bet · GD01UU5 · 1989-12-31 00:00:00 — Sådana rapportörer har tillsatts antingenför att granska ett visst land (land-rapportörer) eller för att granska ettvisst slag av kränkningar oavsett var dessa förekommer (tematiskarapportörer). FN-systemet har inga sanktionsmöjligheter mot de statersom kränker de mänskliga rättigheterna. De kommittéer som tillsatts för attkontrollera konventionsstaternas tillämpning av konventionerna och för attpröva klagomål kan inte avge bindande avgöranden. Vid mål mellan två stater kankommittéerna endast avge rapport med fakta i målet och parternas argumentering.Vid klagomål från en enskild kan kommittén fålla utslag. Detta gäller dockendast de stater som tillträtt det frivilliga protokollet eller avgivit särkilddeklaration, eftersom endast de erkänt kommitténs kompetens att pröva enskildamål. I andra fall är offentliggörandet av missförhållanden, diskussion ochfördömande inom FN-systemet och moraliska påtryckningar på den förbrytandestaten de former av sanktion som finns. FN-systemet kan dock inte framtvinganågon form av rättelse mot den berörda statens vilja. FN kan finansiellt bistå personer vars mänskligarättigheter kränkts. upprättade generalförsamlingen på nordisktinitiativ en frivillig fond för hjälp till personer som utsatts för brott motde mänskliga rättigheterna i . breddades fondens mandat till attbistå personer som utsatts för tortyr oavsett land. FN kan även bistå med experthjälp till de länder som villfrämja mänskliga rättigheter och demokrati utan att ha tillräckliga medel ellerkunskaper därför. har upprättat ett program för rådgivning ochtekniskt bistånd. Biståndet som finansieras via en frivillig fond kan användastill bl.a. utbildning av personal och rådgivning i frågor som rör mänskligarättigheter. är största bidragsgivare till fonden. Den europeiska konventionen angående skydd för demänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna har jämfört medFN-systemet försetts med ett betydligt effektivare implementeringssystem.Övervakningen av att medlemsstaterna efterlever konventionerna sker genom treorgan: den europeiska kommissionen för de mänskliga rättigheterna, deneuropeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna samt Två typer av mål kan anhängiggöras 1989/90:UL5 införkommissionen: mellanstatliga mål och enskilda mål. Alla konventionsstaterna(tillika Europarådsmedlemmar) utom har godtagit den enskildaklagorätten. Kommissionen avlägger rapport till ministerkommittén som kan prövafrågan. På begäran av den berörda staten eller kommissionen kan ett mål ävenföras till den europeiska domstolen för prövning. Alla stater medundantag av har godkänt domstolens jurisdiktion vad gäller såväl mellanstatligasom enskilda mål. Domstolens dom är bindande för staterna. I det dokument som antogs vid ESKs tredje uppföljningsmötei ingick vad som kan sägas vara en form av mellanstatligklagorätt: den s.k, mekanismen. Denna består av procedurer enligt vilkastaterna kan ta upp hithörande frågor (mänskliga rättigheter) med varandra,påtala brister i och ställa frågor om åtagandenas efterlevnad. Initiativ för att stärka det folkrättsligaregelsystemet för mänskliga rättigheter (MR) Utskottet lår konstatera att det finns ett välutvecklat folkrättsligt regelsystem ägnat att främja de mänskligarättigheterna. Svårigheten med att fa stater att respektera individernasmänskliga rättigheter och grundläggande friheter är alltså inte att det intefinns regler. Problemet är att få staterna att respektera dessa regler. Mångastater har överhuvudtaget inte anslutit sig till de konventioner som finns,inte ens de grundläggande som konvention förmedborgerliga och politiska rättigheter eller konvention omekonomiska, sociala och kulturella rättigheter. Andra stater kan ha anslutitsig till en konvention men godtar inte de befintliga procedurerna för prövningav klagomål över kränkningar av konventionens stadganden. Det är därför utskottets uppfattning att arbetet inom FNpå detta område nu främst bör inriktas på att se till att de normer ochprinciper som finns även efterlevs. Arbetet bör även inriktas på att förmå flerstater att ansluta sig till de bindande fördragsbestämmelserna och godta deprövningsprocedurer som existerar. Den har sedan många åraktivt arbetat för att öka anslutningsgraden till de olika instrument somfinns. Detta arbete bör fortsätta. Det är i detta sammanhang viktigt attstaterna ansluter sig till den konvention för barnets rättigheter som FNsgeneralförsamling förväntas anta samt att detövervakningsmaskineri som föranstaltas i konventionen blir effektivt. Det är också enligt utskottets uppfattning av storbetydelse att det utkast till tilläggsprotokoll till konvention om medborgerliga och politiska rätttigheter som behandlar avskaffande av dödsstraffet nu [2 antas av och att FNs medlemstater tillträder 1989/90:UU5 har arbetat i FN för dödsstraffets En grupp vars mänskliga rättigheter intetillfredsställande implementerats är de handikappade. Detta kommer nuförhoppningsvis att åtgärdas i och med att den tagitinitiativ i FN till en konvention om de handikappades rättigheter. Arbetet på en konvention om migrerande arbetaresrättigheter närmar sig sitt slutförande. Tanken är att konventionen skallkunna antas vid 1990. Vad gäller skyddet av flyktingars mänskliga rättigheterfår utskottet konstatera att det föreligger väl täckande internationellainstrument, t.ex. konvention om flyktingar (rned tilläggsprotokoll1967) och konvention om statslösa. Även föricke-konventionsflyk-tingar föreligger , enligt vad utskottet förstår ettväl täckande skydd i och med att dessa i mycket likställs medkonventionsflyktingar i de traditionella mottagarländerna i Västeuropa.Givetvis är det en brist att detta inte omfattar alla länder genom en internationellöverenskommelse. Utskottet får konstatera att 106 länder anslutit sig till1951 års konvention om flyktingar och lika många till tilläggsprotokoll.Tyvärr finns det , enligt vad utskottet erfar, inget stöd internationelltvare sig för en utvidgning av flyktingbegreppet eller för nya internationellabindande normer för icke konventionsflyktingar. förförhindrande av diskriminering och skydd av minoriteter kommer vid sitt nästamöte att behandla ett preliminärt utkast till en förklaring om rätten för envaratt lämna och återvända till sitt land och en deklaration om urbefolkningarsrättigheter. Med det ovan anförda får yrkandena 1 och 2 i motion U541anses besvarade. Som framgår av bakgrunden till detta betänkande kan FN-systemetbl.a. granska hur de mänskliga rättigheterna främjas genom att konventionsstaternaåläggs rapportera till speciella kommittéer om hur de uppfyllt sina åtaganden.Kommittéerna kan även granska klagomål som väckts av en konventionsstat mot enannan eller av enskilda mot en stat om klagomålet riktar sig mot en stat somuttryckligen genom särskild förklaring eller genom anslutning till ettfrivilligt protokoll godtagit kommitténs kompetens att pröva sådana klagomål. Som framförs i motion U541 är det av stor vikt att allaländer som ansluter sig till en konvention t.ex. konvention om medbor gerliga och politiska rättigheter även accepterar den mellanstatliga klagorätten. Enligt utskottets uppfattning är det också av stor vikt att FNs arbete intensifieras på att förmå fler stater, däribland östeuropeis ka stater, att acceptera enskildas rätt att väcka klagomål inför kommit téerna. Det är en grundläggande svensk uppfattning att mänskliga rättigheter är rättigheter för den enskilde och att det normsystem som vuxit fram just är ägnat åt att skydda den enskilde mot övergrepp från 13 Dessa krav har också framförts upprepade gånger av var t.ex. huvudförlagsställare till den /90:UU5 resolutioni denna fråga som antogs vid möte med . Utskottet anser liksom motionären i U541 att deneuropeiska domstolen är effektiv. Domstolens effektivitet beror dock på attstaterna som ratificerat den europeiska konventionen om de mänskliga rättigheternaerkänner dess kompetens och att dess domar är bindande för staterna. En domstolknuten till konvention om de medborgerliga och politiskarättigheterna får inte automatiskt kompetens annat än genomkonventionsstaternas medgivande. Eftersom ett så litet antal stater accepteratden mellanstatliga klagorätten, som är knuten till denna konvention (och sominte ens innehåller stadgande om sanktioner), finner utskottet det mycket svårtatt tänka sig att tiden är mogen för att staterna skulle acceptera en domstolmed bindande utslag. Härmed får yrkandena 3, 4 och 5 i motion U541 ansesbesvarade. Förutom kommittéerna, vilka rapporterar till FNsgeneralförsamling har, som framgår av bakgrunden ovan, skapatvissa övervakningsmekanismer för att generellt granska alla FN-staters respektför mänskliga rättigheter, dvs. inte bara de konventionsanslutna. Bl.a. kanolika länder granskas konfidentiellt av . Denna bedömer omländerna begår grova och systematiska brott mot de mänskliga rättigheterna. Omså bedöms vara fallet kan kommissionen besluta om en offentlig undersökning avförhållandena i det aktuella landet. kan även besluta om att enrapportör tillsätts som regelbundet skall rapportera om hur de mänskligarättigheterna i landet respekteras. har arbetat för att även dessa formerför övervakning skall förbättras och utvidgas. Såsom utskottet haftanledning konstatera är det numera en internationellt accepterad uppfattningatt skyddet av mänskliga rättigheter är en internationell angelägenhet och attdet aldrig är en stats ensak hur den behandlar sina medborgare eller personersom befinner sig på dess territorium. Det arbete som utförs genomMR-kommissionen för att ge uppmärksamhet åt enskilda länders brott motmänskliga rättigheter är av stor betydelse. Vid sidan av metoden att direkt utpeka enskilda länder förbrott mot de mänskliga rättigheterna har MR- kommissionen under senare årutvecklat en mer framkomlig metod. Kommissionen tillsätter särskildarapportörer eller arbetsgrupper som generellt studerar olika former av särskiltallvarliga brott mot de mänskliga rättigheterna, s.k. tematiska rapportörer.Exempel härpå är tortyr och ofrivilliga försvinnanden. Utskottet Sr konstatera att även om det mest effektivasättet att komma åt de länder där flagranta brott mot de mänskliga rättigheterna förekommer är att tillsätta särskilda rapportörer för landet i fråga så har det som regel visat sig svårt att tillsätta sådana rapportörer. De s.k. tematiska studierna inom ramen för vilka olika länder kan granskas 14 har visatsig vara en mer framkomlig väg. Det arbete som utförs av 1989/90:UU5båda slagen av rapportörer bör enligt utskottets uppfattning få ettkraftfullt stöd. Arbetet på att förstärka prövningsprocedurerna inomFN-systemet, antingen detta gäller konventionskommittéerna eller ,måste ha hög prioritet enligt utskottets uppfattning. Regeringen måstefortsätta sitt redan aktiva arbete på att effektivisera uppföljningen av detnormsystem som existerar. Detta kan eventuellt ske genom ökad mötesfrekvens förde organ som är aktiva på detta område. Som framförs i motion U521 är information en viktig del avarbetet på att göra människor medvetna om sina rättigheter och de styrandemedvetna om sina skyldigheter. Enligt beslut av 1988skall en världsomspännande informationskampanj genomföras om mänskligarättigheter. Kampanjen skall ledas av FNs center för de mänskligarättigheterna. Ökad information bör även vara ett led i samarbetet mellan FNoch de regionala organ för skyddet av de mänskliga rättigheterna som finns runtom i världen. En annan viktig del i FNs arbete på att främja demänskliga rättigheterna är det tekniska bistånd och den rådgivning som FN kanbistå länder med vilka önskar främja mänskliga rättigheter utan att hatillräckliga medel eller kunskaper. Utskottet vill i likhet gesitt stöd till detta program och till den fond som har bildats för dettaändamål. Det är dock viktigt att tillse att detta bistånd kombineras medövervakning för att tillse att biståndet dels får åsyftad verkan, dels attstaten inte i övrigt nonchalerar de mänskliga rättigheterna. Som framförs i motion U521 och som utskottet tidigarepåpekat spelar de enskilda organisationerna en mycket stor och viktig roll iarbetet på att främja respekten för de mänskliga rättigheterna. Organisationernasopinionsbildande roll är också avgörande. Som utskottet framförde i betänkande 1988/89:UU6 kanstaternas respekt för de mänskliga rättigheterna förbättras genom att detsvenska bilaterala biståndet inriktas på åtgärder som främjar demokrati och MRi mottagarländerna. Det finns en bred samstämmighet om behovet av svenskaåtgärder på detta område, vilket även har börjat återspeglas i det bilateralasamarbetet med olika . Från och med /88 finns i biståndsbudgetenunder anslagsposten Särskilda program en särskild delpost som skall utnyttjasför insatser av specifik betydelse för demokratisk utveckling och respekten förde mänskliga rättigheterna. Redan används en stor del av det bilateralabiståndet även under andra anslagsposter till att främja arbetet på dessaviktiga områden eller för att stödja människor vars mänskliga eller demokratiskarättigheter kränkts. Exempel härpå är det humanitära biståndet tillLatinamerika och södra . Med det ovan anförda får yrkande 1 i motion U521 ansesbesvarat. I motion U52I framförs krav på ökade resurser till FNscenter för I likhet med föregående år då denna fråga behandladesfår utskottet instämma i det allmänna syftet bakom yrkan- 15 det.Finansieringen av centret liksom av och dess underkommissionoch arbetsgrupper går över FNs reguljära budget. Medlemstaternasbidrag till denna är proportionellt fastställda. Från svensk sida framförsregelbundet i generalförsamlingen behovet av att tillse att arbetet för demänskliga rättigheterna tillförsäkras tillräckliga resurser. FNs finansieringskall dock enligt vad utskottet ett flertal gånger framfört i olika sammanhangbaseras på en rättvis fördelning av finansieringsbördan och inte i första handpå att enskilda länder tar på sig ett ökat finansieringsansvar. FNsmedlemsländer kan ge frivilliga medel till FNs arbete för de mänskligarättigheterna genom tre fonder: Fonden för personer som utsatts för tortyr,urbefolkningsfonden och fonden för rådgivning och tekniskt bistånd inomMR-området. var tillsammans med de övriga nordiska ländernainitiativtagare till fonden för tortyroffer och har givit ettflertal bidrag. är som ovan påpekats redan den största bidragsgivarentill fonden för rådgivning och tekniskt bistånd. Utskottet utgår ifrån attSverige även kommer att ha en generös inställning. Härmed torde yrkande 5 i motion U521 och yrkande 6 imotion U541 få anses besvarade. Vad gäller frågan om en kommissarie för de mänskligarättigheterna eller grundandet av ett FN-universitet för de mänskligarättigheterna som framförs i motion U505 får utskottet hänvisa till föregåendeårs yttrande (1988/89;UU6). Utskottet konstaterade vad gäller ettFN-universitet "att ett initiativ i denna fråga skulle ligga väl i linjemed det stöd som vi från svensk (och nordisk) sida ger FN i dess arbete på attfrämja demokrati och mänskliga rättigheter. Utbildning och information spelaren stor roll när det gäller att stödja den demokratiska utvecklingen i ländersom tidigare haft diktatur och förtryck. FN befinner sig dock i en finansiell kris. Det finnsdärför knappast några möjligheter att skapa ett nytt FN-organ som skullefinansieras med reguljära medel. Inte heller torde det finnas några möjligheteratt få ett universitet för demokrati och mänskliga rättigheter finansierat medfrivilliga medel, dvs. utanför FNs reguljära budget. Trots att behovet avstudier och utbildning rörande mänskliga rättigheter finns, bedömer utskottetdet inte meningsfullt att nu väcka förslag om inrättandet av ett FN-universitetför demokrati och mänskliga rättigheter." Vad gäller en kommissarie för mänskliga rättigheter sadeutskottet: "Utskottet upprepar sin tidigare uppfattning att det ärbeklagligt att det inte har funnits tillräckligt stöd bland FNs medlemsstaterför en kommissarie för mänskliga rättigheter. Generalsekreterarens beslut 1982att upphöja enheten för mänskliga rättigheter och dess chef kan dock sägas varaett steg i rätt riktning. Utskottet utgår från att regeringen fortsätter attundersöka möjligheterna att inrätta en befattning som kommissarie för demänskliga rättigheterna. För att kunna bli effektiv och verkligen bli enförstärk- ning avFNs arbete för skydd av de mänskliga rättigheterna måste dock 1989/90:UU5 enkommissarie ha auktoritet och stöd av en majoritet av medlemsländer." Härmed avslås yrkande 10 i motion U505. Yrkande 12 imotion U505 får därmed anses besvarat. Tanken om att skapa regionala MR-domstolar i ochAfrika som framförs i motion U543 är god. Det kan dock enligt utskottetsuppfettning inte anses ankomma på att ta initiativ i denna fråga utanpå de berörda länderna själva. Frågan är också under behandling inom FN-systemet. Vid FNsgeneralförsamlings 43:e möte antogs utan omröstning en resolution om regionalaarrangemang för främjandet och skyddet av mänskliga rättigheter. Iresolutionen stöds etablerandet av regionala arrangemang för främjandet avmänskliga rättigheter. MR-komissionen uppmanas att även i fortsättningen ägnasärskild uppmärksamhet åt lämpliga sätt att bistå länder i olika regioner underprogrammet för rådgivande tjänster. Vid 45e möte antogs vidare en resolutionsom .specifikt stödde regionala anordningar i och förfrämjandet och skyddet av mänskliga rättigheter. Resolutionen hade framlagts avFilippinerna med bl.a. som medförslag-ställare. Denna uppfattning att etablerande av regionala organankommer på regionerna själva hindrar dock inte enligt utskottets uppfattningoss i från att informera om hur det europeiska systemet för skyddet avmänskliga rättigheter fungerar inkl. den europeiska domstolen. Detta bordekunna ingå som en del i den informationskampanj som skall genomföras av FNsMR-center. Härmed avstyrks yrkande 10 i motion U543. Vad gäller yrkandet i motion U543 om att bör tainitiativ i IMF och till att krav på mänskliga rättigheter ställsvid skuldförhandlingar får utskottet konstatera att det enligt såväl IMFs somvärldsbankens stadgar slagits fast att ledamöterna endast skall låta sigvägledas av ekonomiska kriterier. Detta får naturligtvis emellertid inteåsidosätta grundläggande friheter och mänskliga rättigheter såsom dessafastslagits av världssamfundet. Utskottet får vidare konstatera att det videxempelvis skuldförhandlingar ankommer på det enskilda landet att tillse att deåtgärder som vidtas inte bryter mot de mänskliga rättigheterna. Därtill kommeratt och konventionskommittéernas roll är att övervaka att såinte sker. Som utskottet har haft anledning att konstatera (1988/89:UU18 s.75) går utvecklingen i mot en ökad uppmärksamhet på bl.a. de sociala effekterna av verksamheten. Mycket återstår dock att göra. Utskottet är övertygat om att regeringen kom mer att fortsätta att verka för att tar sitt sociala ansvar. Utskottet får även konstatera att det svenska biståndet i vissa fall använts till att lindra effekterna av strukturanpassningsprogram föran- 17 2 1989/90. staltadeav eller IMF. Den kommitté som skall göra en 1989/90:UU5 översyn avdet svenska multilaterala utvecklingssamarbetet kommer enligt vad utskotteterfar bl.a. att studera . Såsom har påpekats i detta betänkande är också detsvenska biståndet generellt inriktat på åtgärder, såväl multilaterala sombilaterala, som främjar demokrati och mänskliga rättigheter i mottagarländerna. Härmedavstyrks yrkande 11 i motion U543. Vad gäller yrkandet i motion U543 avseende svenskt initiativför att begränsa vetorätten i säkerhetsrådet för att inte gälla brott mot demänskliga rättigheterna får utskottet anföra att vetorätten i säkerhetsrådetär en av grundförutsättningarna för ett svenskt medlemskap i . Ettavskaffande av vetorätten skulle vidare innebära en ändring av FNs stadga,något som vad utskottet erfar inte har något gehör hos majoriteten avmedlemsländerna och som för att antas kräver två tredjedels majoritet.Utskottet är av den uppfattningen att det inte vore ett effektivt utnyttjandeav FNs resurser och tid att driva en sådan fråga. Därmed avstyrks yrkande 12 i motion U543. Att revidera Internationella domstolens stadga så attpersoner misstänkta för folkmordsbrott skall kunna ställas till svars, vilketyrkas i motion U543, skulle enligt utskottets uppfattning inte konkret förbättramöjligheterna att lagfora enskilda som är skyldiga till folkmordsbrott. folkmordskonvention anger att skyldiga tillfolkmordsbrott skall lagforas, i första hand vid nationella domstolar och iandra hand vid internationella domstolar vars jurisdiktion godkänts av konventionsstaterna.Detta är främst en uppgift som åligger de stater där de skyldiga uppehållersig. I den mån en stat anslutit sig till folkmordskonventionen finns alltså redanmöjlighet till lagsökning av en skyldig. har 100 stater anslutit sigtill konventionen. Det är alltså fråga om att förmå fler stater attansluta sig och få fler stater att efterleva denna och även konventionom avsaknaden av preskriptionsmöjlighet för folkmordsbrott samtgeneralförsamlingsresolution 3074 avseende internationellt samarbetei uppspårande, arrestering, utlämning och bestraffning av personer som ärskyldiga till folkmordsbrott. Utskottet får vidare konstatera att tvisterangående tillämpningen av folkmordskonventionen vad avser enskilda samt statersansvarighet för folkmord kan hänskjutas till . Detankommer dock på en av parterna i en tvist att hänskjuta frågan till Internationelladomstolen. Med det ovan anförda avstyrker utskottet yrkande 13 imotion U543. I motion U409 tas frågan upp om stöd till övervakning avatt Helsing-forsdokumentet följs. Skyddet och främjandet av mänskliga rättigheter är enviktig del av arbetet inom den europeiska säkerhetskonferensen (ESK). Den konfe rens angående den mänskliga dimensionen som ägt rum (i 18 majjuni 1989) och som skall fortsätta i och i Moskva1991 bör enligt utskottets uppfattning ge goda tillfållen till att 1989/90:UU5 ytterligarestärka efterlevnaden av Helsingforsöverenskommelsens uttalande och åtagandenenligt senare ESK-dokument till stöd för mänskliga rättigheter, bl.a.mänskliga kontakter över gränserna. Konferensen bör även kunna leda tillytterligare åtaganden. Helsingforsöverenskommelsen är inte juridiskt bindandeutan ett slags avsiktsförklaringar vilkas betydelse ligger på det politiska ochmoraliska mer än det juridiska planet. Detta gör det än mer betydelsefullt attopinion bildas som pressar på staterna att leva upp till sina moraliskaförpliktelser. Helsingsforsgrupperna spelar enligt utskottets uppfattningdärvidlag en viktig roll. Utskottet har redan tidigare uttryckt sitt stöd tilloch beundran inför det arbete som utförs av många frivilliga organisationer somövervakar hur staterna lever upp till sina åtaganden avseende skyddet avmänskliga rättigheter. Genom den s.k. mekanismen finns nu även procedurerenligt vilka staterna kan ta upp olika frågor rörande mänskliga rättigheter medvarandra, påtala brister i och ställa frågor om andra länders efterlevnad avsina åtaganden. har redan använt sig av "me'- inismen" föratt påtala brott mot mänskliga rättigheter i och . Härmed får yrkande 8 i motion U409 anses besvarat. Det arbete som utförs inom utrikesförvaltningen rörandefolkrättens hävdande och skyddet av de mänskliga rättigheterna är av storbetydelse. Detta arbete ingår som en central del i svensk utrikes- ochbiståndspolitik. har också traditionellt haft en pådrivande roll, bl.a.inom FN såväl för det normativa arbetet som för att utvidga efterlevandet avnormerna och acceptansen av prövningsprocedurerna. Det nuvarande svenskamedlemskapet i ökar naturligtvis möjligheterna att effektivtpåverka FNs arbete på detta område. För att upprätthålla den ställning somSverige har på folkrättens området krävs naturligtvis resurser. Detta gällersåväl inom utrikes-och justitiedepartementen som t.ex. för andra folkrättsligainstitutioner, t.ex. juridiska fakulteter vid universiteten och .