bet · GD01KU30 · 1989-12-31 00:00:00 — Jag skall inte gradera deras trovärdighet eller erfarenhet,men det händer att det finns intyg om tortyrskador. Det är naturligtvis mycketgrannlaga att bedöma sådant, och man ser mycket noga på dessa fall. Men jagvill understryka att det som en läkare har att fa hänsyn till när det gällertrovärdigheten är fristående från alla andra omständigheter som vi också måsteta med i vår bedömning av trovärdigheten. Läkaren kan inte sätta in ettpåstående om att skadorna är tortyrskador i dess sammanhang, utan det kan mangöra först när man har hela ärendet framför sig. Trovärdigheten kan naturligtvis minska eller avta på grundav olika fakta. Jag får ofta frågan, om jag kan ge exempel på saker somundanröjer eller minskar trovärdigheten. Det kan då vara att det finnsmotsägelser om det aktuella fallet, att flyktingen beskriver påföljder som motbakgrund av den kunskap som finns om det aktuella landet inte kan anses stå iproportion till den politiska aktivitet som flyktingen beskriver eller tillförhållandena för övrigt i landet, att flyktingen har undanhållit handlingarsom skulle styrka hans identitet, osv. Det kan också vara en sådan sak som att påståendet omtortyr kommer upp mycket sent i prövningsprocessen. Det är inte alltförovanligt. Första gången man har tillfålle att berätta om tortyrskador är vidpolisutredningen. Jag kan ha förståelse för att människor som kommer frånländer med stark repression inte berättar för polisen hela historien eller enssäger någonting om tortyr. Däremot finns det flera ytterligare tillfållen underhela den procedur som leder fram till regeringsbeslutet det är ju enöverklagandeprocess, där man har ombud, som har tillfålle attyttra sig. Om påståendet om tortyr kommer så sent som efter det slutgiltigaregeringsbeslutet, kanske t.o.m. i samband med verkställigheten, menar jag atttrovärdighetsgraden är väsentligt lägre än om det-kommit tidigare i processen. Det omvända förhållandet föreligger när någon verkligenmedverkar i hela processen och lämnar en trovärdig beskrivning. Då skall flyktingeni princip inte behöva bevisa någonting och skall egentligen inte behöva visaens läkarintyg, utan i så fall skall vad vi brukar kalla benefit of a doubtgälla, och då skall flyktingen få uppehållstillstånd. Bo Hammar:Får jag be om ett förtydligande. Jag uppfattade 1989/90:KU30 Lööw såatt man skulle sätta in uppgifter om tortyrskador i deras Bilaga B 15 sammanhang.Jag kan inse att en del asylsökande kanske gör motstridiga och delvisfelaktiga påståenden under proceduren, men om det sedan kan konstateras attvederbörande har torterats, måste detta väga så tungt att alla invändningarfaller. Om en flykting har givit olika uppgifter om vilka böcker han harskrivit eller var han har vistats, måste ett konstaterande av att han harutsatts för tortyr väga över allt detta. : I de flesta fall kan läkaren inte intyga merän att det inte är uteslutet att skadorna kan ha uppstått genom tortyr. Det ärfrån den utgångspunkten man har att bestämma i de allra flesta fallen. Men jaghar också sett sådana ärenden där det har varit alldeles uppenbart att enflykting har haft tortyrskador, och då väger självfallet detta över. Hans Leghammar: Jag skulle vilja ställa några frågor omregeringens beslut om turkbulgarerna. Vilken kunskap hade regeringen om turkbulgarernassituation i ? : Vi följde mycket noggrantutvecklingen i . Vad som förändrades i var atttillskyndarna av den s.k. bulgariseringsprocessen avpolletterades från sinaledande politiska befattningar. Den nya regim som tillträdde erkände på ettsätt som det inte tidigare hade erkänts att det fanns ett minoritetsproblem ochen etnisk motsättning. Man tog i demokratiseringsprocessen också uppdiskussioner om hur man skulle komma till rätta med motsättningarna. Denprocessen pågjck och förstärktes . Det var mot den bakgrunden somregeringen i sitt beslut om två turkbulgariska familjer, sominte hade några politiska skäl för sin asylansökan utan anförde etniskdiskriminering, avslog ansökningarna, och det blev praxisbildande. Hans Leghammar: Jo, praxisbildningen känner vi till. Du talade om ett erkännande från bulgarisk sida. Men deterkännandet kom inte förrän , åtminstone offentligt. Haderegeringen kännedom om det beslutet när regeringenbeslutade om en ny praxis? : Beskickningen där nere följer utvecklingennoga och rapporterade att utvecklingen gjck i den riktning som sedan harbekräftats. Vi kan nu se det i ett ytterligare perspektiv. Det finns ingentingsom motsäger att den bedömning som vi gjorde av utvecklingen iBulgarien var riktig. HansLeghammar: Så ni hade kunskap om det när beslutet kom ? Maj-LisLööw: Inte om det beslutet, men det fanns andra saker som tillät oss att göraden bedömningen. HansLeghammar: blev det avslag. Det uppstod oroligheter där 1989/90:KU30 nere, och FN gjorde ett uttalande. Kunde man inte alls räkna med Bilaga B 15 tidigare att det skulle bli sådana oroligheter efter detta beslut? : Det var demonstrationer ,ett veckoslut eller möjligtvis . Jag kan anföra ett bra exempel på att vi noga följer medoch är beredda att ta hänsyn till om utvecklingen skulle ta en annan riktning.När vi via massmedierna fick kunskap om att demonstrationer pågjck och att detsåg dramatiskt ut, åtminstone såsom det rapporterades i de svenskamassmedierna, sade vi att vi måste ta reda på omfattningen av demonstrationernamen framför allt ta reda på om de bulgariska myndigheterna skulle ta intryck avmotdemonstrationerna och inte kunna eller vilja fullföja försöken att kommatill rätta med de etniska motsättningarna. Det var av den anledningen somdelegationen från skickades till . Det här diskuterade vi enhel del om vid förra KU-utfrågningen. Jag vill också understryka att vi var helt överens med FNsflyktingkommissariat om hanteringen. FNs propå grundade sig inte heller pånågon annan kunskap än nyhetsförmedlingen i massmedierna om demonstrationerna.Vi var överens med UNHCR om att vi skulle skicka delegationen och att vi skullerapportera till UNHCR vad den kom fram till. Hans Leghammar: förlitade man sig helt påbeskickningen, men plötsligt fanns det anledning att skicka en delegation. Hardu någon kommentar? : Vi hade följt utvecklingen mycket noga, ochjag tyckte det fanns anledning att grundligt ta reda på vad som låg bakom.Dessutom kunde det ske ganska snabbt. Delegationen kom i väg snabbt och varsedan tillbaka med sin bedömning. Det var naturligtvis enförutsättning för att vi över huvud taget skulle skicka ner delegationen. Vityckte att det inte fanns någon anledning att dra ut på beslutsprocessen. Hans Leghammar: Var det för att det skulle gå så snabbtsom man inte skickade med någon tolk? : Den tolkhjälp man behövde kunde den svenskaambassaden tillhandahålla. Hans Leghammar: Det var ingenting konstigt i att man skickadeen svensk delegation utan tolk till ett sådant land? : har en beskickning där nere somständigt hjälper till med tolkning. Hans Leghammar: Så man kunde få tolkhjälp när man träffadevanligt folk? : Jag återupprepar det som vi beskrevgrundligt förra gången. Delegationens uppgift var i första hand atttala med den demokratiskaoppositionen och med myndigheterna för att se huruvi- 1989/90:KU30 da de varbeslutna att fullfölja den process som redan hade startat. En Bilaga B15 delegation som gör anspråk på att sätta sig in i en etnisk minoritetslevnadsförhållanden måste nog vara borta längre än . Det var inteheller det uppdrag som delegationen hade. Jag har påpekat tidigare att de etniska motsättningarnaoch den diskriminering som turkbulgarerna kände sig utsatta för hade beskrivitsväl i de berättelser som de enskilda asylsökande givit oss här i . Hans Leghammar: Om man nu hade så god kunskap omutvecklingen där nere, borde man väl på svensk sida kunnat förutse att flyktingströmmenskulle öka enormt ? : Flyktingströmmen uppstod i och med attTurkiet stängde gränsen. Vi kände väl till att hundratusentals turkbulgarerhade givit sig av till . Så stängde gränsen, och strömmen komtill i stället. Att skulle stänga gränsen var inte lätt attförutse. Hans Leghammar: Man kunde inte i ett tidigare skede se påannat sätt att det skulle komma en större inströmning till ? : Det var svårt att förutse att skullestänga gränsen. Det var också utomordentligt svårt att förutse och är fortfarandesvårt att riktigt förstå att den ström av turkbulgarer som sedan lämnade Bulgarienskulle så ensidigt komma till . Den kom så gott som uteslutande tillSverige. Det var några hundra som sökte sig till andra europeiska länder, mendet var ett försumbart antal i förhållande till de 5 000 som kom till . Hans Leghammar: Så grunden för awisningarna har alltsåäven för turkbulgarernas del varit de särskilda skäl som de enskilda invandrarnakunnat åberopa? : När det gäller turkbulgarerna liksom när detgäller alla andra är det de enskilda ärendena som prövas. Det fattas ingagenerella beslut om hela grupper, utan varje ärende prövas enskilt. Det är denenskilda personen eller familjen som prövas. Men den praktiska utformningen avde två besluten har bestämts mot bakgrund av våra kunskaper omutvecklingen i och bedömningen att vi med svensk asylpolitik knappastkan lösa en etnisk motsättning i . Hans Leghammar: Jag skall övergå till en annan fråga. Jaghar varit i kontakt med jurister som säger att de har mött en hårdare attityd iawisningsärenden och överklaganden. De säger att attityden har förändratsdrastiskt . Man har fått löften om att få översättningar gjordaav vissa protokoll, men sedan har besluten fattats innan detta har gjorts. Jag vill be om en kommentar till detta. Har det skett någon 1989/90:KU30 förändringdet i juristernas möjligheter att agera i över- Bilaga B 15 : Det finns reglerat hur man skall kommuniceraoch hur man skall ge juristerna tillfålle att återkomma. Jag förstår uppriktigtsagt inte skälen för frågan, mer än att jurister har gjort någon allmänbedömning att det skulle vara en hårdare tillämpning. Jag delar inte denbedömningen. Hans Leghammar: Jag har fått den bedömningen från ett parjurister, som har märkt en hårdare attityd. De säger att praxis beträffanderätten att få fram papper har förändrats . : Jag har perspektiv i stort sett bara på detsenaste året. Jag känner till många ärenden där jurister har bett att fåytterligare anstånd för att komplettera ärendena med fler dokument. Såvitt jagvet har anstånd alltid givits i sådana fall, men jag överlämnar gärna tillexpeditionschefen att svara också på detta, eftersom han har ett längreperspektiv. Hans Leghammar: I det här fallet ville man tydligenåterkomma när man hade fått någon uppgjft översatt. Sådant hade man gjorttidigare, men vid det här tillfållet fick man det inte, utan regeringen fatfadesitt beslut utan att låta höra av sig med översättning av handlingen. : Det kan vara så att vi tidigare hadeöversatt handlingarna i det enskilda fallet och inte kunde bedöma att deskulle tillföra någonting. Ett bekymmer i det här sammanhanget är den tidsutdräkt somvarje extra begäran om att komma in med handlingar innebär. Det är intealldeles obekant att vi får kritik för att vi är för långsamma med ärendena.Här har vi ett bra exempel på att det inte bara är den beslutande myndigheten sombidrar till att ärendena drar ut . Jag tycker ändå att det är viktigt att understryka att omen handling bedöms ha betydelse för utgången av ett ärende, skall man hatillfålle att åberopa den. Hans Leghammar: Om det hade funnits en översättning sedantidigare, vore det lätt att skicka ett brev om att saken har behandlatstidigare. Men något sådant besked har inte kommit i det här fallet, och därförär det ett märkligt förfarande. : Jag tycker vi börjar närma oss ett enskiltärende. Jag har inte någon aning om det fallet, och det är svårt för mig attkommentera det. Hans Leghammar: Du kommenterade själv att det är vanligtatt det finns översatt material. Jag menar att om det finns översatt material, borde den jurist som arbetar med fallet ha fått reda på det. Det var inte jag som förde in frågan om översatt material i diskussionen, utan det var du. Maj-LisLööw: Det har kanske inte bedömts ha någon betydelse. Men 1989/90;KU30 jag kanheller inte säga att ombudet inte fick reda på det i detta fall. Jag harförstått att ombuden och utredarna på för ganskamycket dialoger, inte bara brevledes, utan även telefonledes. : Naturligtvis ställer kravpå juristerna. Ett förfarande som var vanligt tidigare men som har ändrats påde är att man lägger fram en hög handlingar och säger att maninte vet vad som står där men vill ha dem översatta. Så för man inte en process,utan när ett ombud ger in en handling skall ombudet ange vad det är föromständigheter som handlingen skall styrka. Om det sedan behövs översättning avsjälva handlingen, kan vi ombesörja det, men vi vill först ha besked om vadhandlingen skall användas till. : Jag har några spridda frågor. Först vill jag gå tillbaka till den förlikning införEuropakommissionen som nämnde. Har regeringen dragit generellaslutsatser av den förlikningen, och i så fall vilka? : Nej, jag tror inte det går att dra någragenerella slutsatser av den förlikningen. Det är ett mycket speciellt ärende. : Inte heller i fråga om tortyr, som BoHammar var inne på? : Jag går vidare till ochde avhoppade ANC-medlemmarna. Hur ser regeringen på avhoppade ANC-medlemmar? Jagkan ställa samma fråga här: Har regeringen dragjt några generella slutsatser avde ärendena? : Det går inte att säga att man ser påavhopparna på ett visst sätt. Vi vet över huvud taget inte om det blir aktuelltatt pröva ärenden om avhoppade ANC-medlemmar . Prövningen måste skeutifrån de skäl som de anför och de förhållanden som råder i det enskildafallet. Det är utomordentligt svårt att ge något generellt svar när det gällergrupper av asylsökande. Det här var en speciell situation vid den tidpunktenoch för de personer det gällde. : Jag gör ett raskt hopp till . 1 den rapport som vi har fått står det: "Den etniskakonflikten i kan endast lösas i det landet och inte genom ett annatlands flyktingpolitik." Invandrarministern har gjort liknande uttalanden. Det här kan man säga gäller generellt om alla konflikter ivärlden. Finns det något särskilt skäl till att ta fram det argumentet just närdet gäller bulgarienturkarna? : 1 det här fallet gällde det en etniskkonflikt utan våld. Det var i första hand en etnisk konflikt meddiskriminerande inslag sådana finns det säkert fortfarande. I ytterst fåärenden har vi kunnat se att det förekommit politisk förföljelse i så måtto att den lett 1989/90:KU30 exempelvis till frihetsberövanden. Det handlar om att man intefick Bilaga B 15 utöva sin religion, att man fick bota om man taladeturkiska i stället för bulgariska eller att man måste byta ut turkiska namn motbulgariska. Det är alltså inte en konflikt med politisk förföljelse av detslag som svensk asylpolitik eller flyktingpolitik är avsedd att ge skydd mot. : Har du några kommentarer tillasyikommitténs eventuella förslag om en ändrad instansordning? : Det utreds en ändradinstansordning. Bara det faktum att regeringen har tillsatt en utredning visaratt vi tycker att det finns skäl att fundera i de här banorna. Man kan funderaöver om det är rimligt att skall ta ställningtill så många överklagningsärenden, som egentligen inte har någon praxisbildandefunktion utan i stort sett gäller att pröva mot gällande lagar och regler. : Du talar om ärenden som inte harpraxisbildande funktion. Kan du utveckla det? Det har de väl i vissasammanhang? : Ja, i vissa sammanhang, men det skulle varafullt möjligt även med en ny instansordning att regeringen behandlade ärendensom är prjixisbildande. : I anslutning till de senaste frågornavill jag ställa en fråga beträffande ANC. har offentligt att ANC inte är fritt från tortyr. Har det föranlett ellerkommer det att föranleda åtgärder från departementets sida? : Jag har inte tagit del av i detta avseende och måste väl först se vad det innebär. Men kvarstår fortfarande samma svar som till , att vi får ta upp ochbedöma detta det eventuellt skulle bli aktuellt i ett enskilt ärende,och då får ärendet bedömas utifrån de förutsättningar som råder.Förutsättningarna ändras ju ganska snabbt, även i södra . : Det bör tilläggas att uttalandet innebaratt han tog avstånd från detta förhållande och sade att det som har inträffatinte bör få hända igen. : Jag har också en fråga om tolkningen viddelegationens besök i . Du sade att man utnyttjade beskickningensfaciliteter. Jag vill ha ett klart besked, om ni använde er avmyndigheternas tolk där nere. : Nej, svenska ambassadens tolk användes. : Jag vill citera ett avsnitt urriktlinjerna för invandrarpolitiken i proposition 144 vid 1983/84 årsriksmöte. Föredraganden säger där: Det är min bestämda uppfattning att en förändring mot engenerösare viseringspraxismåste ske utan dröjsmål. Det gäller framför allt i fråga 396 Sedanfastställde invandrarverkets styrelse genom beslut /90:KU30 1987 en ny viseringspraxis. Anser du att styrelsebeslutet står i överensstämmelse medriksdagens beslut? : Ja, så till vida att det är invandrarverketsom sköter viseringarna, och det är styrelsen som beslutar. Sedan kan vi väl också konstatera att den praxis som råderoch har rått har redovisats till i de flyktingpolitiskaskrivelserna 1987/88, 1988/89 och 1989/90. De skrivelserna har godkänts avriksdagen. finns det också motioner som behandlas isocialförsäkringsutskottet, och vi Sr se om fattar något annat besluti det här avseendet. Men konstitutionellt menar jag att det är invandrarverketsstyrelse som har att besluta om praxis, och jag har inte som minister någonanledning att lägga mig i den. : Men anser du inte att myndigheterna skallfölja beslut? : Jo, självfallet, och jag menar attinvandrarverket har gjort det. : Anser du att beslutet överensstämmermed beslut om en generösare viseringspraxis? : En generösare viseringspraxis måste också tahänsyn till olika förhållanden, t.ex. risken för avhopp. : JO har granskat ärendet och menar attinvandrarverkets beslut inte överensstämmer med beslut, men han kaninte kritisera det, säger han, eftersom det är sanktionerat av regeringen. Ärdet inte regeringens sak att reagera, om myndigheternas beslut inte stämmeröverens med beslut? : Efter vad jag förstår har JO grundat sittuttalande på ett interpellationssvar av min företrädare , därhan konstaterade att en generositet i viseringspraxis måste ta hänsyn till attvi har en reglerad invandring, och grundprincipen för den är att den som sökeruppehållstillstånd skall göra det från hemlandet och inte efter avhopp från ettbesök som görs med besöksvisering. Det är detta som har lett till problem, och det är dettasom har uppmärksammats av invandrarverkets styrelse och föranlett den attbesluta om en ny praxis. : Men om en myndighet anser att den intekan följa beslut, är det väl rimligt att den meddelar detta och attregeringen i så fall lägger fram en ny proposition om en annan inriktning avviseringsbestämmelserna? : Återigen: beslut innebär attinvandrarverket beslutar, och invandrarverkets styrelses beslut leder till utvecklingen av praxis. YlvaAnnerstedt: har sagt ifrån att det skall vara en generös 1989/90:KU30 flyktingpolitik och viseringspraxis speciellt när det gällersläktbesök. Bilaga B 15 beslut stämmer inte med detta.Är det inte rimligt att man återkommer och får att fatta ett annatbeslut? : Generositeten i det avseendet måste ställasmot de möjligheter man har att tillämpa en sådan politik, och den måste ställasemot det faktum att det förekommer många avhopp från grupper som har fåttbesöksvisering. Enligt vad jag har förstått är det ingenting som harifrågasatt. : Vi talade förut om Helsingforsdokumentetoch viljan och avsikten att åstadkomma en ökad rörlighet mellan de 35 länderna.Anser du att den viseringspraxis vi har stämmer med de intentioner somuttalas i Helsingforsdokumentet? : Flyktingar kommer hit av många skäl, ochman söker asyl därför att man tror att det är det säkraste sättet att fåstanna. Vårt bekymmer är då att skilja agnarna från vetet. Jag skulle vilja ställa en fråga med anledning avuppgifter som jag har sett i tidningarna om att det börjatkomma flyktingar från . Har man någon särskild beredskap för attgranska dem som kan ha tillhört organisationen i ? Det harsagts att sådana finns med bland dem som har kommit. Finns det någon speciellberedskap för att sålla ut dessa? : Jag vet inte om vi har någon speciellberedskap just för de ärendena. Det uppstod en diskussion om detta kringjulhelgen med anledning av att de skulle riskera dödsstraff vi skickar jualdrig tillbaka människor till länder där de riskerar dödsstraff. Men utvecklingeni har gått dithän att man inte kan hävda att de riskerar dödsstraff omde kommer tillbaka till . Jag känner inte till att det ännu har kommit in någotsådant ärende. Beredskapen består väl i att vi har en beredskap att pröva allasorters ärenden från olika håll i världen, men det finns ingen speciell beredskapjust för detta. Vi har sagt att Securitatemän inte generellt skulle varavälkomna till tvärtom. BertilFiskesjö: Detta måste väl vara ett speciellt problem, eftersominvandringspolitiken och asylpolitiken allmänt skall vara till för att skyddafolk från orimliga straff i de länder de flyr ifrån. Här kan man komma i ettdilemma när det gäller personer som bevisligen har begått allvarliga brott ochsom kan åberopa att de kan drabbas av hårda straff om de sänds tillbaka.Samtidigt uppfattas det säkerligen av det allmänna rättsmedvetandet somotillfredsställande om vi tar emot sådana man har gjort jämförelser medförbrytare från nazitiden. Detta är ingen fråga som man speciellt har grubblatöver i departementet? Maj-LisLööw: Det är återigen ett exempel på att det egentligen inte går att uttala siggenerellt om någon grupp, utan man måste ta hänsyn Men i samband med att den diskussionen upp- 1989/90:KU30 kom, där man utgick från att vi automatiskt skulle ge asyl och Bilaga B 15 uppehållstillståndtill Securitatemän av den anledningen att de riskerade dödsstraff om deåterkom till , fann jag mig föranledd att på journalisternas frågoruttala att Securitatemän inte skulle räkna med att & uppehållstillstånd iSverige och att de inte heller är välkomna hit. : Finns det några särskilda vägar på vilkaman kan få information om de här personerna direkt från ? Jag föreställermig att det är ganska svårt i det läge som råder i att få korrektinformation från myndigheterna där. : Vi har inte haft anledning att pröva det,eftersom det inte har funnits något sådant ärende . Vi får väl i såfall gå den vanliga vägen för att få fram den information vi behöver, nämligenvia våra beskickningar. Det är inte alltid möjligt för dem heller att skaffafram upplysningar. : Så regeringen har ingen information omatt folk i den här kategorin har kommit hit? BertU Fiskesjö: Det är alltså bara lösa rykten som sprids? : Jag vet inte om invandrarverket har någotenskilt ärende, men jag har ingen information om det. : Jag vill ställa en fråga omYassine-ärendet, där man inhämtat information om ett enskilt fall från myndigheteroch på regeringsnivå. Är det vanligt att man inhämtar information på det sättetangående asylsökande? : Man får inte inhämta information som kanskada den enskilda människan eller vara till förfång för den som eventuelltblir tillbakavisad till sitt land. Däremot kan vi t.ex. ta hjälp av beskickningarför att bedöma äktheten i dokument och intyg eller kallelser till rättegång ochsådana saker. Jag kan inte uttala mig om ett enskilt ärende. Detta är ettgenerellt svar. : Det var inte svenska myndigheter somjag avsåg, utan man har inhämtat information från jordanska myndigheter ochregeringsledamöter. : Om det är Yassine-ärendet du vill diskutera,kan jag inte göra det. : Är det vanligt att man hämtarinformation om asylsökande i det land de flyr ifrån och där de anser att deriskerar repressalier? : Ingenting som gäller Yassine-ärendet ärvanligt. : Vi skall ju diskutera de principiella frågorna. Ingen ytterligare har begärt ordet. Då återstår för mig att tacka Bilaga B 15