Översynen av nämnda förordning resulterade sedermera i attregeringen, genom en ändring i förordningen, föreskrev att socialstyrelsenskulle meddela allmänna råd om kompetenskrav för bl.a. arbetsterapeuter. behandlade utskottet en motion (Ip) angåendeutformningen av allmänna råd beträffande arbetsterapeuter(1984/85:15 s. 7 f). Utskottet upplyste att arbetet med de allmänna rådenskulle påbörjas senare samma vår, och utskottet utgick från att dessa skullekomma att tillgodose grundläggande krav på säkerhet i vården ochtillfredsställande kompetens för arbetsterapeuterna. Utskottet ansåg därmedmotionen tillgodosedd, varför den avstyrktes. Utskottet har inhämtat yttranden över motionen frånsocialstyrelsen. Sociabtyreben utgår från att hälso- ochsjukvårdshuvudmännen följer de allmänna råden vid anställning avarbetsterapeuter, och styrelsen har inte några belägg för att de allmänna rådenskulle åsidosättas. Avsaknaden av rättslig reglering av arbetsterapeutiskverksamhet kan få vissa negativa konsekvenser för ett mindre antal utomlandsutbildade arbetsterapeuter, eftersom det system för kompletterande utbildningsom styrelsen etablerat för legitimerade yrkesgrupper inom hälso- ochsjukvården inte gäller för dessa arbetsterapeuter. Sammanfattningsvis anser inte att det ärnödvändigt att införa särskilda behörighetsföreskrifter för arbetsterapeuter. Landstingsförbundetavvisar förslaget att behörighetsföreskrifter för ar- 1989/90:SoUl 1 Bestämmelser om behörighet till vissa anställningari hälso- och sjukvården bör ske genom allmänna råd från socialstyrelsen.Det är landstingsförbundets uppfattning att dessa råd kommer attha en normerande effekt, som de ger utrymme för denflexibilitet som är nödvändig för att upprätthålla en god vård. Förbundet ställer sig bakom desynpunkter som framförs i motionen. Antalet personer, som är anställda somarbetsterapeuter och som saknar fastställd utbildning, torde vara mellan 200och 300, anför förbundet. Andelen utan utbildning är låg inom landstingenshälso- och sjukvård och förekommer där främst i den psykiatriska vården ochlångtidssjukvården. Inom omsorgerna om psykiskt utvecklingsstörda, ikriminalvård, på och i kommunernas äldreomsorg finnsrelativt många utan utbildning. Att besluta om behörighetsföreskrifter förnyckelgrupper inom hälso- och sjukvården är enligt förbundet ett sätt församhället att garantera en viss kvalitativ nivå i vården, en möjlighet attutöva kontroll av denna nivå och ett medel att förhindra att de som inteuppfyller kraven lagligen bedriver vård. Bl.a. genom behörighetsföreskrifter såvitt avser olikayrkesgruppers kompetens i fråga om utbildning och yrkeserfarenhet kan samhälletgarantera kvalitet och trygghet i hälso- och sjukvården. Utskottet har tidigare i detta betänkande uttalat attstaten bör vara restriktiv, när det gäller att införa behörighetsföreskrifterför personalgrupper där majoriteten av yrkesutövarna är anställda av deoffentliga sjukvårdshuvudmännen. Rättslig reglering bör dock undantagsvis kommai fråga. har 1987 meddelat allmänna råd omkompetenskrav för arbetsterapeuttjänster inom den landstingskommunala hälso-och sjukvården. Trots de allmänna råden saknar fortfarande flera av deanställda arbetsterapeuterna den rekommenderade utbildningen ochyrkeserfarenheten. Det finns därför skäl att införa behörighetsföreskrifterför arbetsterapeuter. Regeringen bör överväga hur sådana föreskrifterlämpligen kan utformas. Vad utskottet anfört beträfiande behörighetsföreskrifterför arbetsterapeuter bör , med anledning av motion So490 (fp), somsin mening ge regeringen till känna. Skydd för yrkestitlarna psykolog och psykoterapeut I motionerna 1988/89:So429 av och förstevice talman (båda m) och I988l89:So488 av () yr kas att hos regeringen begär förslag till lagstiftning för att u skydda yrkestiteln psykolog. I motion 1988l89:So410 av man och (bådavpk) yrkas att hos regeringen /90:SoUl 1 begär förslag tilllagstiftning för att skydda såväl yrkestiteln psykolog som yrkestitelnpsykoterapeut. Motionärernaanför att det skydd som legitimationen representerar är väsentligt förallmänheten och har stor betydelse för yrkesutövningen inom de olikasamhällsområden där psykologer är verksamma. Emellertid förekommer enligtmotionärerna fortfarande ett missbruk av psykologiska utrednings- ochbehandlingsmetoder som bedrivs utan psykologisk kompetens. Enskilda personer,utan erforderlig utbildning, kallar sig psykolog och bedriver en verksamhet somkan ha direkt skadliga konsekvenser. Behörighetslagens 9 § bör kompletteras isyfte att likställa yrkestiteln psykolog och enligt So410 även yrkestitelnpsykoterapeut med yrkestitlarna barnmorska, läkare och tandläkare. Enligtmotionerna So429 och So488 bör i denna ändring innefattas såväl den som avlagtpsykologexamen och som fullgör praktisk tjänstgöring för legitimation som densom meriterar sig för legitimation enligt socialstyrelsensövergångsbestämmelser genom tjänstgöring och vidareutbildning. I9 § 1 p. behörighetslagen ges, som tidigare nämnts, ett skydd för yrkestitlarnabarnmorska, läkare och tandläkare. För övriga legitimerade yrkesutövare t.ex. psykolog och psykoterapeut gäller enligt 9 § 2 p. ett skydd föruppgiften att yrkesutövaren är legitimerad. Ansvarsbestämmelsen finns i 10 §. Ipropositionen om lag om behörighet att utöva yrke inom hälso- och sjukvårdenm.m. 1983/84:179 s. 24 f.) anges beträffande 9 § 1 p. att regleringen avrätten att använda yrkestiteln för läkare tillkom därför att behov förelåg attge allmänheten ett skydd mot mindre kompetenta yrkesutövare. somförflutit sedan bestämmelsens tillkomst, har det tid efter annan visat sig attyrkesutövare med otillräcklig kompetens sökt ge sken av kompetens genom attanvända titeln doktor eller läkare utan tydlig ursprungsbeteckning eller enbenämning där sådan titel ingår, anförs det. För att få en konsekvent ochenhetlig reglering har skyddet utsträckts till att avse även barnmorska ochtandläkare. Bestämmelsen i 9 § 2 p. hör samman med legitimationens syfte attge allmänheten en garanti för att yrkesutövaren uppfyller kraven på duglighetoch allmän lämplighet. Utskottethar inhämtat yttranden över motionerna från socialstyrelsen.Landstingsförbundet och samt beträfiande motion So410även från Svenska psykoanalytiska föreningen, Svenska föreningen för holistiskpsykoterapi och psykoanalys och Psykoterapicentrum. Sociabtyrebenanser inte att det finns skäl att införa skydd för yrkestit- 9 larna psykolog ochpsykoterapeut. Psykologer arbetar inom många verksamhetsområden, såsomhälso- 1989/90:SoUl 1 och sjukvården, , skolan, värnpliktsverket,vid personalavdelningar inom olika företag samt med undervisning ochutbildning i offentlig och privat regi. På den privata marknaden förekommer ettstort utbud av tjänster i form av psykologisk rådgivning, service ochbehandling. Särskilt i fråga om samtalsterapi i olika former använder man imarknadsföringen titlarna psykolog och psykoterapeut. Även titelnpsykoanalytiker används ibland, utan att vederbörande är utbildadpsykoanalytiker. uppger att man regelmässigt fårtelefonförfrågningar från personer som känner sig tveksamma inför kompetensenhos yrkesutövare som använder dessa titlar. I fråga om behandling av sjukdom,psykiska besvär eller bedömning av om något av detta föreligger, rekommenderarstyrelsen aldrig att allmänheten vänder sig till annan yrkesutövare än sådansom har legitimation. Legitimationen innebär en garanti för en viss kunskaps-och utbildningsnivå samt sådana personliga egenskaper att yrkesutövaren ärförtjänt av allmänhetens och myndigheternas tilltro. Av central betydelse förallmänhet, statliga och kommunala myndigheter samt sjukvårdshuvudmän är ocksåatt legitimerade yrkesutövare omfattas av tillsynslagen och att legitimationenvid behov kan dras in. ställer sig tveksam till om ett skydd förtitlarna psykolog och psykoterapeut på något avgörande sätt skulle sanerautbudet av tjänster rörande psykologisk rådgivning, service och behandling. Iså fall är det, enligt styrelsens mening, också angeläget att införa skydd föryrkestiteln psykoanalytiker. Risken finns dock att andra terapeuttitlar dykerupp. För allmänheten måste den tydligaste och enklaste distinktionen vara, omvederbörande psykolog eller psykoterapeut är legitimerad eller ej.