bet · GD01LU27 · 1989-12-31 00:00:00 — Beträffande egendomsförhållanden som rör bl.a. makar,sambor och delägare i oskiftat dödsbo finns särskilda bestämmelser som gäller istället för reglerna i samäganderättslagen (19 §). I fråga om förvaltningen avfast egendom som är taxerad som jordbruksfastighet och som ägs av minst tregemensamt gäller i stället för 26 §§ samäganderättslagen bestämmelserna ilagen (1989:31) om förvaltning av vissa samägda jordbruksfastigheter. I motion L903 av () kritiserasreglerna i samäganderättslagen mot bakgrund av ett inträffat fall av tvångsförsälj ning av en fastighet på offentlig auktion. Två pensionärer hade bott i en av fyra lägenheter i en samägd fastighet. Sedan en fastighetsuppköpare förvärvat de övriga andelarna i fastigheten påförd- q rade denneatt fastigheten skulle renoveras trots att den var i gott skick.Pensionärsparet motsatte sig att betala kostnader för en renove- 1989/90:LU27ring, och följden blev att fastigheten såldes på offentlig auktion. Makarnatvingades flytta fastän det fanns såväl medicinska som humanitära skäl för dematt få bo kvar i sin bostad. Enligt motionären handlades ärendet korrekt enligtsamäganderättslagen. Motionären anser emellertid att en lagändring som bättreskyddar den enskildes äganderätt bör komma till stånd. I motionen yrkas att detanförda ges regeringen till känna. behandlade en motion i vilken yrkadesatt samäganderättslagen skulle ändras bl.a. i fråga om hembudsplikt,tillsättande av god man och omfattningen av god mans uppdrag. De i motionenbehandlade problemen avsåg framför allt samägande av jordbruksfastigheter. Isitt av godkända betänkande LU 1975:19 tog lagutskottet på visst sättställning till motionsönskemålen. Utskottet framhöll emellertid också att detmed hänsyn till samäganderättslagens ålder kunde vara motiverat med en meraallmän översyn av lagens bestämmelser. Utskottet förutsatte att så skulle kommaatt ske i lämpligt sammanhang. behandlades en motion vari begärdes vissaändringar i reglerna om god mans förvaltning av fast egendom. godkända betänkande LU 1983/84:5 avstyrkte lagutskottet motionen pånärmare angivna skäl. Utskottet erinrade om att utskottet tidigareuttalat att en mera allmän översyn av samäganderättslagens regler kunde varamotiverad och att utskottet då hade förutsatt att en sådan översyn skulle ske.I betänkandet vidhöll utskottet sin uppfattning och förklarade sig utgå frånatt den önskade översynen kommer till stånd i lämpligt sammanhang. har i sitt slutbetänkande (SOU1988:14) Översyn av bostadsrättslagen m.m. föreslagit en ny bostadsrättslag. Ibetänkandet redovisar kommittén också vissa överväganden om boende iandelshus. Kommittén framhåller (s. 205 ff.) att det i storstadsregionernainte är ovanligt att en fastighet delas upp i ideella andelar med rätt förandelshavarna att nyttja viss lägenhet. Enligt kommittén är beskattnings- ochlånevillkor de enda realistiska styrmedel som kan användas för att motverka enogynnsam utveckling mot att bostadsfastigheter delas upp i ideella andelar. Enproposition med anledning av kommitténs förslag beräknas bli framlagd undervåren 1990. I betänkandet behandlar utskottet fyra motioner medsakrättslig anknytning. I en motion (m) begärs en allsidig utredning av detsakrättsliga regelsystemet. I två motioner (s resp. c) begärs en översyn avbestämmelserna om godtrosförvärv av lösöre, och i en motion (fp) framförsönskemål om ändringar i samäganderättslagen. Med sakrättsliga frågor brukar man avse spörsmål om ivilken mån ett rättsförhållande är gällande inte bara mellan parterna utanockså mot utomstående personer, dvs. En viktig del av sakrättengäller frågan om i vilken utsträckning och under vilka förutsättningar den enaparten i ett avtalsförhållande har skydd mot tredje man på motpartens sida ochsärskilt då mot dennes borgenärer vid överlåtelse eller upplåtelse av enrättighet. Som en allmän oskriven regel gäller vid köp av lösöre attförvärvaren blir skyddad mot säljarens borgenärer först sedan han fåttegendomen i sin besittning, den s.k. traditionsprincipen. Så länge egendomenblir kvar hos säljaren kan den genom utmätning och konkurs tas i anspråk förbetalning av de skulder säljaren har till sina borgenärer. Köparens rättinskränker sig till att han i konkurrens med de övriga borgenärerna kan göragällande en fordran på säljaren. I motion L902 av () framhålls att nyafinansieringsformer som allmänt tillämpas i innebär avvikelser frånden svenska sakrättens princip om tradition som grund för äganderättensövergång. Motionären ifrågasätter om det i ett internationellt perspektiv ärförnuftigt att låta den svenska sakrätten vila på traditionsprincipen ochbegär att en allsidig utredning företas om svensk sakrätt, särskilt i vad avserdess relation till utrikeshandelns krav. behandlade en motion om översyn avde sakrättsliga reglerna om köparens skydd mot säljarens borgenärer. I sitt av godkända betänkande i ärendet (LU 1987/88:1) redogjor de lagutskottet utförligt för rättsläget i och gjorde jämförelser med förhållandena i andra länder. Utskottet erinrade därvid om den betydelse som kravet på besittning har på många olika rättsområden. Ett frångående av detta krav kunde få vittgående och svåröverblickbara konsekvenser, bl.a. för kreditväsendet. Enligt utskottet borde också beaktas att besittningskravet är en väl förankrad rättsregel som i flertalet fall är enkel att tillämpa i det praktiska rättslivet. Mot den angivna bakgrunden måste det enligt utskottets mening krävas tungt vägande skäl för att en ändrad ordning skulle kunna övervägas. Att det i vissa fall kan uppkomma problem för konsumenter och näringsidka re till följd av kravet på besittningsöverföring kunde inte anses utgöra sådana skäl. Utskottet kunde därför inte finna att en så genomgripande översyn som begärts i motionen var motiverad. Ställningstagandet uteslöt emellertid inte att det fanns anledning att närmare överväga om de problem som kravet på besittningsöverföring medför kan lösas på annat sätt än genom en uppluckring av nuvarande regler. Utskottet erinrade om att så har skett på ett område där behovet av att skydda 1' köpare vidförskottsbetalning varit särskilt stort, nämligen vid beställ- Genom lagen (1975:605) om registrering av båt- 1989/90:LU27byggnadsförskott har, påpekade utskottet, båtbeställaren givits möjlighet attfå en särskild förmånsrätt i båtbygget vid varvets konkurs. Liknandelagstiftningsåtgärder till skydd för köparen kunde enligt utskottets meningtänkas för andra branscher. En lösning kunde också vara att ersätta dennuvarande lösöreköpslagen med en mera tidsenlig och för köparen användbarreglering. Utskottet förklarade sig sakna underlag för vilka lagstiftningsåtgärdersom kunde vara påkallade men utgick från att spörsmålet uppmärksammades vid detarbete med förslag till en ny köplag och en ny konsumentköplag som vidtillfållet pågick inom . Utskottet framhöll vidare att deflesta konsumenter saknar kännedom om kravet på besittningsöverföring. Det vardärför enligt utskottets mening angeläget att konsumenterna får information omde risker de löper när den betalda varan lämnas kvar hos säljaren och om vilkaåtgärder de bör vidta för att förhindra rättsförluster. Utskottet anmärkte attdet låg inom ramen för uppgifter att lämna sådan information.Enligt utskottet borde informationsinsatser lämpligen också övervägas i sambandmed införandet av en ny konsumentköplag. På hemställan av utskottet avslogriksdagen den då aktuella motionen. I samband med proposition 1988/89:152 om kontobaserataktiesystem behandlades ånyo frågan om en översyn av detsakrättsliga regelsystemet med anledning av ett motionsyrkande. I sitt av riksdagengodkända betänkande 1989/90:LU5 avstyrkte utskottet bifall till motionsyrkandetmed hänvisning till att vad utskottet tidigare anfört i frågan alltjämt hadegiltighet och att någon allmänt inriktad översyn av det sakrättsligaregelsystemet därför inte var påkallad. I linje med vad utskottet framhållit år1987 uteslöt emellertid utskottet inte att det på särskilda rättsområden kanfinnas anledning att överväga om kravet på besittningsöverföring alltjämt börupprätthållas. Utskottet framhöll att lagstiftningen om övergång till ettkontobaserat aktiesystem skulle komma att innebära att den hittillsvarandeordningen i fråga om betydelsefulla grupper av värdepapper övergavs till förmånför ett system där de sakrättsliga verkningarna inträder vid registrering avrättighetens övergång. Utskottet pekade vidare på att sakrättsliga problem isamband med kommission m.m. då övervägdes i medanledning av kommissionslagskommitténs slutbetänkande (SOU 1988:63) Kommissionoch dylikt, samt att sakrättsliga spörsmål också kan komma att aktualiseras isamband med den översyn av frågor rörande leasing av fast och lös egendom som1988 års leasingutredning (Ju 1988:01) har i uppdrag att genomföra. Vad utskottet anförde har fortfarande giltighet.Utskot tet anser alltså lika litet nu som då frågan senast prövades att en allmänt inriktad översyn av det sakrättsliga regelsystemet är motiverad. I sammanhanget vill utskottet peka på att frågan om en sakrättslig särreglering vid konsumentköp har övervägts av regeringen i proposi tion 1989/90:89 om ny konsumentköplag. I propositionen, som riksda gen kommer att ta ställning till , uttalas sålunda att 12 det givetvis för många konsumenter kan synas egendomligt att inte så att sägafå full äganderätt till en vara som har betalts, om varan 1989/90:LU27 kvarblirhos säljaren . Traditionsprincipen är dock, enligt departementschefen,fast förankrad i det svenska rättssystemet och har goda skäl för sig. Ensakrättslig särreglering för konsumentförhållanden skulle vidare innebära enprincipiell nyhet i svensk rätt. Departementschefen erinrar om att det förvissa praktiskt viktiga fall finns särregler som innebär att sakrättsligt skydduppnås genom registrering. Att införa ett sådant registreringsförfarande förmera vardagliga konsumentköp skulle emellertid medföra alltför stora praktiskaolägenheter, och departementschefen är inte beredd att förordaatt traditionsprincipen överges på konsumentområdet. Den mera grundläggandefrågeställningen om det är befogat att generellt införa avtalsprincipen isvensk rätt förutsätter enligt departementschefen ytterligare överväganden ochanalyser som inte låter sig göras inom ramen för det aktuellalagstiftningsprojektet. Utvecklingen på området kommer emellertid att nogaföljas, och vid behov kommer saken att tas upp på nytt i lämpligt sammanhang. Utskottet anser sig inte böra föregripa deställningstaganden som förslaget om ny konsumentköplag kan föranleda frånriksdagens sida. Med hänsyn till att de flesta konsumenter saknar kännedom omkravet på besittningsöverföring vill utskottet emellertid understryka vikten avatt konsumenterna får information om de risker de löper när den betalda varanlämnas kvar hos säljaren och om vilka åtgärder de bör vidta för att förhindrarättsförluster. Utskottet utgår från att informationsinsatser på områdetkommer till stånd om beslutar anta regeringens förslag om nykonsumentköplag. Med detanförda avstyrker utskottet bifall till motion L902. En annan fråga med sakrättslig inriktning tas upp imotionerna L606 av m.fl. (c) och L905 av m.fl. (s).I motionerna framhålls att personer med missbruksproblem behöver pengar för attfinansiera sitt missbruk och att pengarna ofta kommer från stölder och inbrott.Enligt motionärerna är reglerna om godtrosförvärv alltför generösa och bidrardärigenom till att det alltid finns köpare av stöldgods. I den sistnämndamotionen görs dessutom gällande att de svenska reglerna är mindre stränga änvad som är fallet i andra europeiska länder, något som motionärerna anser varaorimligt. I båda motionerna anförs att en översyn av lagstiftningen på områdetär påkallad samt yrkas att vad som anförts i motionerna ges regeringen tillkänna. Utskottet erinrar om att regler om godtrosförvärv avlösöre finns i lagen (1986:796) om godtrosförvärv av lösöre, vilken trädde ikraft . Lagen innefattar i huvudsak en kodifiering av derättsregler på området som utbildats i rättspraxis. Lagen innebär emellertidockså en skärpning och precisering av de krav som ställs på en förvärvare avlösöre för att denne skall anses vara i god tro. Vid riksdagsbehandlingen avlagstiftningsärendet (prop. 1985/86:123, bet. LU 1986/87:4) uttaladelagutskottet i sitt av godkända be- tänkandeatt lagen i sistnämnda hänseende tillgodosåg de önskemål 1989/90:LU27 somriksdagen tidigare framställt om regler som försvårar möjligheterna tillgodtrosförvärv av stöldgods. Som utskottet framhöll (se bet. 1989/90:LU5)vid behandlingen av en motion med liknande syfte som de nu aktuella motionernafinns det inte anledning till omprövning av de principer och ställningstagandensom ligger bakom lagen om godtrosförvärv av lösöre. Med anledning av vad imotion L905 anförs om förhållandena i andra länder vill utskottet dessutomtillägga att som närmare framgår av det till grund for lagstiftningenliggande utredningsbetänkandet (SOU 1984:16) Godtrosförvärv av lösöre desvenska reglerna har motsvarighet i flera utländska rättsordningar. På anfördaskäl avstyrker utskottet bifall till motionerna L606 yrkande 2 och L905. I motion L903 av () kritiserasgällande regler om samäganderätt mot bakgrund av ett inträffat fall av tvångsförsäljningav en fastighet på offentlig auktion. I det fall som beskrivs i motionen hadetvå pensionärer bott i en av fyra lägenheter i ett s.k. andelshus.Sedan en fastighetsuppköpare förvärvat de övriga andelarna i fastigheten uppkomoenighet mellan denne och pensionärsparet i fråga om fastighetens behov avrenovering. Tvisten slutade med att fastighetsuppköparen utverkade försäljningav fastigheten på offentlig auktion och att pensionärsparet tvingades flyttafrån lägenheten. Motionären påpekar att ärendet handlades korrekt enligtsamäganderättslagen. Hon anser emellertid att en lagändring som bättre skyddarden enskildes äganderätt bör komma till stånd. 1 motionen yrkas att det anfördages regeringen till känna. Då, såsom i det i motionen beskrivna fallet, två ellerflera personer äger ideella andelar i en viss bestämd egendom regleras detinbördes förhållandet mellan delägarna i lagen (1904:48 s. 1) om samäganderätt.Uppkommer oenighet mellan delägarna i fråga om egendomens förvaltning anvisarsamäganderättslagen möjligheten att en god man kan utses att ta hand omförvaltningen för delägarnas räkning. Om delägarna inte kan enas om enförsäljning av den samägda egendomen i dess helhet har varje delägare rätt atthos domstol begära att egendomen skall försäljas på offentlig auktion.Samäganderättslagens bestämmelser är inte tvingande utan kan frångås genomavtal mellan delägarna. Med anledning av vad som anförs i motionen om ett bättreskydd för den enskildes äganderätt vid samäganderättsförhållanden vill ut skottet framhålla att den befogenhet som enligt samäganderättslagen tillkommer envar delägare att utverka egendomens försäljning är av grundläggande betydelse för den enskilde delägarens rätt, eftersom en försäljningen av hela egendomen i allmänhet ger delägaren avsevärt bättre ersättning än vad en försäljning av enbart hans andel kan inbringa. Situationen kan också vara sådan att det över huvud taget inte är möjligt för en delägare att sälja enbart sin andel. Om lagstift ningen i dessa fall lade hinder i vägen för en delägare att vid oenighet mellan honom och de övriga delägarna få till stånd en upplösning av egendomsgemenskapen skulle rättsförluster kunna uppkomma som 14 Vidare skulle ett fortsatt samägande knappast ha någon utsikt att fungera i praktiken i de fall delägarna inte kan 1989/90:LU27 komma överenshuruvida egendomen skall behållas eller inte. Utskottet är därför inte berettatt tillmötesgå det av motionären framställda kravet på ändring isamäganderättslagen. Däremot kan det som utskottet tidigareuttalat (se betänkandena LU 1975:19 och LU 1983/84:5) med hänsyn tillsamäganderättslagens ålder vara motiverat med en mera allmän översyn av lagensbestämmelser. En sådan översyn blir av naturliga skäl alltmera anjgelägen förvart år som går, och utskottet förutsätter att den önskade översynen nu kommertill stånd i lämpligt sammanhang. Med nugjorda uttalanden avstyrker utskottet bifall till motion L903. 1. beträffande översyn av det sakrättsligaregebystemet att avslår motion 1989/90:L902, I(m, fp, c) 2. beträffande översyn av reglerna omgodtrosförvärv att avslår motionerna 1989/90:L606 yrkande 2 och 1989/90:L905, 2(c, mp) attriksdagen avslår motion 1989/90:L903. Närvarande: (), (), OweAndréas-son (s), (), (), (), AllanEkström (m), (), (), (),(), (vpk), (), AnitaJönsson (s), (), () och RuneBacklund (c). Översyn av det sakrättsliga regelsystemet (mom. 1) (), (), (),(), (), () ochRune () anser deb att den del av utskottets yttrande som på s. 12 börjarmed "Vad utskottet" och på s. 13 slutar med "motion L902"bort ha följande lydelse: Med anledning av vad som anförts i den nu aktuellamotionen vill utskottet framhålla att frågan om att ersätta den nuvarandelösöreköpslagen med en mera tidsenlig och för köparen användbar reglering harfått förnyad aktualitet genom regeringens framlagda proposition1989/90:89 om ny konsumentköplag. I propositionen, som kommer att taställning till , har övervägts om en sakrättslig särregleringbör införas vid konsumentköp. Sålunda uttalar departementschefen att detgivetvis för många konsumenter kan synas egendomligt att inte så att säga fåfull äganderätt till en vara som har betalts, om varan kvarblir hos säljaren entid. Traditionsprincipen är dock, enligt departementschefen, fast förankrad idet svenska rättssystemet och har goda skäl för sig. En sakrättsligsärreglering för konsumentförhållanden skulle vidare innebära en principiellnyhet i svensk rätt. Departementschefen erinrar om att det för vissa praktisktviktiga fall finns särregler som innebär att sakrättsligt skydd uppnås genomregistrering. Att införa ett sådant registreringsförfarande för mera vardagligakonsumentköp skulle emellertid medföra alltför stora praktiska olägenheter, ochdepartementschefen är inte beredd att förorda atttraditionsprincipen överges på konsumentområdet. Den mera grundläggandefrågeställningen om det är befogat att generellt införa avtalsprincipen isvensk rätt förutsätter enligt departementschefen ytterligare överväganden ochanalyser som inte låter sig göras inom ramen för det aktuellalagstiftningsprojektet. Utvecklingen på området kommer emellertid att nogaföljas, och vid behov kommer saken att tas upp på nytt i lämpligt sammanhang. Utskottet vill för sin del, utan att föregripabehandlingen av proposi tionen, understryka att ett fasthållande av traditionsprincipen vid kon sumentköp utgör ett incitament för att söka ersätta den nuvarande lösöreköpslagen med en mera tidsenlig och för köparen användbar reglering. En undersökning av vilka möjligheter som i det hänseendet står till buds bör därför enligt utskottets mening komma till stånd. Med hänsyn till att de flesta konsumenter saknar kännedom om kravet på besittningsöverföring vill utskottet också starkt understryka vikten av att konsumenterna får information om de risker de löper när den betalda varan lämnas kvar hos säljaren och om vilka åtgärder de bör vidta för att förhindra rättsförluster. Om beslutar anta rege ringens förslag om ny konsumentköplag är det därför ytterst angeläget 15 att ett aktivt informationsarbete på området kommer till stånd. sålunda anfört bör ges regeringen till känna. deb att utskottets hemställan undermoment 1 bort ha följande lydelse: 1. beträffande översyn av det sakrättsligaregebystemet att med anledning av motion 1989/90:L902 som sin meningger regeringen till känna vad utskottet anfört. Översyn av reglerna om godtrosförvärv (mom. 2) (), () och () anser deb att den del av utskottets yttrande på s. 13 som börjarmed "Utskottet erinrar" och på s. 14 slutar med "och L905"bort ha följande lydelse: Som framhålls i motionerna är den missbruksrelateradebrottsligheten ett allvarligt samhällsproblem. De personer som missbrukar alkoholeller narkotika finansierar sålunda mycket ofta sitt missbruk genom stölder.Den stulna egendomen säljs sedan vidare eller lämnas i utbyte mot alkohol ellernarkotiska droger. För att komma till rätta med denna typ av brottslighet måstelagstiftningen ställa stränga krav på den som köper stulen egendom. Påstraffrättens område finns bestämmelser om ansvar för häleribrott.Civilrättsligt regleras frågan genom lagen (1986:796) om godtrosförvärv avlösöre. Enligt den lagen har, som närmare framgår av vad utskottet ovan anfört,en köpare av stöldgods rätt att behålla det stulna om han inte borde ha insettatt säljaren saknade rätt att förfoga över egendomen. Lagstiftningen om godtrosförvärv måste med nödvändighetinnefatta en avvägning mellan å ena sidan samhällets intresse av att motverkakriminella beteenden och bestulna personers rätt att återfå sin egendom samt åandra sidan den rätt som en i rimlig grad aktsam person bör ha att få behålladen egendom som han har förvärvat i god tro. Enligt utskottets mening är detemellertid inte gjvet att den avvägningen skall anses ha gjorts en gång föralla genom lag om godtrosförvärv av lösöre. Tvärtom kan det nu finnasanledning att närmare undersöka hur tillämpningen av lagen utfallit i praktikenunder de år den varit i kraft och om det är motiverat att i något avseendeändra eller komplettera lagstiftningen. Vid en sådan undersökning bör enligtutskottets uppfattning särskild hänsyn tas till framväxten av dennarkotikarelaterade stöldbrottsligheten, varvid även samspelet med denstraffrättsliga hälerilagstiftningen bör beaktas. I samband med denna översynbör vidare en uppföljning ske av utvecklingen på området i andra länder. Pågrund av det anförda förordar utskottet att med bifall till motionL606 yrkande 2 och med anledning av motion L905 som sin mening ger regeringentill känna vad utskottet anfört. deb att utskottetshemställan under moment 2 bort ha följande lydelse: 1989/90:LU27 2.beträfende översyn av reglerna om godtrosförvärv att med bifall tillmotion 1989/90:L606 yrkande 2 och med anledning av motion 1989/90:L905 somsin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört.