bet · GD01KU22 · 1989-12-31 00:00:00 — Prövning av fråga om tillämpningen av 3 kap. 15 §riksdagsordningen i visst fall 1989/90 KU22 . Enligt 4 kap. 3 § regeringsformen får vaijeriksdagsledamot i enlighet med vad som närmare anges i riksdagsordningen (RO)väcka förslag i fråga om allt som kan komma under prövning. Närmarebestämmelser härom finns i 3 kap, RO, Förslaget avges genom motion (9 §),Rätten att väcka motion är begränsad till i huvudsak enligtföljande. Motion får väckas från den dag dåbudgetpropositionen anmäldes i kammaren (10 § första stycket första meningen).Denna tid brukar kallas den allmänna motionstiden. Med anledning av annanproposition får motion avlämnas från den dag dåpropositionen anmäldes i kammaren (11 § första stycket första meningen). Ettundantag från föreskrifterna om motionsrättens tidsbegränsning finns ikapitlets 15 §, Enligt den paragrafen får medan pågår motion medanledning av händelse av större vikt väckas gemensamt av minst tio ledamöter,om händelsen ej har kunnat förutses eller beaktas under motionstid som avses i10 § eller kunnat föranleda motionsrätt enligt annan bestämmelse i kapitlet.Enligt 4 kap, 1 § första stycket RO skall motion för beredning hänvisas till utskott.Beslutet fattas av . Enligt 2 kap, 9 § RO ställer talmannenproposition till beslut. Finner han yrkande strida mot grundlag eller motriksdagsordningen, skall han ined angivande av skäl, vägra proposition. Begärkammaren ändå proposition, skall talmannen hänvisa frågan tillkonstitutionsutskottet för avgörande. Proposition får ej vägras på vadutskottet har förklarat icke strida mot grundlag eller mot riksdagsordningen. Den fråga som hänvisats till utskottet Moderata samlingspartiet har genom en s,k, kommittémotionav m,fl, (sammanlagt 10 m) tagit upp frågan om ändrade skattereglermed anledning av fastighetstaxeringen 1990, Vid kammarens sammanträde den 11oktober 1989 vägrade talmannen proposition på hänvisning av motionen tillutskott. Kammaren beslutade med 162 röster (63 m, 35 fp, 33 c, 17 vpk och 14mp) mot 140 röster (138 s, 1 fp, I c) att begära proposition. Med anledninghärav har talmannen hänskjutit frågan till föravgörande, Motionen 1989/90:KU22 I motionen yrkas att taxeringsvärden för småhusskall, gälla vid beskattning under och att hosregeringen skall begära förslag för tiden om ändrade regler föruttag av statlig fastighetsskatt, för schablonberäkning av inkomst av fastighetsamt för beräkning av förmögenhetsskatt, arvsskatt och gåvoskatt. Slutligenhemställs att hos regeringen skall begära en utredning omutformningen av småhusbeskattningen. Till stöd för att motionen skulle få väckas enligt 3 kap,15 § RO har motionärerna åberopat följande. Efter föregående avslutanderedovisade lantmäteriverket de förväntade genomsnittliga taxeringsvärdeförändringarnaför småhusfastigheter vid allmänna fastighetstaxering. Den förväntadegenomsnittliga förändringen av taxeringsvärdena uppgår till en höjning , Stora lokala variationer förekommer dock som mest en höjning med 135 %och som lägst en höjning , De nya taxeringsvärdena kommer att tillämpasfr.o,m, 1990, Regeringen har tidigare aviserat att förslag om justeringar av deskatteregler som grundas på fastigheternas taxeringsvärden skulle föreläggasriksdagen , Någon sådan proposition aviseras emellertid inte ipropositionsförteckningen. Inte heller aviseras någon proposition angåendeinkomstbeskattningen 1990. Till stöd för sin vägran att ställa proposition påhänvisning av motionen anförde talmannen följande. Rätten att väcka motion med anledning av händelse avstörre vikt infördes i samband med grundlagsreformen 1974. 1 grundlagspropositionenunderströks att den föreslagna bestämmelsen var av undantagskaraktär. har också tillämpat föreskriften restriktivt.Endast oförutsedda händelser av stor betydelse inom eller utom landet harföranlett rätt att väcka motion med åberopande av 3 kap, 15 § RO. Det i motionen åberopade första skälet för motionsrätten,dvs, att lantmäteriverkets provtaxeringar av småhus redovisades under sommaren1989, anser jag inte bärkraftigt av den anledningen att resultatet avprovtaxeringen inte kan anses oförutsett, eftersom provtaxeringen grundade sigpå taxeringsprinciper som har godkänt. Vad beträffar skälet att regeringen inte ipropositionsförteckningen medtagit aviserad proposition rörande 1990 årsbeskattning vill jag säga följande. Att en väntad proposition i en viktig fråga uteblir kanenligt min 1989/90:KU22 mening vara en sådan händelse som föranledermotionsrätt. Men när, såsom i förevarande fall, statsministern i samband medatt propositionsförteckningen avlämnas förklarar sig beredd att med partiernai ta upp överläggning om bl.a. de skatter som den väntadepropositionen skulle avse, anser jag att det inte hellerföreligger någon motionsrätt på denna grund. En remiss av denna motion till utskott skulle enligt minuppfattning innebära ett klart avsteg från tidigare tillämpad praxis och enutvidgning av motionsrätten. Uttalanden i förarbeten m.m. I förarbetena till bestämmelsen om motionsrätt medanledning av inträffad händelse i 3 kap. 15 § RO uttalade departementschefenatt den parlamentariska oppositionen inte utan mycket starka skäl bordeavskäras från en möjlighet att för lägga fram förslag med anledningav verkligt betydelsefulla händelser som inte rimligen har kunnat förutseseller beaktas under den allmänna motionstiden. underströk hanbestämmelsens undantagskaraktär. Departementschefen ansåg att den inte bordefå leda till att en allmän motionstid skulle utvecklas i början av riksmötetoch menade att kravet på att händelser av större vikt skall ha inträffat intefick sättas för lågt. Normala konjunkturrörelser kunde enligt hans uppfattninginte anses falla under bestämningen, naturligtvis inte heller en utebliven konjunkturförändring.Enligt departementschefen fick det bli talmannens sak att vaka över attbestämmelsen inte får en tillämpning som leder till att regeln om tidsbegränsadrätt att väcka fristående motioner urholkas (prop, 1973:90 s, 479). Bestämmelsen har i enlighet med dessa uttalanden tillämpats restriktivt. I sammanhanget vill utskottet något erinra om denpraxis som förekommit. avvisades motion 1975/76:1 om förbudmot användningen av asbest. Motionen hade föranletts av att åtta personer hadeavlidit i bukcancer efter att ha arbetat med asbest. Den 11 oktober 1976avvisades motion 1976/77:1 om laddning av m.m. och motion 1976/77:2om den svenska järn- och stålindustrins situation. Sistnämnda motionföranleddes av planerade inskränkningar av den industriella verksamheten i tvåbruksorter. Motion 1978/79:3 avvisades och motion 1978/79:6avvisades den 10 i samma månad. Båda motionerna gällde en folkomröstning i kärnkraftsfråganoch regeringen hade avgått , I inget av dessa fall ansågs detha förekommit händelser som grundade motionsrätt enligt 3 kap. 15 § RO. 1 några fall har motioner godtagits med stöd avbestämmelsen. /90:KU22 kan nämnas motionerna 1978/79:1 och 1978/79:2 om åtgärder inom den ekonomiska politiken för att förbättrasysselsättningen samt motion 1979/80:4 om åtgärder för att stabiliseraekonomin, m.m, budgetproposition förutskickade regeringen attriksdagen under det pågående skulle föreläggas en proposition pågrundval äv alkoholpolitiska utredningens slutbetänkande (prop; 1975/76:100bil, 9 s, 132). Därefter lämnades beskedet alt propositionen skulle kommaförst . Av den anledningen godtogs motionerna 1975/76:2210,1975/76:2211 och 1975/76:2214 om alkoholpolitiken. l det nu aktuella fallet gör utskottet följande bedömning, I förarbetena till bestämmelsen om särskild motionsrättförutsätts stor restriktivitet i tillämpningen. Detta har också iakttagits ipraxis. Den befogenhet som tillagts talmannen att vägra proposition på hänvisningav motion till utskott innebär självfallet utrymme för en diskretionärprövning, dvs, en bedömning från fall till fall. De beslut på detta område somtalmannen har fattat har respekterats. Resultatet av lantmäteriverkets provtaxeringar är enligtutskottets mening inte någon sådan händelse av större vikt som avses i 3 kap,15 § RO, 1 likhet med talmannen anser utskottet därför att detta resultat intekan ligga till grund för särskild motionsrätt. Principiellt sett är den omständigheten att regeringeninte har förelagt förslag till åtgärder inom olika områden avsamhällslivet inte av den karaktären att den utan vidare bör utlösa rätt attväcka motion i enlighet med det åberopade lagrummet. När det gäller 1976 årsfall vill utskottet peka på att beskedet om den tillämnade propositionen hadelämnats av regeringen till inför den allmänna motionstiden. 1förevarande fall har regeringen emellertid aldrig lämnat någotbesked om att den avser att förelägga förslag i fråga omfastighetstaxeringens inverkan på beskattningen. Utskottet finner sålunda attdet inte heller på denna grund föreligger någon särskild motionsrätt. Utskottet vill i sammanhanget erinra om den nriöjlighetatt väcka ärenden som ligger i utskottens självständiga initiativrätt. Med hänvisning till det anförda finner utskottet attproposition inte skall ställas på hänvisning av motionen till utskott. Utskottetsanmälan i989/90:ku22 Resultatet av den företagna prövningen av frågan omtillämpligheten av 3 kap. 15 § riksdagsordningen får utskottet härmed förriksdagen Närvarande: (sj, (), CatarinaRönnung (s), (), (), (),(), Hans Nyhage (m), (), (), TorgnyLarsson (s), (), (vpk), Hans Leghammar (mp),(), () och (). (), (), Hans Nyhage (m),(), (vpk), Hans Leghammar (mp) och IngelaMårtensson (fp) anser att den del av utskottets yttrande som på s, 4 börjar med"I förarbetena till bestämmelsen om särskild motionsrätt" och slutarmed "motionen till utskott" bort ha följande lydelse: I förarbetena till bestämmelsen om särskild motionsrättförutsätts stor restriktivitet i tillämpningen. Detta har också iakttagits ipraxis. Den befogenhet som tillagts talmannen att vägra proposition på hänvisningav motion till utskott innebär självfallet utrymme för en diskretionärprövning, dvs. en bedömning från fall till fall. Frågan om fastighetstaxeringens inverkan på beskattningenbehandlades av , beslutade därvid att hosregeringen som sin mening ge till känna vad skatteutskottet anfört om att detutgår från att ett förslag från regeringen kommer att läggasfram rörande sådana ändringar av beskattningsreglerna att oskäliga effekterkan undvikas av de höjda taxeringsvärdena på småhus som skall tillämpas fr,o,m,(l988/89:SkU36, rskr, 298), Att regeringen inte har aviserat att den avser att läggafram det 1989/90:KU22 förslag begärt är mot denna bakgrund en sådanhändelse av större vikt som bör föranleda motionsrätt såvitt gäller den fråga somriksdagen har begärt förslag om. Det i motionen upptagna yrkandet att 1989 årstaxeringsvärden för småhus skall gälla vid beskattning under beskattningsåret1990 bör därför enligt utskottets mening hänvisas till utskott för beredning. övriga i motionen upptagna yrkanden avser dels begäran omförslag för tiden , dels begäran om utredning om utformningen av denframtida småhusbeskattningen. Enligt utskottets mening är det inte förenligtmed bestämmelsens undantagskaraktär att medge särskild motionsrätt för dessayrkanden. Dessa motionsyrkanden bör därför enligt utskottets mening intehänvisas till utskott för beredning. Med hänvisning till det anförda finner utskottet attproposition skall ställas på hänvisning av motionen till utskott såvitt avseryrkandet att taxeringsvärden för småhus skall gälla vid beskattningenunder medan sådan proposition inte skall ställasbeträffande motionen i övriga delar.