bet · GD01JuU29 · 1989-12-31 00:00:00 — Utskotteterinrade då (1989/90:JuU16 s. 11 ff) om att BRÅ har ett regeringsuppdraginnefattande ett forsknings- och utvärderingsprojekt om ekonomisk brottslighetdär bl.a. de lagstiftningsåtgärder som vidtagits mot sådan brottslighetutvärderas och där rättssäkerhetsaspekterna ägnas särskild uppmärksamhet. Motdenna bakgrund saknades det enligt utskottets uppfattning anledning för riksdagenatt initiera tillsättandet av parlamentarisk utredning med uppdrag att utredasamma frågor. BRÅ:s arbete pågår. Utskottetsaknar anledning att nu ändra denna sin inställning och avstyrker bifall tillnu berörda yrkanden i motionerna Ju622 och Ju802. Imotionerna Juéll och Ju803 hemställs att sanktionen företagsbot skallavskaffas. Det hävdas dels att lagstiftningen inte tillgodoser elementärarättssäkerhetskrav, dels att betydande tillämpningssvårigheter föreligger. Fråganom avskaffande av bestämmelserna i 36 kap. 710 §§ BrB om företagsbot, som ären särskild rättsverkan av brott, har tidigare vid flera tillfållen och senasti höstas varit föremål för ställningstagande i anledning avmotionsönskemål. Utskottet (se 1989/90:JuU8 s. 14 f och där gjord hänvisning)har då i sina av godkända betänkanden funnit bl.a. att behovet av denifrågavarande regleringen var dokumenterat i samband med bestämmelsernastillkomst , och att inga omständigheter då förelåg eller har tillkommitsom föranleder invändningar i rättssäkerhetshänseende mot regleringen. tillade utskottetatt talan om företagsbot väckts i flera mål 28 och attbehovet av lagstiftningen därigenom ytterligare Utskottet har inhämtat att det avkunnats flera 1989/90:JuU29 domarinnehållande prövning av frågan om företagsbot och vidare att talan omföretagsbot väckts i ytterligare fall. Anledning saknas för utskottet att frångå sin tidigare ståndpunkt.Utskottet kan inte tillstyrka bifall till motionerna Ju611 och Ju803 i nubehandlade delar. Kriminalisering av prostitutionskontakter m.m. I motionerna Ju619 och Ju631 föreslås en kriminaliseringav konfak-ter med prostituerade. Vad som avses är en kriminalisering av kundernasförfarande. I motiveringarna anförs bl.a. att samhället genom att intekriminalisera kundernas kontakter i prostitutionsförhållande sviker deprostituerade. Vidare åberopas att en kriminalisering skulle bidra till att begränsaspridningen av HIV-smitta. Frågan om kriminalisering av prostitutionskontakter harutskottet prövat vid olika tillSllen och (se1989/90:JuU6 och där gjord hänvisning). I nämnda betänkande lämnade utskotteten utförlig redogörelse för dels den lagstiftning som gäller på området, delsden tidigare riksdagsbehandlingen. Utskottet vill nu hänvisa till denredogörelsen och här endast sammanfattningsvis anföra följande. Det är enligt gällande regler inte straffbart att mot ersättningtillhandahålla sexuella tjänster. Att skaffa sig sådana tjänster är endastundantagsvis straffbart. Elt sådant undantag föreligger då den prostitueradeär , då det kan bli aktuellt att tillämpa straffbestämmelsen omförförebe av ungdom i 6 kap. 10 § BrB. Straffet är böter eller Sngelse . Ett annat undantag är om den prostituerade befinner sig i etthjälplöst tillstånd, då det kan vara fråga om sexuellt utnyttjande enligt 6kap. 3 § BrB. Att främja prostitution är däremot straffbart i flerafall, bl.a. som koppleri jämlikt 6 kap. 8 § första stycket BrB. Straffet ärSngelse i högst . För grovt koppleri är straffet Sngelse i lägst två ochhögst (6 kap. 9 § BrB). Ett särskilt straffansvar gäller i vissa fallför fastighetsägare då en upplåten lägenhet används för prostitution (6 kap. 8§ andra stycket BrB). Vid sin tidigare behandling av frågan har utskottet somsin mening anfört att prostitutionen i första hand skall motarbetas med socialainsatser och inte med straffrättsliga. Vid /88 anslöt sigutskottet således till vad socialutskottet yttrat om att bordestimuleras att bygga upp en kontinuerlig prostitutionsförebyggande verksamhet,förslagsvis genom bidrag till utvecklingsarbete på området eller på annat sätt.Vad utskottet uttalat gav som sin mening regeringen till känna (JuU1987/88:12, rskr. Somframgått ovan har även under innevarande avvisattanken på en utvidgad kriminalisering vid prostitution. riksdagengodkända betänkande (1989/90:JuU6 s. 17) anförde utskottet Som är nämnt harutskottet vid flera tillfållen avstyrkt förslag 1989/90;JuU29 om en utvidgadkriminalisering vid prostitution. Inte heller socialutskottet, som yttrade sigtill justitieutskottet då frågan senast behandlades i , har förklaratsig vilja ställa sig bakom en kriminalisering av kundernas beteende. Ioch för sig kan utskottet liksom motionärerna inte utesluta att enkriminalisering av kundernas beteende skulle .kunna få en viss avhållandeeffekt på benägenheten att anlita prostituerade, och utskottet kan också välförstå uppfattningen att en sådan kriminalisering skulle kunna sägas markeraatt samhället tar avstånd från den verksamhet som prostitutionen innebär.Enligt utskottets mening är emellertid dessa skäl inte tunga nog för attuppväga de nackdelar som är förenade med en kriminalisering. Moten kriminalisering kan, som utskottet anförde vid frågans behandling ,för det första åberopas att det kan vara svårt att tillräckligt entydigtdefiniera den straffbelagda gärningen. Vidare är det uppenbart att det skullevara förenat med påtagliga svårigheter att bevisa ett påstått brott, inte minstdärför att gärningen i normalfallet bygger på en uppgörelse mellan två personersom inte har något intresse av att avslöja att ett brott har begåtts. Enannan huvudinvändning är att en kriminalisering av kundernas beteende skullekunna få negativa effekter även för de inblandade kvinnorna. Eftersom kundernaefter en kriminalisering kan tänkas bli mer måna om att inte synas, är riskenstor att prostitutionen går under jorden, vilket skulle försvårasocialtjänstens arbete med förebyggande åtgärder. En sådan utveckling voresärskilt allvarlig med hänsyn till att många av kvinnorna har missbruksproblemoch behöver vård. Risken för spridning av HrV-smitta gör det dessutom änviktigare att inte försvåra möjligheter till förebyggandeinsatser. Ävenom justitieutskottet således inte heller kan ställa sig bakommotionsförslagen om att kriminalisera kundernas beteende, villjustitieutskottet liksom tidigare framhålla att prostitutionen är en företeelsesom över huvud taget inte kan accepteras. Prostitiution medför bl.a. attkvinnor utnyttjas och förnedras och den motverkar strävandena mot jämställdhetmellan kvinnor och män. Dessutom bidrar prostitutionen till att negativtpåverka sexualsynen i allmänhet. Enligtvad utskottet nu inhämtat har för innevarande budgetår ur aidsanslaget underfemte huvudtiteln lämnats olika bidrag för att stödja olikaprostitutionsförebyggande projekt. Dels har medel från det s.k.storstadsbidraget använts för att motverka prostitution och vidare har gettsstöd för olika behandlingsinsatser för kvinnliga missbrukare. Utskottetsaknar anledning att frångå sitt tidigare ställningstagande. Imotionerna Ju817 och Ju823 begärs en ändring av allmänna ordningsstadgan(1956:617) så att det där i 10 § stadgade förbudet mot offentlig pornografiskföreställning blir verksammare. Enligt vad som anförs i motionerna har detvisat sig att detta förbud är otillräckligt och att sådan verksamhet pågår9ppet där unga kvinnor utsätts för betydande risker och där steget tillprostitution är nära. Åtgärdermot otillåten pornografisk föreställning har varit föremål för ställningstaganden vid flera tillfållen. Utskottet behandladefrågan (se 1989/90:JuU6 s. 9 ff och där gjordhänvisning) då utskottet avstyrkte bifall till motioner liknan- 1989/90:JuU29 de de nu aktuella. I nämnda betänkande lämnade utskottet enutförlig redovisning för dels den aktuella lagstiftningen, dels den tidigare riksdagsbehandlingen. Utskottet vill i allt väsentligt hänvisa tillden redogörelsen och här endast sammanfattningsvis anföra följande. Efter en lagändring är det enligt 10 § allmännaordningsstadgan förbjudet att anordna offentlig pornografisk föreställning.Den som bryter mot detta förbud kan enligt 29 § första stycket 1 dömas tillböter eller Sngelse (prop. 1981/82:187, JuU56, rskr. 355).Till grund för lagändringarna låg förslag som hade framförts av 1977 årsprostitutionsutredning i betänkandet (SOU 1981:71) Prostitutionen i bakgrund och åtgärder. I sina överväganden erinrade utskottetinledningsvis om vad som framhållits i samband med tillkomsten av förbudet motoffentlig pornografisk föreställning. Förbudet utgör ett led i samhälletsansträngningar mot prostitution, och det är också åtgärder av samma slag somvidtas mot prostitutionen som i första hand skall tillgripas mot de s.k.sexklubbarna. Syftet med dessa åtgärder är att förhindra att unga kvinnor drasin i den verksamhet som bedrivs i och i anslutning till pornografiskaföreställningar. Utskottet konstaterade vidare att ansvaret för att förbudet i allmännaordningsstadgan efterlevs åligger polis och åklagare, men betonade att detviktiga förebyggande arbetet att få unga människor att hålla sig borta fråndessa miljöer är en uppgift främst för . Vad utskottet uttalatom behovet av resurser för förebyggande insatser när det gäller prostitutionoch om angelägenheten av att en permanent prostitutionsförebyggande verksamhetbyggs upp gällde således också arbetet med åtgärder mot de pornografiskaföreställningarna. Utskottet underströk, för att tillämpningen av bestämmelseni allmänna ordningsstadgan skall få avsedd effekt, nödvändigheten av att polisoch åklagare noga följer utvecklingen och utnyttjar de möjligheter tillingripanden som lagstiftningen medger. Här betonades också den brottsförebyggandeeffekten av en väl synlig, patrullerande polis. Utskottet ansåg också att dennumera gällande ordningen att besluten om den närmare inriktningen avpolisverksamheten och användningen av polisens resurser fattas på lokal nivåkunde bidra till att vid behov skapa goda förutsättningar för ett aktivt arbeteav polisen med att förhindra inte bara prostitution över huvud taget utan ocksåolagliga pornografiska föreställningar. Utskottet vidhåller sin tidigare inställning och vill nuendast tillägga att har antagit en ny lag med särskildabestämmelser om vård av unga (LVU; prop. 1989/90:28, SoU15, rskr. Enligtden nya lagens lydelse skall samhället kunna ingripa bl.a. om den unge utsättersin hälsa eller utveckling för en påtaglig risk att skadas genom missbruk avberoendeframkallande medel, brottslig verksamhet eller något annat socialtnedbrytande beteende. I propositionen (s. 66) nämns som exempel på "någotannat socialt nedbrytande beteende" att den unge uppträder på sexkJubb. Omförutsättningarna för ett ingri- pande i övrigt äruppfyllda sägs att det kan vara angeläget att ingripa 1989/90:JuU29 medett LVU-omhändertagande för att få bort den unge från den olämpliga miljön. Utskottet avstyrker bifalltill motionerna Ju817 och Ju823. Somovan anförts har regeringen i proposition 1989/90:100 bil. att till Utredningar m.m. för /91 anvisa ettreservationsanslag på . Därefter har regeringen i proposition1989/90:90 om forskning föreslagit att till Utredningar m.m. anvisaytterligare . 1proposition 1989/90:90 anför regeringen bl.a. (s. 109 f) att det, för att ökaregeringens möjlighet att följa upp och analysera de övergripande målen ochden huvudsakliga inriktningen av de forskningspolitiska besluten, , under andra huvudtitelns anslag A 3 Utredningar m.m.,avsatts vissa medel till statsrådsberedningens disposition. Inför kommandeforskningspolitiska beslut kommer enligt regeringen systematiska uppföljningaroch utvärderingar av pågående verksamhet att behöva göras. Regeringen, som ibudgetpropositionen beräknat 3 milj. kr. för uppföljning och utvärdering avforskning och utveckling, har, som ovan anförts, föreslagit att ytterligaremedel anvisas för detta ändamål. Utskottet godtarregeringens förslag till medelsanvisning. 1motion 1988l89:Ju801 framförs önskemål om att vapenutredningen skall få iuppdrag att föreslå regler som möjliggör att en vapenamnesti genomförs. Vidarevill motionärerna att vapenutredningen skall föreslå regler om skärptammunitionskontroll enligt internationella regler. Vapenutredningenöverlämnade sitt betänkande (SOU 1989:44) Översyn avvapenlagstiftningen till regeringen. Utredningen har behandlat de avmotionärerna väckta förslagen. Ibetänkandet föreslås sålunda att en vapenamnesti skall genomföras under enperiod av . skall den som olovligen inneharskjutvapen eller ammunition vara fri från ansvar för brott mot vapenlagen omvapnet eller ammunitionen lämnas in till en polismyndighet. Förfarandet skallenligt förslaget regleras i en särskild lag om vapenamnesti. Beträffandekontroll av ammunition anförs i betänkandet att det är en mindre mängdammunition som förs in i landet som inte uppfyller högt ställda internationella krav. Med hänsyn härtill är det enligt utredningen knappastmotiverat att införa krav på typbesiktning, vilket 1989/90:JuU29 skulleinnebära att endast ammunition som är godtagbar ur säkerhetssynpunkt får saluförasi landet. Defrågor som behandlas i motionen har, som framgår av vad ovan anförts, varitföremål för övervägande av vapenutredningen. Dess förslag bereds iregeringskansliet. I avbidan på resultatet härav bör inte göra någotuttalande. Utskottet avstyrker därför bifall till motionen. 1motionerna Ju207, Ju8I6, Ju8I8 och Ju825 framförs kritik mot delar av deförslag som presenterats i slutbetänkandet av vapenutredning Översyn av vapenlagstiftningen. Kritiken avser främst inskränkning i rättenatt inneha vapen, såväl sådana som används till jakt, sportskytte m.m. somsådana som innehas på grund av dess samlar- eller affektionsvärde. Motionärernaanför att de inte kan finna att vapenutredningens förslag kommer att ha någoneffekt på våldsbrottsligheten. De begär därför tillkännagivande attutredningens slutbetänkande inte bör ligga till grund för en framtidavapenlagstiftning. Förslageni vapenutredningen går bl.a. ut på att införa skärpningar i vapenlagstiftningenpå särskilt kritiska punkter. Utredningen föreslår, för att tillgången påskjutvapen skall begränsas, en del förändringar i fråga om förutsättningarnaför att erhålla tillstånd att inneha vapen (vapenlicens). kan enjägare, i enlighet med de rekommendationer som ()utfårdat, normalt räkna med att få licens för sex skjutvapen; denna uppsättningvapen kallas av utredningen för vapengarderoben. I betänkandet föreslås att RPSändrar sina rekommendationer. Något förslag om införande av en generellbegränsning av rätten att inneha vapen föreslås emellertid inte. Däremot anserutredningen att det finns skäl till en nyansering av vapengarderoben på såsätt att licens inte meddelas genast för sex vapen, dvs. en full vapengarderob.Det kan enligt utredningen vara befogat att en nybliven jägare till en börjanfår licens på ett fårre antal vapen, t.ex. två stycken. Vidare anserutredningen att det, för att licens skall beviljas för sex vapen, i många fallkan vara rimligt att kräva att vederbörande dokumenterat ett försattjaktintresse och behov av jaktvapen exempelvis genom att ägnasig åt jakt i en omfattning som inte är helt obetydlig. Genom att endast meravancerade jägare kan erhålla en fullständig vapengarderob borde det enligtutredningen vara möjligt att komma ifrån att nyblivna jägare skaffar sig flervapen än de sedermera visar sig behöva utan att man därmed vållar någrapåtagliga olägenheter för dem som hunnit skaffa sig en större jaktvana ochdärmed behov av ett större antal vapen. Tillståndatt inneha minnes- eller prydnadsvapen kan meddelas enskild person även i defall då de i vapenlagen uppställda kraven på behov och behörighet, somnormalt måste vara för handen för erhål- 33lande av vapenlicens, inte är uppfyllda. För att uppnå en viss begräns- 3 1989/90. ning vad avser möjlighetenatt få vapenlicens för minnes- och pryd- 1989/90:JuU29 nadsvapen bör detenligt utredningen föreskrivas att sådan licens endast Sr utSrdas om detföreligger särskilda skäl. En sådan regel bör enligt utredningen förståsså att tillståndsmyndigheten skall göra en avvägning mellan sökandensintresse av att få licens och de risker som vapeninnehavet kanmedföra, t.ex. risk för missbruk eller stöld av mening innebär några av de förslag som presenteras i slutbetänkandetav vapenutredning stora inskränkningar i rätten att inneha vapen, ochdelar av utredningsförslaget har mött kritik som kan ha fog för sig. Utskottetnoterar att utredningens uppdrag gällt bl.a. att föreslå åtgärder till skyddmot att skjutvapen och ammunition kommer i orätta händer eller används ibrottsliga sammanhang. Utskottet hyser för sin del stark tvekan i fråganhuruvida det kan finnas någon beaktansvärd brottsförebyggande effekt iutredningsförslaget om begränsning av antalet vapen i vapengarderoben. Motden angivna bakgrunden vill utskottet i linje med vad som uttalas i motionernaifrågasätta utredningens förslag i denna del. Efter remissbehandling övervägsförslaget i , och i detta läge bör medanledning av motionerna inte göras något annan uttalande än vad utskottet nyssgjort. bör avvakta regeringsförslaget som bereds. Meddessa uttalanden bör motionerna Ju207, Ju816, Ju818 och Ju825 inte föranledanågon vidare åtgärd. Imotion Ju610 begärs förslag till förtydligande av nödvärnsrätten; motionärenvill dessutom att regeringen med skyndsamhet skall avge ett lagförslag ienlighet med önskemålet i motionen. Utskottethar återkommande behandlat denna fråga. Detta skedde senast i december 1989.Utskottet uttalade då i sitt av godkända betänkande (1989/90:JuU16 s.25) att fångelsestraffkommitténs förslag om en omredigering av bestämmelsen ibrottsbalken om nödvärn är föremål för regeringens ställningstagande. Dettaarbete borde enligt utskottet inte föregripas. Inte heller fordrades det enligtutskottets mening några särskilda uttalanden om nödvärnsrätten i övrigt varförutskottet avstyrkte bifall till motionen. Utskottet gör återigen motsvarandebedömning och avstyrker därför bifall till motionen. MotionJu637 innehåller önskemål om en skärpning av bötesstraffet för smuggling avspritdrycker. Dessutom vill motionärerna att ordningsbot skall införas förringa varusmuggling av spritdrycker. Enligt1 § första stycket lagen (1960:418) om straff för varusmugg ling är straffet för varusmuggling, när det inte är fråga om narkotika, böter eller Sngelse i högst . Är varusmuggling som avses i 1 § 2j första stycket med hänsyntill godsets värde och övriga omständigheter 1989/90:JuU29 vid brottet attanse som ringa döms enligt 2 §, när fråga inte är om narkotika, till böterhögst . Bötesstraffethar varit föremål för översyn av som redovisade sinaöverväganden i betänkandet (SOU 1986:1315) Påföljd för' brott. Utredningensförslag övervägs inom . Arbetet ärinriktat på att ett förslag skall föreläsas . Eftersombötesstraffet är föremål för övervägande saknas enligt utskottets uppfattninganledning för att nu vidta någon sådan åtgärd som motionärernaefterlyser. Utskottet avstyrker därför bifall till motionen i denna del. Beträ&ndemotionsönskemålet om möjlighet att utSrda ordningsbot för varusmuggling kanutskottet konstatera att det av 2 § ordnings-botskungörelsen (1968:199) framgåratt, när fråga är om brott enligt 2 § lagen om straff för varusmuggling ochförsök till sådant brott, inte bara polis och åklagare utan även tulltjänstemanfår utfårda ordningsbot. Motionen får således i denna del anses tillgodoseddredan genom gällande regler. Utskottet avstyrker därför bifall till motionJu637 även i denna del. Ersättningför rättegångskostnader i förvaltningsmål I motion Ju707 begärs förslag till lagstiftning om rättför enskilda att erhålla ersättning för sina rättegångskostnader iförvaltningsprocessen. Frågan om ersättning för rättegångskostnader i mål inomförvalt ningsprocessen har vid flera tillfållen varit föremål för behandling av . gav regeringen till känna att frågan borde utredas och att det fick ankomma på regeringen att föranstalta om utredningsarbetet (JuU 1984/85:15, rskr. Frågan har därefter återkommande behandlats av (se JuU 1985/86:21, JuU 1986/87:26 och JuU 1987/88:22). konstaterade utskottet (1988/89:JuU19 s. 23 O a" regeringen föreslagit en särskild lag som skulle göra det möjligt att i vissa fall med statsmedel ersätta en skattskyldig för bl.a. hans kostnader för ombud i ett ärende eller ett mål om skatt. [Lagen (1989:479) om ersättning för kostnader i ärenden och mål om skatt, m.m. trädde i kraft .] Utskottet, som uttalade att återkommande förväntat sig att begäran om en utredning av frågan om ersättning för rättegångskostnader i skattemål och andra förvaltningprocesser skulle resultera i någon åtgärd från regeringens sida, konstaterade att det förslag som förelagts endast till en del kunde anses tillgodose det av uttalade önskemålet. Detta önskemål avsåg, anförde utskottet, en utredning av om det inom förvaltningsprocessen även finns andra målgrupper där det föreligger behov av möjligheter att på något sätt ersätta den enskilde för hans rättegångskostnader. Utskottet ansåg sig än en gång böra erinra om innehållet i det uttalande som enhälligt ställde sig bakom . Utskottet utgick från att regeringen utan ytterligare tidsutdräkt föranstaltade om den utredning av frågan som förutsatt. '' Enligt direktiven till denav regeringen tillsatta kommitté 1989/90:JuU29 som skall göra en översynav domstolarnas uppgifter, arbetssätt och organisation (dir. 1989:56) domstolsutredningen ingår i kommitténs uppdrag bl.a. att göra en översyn avreglerna om ersättning för rättegångskostnader inom förvaltningsprocessen. Utskottetkan konstatera att regeringen nu föranstaltat om den av under långtid efterlysta utredningen. Resultatet av den inledda översynen bör enligtutskottets mening avvaktas. Utskottet avstyrker bifall till motion Ju707. 1motion Ju809 framförs önskemål om lagstiftning om prövningstillstånd förprövning av vissa mindre brottmål i hovrätt. Motionärerna anför att det frånrättssäkerhetssynpunkt är betänkligt att stora delar av hovrätternas resurseranvänds på småmål, medan det kan förflyta innan mer omfattande målföretas till avgörande. 1rättegångsbalken (RB) finns bestämmelser om att talan mot tingsrättensavgörande i dispositiva tvistemål, i vilka värdet av vad som yrkas inteöverstiger hälften av basbeloppet, i allmänhet Sr prövas endast om hovrättenmeddelar prövningstillstånd. Motsvarande bestämmelse för brottmålens delsaknas (49 kap. 12 och 13 §§ RB). Fråganom prövningstillstånd i brottmål övervägs inom ramen för denöversyn av domstolarnas uppgifter, arbetssätt och organisation som verkställsav den nämnda domstolsutredningen. Med hänsyn härtill saknas det enligtutskottets uppfattning anledning till något uttalande i frågan.Utskottet avstyrker därför bifall till motionen. att avslårmotion 1989/90:Ju30, 2. beträffandebehandlingsforskning m.m. att avslårmotionerna 1989/90:Ju31, 1989/90:Ju510 och 1989/90:Ju607 yrkande 34 i dennadel, 1 (c, mp) 3. beträffandekönsrollernas betydebe för brotbligheten att avslårmotion 1989/90:Ju607 yrkande 34 i denna del, 2 (c) 4. beträffandeforskning om sexualbrott mot barn att avslårmotion 1989/90:Ju607 yrkande 35, 5. beträffandeforskning om våld mot kvinnor m.m. att avslårmotionerna 1989/90:Ju27 och 1989/90:Ju28, 3 (fp, c, vpk) 6. beträffande forskning om sambandet mellanpornografi och 1989/90:JuU29 våld m.m. attriksdagen avslår motion 1989/90:Ju607 yrkande 33, res.4 (c, vpk, mp) 7. beträffandeforskning om invandrares kriminalitet attriksdagen avslår motionerna 1989/90:Ju29 yrkande 1, 1989/90:Ju607 yrkande 49och 1989/90:Ju806, res.5 (m, fp, c) 8. beträffandeforskning om ekonombk brotblighel m.m. attriksdagen avslår motionerna 1989/90:Ju29 yrkande 2 och 1989/90:Ju635 yrkande 1, res.6 (m) 9. beträffande anslag till Brottsförebyggande rådet:Förvaltnings kostnader attriksdagen med bifall till regeringens förslag till Brottsförebyggande rådet:Förvaltningskostnader för /91 anvisar ett förslagsanslag på , 10. beträffande anslag till : Utvecklings kostnader