bet · GD01AU13 · 1989-12-31 00:00:00 — m.fl. (s) vill i motion A448 ha förändringarav regionalpolitiken i skogslänen genom -Fortsattasatsningar på infrastrukturen. Satsningar har gjorts i Stockholmsregionenmedan andra områden har fått stå tillbaka. En rättvis fördelning i syfte attuppnå regional balans efterlyses. -Fortsatt utlokalisering av statligverksamhet samt decentralisering. /Vffårsverken bör få till uppgift attredovisa hur investeringar och service fördelas i landet. - Samordnad offentligservice bör prövas i . Den försöksverksamhet som skett har gett godaresultat. m.fl. (s) anser i motion A420 att enavlänkning av tillväxt från överhettade regioner bör ske för att skapa bättreregional balans. Ekonomiska stimulanser är nödvändiga. Information bör ges ometableringg- och utvecklingsmöjligheter i andra delar av landet. Nya metoderför regionalpolitiken bör prövas. Särskilda företagsfonder bör skapas.Avsättning till dessa skulle ske av Stockholmsföretagens vinster för attdisponeras av resp. företag för investeringar i de sysselsättningssvaga länen.Ytterligare utlokaliseringar av statlig verksamhet kan ske jämtedecentralisering av arbetsuppgifter från central till regional statligverksamhet. m.fl. (s) understryker i motion 1988/89:A469betydel- 1989/90:AU13 sen av rättvisa fakta om befolkningsutveckling,sysselsättning och arbetslöshet samt serviceutbud som grund förregionalpolitiken. Kvalitén i faktamaterialet bör utvecklas. () framhåller i motion 1988/89:A444 attdatatekniken kan vara ett effektivt medel i strävandena att skapa regionalbalans. m.fl. (s) vill i motion A436 ha åtgärderför att hejda ungdomens utflyttning från Norrlandslänen och underlättaåterflyttning. Regionalpolitiska åtgärder inom samhällssektorerna arbetsmarknad,barnomsorg, kultur- och fritidsaktiviteter behövs för att återflyttning tillhemorterna skall bli möjlig. För sin del vill utskottet framhålla följande. Utskottet har tidigare i framställningen ställt sig bakomde övergripande målen för politiken som innebär att alla människor oavsett varde bor i landet skall ges tillgång till arbete, service och en god miljö. Med utgångspunkt från de resonemang som förs ipropositionen bör målen fyllas med konkretare innehåll. Politiken skall främjaen rättvis fördelning av välfården mellan människor i olika delar av landet, enbalanserad befolkningsutveckling så att en betydande valfrihet i boendetåstadkommes samt att produktionen sker rationellt varigenom en god ekonomisktillväxt kan ske. Utskottet har i inledningen till detta avsnitt redovisatvissa utvecklingstendenser beträffande den rcjjonala utvecklingen. Det ärenligt utskottets mening oroväckande med de regionala balansproblem somfortfarande finns. Det krävs målmedvetna insatser för att lösa dessa problem. Det bör noteras att utöver de ordinarie regionalpolitiskaanslagen har omfattande insatser gjorts i krisdrabbaderegioner som . Bergslagen, , och . De regionalpolitiska insatserna har gett och ger godaresultat. Bara har som redovisats i propositionen det regionalpolitiska stöd som lämnats till företag medverkat till att skapa 4600 nya sysselsättningstillfållen. Till detta kommer nästan lika mångaarbetstillfållen som skapats genom bl.a. sysselsättningsstödet ochglesbygdsstödet. Utskottet delar regeringens bedömning attregionalpolitiska insatser i första hand behövs i norra inland, delarav Bergslagen och delar av nordvästra . Det förslag till permanentstödområdesindelning som redovisas i propositionen kan utskottet i huvudsakansluta sig till. I den följande framställningen redogör utskottet för sina övervägandeni denna del. Det finns som propositionen också konstaterar glesbygds-och landsbygdsområden utanför stödområdet som har behov av ökade medel fråndet anslag som länsstyrelserna disponerar för regionala utvecklingsinsatser.Genom den föreslagna flexiblare användningen av pro- jektmedlen inomlänsanslaget bör man kunna tillgodose de orter som 1989/90:AU13 är i behov avutvecklingsinsatser för att skapa en balanserad sysselsättnings- ochbefolkningsutveckling men som inte tillhör stödområde. Även projektmedel frånett nytt anslag till infrastrukturåtgärder kan komma ifråga. Utskottetvill emellertid framhålla att regionalpolitiken inte ensam kan lösa deregionala problemen. Avgrundläggande betydelse för utvecklingen är den ekonomiska politiken. Denuvarande ekonomiska problemen med hög inflation, svag tillväxt och lågtsparande utgör ett allvarligt hot mot sysselsättningen och äventyrarvälfården. Utskottet framhöll i sitt betänkande AUll att förutsättningenför en fortsatt framgångsrik arbetsmarknadspolitik är en framgångsrikekonomisk politik. Förutsättningen för en framgångsrik regionalpolitik ärockså den en framgångsrik ekonomisk politik. De åtgärder som regeringen i andrasammanhang föreslår bör kunna leda till en uppbromsning i den nuvarande negativautvecklingen och stärka den svenska ekonomin. Utskottetdelar regeringens bedömning att de medel som anslås inom regionalpolitikens ramendast marginellt kan påverka den regionala utvecklingen. Flertaletsamhälls- och politikområden har således stor betydelse för den regionalautvecklingen. En del sektorer ger den grund som behövs för en god samhälls- ochföretagsutveckling i hela landet. Andra kan ha särskild betydelse för att skapaförutsättningar för utveckling i enskilda orter och regioner. Olikaformer av företagsstöd kan t.ex. vara verksamma instrument för att stödja ennyetablering eller en expansion vid ett företag på en ort. Om orten ellerregionen saknar vissa grundläggande förutsättningar för utveckling hjälper detinte med ett väl utvecklat system för företagsstöd. De förutsättningar somkrävs för att underlätta företagsutveckling m.m. varierar från projekt tillprojekt. Ett väl utbyggt och flexibelt utbildningsutbud, tillgång till godakommunikationer, väl fungerande boendemiljöer och ett rikt kulturliv är exempelpå faktorer som är allmänt viktiga för den regionala utvecklingen. Ett välavvägt skattesystem ger utsatta kommuner möjligheter att utveckla de lokalaförutsättningarna osv. Ipropositionen framhålls att det bör ske en tyngdpunktsförskjutning av deregionalpolitiska insatserna från företagtöd mot infrastrukturåtgärder. Utskottetkonstaterar att en sådan utveckling redan har påbörjats. Genom den utvecklingsom har skett sedan regionalpolitiken formulerades har politikendelvis fått en ändrad inriktning. En av grundtankarna var attstyra över en del av tillväxten inom industrisektorn tillunderindustrialiserade regioner. Ambitionen var i stor utsträckninglokaliseringspolitik. Betingelsernaför en sådan politik ändrades , främst därför att det inte fanns så mycket tillväxt att fördela. I stället handlade det mer om strukturomvandling inom industrin. De regionala proble- 64 men blev mer koncentreradebåde och rum. har de regionalpolitiska insatsernaalltmer inriktats 1989/90:AU13 på mer generella och långsiktiga åtgärderför att bygga upp miljöer där nya verksamheter och nya företag kan skapas och växa. Detta är emellertid ett långsiktigt arbete som sällan utgörnågon lösning på snabbt uppkomna, lokala kriser. Det kan således konstateras att inriktningen på deregionala insatserna successivt har förändrats. De har alltmer kommit attinriktas på infrastrukturåtgärder som utbildningsinsatser, teknik- ochkompetensspridning, kommunikationer m.m. samt utveckling och förnyelse avnäringslivet. Infrastrukturfrågor som t.ex. forskning, utbildning,vägar, järnvägar, telekommunikation och energi spelar en avgörande roll intebara för näringslivets utveckling utan också för samhällsutvecklingen i stort.Det är därför också utskottets uppfattning att ökade satsningar på dessaområden är av utomordentlig betydelse för framtiden. Utskottet kommer senare i framställningen att närmare gåin på samhälls- och politikområden av särskild betydelse för den regionalautvecklingen. vill utskottet erinra om att åtskilliga frågor avcentral betydelse för regionalpolitiken bereds i andra utskott.Riksdagen kommer således att fatta beslut som rör bl.a. närings-,trafik-, forsknings-, livsmedels- och skattepolitiken; samtliga områden avutomordentlig betydelse i strävandena att skapa regional balans. I motioner deb med anledning av förevarande propositiondeb från allmänna motionstiden /89 och 1989/90 framläggs synpunkter ochyrkanden om regionalpolitikens inriktning. Utskottet konstaterar att fiera motioner tar uppbetydelsen av satsningar på infrastrukturen. De kraftiga markeringar ipropositionen som görs beträffande inriktningen på satsningarna inom dettaområde bör tillgodose de synpunkter och krav som förs fram i motionerna. I flera motioner framhålls vikten av decentralbering avbeslutsfattandet på det regionalpolitiska området. Utskottet delaruppfattningen att besluten så långt möjligt bör fattas ute i länen. De förslagsom i denna del läggs fram i propositionen bör i stor utsträckning kunnatillgodose kraven härpå i motionerna. Som tidigare nämnts påverkas den regionala utvecklingen avdet samlade resultatet av insatserna inom olika politikområden. Utskottet vill i detta sammanhang i likhet med fleramotionärer stryka under betydelsen av en aktiv samverkan mellan de olikapolitikområdena. För att åstadkomma en löpande samordning och bedömning avregionalpolitiskt betydelsefulla sektorsfrågor i bereds ettstort antal frågor i en särskild grupp bestående av statssekreterare frånolika departement. I gruppen prövas och vägs samman olika frågor utifrån deregionalpolitiska aspekterna. Industriministern uppger i propositionen att hanavser att intensifiera gruppens verksamhet. Detta kan ske genom att gruppentillsammans med företrädare för regionalpolitiskt betydelsefullasektorsmyndigheter 5 1989/90. tar framunderlag för utformningen av regionalpolitiska riklinjer /90:AU13 myndigheterna.Utskottet anser det värdefullt att gruppens arbete utvecklas på detta sätt. Sektorssamverkan är även väsentlig på länsnivå. Riksdagensbeslut om en ny regional statlig förvaltning har till syfte attåstadkomma en bättre samordning av olika sektorsfrågor och att få en mer effektivoch slagkraftig organisation i arbetet för en positiv regional utveckling. Resultatet av de försök med samordnade servicelösningarsom gjorts inom ramen för landsbygdskampanjen har medfört bevarad eller förbättradservice och medfört att sektorsgränser har luckrats upp. Vidare kan i detta sammanhang nämnas att de särskildaregioninsatser som gjorts och pågår har föranlett särskildaorganisatoriska lösningar med delegationer med egna resurser avsedda förinsatser inom olika politikområden att arbeta med. Som exempel kan nämnas detprojekt för som pågår i ,och där en utvärdering av den första fasen i projektet gjorts. Kommunerna har självfallet en viktig roll i arbetet för denregionala utvecklingen. De samverkar också i allmänhet på ett aktivt sätt medbl.a. länsstyrelserna och utvecklingsfonderna i olika projekt osv. Det finns slutligen anledning att peka på att denpåtagliga koncentrationen till storstadsregionerna inte endast får negativakonsekvenser för de delar av landet som avfolkas. För storstadsregionernainnebär expansionen bl.a. miljömässiga verkningar som är svåra att komma tillrätta med. Det bör sålunda finnas ett gemensamt intresse av att bryta den nupågående utvecklingen. Om andra orter och regioner ges bättre förutsättningar iform av service, kommunikationer, utbildad arbetskraft osv. kan verksamheter"länkas av" från storstadsregionerna. Utskottet vill emellertid i detta sammanhang betona attdet inte finns anledning att ställa storstadsregionerna mot övriga regioner. Entillväxt i storstadsregionerna är en nationell tillgång. /Vlternativet tillföretagande i t.ex. är för övrigt ofta inte heller andradelar av landet utan andra länder. Utskottet delar regeringens uppfattning attStockholmsregionen är den av storstadsregionerna som bör ha bästförutsättningar att utöva en internationell dragningskraft, vilket är av mycketstor betydelse för som helhet. Det finns därför anledning att värna omatt förblir en väl fungerande huvudstadsregion. Deflaskhalsar som finns i infrastrukturen är det angeläget att åtgärda.Utskottet har tidigare framhållt kommunikationernas betydelse för den.regionala balansen. Sett ur såväl ett nationellt som ett internationelltperspektiv är en mycket viktig infrastrukturen fråga den om godakommunikationer till och från vår huvudstad. Med anledning av förslaget i motion Al 18 om en analys avkapital strömmarna från avfolkningsbygder till koncentrationsorter vill utskot tet hänvisa till näringsutskottets yttrande (NU9y). I detta yttrande anför 66 näringsutskottet att likartade motionsyrkanden avstyrkts av näringsut- skottetoch avslagits av . I det föreliggande fallet begär motio- 1989/90:AU13 närernaatt den regionalpolitiska kommittén bör få i uppdrag att utreda frågan.Utskottet konstaterar att regionalpolitiska kommittén har avslutat sitt arbete. I flera motioner, A420 (s), A430 (vpk) och A462 (vpk) tarmotionärerna upp frågan om avsättning till särskilda fonder av företagensövervinster för att därigenom styra näringslivets investeringar. Utskottet vill här hänvisa till att frågor omfondavsättning kommer att behandlas i samband med behandling avpropositionen 110 om en reformerad inkomst- och företagsbeskattning. Förslagenbör därför inte föranleda någon åtgärd i nu förevarande sammanhang. De i motion A420 (s) framförda förslagen om uppsökandeverksamhet gentemot företagen främst inom privata tjänstesektorn för attinformera och intressera dessa för etableringar i andra delar av landet görsför närvarande inom regerin]kansliet. Kontakt har tagits med ett 100-talföretag. Kontakterna har resulterat i att beslut fattats om att ca 1 500arbetstillfållen skall etableras utanför . Kontaktverksamhetenkommer att fortsätta aktivt och väntas leda till ytterligare betydelsefullaetableringar. De frågor som tas upp i motion A451 (c) berörs avstorstadsutredningen (SB 1988:1), som haft att utarbeta förslag till åtgärderför att förbättra livsmiljön i storstäderna. Utredningen har tagit fram ettomfattande underlagsmaterial, som behandlar vissa av de aspekter som nämns imotionen. Regeringen kommer senare att ta ställning till utredningens förslag. Dessutom har regeringen gett direktiv (dir.1990:20) till en parlamentarisk utredning med uppdrag att deb utforma ett nyttsystem för statens bidrag till kommuner och landsting, deb se över denkommunala sektorns övriga finansieringskällor. Utredningen kan väntas ta framett detaljerat underlag där kostnadsbestämmande faktorer vad gäller kommunernasverksamhet på olika områden framgår. Även inom den regional politiska forskningen, t.ex. inom expertgruppenför forskning om regional utveckling (ERU), görs studier som delvis berörfrågor som nämns i motion A451. Motionen bör därför inte föranleda någonriksdagens åtgärd. Vad gäller förslagen i motion 1988/89:A469 (s) om bättrebeslutsunderlag som grund för regionalpolitiken vill utskottet erinra omlänsstyrelsernas uppgifter som bl.a. innebär att årliga sysselsättnings- ochbefolkningsprognoser för länet och dess kommuner skall upprättas. Även ERU hartill uppgift att bedriva forskning som kan bidra till att förbättrakunskapsunderlaget för regionalpolitiken. Slutligen bedriver också statensindustriverk (SIND) utredningsverksamhet som ger underlag tillregionalpolitikens utformning och inriktning. Mot denna bakgrund bör motioneninte föranleda någon åtgärd från sida. De synpunkter på satsningar på bl.a. sysselsättning,infrastruktur, decentralisering och samordnad offentlig service som förs fram imo- tionerna1988/89:A444 (s), A436 (s) och A448 (s) ligger i linje med de 1989/90:AU13 föreslagnariktlinjerna för regionalpolitiken och bör följaktligen inte föranleda någraåtgärder från sida. Sammanfattningsvis vill utskottet ställa sig bakom deninriktning av regionalpolitiken som kommer till uttryck i propositionen.Sammantaget bör denna politik tillsammans med politiken på andra för regionalpolitikenviktiga områden enligt utskottets uppfattning ge förutsättningar för enbalanserad regional utveckling i riket. Med det anförda avstyrks de i sammanhanget behandlademotionsyrkandena beträffande inriktningen av regionalpolitiken. Vad somanförts härom i propositionen bör godkännas av . 1 avsnitt 4 i propositionen behandlas frågan omgeografiska prioriteringar inom regionalpolitiken. Inom ramen för de tidigarebeskrivna målen har det regionalpolitiska arbetet två sidor: Regionalutveckling och mellanregjonal utjämning. Den sektorsövergripande planeringen och samordningen utgörenligt propositionen en mycket viktig del i regionalpolitiken. Detta arbetesyftar till att genom samordning av flera samhällssektorer allmänt främjautvecklingen i alla delar av landet regional utveckling. Detta innebär attåtgärder inom skilda sektorer planeras och genomförs på ett samordnat sätt tidsmässigt, geografiskt osv. Därmed uppnås en ökad effektivitet ochhushållning med tillgängliga resurser, vilket bidrar till ekonomisk tillväxtoch jämn fördelning av välfården. Således bör enligt propositionen alla läntillföras vissa resurser från anslaget för regionala utvecklingsinsatser fördenna typ av allmänt utvecklingsfrämjande åtgärder. Detta är den ena sidan avdet regionalpolitiska arbetet. Enligt propositionen är dock huvuduppgiften förregionalpolitiken att åstadkomma regional balans och utjämning såväl inom sommellan länen. Riktlinjer för de geografiska prioriteringarna I propositionen föreslås att nya områden förregionalpolitbkt företagsstöd och nedsatta socialavgifter läggs fast för enlängre tid. Vidare bör vissa större orter utanför de permanentastödområdena kunna fungera som stödjepunkter för dessa och i vissa fall utgöraalternativa lokaliseringsorter. Storstadsregionernas tillväxt bör avlänkas tillregionalpolitiskt prioriterade orter genom fortsatt utflyttning avsysselsättning inom privat och statlig tjänsteverksamhet. Särskilda infrastrukturåtgärder bör inomregionalpolitikens ram vid tas inom prioriterade orter och regioner, i första hand i stödområde 1. Länsstyrelserna i , och skall få disponera särskilda medel för infrastrukturåtgärder i stödområde 1. Regeringen bör vidare enligt propositionen få disponera medel /90:AU13 kompletterandeåtgärder i stödområdena 1 och 2 och i stödjepunkterna. Den utpräglade glesbygden prioriteras vad gällerglesbygds- och landsbygdsåtgärder. Regeringen bör få utökade möjligheter att vidta åtgärderför orter/regioner, som drabbas av regionalpolitbka problem i samband medstrukturförändringar. Det läggs på länsstyreberna att ange geografiskaprioriteringar och riktlinjer inom de ramar som fastställts av riksdag ochregering. Det avgörande för vilka geografiska prioriteringar som börgöras är enligt propositionen problemens karaktär och omfattning i olika regioner.Detta gäller såväl vid t.ex. fördelning till länen av medel från anslaget förregionala utvecklingsinsatser som vid avgränsning av stödområden m.m. Ävenanalyser av bakomliggande faktorer bör ligga till grund för prioriteringarna.Faktorer som nämns i propositionen är låg sysselsättningsgrad, hög arbetslöshetsamt negativ befolknings- och sysselsättningsutveckling. Andra hänsyn som är behoven av att förbättra utvecklingsförutsättningarna för företag genomatt exempelvis åtgärda brister i samhällets infrastruktur. Vidare måste enligtpropositionen hänsyn tas till situationen inom större sammanhängande områdenoch till avstånd till större orter och deras arbetsmarknader. Även problemensvaraktighet bör vägas in i bedömningarna. Även om propositionen förordar att ansvaret för detpraktiska genomförandet av stödinsatserna i ökad utsträckning bör delegerasbetonas att de stödområdesindelningar m.m. som fastställts av regering ochriksdag även i fortsättningen bör vara styrande för insatsernas omfattning ochinriktning i skilda delar av landet. I det följande behandlar utskottet i skilda avsnittstödområdesindelningen, stödjepunkter för vissa rejponala utvecklingsinsatser,orter och regioner i strukturomvandling sfimt storstädernas betydelse för denregionala utvecklingen. I dessa avsnitt behandlas frågorna från meraprincipiella utgångspunkter. I anslutning härtill behandlas också ett antalmotioner i hithörande frågor. I ett senare avsnitt behandlas län för län deförslag som framförs i propositionen och i ett stort antal motioner omstödområdesindelning, åtgärder i län och regioner, omlokalisering m.m. Den nu gällande stödområdesindelningen för detregionalpolitiska företagsstödet lades fast av . För stödetfastställdes tre permanenta stödområden, benämnda A, B och C, där A är högstprioriterat. Ytmässigt omfattar desisa stödområden av och av befolkningen. gav regeringen fullmakt att placera inkommuner eller delar av kommuner i tillfålligt stödområde om allvarligasysselsättningsproblem uppkommit till följd avexempelvis omfattande strukturrationaliseringar. Elva kommuner 1989/90:AU13 ellerdelar av kommuner är på detta sätt inplacerade i tillfålligtstödområde. I propositionen betonas vikten av att stödområdesindelningeninte ändras för ofta. Den bör ligga fast , bl.a. för attunderlätta planeringen för företag och myndigheter. Industriministern anför attden genomgång som gjorts av den regionala problembilden övertygat honom om att detnu är lämpligt att göra vissa förändringar. I propositionen föreslås att den nuvarande inplaceringen istödområdena A, B och C ersätts av inplacering av kommun eller kommundel i tvåstödområden, 1 och 2. Förskjutningen av de regionalpolitiska insatserna som börske från direkt företagsstöd till åtgärder för att förbättra infrastrukturenmedför förslag om att de maximala procentsatserna för bidrag i samband medinvesteringar i byggnader och maskiner sänks. Det blir då inte så stor skillnadi stöd mellan olika stödområden vilket enligt propositionen gör det motiveratatt antalet stödområden fortsättningsvis begränsas till två. En följd av förskjutningen mot infrastrukturåtgärder ärenligt industriministern att företagsstödet koncentreras till de områden somhar de långsiktigt svåraste problemen. Till grund för de framförda förslagenligger även kvantitativa och kvalitativa bedömningar av de regionala problemenssvårighetsgrad i olika områden. Dekvantitativa faktorerna är enligt propositionen främst - arbetslöshetsnivå-sysselsättningsgrader för såväl kvinnor som män - befolkningsutvecklingunder senare år -sysselsättningsutveckling . Kvalitativa bedömningsfaktorer är exempelvis -avstånd tillmarknader - klimatförhållanden -gleshet i bebyggelsen -de lokalaarbetsmarknadernas utseende. En strävan har enligt propositionen också varit att skapasammanhängande stödområden och att undvika skarpa gränser mellan olikaområden. I propositionen beskrivs beträfiande vissa regioner vilkaomständigheter som ligger till grund för regeringens ställningstaganden. Någonfullständig redovisning lämnas dock inte. Det får enligt utskottets meninganses underförstått att kvantitativa och kvalitativa bedömningsfaktorer liggerbakom. Till propositionen är för övrigt fogade tabeller, ur vilka man län förlän och kommun för kommun kan utläsa framför allt de kvantitativa faktorerna. yrkar i motion A97 avslag på regeringensförslag. Enligt partiets mening har regeringen inte presenterat någon fullgodargumentation för den nya indelningen. Varje förändring av stödområdesindelningeninnebär gränsdragningsproblem. Det är därför nödvändigt attredovisa vilka överväganden som ligger bakom. Partiet anser att den /90: AU 13 nuvarandestödområdesindelningen bör behållas tills en utredning kan presentera ettfullgott beslutsunderlag för förändringar. Liknande uppfattningar som partietframför (A69) och (A72). I sin partimotion Al 18 framför kritik avprincipiellt slag mot regeringens förslag. Partiet vill för det första ha endefinition av begreppet region. Geografiskt bör detta vara detsamma som delokala arbetsmarknaderna. Begreppet stödområde bör ersättas med resursområde.Därigenom markeras enligt att avsikten är att ta till vara resurser ochinneboende möjligheter till positiv utveckling.