bet · GD01SoU24 · 1989-12-31 00:00:00 — Frågan om rembsrätt för kiropraktorer har visst sambandmed frågan om kiropraktorernas inordnande i sjukförsäkringssystemet.Alter-nativmedicinkommittén föreslog att kiropraktorerna skulle anslutas tillden allmänna försäkringen genom upprättande av vårdavtal med sjukvårdshuvudman.När det gällde remissrätten konstaterade kommittén att kiropraktorernasdifferentialdiagnostiska kunskaper gör dem fullt skickade att arbetasjälvständigt med ett eget medicinskt yrkesansvar. Detta ansågs också varainnebörden av legitimationsförslaget. Om läkarremiss skulle behövas avadministrativa eller försäkringsmässiga skäl ansågs detta böra regleras ivårdavtalet. Kommittén ansåg bindande remisskrav i princip onödiga. Detanfördes dock att ett ömsesidigt remissförfarande i praktiken ändå kommer attbli en vanlig samarbetsform för läkare och kiropraktorer. I proposition1989/90:96 ansågs sjukvårdshuvudmännens övergripande ansvar enligt hälso- ochsjukvårdslagen kombinerat med vårdavtalsmöjligheten utgöra tillräckligaförutsättningar för att så långt som möjligt möta efterfrågan på vård ochbehandling inom den sektor ortopedin där kiropraktorerna är verksamma. Iett yttrande till socialutskottet över propositionen och då aktuella motioner(1988/89:SfU4y) hänvisade socialförsäkringsutskottet också till möjligheternaatt teckna vårdavtal. Utskottet ansåg sig inte kunna tillstyrka att delegitimerade kiropraktorerna skulle få ansluta sig till sjukförsäkringen.Socialutskottet hade samma uppfattning som propositionen ochsocialförsäkringsutskottet. Frågan om remissrätt behandlades dock inte särskiltvare sig i propositionen eller under riksdagsbehandlingen. När det gäller titebkyddet kan följande sägas: Behörighetslagen innehåller bl.a. bestämmelser omkompetensbevis (t.ex. legitimation), behörighetskrav för att utöva yrke ochskydd för yrkestitel och yrkesbeteckning. I 9 § 1 p. behörighetslagen ges ettskydd för yrkestitlarna barnmorska, läkare och tandläkare. För övrigalegitimerade yrkesutövare t.ex. kiropraktor, psykolog och psykotera peut gäller enligt 9 § 2 p. ett skydd för uppgiften att yrkesutövaren ärlegitimerad. Ansvarsbestämmelsen finns i 10 §. I proposition 1983/84:179, med förslag till behörighetslagen,angavs (prop. s. 24 f.) beträffande 9 § 1 p. att regleringen av rätten attanvända yrkestitelnläkare tillkom därför att behov förelåg att ge allmänheten 1989/90:SoU24 ett skyddmot mindre kompetenta yrkesutövare. som förflutit sedanbestämmelsens tillkomst, har det tid efter annan visat sig att yrkesutövare medotillräcklig kompetens sökt ge sken av kompetens genom att använda titelndoktor eller läkare utan tydlig ursprungsbeteckning eller en benämning därsådan titel ingår, anförs det. För att få en konsekvent och enhetlig regleringhar skyddet utsträckts till att avse även barnmorska och tandläkare.Bestämmelsen i 9 § 2 p. hör samman med legitimationens syfte att geallmänheten en garanti för att yrkesutövaren uppfyller kraven på duglighet ochallmän lämplighet. Utskottet behandlade (1989/90;SoUll) vissamotionsyrkanden om skyddet för yrkestitlarna psykolog och psykoterapeut. Förebehandlingen hade utskottet inhämtat yttranden över motionerna från olikamyndigheter och organisationer. Däiid redovisades utförligt gällandebestämmelser i behörighetslagen. Utskottet konstaterade att det enligt gällandebestämmelser inte förelåg något hinder för den som saknar utbildning att kallasig t.ex. psykolog eller psykoterapeut. Detta innebar, enligt utskottetsuppfattning, en betydande risk att människor med psykiska problem kan utsättasför utredning och behandling av personer utan tillräcklig utbildning ocherfarenhet. Utskottet anförde vidare att en enskild person, som söker hjälp förpsykiska besvär, ofta inte har tillräcklig kunskap om vilka krav som börställas på en psykolog eller psykoterapeut. Utskottet ansåg att det fanns skälatt ge även själva yrkesbeteckningarna psykolog och psykoteraput ettstraffrättsligt skydd. Vad utskottet anfört beslutade sedermera attsom sin mening ge regeringen till känna (rskr. 1989/90:37). Regeringen har genom beslut uppdragitåt att bl.a. överväga en lämplig utformning av ett straffrättsligtskydd för yrkesbeteckningarna psykolog och psykoterapeut och i anslutning tilldetta belysa konsekvenserna av ett införande av en sådan lagreglering av nämndayreksbeteckningar. Uppdraget skall redovisas till regeringen senast den 31december 1990. Frågan om en nordbk utbildning m.m. av kiropraktorerbehandlades i . Rådet antog vid den 37:e sessionen i en rekommendation angående utbildning och legitimation av kiropraktorer vari rådet rekommenderade att genomföra en utredning om möjligheterna till en för de nordiska länderna gemensam utbildning för kiropraktorer, liksom till likalydande rättsregler rörande kiropraktorers legitimation och yrkes utövning. har givit den arbetsgrupp som följer tillämp ningen av överenskommelsen om gemensam arbetsmarknad för hälso- och sjukvårdspersonal i uppdrag att sammankalla experter i de natio nella förvaltningar som handlägger ärenden i samband med etablering av enskilda utbildningar på social- och hälsovårdsområdet. Första uppgift för dessa experter skall vara att göra en bedömning av de enskilda ländernas behov av kiropraktorer och utbildning av kiroprak torer. Utskottetgör följande bedömning. Vad först gäller rätten att utfårda sjukintyg erinrarutskottet om sina uttalanden i samband med behandlingen av frågan omlegitimation för vissa kiropraktorer. De nya bestämmelserna har varit i kraft imindre än . Utskottet finner ingen anledning att nu ändra sin inställningi denna fråga. Vad sedan gäller frågan om remissrätt vill utskotteterinra om de uttalanden som gjordes om möjligheterna att träffavårdavtal och om att frågan om läkarremiss bör behandlas i sådana avtal.Utskottet hänvisar också till alternativmedicinkommitténs ställningstagande ifrågan. När det sedan gäller titelskyddet kan utskottet konstateraatt en följd av att legitimation införts för vissa kiropraktorer är attuppgiften att en kiropraktor är legitimerad skyddas enligt 9 § 2 p.behörighetslagen. Detta skydd hör samman med legitimationens syfte att geallmänheten en garanti för att yrkesutövaren uppfyller kraven på duglighet ochallmän lämplighet. Utskottet anser inte att det finns skäl att, på det sätt somgörs i 9 § 1 p. när det gäller yrkestitlarna barnmorska, läkare och tandläkare,skydda själva titeln kiropraktor. Vad slutligen gäller motionärens önskemål om åtgärder föratt få till stånd en integrering av frågorna om rätten att utfårda sjukintyg,remissrätten och titelskyddet i den nordiska utredningen om en nordiskkiropraktorutbildning kan utskottet konstatera att arbete nu inletts för attutröna möjligheterna till en gemensam nordisk kiropraktorutbildning. har uppdragit åt den arbetsgrupp som följer tillämpningen avöverenskommelsen om en gemensam arbetsmarknad för hälso- och sjukvårdspersonalatt bl.a. sammankalla experter i de nationella förvaltningarna. Utskottet ärinte berett att nu ställa sig bakom något initiativ i denna fråga. Med detanförda avstyrker utskottet motion So426 (m). I motion I989l90:So497 av Per Stenmarck m.fl. (m, fp, c,vpk, mp) hemställs dels att skall besluta om sådana ändringar ibehörighetslagen att Doctors of Naprapathy skall kunna få legitimation föryrket (yrkande 1) och att yrkesbeteckningen legitimerad naprapat skall fåstraffrättsligt skydd (yrkande 2). Motionärerna framåller att naprapa-tin i dagär en väl etablerad vårdform i . finns möjlighet tillutbildning till naprapat vid i . Myndigheterna harenligt motionärerna möjlighet att följa utbildningsverksamheten på nära hålloch utöva kontroll. En opartisk utredning har visat att de krav somlegat till grund för den legitimation som getts Doctors of Chiropracticär väl uppfyllda även av naprapater. Liknande motionsyrkanden finns också i motionerna 1989l90:So404av och (båda c) och 1989l90:So485 av KarinFalkmer och (båda m). Motionerna 1989/90:So402 av BengtSilfverstrand och (båda s) och 4 1989/90. 1989l90:So478av m.fl. (s) innehåller yrkanden om legjti- 1989/90:SoU24 mation för naprapater utan specificering till gruppen Doctors of Frågan om legitimation av naprapater har behandlats avutskottet vid flera tillfållen tidigare. Vid den senaste behandlingen isamband med behandlingen av propositionen om legitimation för vissa kiropraktorer(1988/89:SoU23) hänvisade utskottet till alternativmedicinkommitténspågående arbete med bl.a. frågor om naprapaternas ställning. Utskottet ansågdet positivt att yrkesgruppen naprapater kommer att få en noggranngenomlysning. Utskottet instämde i bedömningen att det inom naprapatin bedrivsett seriöst arbete. Utskottet uttalade att regeringen, så snart det föreliggerett tillräckligt underlag för ett ställningstagande beträffande naprapaterna,bör pröva frågan om deras legitimation. Vad utskottet anförde om naprapaternasställning beslutade sedermera att som sin mening ge regeringen tillkänna (rskr. 1988/89:295). överlämnade sittslutbetänkande Alternativmedicin 1 Huvudbetänkande från alternativmedicinkommittén(SOU 1989:60) till regeringen. I betänkandet behandlas bl.a. frågan omlegitimation för naprapater och andra grupper. Kommittén understryker attlagstiftningens kriterier för legitimation av nya grupper är uttalatrestriktiva. Legitimationens huvudfunktion är att vara en garanti för en visskunskapsnivå och för sådana personliga egenskaper hos yrkesutövaren att denneär förtjänt av allmänhetens och myndigheternas förtroende. Dessutom skalllegitimationen fylla ett väsentligt informationsbehov, som en sorts"varudeklaration", gentemot allmänheten, myndigheterna ochsjukvårdshuvudmännen. Legitimationen anses också böra förebehållas grupper,som har en självständig yrkesfunktion med kvalificerade arbetsuppgifter ochett särskilt ansvar för patienternas säkerhet i vården. Slutligen bör krävasatt gruppen byggt upp ett förtroende samt vunnit ett visst mått av kliniskt ochvetenskapligt erkännade. anser att naprapaternasförutsättningar på flera av dessa punkter skiljer sig från kiropraktorernas.Kommittén påpekar vidare att naprapaterna internationellt är en nästan okändgrupp och följaktligen inte heller kommit i fråga för legitimation i någotannat land. Därför anser kommittén att det f.n. inte föreligger förutsättningarför legitimation för naprapater. Då emellertid naprapaterna har en långutbildning och deras kunskaper och kompetens är allmänt vitsordade förordarkommittén att regeringen prövar frågan om deras legitimation när naprapaternakan uppvisa studier som konfirmerar effekten av deras metoder. förslag remissbehandlas förnärvarande. Frågan om en gemensam nordisk utbildning m.m. förnaprapater har också behandlats i . Ett medlemsförslag häromavstyrktes dock vid den 38:e sessionen främst med hänvisning tillatt remissinstanserna, däribland alternativmedicinkommittén, 3 o varit kritiska mot förslaget. Utskottetgör nu följande bedömning. Utskottet erinrar om vad utskottet uttalade omatt regeringen, så snart det föreligger ett tillräckligt underlag för ettställningstagande beträffande naprapaterna, bör pröva frågan om deras legitimation.Utskottet kan vidare konstatera att alternativmedicinkommittén nu lagt framsitt slutbetänkande i vilket bl.a. frågan om legitimation av naprapaterbehandlas. Remissbehandlingen och beredningen av förslagen i regeringskanslietbör enligt utskottet avvaktas. Med det anförda avstyrker utskottet motionernaSo497 (m, fp, c, vpk, mp), So404 (c), So485 (m), So402 (s) och So478 (s). I motion 1989/90:So424 av () hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna att dietister medkvalificerad högskoleutbildning bör erhålla legitimation som skydd för sinyrkestitel. Även motion 1989/90:So523 av () innehåller ettliknande yrkande. Utskottet behandlade i det tidigare nämnda betänkandet1989/90:SoUll även frågan om legitimation för dietister. Därvid redovisadesutförligt gällande bestämmelser om kompetensbevis (t.ex. legitimation),behörighetskrav för att utöva yrke och skydd för yrkestitel ochyrkesbeteckning. Inför behandlingen hade utskottet inhämtat yttranden övermotionen från . Remissyttrandena refereras utförligt i utskottsbetänkandet. Utskottetgjorde följande bedömning (s. 5 f.) Utskottet delar den inställning som kommer till uttryck ipropositionen om lag om behörighet att utöva yrke inom hälso- och sjukvårdenm.m. att man överhuvudtaget bör vara försiktig, när det gäller att statligtreglera områden där flertalet yrkesutövare är anställda avsjukvårdshuvudmännen. Legitimationen och möjligheten till åter-kallelse avdenna har, enligt utskottets mening, ett särskilt värde som information tillpatienter som vänder sig till enskilt verksamma yrkesutövare. Utskottet anseratt betydande restriktivitet bör iakttas, när det gäller att införalegitimation för nya yrkesgrupper. Utskottet är således av den uppfattningen att dietisterna,vilka huvudsakligen är verksamma inom den landstingskommunala hälso- ochsjukvården, inte bör komma i fråga för legitimation. Med hänvisning till vad som anförts avstyrkte utskottetden då aktuella motionen. följde utskottet (rskr. 1989/90:37). Utskottet vidhåller sin tidigare uppfattning och avstyrkerdärför motionerna So424 (m) och So523 (m). 1. beträffande ett samlat ledningsansvar m.m. att med anledning av propositionen och motionerna 39 1989/90:Soll yrkandena 1-6, 1989/90:Sol2 yrkande 1, 1989/90:Sol3 yrkande 2, 1989/90:Sol4 yrkandena 1 och 2, 1989/90:SoU24 1989/90:Sol5, 1989/90;Sol7, 1989/90:Sol8 yrkandena 13 och 7, 1988/89:So407, 1988/89:So413, 1988/89;So428 samt 1988/89:So546yrkande 2 antar av utskottet framlagt och i bilaga 2 upptaget förslag till 14 §hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), 1(m) 2. beträffande chefsöverläkarnas kompetens i adminbtrativafrå gor attriksdagen avslår motion 1989/90;Sol3 yrkande 1, 3. beträffande särskild utbildning isjukvårdsadminbtration att avslår motion 1989/90:Sol2 yrkande 2, 2(m) 4. beträffandeindelning i verksamhetsområden attriksdagen avslår motion 1989/90:Soll yrkande 7, attriksdagen avslår motion 1989/90:Soll yrkande 8, 6. beträffandeannan patientansvarig person m.m. att avslår motionerna 1989/90:Soll yrkande 9 och 1989/90:Sol8yrkande 4 delvis, 3(mp) I. beträffandeuppgiften att utse patientansvarig läkare att avslår motionerna 1989/90:Sol2 yrkande 3 och 1989/90:Sol8 yrkande4 delvis, 4(m) - villk. 5(mp) - villk. 8. beträffande patientens rätt att välja patientansvarigläkare att avslår motion 1989/90:Sol6 yrkande 1, 6(m, fp) 9. beträffande förslaget till ändring av 13 § häbo- ochsjukvårds lagen att antar i propositionen framlagt förslag till 13 § hälso- ochsjukvårdslagen (1982:763), 10. beträfiande lagreglering av rätten att flytta tillsjukhem och att avslår motionerna 1989/90;Sol2 yrkande 4 och 1989/90:Sollyrkande 10, 7(m, fp, c) beträffande ekonombka konsekvenser av rätten attflytta att avslår motion 1989/90;Sol8 yrkande 5, 8(mp) 12. beträffande landstingens rätt att sälja vård tillandra lands ting attriksdagen avslår motion 1989/90;Sol8 yrkande 6, 13. beträffandeutvidgade möjligheter till vård utanför det egna att riksdagenavslår motion 1989/90:Sol6 yrkande 2, 9(fp) 14. beträffandeinförande av en vårdgaranti attriksdagen avslår motion 1989/90:Sol2 yrkande 5, 10(m) 15. beträffande förslaget till ändring av 4 § häbo-och sjukvårds- 1989/90:SoU24 lagen attriksdagen antar i propositionen framlagt förslag till 4 § hälso-ochsjukvårdslagen (1982:763), 16. beträffande förslaget till ändring i häbo- ochsjukvårdslagen i övrigt attriksdagen antar i propositionen framlagt förslag till lag om ändring i hälso-och sjukvårdslagen (1982:763), i den mån förslaget inte behandlats undertidigare moment, 17. beträffandeövriga lagförslag attriksdagen antar i propositionen framlagda förslag till lag om ändring i lagen(1966:293) om beredande av sluten psykiatrisk vård i vissa fall, lag om ändringi transplantationslagen (1975:190), lag om ändring i passlagen (1978:302), lagom ändring i lagen (1985:12) om kontroll av berusningsmedel på sjukhus, lagom ändring i lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall och lag omändring i smittskyddslagen (1988:1472), 18. att beslutar att vad somanförs i propositionen om rätten att flytta till långvårdsplats i annatlandsting än hemlandstinget eller till serviceboende i annan kommun änhemkommunen, i den mån denna fråga inte behandlats under föregående moment,inte skall föranleda något uttalande, 19. beträffande kiropraktorer attriksdagen avslår motion 1989/90:So426, 20. beträffandelegitimation för naprapater m.m. attriksdagen avslår motionerna 1989/90:So497, 1989/90;So404, 1989/90;So485,1989/90:So402 och 1989/90:So478, 11(m,fp, c, mp) 21. beträfendelegitimation för dietbter att avslår motionerna 1989/90;So424 och 1989/90: 12(m, fp, c) Närvarande: (), (), StenSvensson (m), (), (), Per Stenmarck (m),(), Rinaido (), (), IngridHemmingsson (m), (), (), (vpk), (), (), () och UllaOrring (fp). Ett samlat ledningsansvar m.m. (mom. 1) , Per Stenmarck och (allam) anser deb att den del av utskottets yttrande som på s. 16.börjar med "Utskottet delar" och på s. 20 slutar med "14 §HSL." bort ha följande lydelse: Regeringen har föreslagit att det administrativaledningsansvaret skall regleras i hälso- och sjukvårdslagen och att dettaansvar kombinerat med det medicinska ledningsansvaret skall benämnas samlatledningsansvar. Den person som enligt förslaget får detta samlade ansvar skallbenämnas chefeöverläkare. 1 bl.a. motion Sol2 (m) framhålls att organisationenav hälso- och sjukvården i första hand är och bör förbli en fråga försjukvårdshuvudmännen. Hälso- och sjukvårdslagen bör enligt utskottets mening iprincip endast utgöra en ram för landstingens verksamhet. Utskottet anser inteatt de skäl som anges i propositionen för att genom lagstiftning begränsalandstingens nuvarande frihet att organisera det administrativa ledningsansvaretär tillräckliga. Det bör ankomma på varje enskilt landsting att organisera denadministrativa ledningen av en klinik eller en vårdcentral. Det är viktigt attsådana frågor kan bestämmas med utgångspunkt i de lokala förutsättningarna. finns i 14 § HSL en regel om att det skall finnas en överläkare resp.distriktsläkare som ansvarar för ledningen av den medicinska verksamheten.Utskottet anser att detta medicinska ledningsansvar bör behållas. Utskottetsställningstagande innebär inte i och för sig något hinder försjukvårdshuvudmannen att till det medicinska ledningsansvaret för enöverläkare foga ett administrativt ansvar. Sjukvårdshuvudmannen kan dock, därdetta anses lämpligare, välja att ge någon annan person, t.ex. en sjuksköterskaeller legitimerad psykolog, det administrativa ansvaret. Med hänvisning till vad utskottet sålunda anfört avstyrkerutskottet regeringens förslag till ändring av 14 § HSL. deb att utskottet under mom. 1 bort hemställa 1. beträffande ett samlat ledningsansvar m.m. attriksdagen med bifall till motionerna 1989/90:Sol2 yrkande 1, 1989/90:Sol5,1989/90;yrkande 1, 1989/90;Sol4 yrkande 1 och 1989/90:Sol8 yrkande 1delvis och med anledning av motionerna 1989/90:Soll yrkandena 2-6,1989/90:Sol4 yrkande 2, 198/90;Sol7, 1989/90:Sol8 yrkandena 1 delvis, 2, 3 och7, 1989/90;Sol3 yrkande 2, 1988/89:So546 yrkande 2, 1988/89:So428,1988/89:So413 och 1989/90:So407 avslår i propositionen framlagt förslag till14 § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), Särskildutbildning i sjukvårdsadministration l989/90:SoU24 (mom. 3) , Per Stenmarck och (allam) anser deb att den del av utskottets yttrande som på s. 22 börjarmed "Vad sedan" och slutar med "yrkande 2 i motionen." bortha följande lydelse: Vad sedan gäller frågan om införande av en högresjukvårdsadministrativ utbildning kan utskottet konstatera att någon egentligsådan, utöver möjligen den utbildning som bedrivs vid ,inte finns i . Utskottet delar motionärernas uppfattning att det behövsen högkvalificerad utbildning av sjukvårdsadministratörer och att en utredningbör tillsättas för att utreda förutsättningarna för en sådan. Vad utskottetanfört bör med anledning av motion Sol2 yrkande 2 som sin mening geregeringen till känna. deb att utskottet under mom. 3 bort hemställa 3. beträffande särskild utbildning isjukvårdsadminbtration att med anledning av motion 1989/90:Sol2yrkande 2 som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört, Annan patientansvarig person m.m. (mom. 6) deb att den del av utskottets yttrande som på s. 27 börjarmed "Utskottet instämmer" och på s. 28 slutar med "motsvarandedel avstyrks." bort ha följande lydelse: Enligt utskottet är det angeläget att kontakten mellanpatient och läkare kan förbättras. Utskottet ser därför mycket positivt påförslaget att införa ett system med patientansvarig läkare. Detta bör dockenligt utskottets mening inte begränsas till enheter där det finns en chefeöverläkareutan införas även vid övriga enheter inom den offentliga hälso- och sjukvården.Vad utskottet nu anfört bör med anledning av motion Sol8 (mp) yrkande4 delvis som sin mening ge regeringen till känna. Vad sedan gäller förslaget i motion () att det skallfinnas patientansvariga även bland andra personalkategorier kan utskottet instämma i grundtanken att det är viktigt med en god kontakt mellan patienterna och alla som arbetar inom vården. Att en lagreglering föreslås endast för läkare hänger samman med att det är för denna personalkategori som kontinuiteten främst varit ett problem. Utskottet vill framhålla att sjukvårdshuvudmännen naturligtvis bör organisera vården på ett sådant sätt att även andra personalkategorier får konti nuitet i kontakterna med patienterna. Om erfarenheterna med patient ansvariga läkare så som utskottet föreslagit faller väl ut kan det bli aktuellt att ta upp frågan om möjlighet bör införas att utse även andra yrkesutövare än läkare som patientansvariga. Något behov av ett till kännagivande till regeringen med anledning av motionen föreligger ,. Motion () yrkande 9 avstyrks. deb attutskottet under mom. 6 bort hemställa 1989/90:SoU24 6. beträffandeannan patientansvarig person m.m. attriksdagen med bifall till motion Sol8 yrkande 4 delvis och med avslag på motion1989/90;yrkande 9 som sin mening ger regeringen till känna vad utskottetanfört, Uppgiften att utse patientansvarig läkare (mom. 7) Under förutsättning av bifall till reservation 1 , Per Stenmarck och (allam) anser deb att den del av utskottets yttrande som på s. 28 börjarmed "I det föregående" och slutar med "motsvarande del. "bort ha följande lydelse: Utskottet anser det angeläget att kontinuiteten mellanpatient och läkare kan förbättras. Därför ser utskottet positivt på förslagetatt införa ett system med patientansvarig läkare inom den offentliga hälso-ochsjukvården. Utskottet har i det föregående avstyrkt förslaget att införa ettsamlat ledningsansvar under ledning av en chefeöverläkare. I stället bör enligtutskottet nuvarande system med överläkare med medicinskt ledningsansvarbehållas. Utskottet anser att uppgiften att utse patientansvarig läkare börligga på överläkaren. Regeringen bör utarbeta förslag som möjliggör detta ochsnarast återkomma till i frågan. Vad utskottet anfört bör riksdagenmed bifall till motion So 12 (m) yrkande 3 och med anledning av motion So 18(mp) yrkande 4 delvis som sin mening ge regeringen till känna. deb att utskottet under mom. 7 bort hemställa 7. beträffandeuppgiften att utse patientansvarig läkare attriksdagen med bifall till motion 1989/90:Sol2 yrkande 3 och med anledning avmotion 1989/90:Sol8 yrkande 4 delvis som sin mening ger regeringen till kännavad utskottet anfört, Uppgiften att utse patientansvarig läkare (mp) (mom. 7) Under förutsättning av bifall till reservation nr 3 AnitaStenberg (mp) anser deb attden del av utskottets yttrande som på s. 28 börjar med "I det föregående" och slutar med "i motsvarande del." Utskottethar i det föregående uttalat att patientansvarig läkare bör utses ävenvid enheter där det inte finns chefeöverläkare. börutarbeta förslag som möjliggör detta och återkomma till Vad utskottet anfört med anledning av motionerna Sol8 (mp)yrkande 4 delvis och Sol2 (m) yrkande 3 bör