bet · GD01BoU13 · 1989-12-31 00:00:00 — Den rådande ansvarsfördelningen mellan stat och kommun ifråga om bostadsbyggandet innebär att staten i första hand har att svara förde ekonomiska åtgärder som behövs för att garantera ett nödvändigt byggande,medan kommunerna har att svara för bostadspolitikens genomförande. Detkommunala ansvaret innefattar sålunda bl.a. att upprätta kommunala bostadsförsörjningsprogrammed utgångspunkt i de bostadsbehov som finns i den egna kommunen. Häri ingårnaturligtvis också överväganden avseende såväl nyproduktionens som det befintligabostadsbeståndets fördelning på olika upplåtelseformer. Inom ramen bl.a. för definansieringsförutsättningar som statsmakterna har givit och deplaneringsinstrument som kommunerna tilldelats är det i första hand en kommunaluppgift att svara för bostädernas fördelning på upplåtelseformer. Med hänvisning till vad som anförts avstyrker utskottetmotion Bo423 (fp) yrkande 2. Kostnadsutvecklingen i bostadsproduktionen i Stockholmslän har enligt motion Bo212 (s) varit så stor som prisutvecklingen iallmänhet. Enligt motionärerna beror detta bl.a. på att byggnadsindustrin i enhögkonjunktur har mycket stora vinster. Dessutom anges ryckigheten ibostadsbyggandet ha haft negativa konsekvenser. Eftersom denna utveckling ärett hot mot den sociala bostadspolitiken hemställs i motionens yrkande 3 omkraftfulla åtgärder för att begränsa kostnadsökningarna. I sammanhanget försockså fram krav på att åtgärder skall vidtas som motverkar effekterna avkostnadsstegringen och som riktar sig till de boende. delar motionärernas oro avseendekostnadsutvecklingen i bostadsbyggandet. Det förslag som ställt sigbakom så sent som om att byggprodukter som godkänts i annat nordisktland skall godtas också i syftar till att främja importen avbyggprodukter och därmed motverka prisökningar. Vid sidan av denna åtgärd kandet naturligtvis finnas anledning att vidta ytterligare åtgärder iprisdämpande syfte. kan utskottet konstatera att hithörande frågorhar ett starkt samband med det arbete som pågår inom medutarbetandet av ett nytt bostadsfinansieringssystem. Enligt utskottets meningbör resultatet av detta arbete avvaktas. Motion Bo212 (s) yrkande 3 avstyrkssålunda. Som en del i strävandena att få en bättre regional balansi Stockholmsre gionen förordas i motion Bo244 (c) tillskapandet av ett program för arbets platsbyte. Programmet skall möjliggöra för de offentligt anställda som så önskar att byta till den arbetsplats som ligger närmast bostaden. I den mån behov föreligger av den typ av åtgärder somförordas i motion 1989/90:BoU13 Bo244 (c) är det närmast en kommunalplaneringsfråga. Motionen avstyrks sålunda. Enligt partimotion Bo247 yrkande 6 behöveren bred bostadspolitisk debail föras - detta för attskapa förutsättningar för åtgärder mot avarterna i det bostadspolitiskasystemet, bostadssegregationen och de oskäliga vinsterna för banker ochspekulanter. delar i och för sig motionärernasuppfattning om behovet av en bred bostadspolitisk debatt. Det kan emellertid iförsta hand inte anses ankomma på att ta initiativ till en sådandebatt såvida motionärernas avsikt inte år att diskutera behandlingav bostadsfrågorna. 1 denna fråga vill utskottet erinra om att våren1990 kommer att behandla bostadspolitiken . Riksdagensledamöter har ett ansvar för att debatten ges en lämplig inriktning ochomfattning. Med hänvisning till det anförda avstyrks partimotionBo247 yrkande 6. 5.3 Vissa äldre låneformer m.m. Fram till utgången av kunde särskilda lån förtäckande av hyresförluster- hyresförlustlån-utgå. Lämnade hyresförlustlån kanunder vissa förutsättningar efterges, normalt högst med uppemot halvabeloppet. En förutsättning för eftergift är att återstoden av lånet löses in.Statens kostnader för eftergift av hyresförlustlån belastar anslaget Åtgärder ibostadsområden med stor andel outhyrda lägenheter m.m. I motion Bo423 (fp) yrkande 29 förordas att eftergift avhyresförlustlån fortsättningsvis inte bör beviljas. Som en förutsättning för de bostadsföretag som tagit upphyresförlustlån har ingått att lånen under vissa betingelser kan efterges. Detär enligt utskottets mening inte rimligt att staten frånträder sina åtagandeni detta avseende. När det gäller eftergift av liyresförlusilån bör sålundastaten stå fast vid tidigare gjorda utfästelser. Yrkande 29 i motion Bo423(fp) avstyrks med hänvisning härtill. Utskottet tar i detta avsnitt också upp statensförlustansvar enligl 33 § bosladslånekiingörelse. Enligt nämnda kungörelse eller motsvarande äldrebestämmelser har en kommun rätt att under vissa förutsättningar få ersättningav statsmedel för att täcka en förlust som har uppstått vid förvaltning av hussom tillhör ett allmännyttigt bostadsföretag. gäller docksom förutsättning för bostadslån vid ombyggnad att kommunen ochbostadsföretaget, beträffande det hus för vilket bostadslån beviljas, medgeratt ersättning av statsmedel enligt den nu aktuella 33 § inte skall lämnas förförluster som uppkommer efter ombyggnaden. I motion Bo229 (fp) anförs att bl.a. en alltför generöstolkning av bestämmelserna i 33 S bostadslånekungörelse under slutetav har lett till en mycket kraftig ökning av utbetaladeersättningar. Enligt motionärernas mening vore det därför bäst attgarantiåtagandet kunde upphöra. Eftersom en sådan åtgärd enligt deras meningkan komma i konflikt med grundlagenbör regeringen i stället vidta åtgärder så att missbruket av det 1989/90:BoU13 statliga garantiåtagandet upphör. Om bestämmelsernaanses nödvändiga även måste de enligt motionärerna anpassas till deintentioner som ursprungligen vägledde införandet av åtagandet. Det förlustansvar som staten påtagit sig genom de nuaktuella bestämmelserna har uppkommit genom ett civilrättsligt avtal mellanstaten och låntagaren. Det är mot bakgrund härav - vilket också motionärensynes anse - inte möjligt för staten att ensidigt frånsäga sig detta ansvar.Däremot kan naturligtvis överenskommelse träffas mellan långivare ochlåntagare om att för-lustansvarel skall upphöra. och (BoU 1985/86:13 s. 47) har också medverkat till att underlätta attöverenskommelser med denna innebörd kan träffas genom att ställa sig bakom deovan redovisade bestämmelserna i fråga om förlustansvaret i samband medombyggnadslångivningen. När det gäller tillämpningen av reglerna för beräkningav de förluster m.m. som ansvaret är avsett att täcka har så sent somi i ett administrativt meddelande klargjort bestämmelsernas innebördi denna del. 1 skrivelsen lämnas också en redogörelse för de riksdagsbeslutm.m. som utgör ursprunget till förlustgarantin. Det får enligt bostadsutskottetsmening mot bakgrund härav förutsättas att de intentioner som vägleddeinförandet av garantin också kommer att ligga till grund för bedömningen avhuruvida garantiberättigade förluster uppkommit eller inte och hur stora deeventuella förlusterna varit. Enligt vad utskottet erfarit följer ocksåboverket frågan med uppmärksamhet. Frågan har dessutom aktualiseratsgenom en skrivelse till regeringen frän . Vad utskottet nu anfört innebär att vad i motion Bo229(fp) förordats torde komma att bli i allt väsentligt tillgodosett utan någonriksdagens åtgärd. Motionen avstyrks sålunda. 5,4 Förutsättningar och villkor för lån m.m. Under vissa förutsättningar får i det schablonmässigtberäknade låneunderlaget för statligt bostadslån inräknas de merkostnader somuppkommer vid byggande under vinterpérioden - vintertillägg. Syftet med dettatillägg var när det infördes att nå en jämnare säsongsfördelning avbostadsbyggandet. Enligt bostadsministern har vintermerkostnadernas andel avden totala produktionskostnaden minskat till följd av attbyggnadsprojekten i allt större omfattning utförs med prefabricerade elementvilket minskar tiden för husstommens färdigställande. Vintertillägget fårdärmed enligt honom en allt mindre betydelse för säsongsstyrningen. För flerbostadshushar dessutom tillägget enligt hans mening en mycket begränsad materiellbetydelse. 1 sammanhanget hänvisas också till att tidigare föreslagitatt tillägget skall slopas liksom till att samma förslag förs fram ibetänkandet (SOU 1989:96) Förenklad handläggning av ansökningar om bostadslånm.m. Med hänsyntill dagens byggmetoder anser bostadsministern att ett särskilt tillägg förvintermerkostnader kan motiveras. Han förordar där- 1989/90:BoU13 för attmöjligheten att erhålla vintertillägg i det schablonmässigt beräknade Enligt förslaget bör dock inte ändringengälla ärenden i vilka preliminärt beslut har meddelats före denna tidpunkt.Borttagandet av vintertillåggen beräknas minska utgifterna för räntebidragmed 14 milj. kr. för en årgång nyproduktion under det första Förslaget om att det särskilda vintertillägget skallslopas har mött invändningar i två motioner. Enligt motion Bo224 (s) är merkostnaderna för att byggabostäder betydande framför allt i de nordligare delarna av landet.Enligt motionärernas mening har inte heller byggandet med prefabriceradeelement den omfattning som regeringsförslaget förutsätter. Om vintertilläggenslopades skulle enligt motionärerna principen att schablonvärdena skall överensstämmamed faktiska kostnader frångås. De kallare delarna av landet skulle därmedkomma att starkt missgynnas. Med hänvisning härtill förordas att möjligheternaatt erhålla tillägg för vintermerkostnader skall behållas. Ett slopande av vintertillägget innebär enligt motionBo249 (c) yrkande 9 att stimulansen till säsongsutjämning försvinner med endärav följande risk för ökad ryckighet och ett dyrare bostadsbyggande. Enligtmotionärerna kommer därmed kostnaderna för bostadssubventionerna att öka imotsvarande grad - en kostnadsökning som för staten motsvarar den tänkta besparingenav förslaget. Med hänvisning härtill förordas att vintertilläggen skallbehållas och att regeringens förslag skall avslås i denna del. Bakom förslaget om att vintertilläggen skall slopas liggeruppfattningen att vintermerkostnadernas andel av produktionskostnaden undersenare år har minskat och att tilläggen därigenom fått en allt mindre betydelseför säsongsstyrningen. Däremot har det inte hävdats att tilläggen helt skullesakna betydelse eller att betydelsen skulle vara endast marginell. Utskottetgör mot bakgrund härav bedömningen att vintertilläggen trots allt måste ansesha ett sådant värde att de inte nu bör tas bort. Inte minst torde detta gällade nordligare och därmed kallare delarna av landet. Den bådekostnadsutjåm-nande och säsongsutjämnande effekt vintertilläggen måste anses hatalar enligt utskottets mening också för att de tills vidare bör finnas kvar. Vad utskottet nu med anledning av motionerna Bo224 (s) ochBo249 (c) yrkande 9 anfört om vintertilläggen bör som sin mening geregeringen till känna. Utskottets ställningstagande i denna del innebär attregeringens förslag avstyrks. 5.4.2 Mark- och konkurrensvillkoren Vid den statliga bostadslångivningen gäller det s.k.markvillkoret. Detta villkor innebär enligt huvudregeln att bostadslån iprincip bara beviljas om kommunen har förmedlat den mark på vilkenbyggnadsföretaget skall genomföras. Bostadslån får dock lämnas även i annatfall om kommunen tillstyrkt detta. 1 saneringsområden gäller dessutom vissaundantag från huvudregeln. 1 fråga om ny- och ombyggnad av låntagarbyggdaegnahem gäller villkoret 3 1989/90. endast omsökandens markförvärv är förenat med villkor som binder sökan- 1989/90:BoU13den till en viss byggintressent vid upphandlingen av material eller byggnadsarbete.Undantag från markvillkoret i dessa fall har dock medgivits av vidflera tillfällen -detta bl.a. med hänvisning till sysselsättningslägetinom tråhusindustrin och till en låg efterfrågan på nybyggda småhus. Förnärvarande gäller undantaget t.o.m. utgången av juni månad 1990. I samband med att under föregående (1988/89:BoU7 s. 43) beslutade om den nu gällande förlängningen av undantagetfrån markvillkoret ställde sig en majoritet av bostadsutskottet och riksdagenbakom ett uttalande från bostadsministern om att någon ytterligare förlängningav undantaget inte skulle göras efter utgången av . 1 den nu föreliggande budgetpropositionen berederbostadsministern tillfälle att ta del av vad som där anförts i frågaom markvillkoret. Bostadsministerns uttalande i denna del innebär att hananser att undantaget från markvillkoret i fråga om småhus inte bör förlångasefter utgången av juni månad 1990. Enligt bostadsministerns mening år detangeläget att kommunerna har möjlighet att motverka s.k. kopplade avtal -avtal som enligt hans uppfattning är negativa från konkurrens- ochprissynpunkt. understryks nödvändigheten av att kommunerna vidtaråtgärder så att inte småhusproduktionen kommer att dämpas. Förslag om att markvillkoret skall avvecklas förs fram itre motioner. 1 motion Bo249 (c) yrkande 8 sker detta med hänvisning bl.a.till att villkoret dels leder till ökad byråkrati, krångel, förseningar ochbrist på tomter, dels får en kostnadsdrivande effekt. Enligt moderatasamlingspartiets partimotion Bo4()3 yrkande 4 leder markvillkoret till attexploatering och byggande i privat regi försvåras på ett allvarligt sätt.Enligt motion Bo423 (fp) yrkande 13 är kommunernas möjligheter att styrabyggandet tillräckliga, markvillkoret förutan. I motion Bo225 (s) anförs att markvillkoret mer ellermindre satts ur spel bl.a. genom ett ökat inslag av egenregibyggande ochförhandlingsentreprenader. Enligt motionärernas mening har denna utvecklingvisat att det flnns starka skäl att göra en studie av resultaten ochtillämpningen av markvillkoret och pröva vilka åtgärder som kan behövas föratt säkerställa konkurrensen inom byggandet. Utskottetbehandlar först förslaget om en avveckling av markvillkoret. har vid ett flertal tillfällen (senastBoU 1988/89:7 s. 43) haft att behandla motionsyrkanden om att markvillkoretskall avvecklas. Utskottet har härvid framhållit att villkoret år ettinstrument av flera när det gäller kommunernas möjligheter att förverkliga denbostadspolitiska målsättningen. Denna uppfattning står fast. Vad i de nuaktuella motionerna anförts har sålunda inte givit utskottet anledning tillannat ställningstagande. Moderata samlingspartiets partimotion Bo403 yrkande 4samt motionerna Bo249 (c) yrkande 8 och Bo423 (fp) yrkande 13 avstyrks. Vad i budgetpropositionen anförts i fråga om attundanlaget från markvill- korel ifråga om småhus inte bör förlängas efter utgången av juni månad 1990 har inte givit utskottet anledning till uttalande eller särskilt yttrande,varför det bör läggas till handlingarna. Vad gäller frågan om en snidie av markvillkoret och desstillämpning delar 1989/90:BoU13 utskottet vad i motion Bo225 (s) anförts ombehovet av en sådan studie. Av studien bör framgå i vilken utsträckningvillkoret tillämpats och i vad mån kommunerna medgett undantag. I sammanhangetbör även sambandet mellan användandet av olika entreprenadformer ochtillämpningen av markvillkoret belysas. Vad utskottet nu ined anledning av motion Bo225 (s) anförtbör som sin mening ge regeringen till känna. Vid byggande av annat än småhus som skall bebos avlånsökanden är en förutsättning för bostadslån i princip att byggnadsarbetenaupphandlats genom infordrande av anbud och genom prövning av anbud utanföregående upphandling med anbudsgivare -det s.k. konkurrensvillkoret. Konkurrensvillkoret medför enligt motion Bo420 (m) yrkande18 ett starkt försämrat enskilt byggande och en fördyrad bostadsproduktion. Föratt öka flexibiliteten och förbättra produktutvecklingen föreslås därför villkoretavvecklat fr.o.m. den . Enligt motion Bo423 (fp) yrkande konkurrensvillkoretmoget att avskaffas. Byggföretagen kan enligt motionärerna ofta förhandla frambättre pris och högre kvalitet. Dessutom skulle en avveckling, enligt derasmening, öka byggföretagens möjligheter alt bygga referensobjekt. När det gäller konkurrensvillkoret har utskottet vid ettflertal tidigare tillfällen (/89:BoU7 s. 44) haft att behandlamotionsyrkanden om att detta villkor skall avskaffas. Utskottets tidigareställningstagande - att konkurrensvillkoret ökar kommunernas möjligheter attaktivt ta det ansvar för bostadsförsörjningen som de tilldelats-står fast.Motionerna Bo420 (m) yrkande 18 samt Bo423 (fp) yrkande 14 avstyrks medhänvisning härtill. 5.4.3 Förutsättningar och villkor för bostadslån i övrigt Vid överlåtelse av egnahem som sker genom köp eller bytefår den nye ägaren överta rätten till räntebidrag om räntebidragsunderlagetför det utestående bostadslånet överstiger . Räntebidrag lämnasdärvid till räntan på den del av råntebidragsunderlaget som överstiger 15 000kr. Med hänvisning till att de nu angivna beloppen varit oförändrade sedan år1982 föreslås i budgetpropositionen att de skall höjas till . Enligt förslaget skall de ändrade bestämmelserna träda i kraft den 1juli 1990 och tillämpas i fråga om överlåtelser som sker efter ikraftträdandet. Vad i budgetpropositionen föreslagits i fråga omräntebidrag vid överlåtelser av egnahem tillstyrks av utskottet. Vid beräkning av låneunderiaget enligt schablonmetoden fårkostnader för särskild kontroll och besiktning som utförs av friståendebesiktningsman inräknas med maximalt . Med hänvisning till att dettabelopp varit oförändrat och endast täcker en del av låntagarenskostnader förordas i budgetpropositionen (bil. 13 s. 28) att beloppet skallhöjas med . Höjningen föreslås tråda i kraft den I juli1990 och avse låneärenden i vilka slutligt eller preliminärt lånebeslut meddelasefter ikraftträdandet. Inteheller vad i budgetpropositionen föreslagits i fråga om nuiximibelop- pelförsärskild kontroll och bcsikining har mött invändningar i motioner eller 1989/90:BoU13 annorledes. Förslaget tillstyrks även i denna del. Mot bakgrund av en skrivelse frän med begäran om att kostnadskontrollen för låntagarbyggda egnahemskall tas bort erinrar bostadsministern om att denna har till syfte att fåkontroll över de höga markpriserna. Enligt hans mening har behovet av enkostnadskontroll i samband med det statligt finansierade bostadsbyggandetsnarare ökat än minskat, varför något undantag från den för en viss typ avsmåhusproduktion inte bör göras. bereds i propositionen tillfälleatt ta del av vad där anförts om kostnadskontroll såvitt avser bostadslån förlåntagarbyggda egnahem. Enligt motion Bo423 (fp) yrkande 22 kan intekostnadsutvecklingen påverkas genom den kostnadsprövning som länsbostadsnämndernai dag utför. Kostnadskontrollen är enligt motionärernas mening stelbent och etthinder för att få fram lösningar som kan vara billigare. Sannolikthindrar kontrollen också att kreativa och spännande projekt kommer fram. Medhänvisning härtill förordas en avveckling av kostnadskontrollen vid beviljandeav bostadslån. Motivledes anförs dessutom att denna åtgärd skall kopplas tillett räntebidragssystem där bidragen begränsas genom att de utgår från ettschablonmässigt framråknat belopp. Införandet av den s.k. räntebidragstrappan harmöjliggjort att kostnadsprövningen vid den statliga bostadslångivningen numeraentydigt avser frågan om kostnaderna för ett byggnadsprojekt är skäliga medhänsyn till produktionsförhållandena och projektets allmänna kvalitet. Dennaordning bör enligt bostadsutskottets mening bestå. Det är varken möjligt ellerlämpligt att som motionärerna föreslår helt slopa kostnadsprövningen. Prövningen,med den utformning som den nu har, har tillkommit som en spärr mot utlåningtill projekt och ändamål där inte kostnaderna svarar mot förhållandena i detenskilda fallet. Vidare är det naturligtvis nödvändigt att staten somlångivare försåkrar sig om att tillgängliga medel används på ett så effektivtsätt som möjligt. Kostnadskontrollen utgör ett inslag i strävandena att hållabyggnadskostnaderna, och därmed också boendekostnaderna, nere. Med hänvisning till det nu anförda avstyrker utskottetmotion Bo423 (fp) yrkande 22. Utskottet har mot bakgrund av det ovan anfördainte någon erinran mot vad som i budgetpropositionen anförts omkostnadskontrollen för vissa småhus. bör sålunda med avslag påmotionen lägga till handlingarna vad i propositionen förordats såvitt nu är ifråga. På begäran av lämnade regeringen (prop.1987/88:165) sin syn på vilken aktieutdelning som kunde anses förenlig medgodkännande av ett bostadsföretag som allmännyttigt. ochriksdagen (BoU 1987/88:3 s. 9) ställde sig härvid bakom den av regeringen förordadeprincip för aktieutdelning från allmännyttiga bostadsföretag som innebär attdet inte bör komma i fråga att utdelning ges utöver vad som svarar mot normalupplåningsränta. Enligt motion Bo216 (vpk) är varje beslut omutdelning/avkastning från ett allmännyttigt bostadsföretag liktydigt med en hyreshöjning. Sådana be slut kommer därför i motsättning till företagens målsättning och uppgift som 36 kommunensviktigaste instrument för en god bostadsförsörjning. Enligt mo- 1989/9G:BoU13 tionåren måste möjligheten till aktieutdelning från deallmännyttiga bostadsföretagen därför stoppas genom att godkännandet avbostadsföretaget som allmännyttigt återkallas om vinstutdelning förekommer fråndet kapital som kommunen tillskjutit. Det år enligt motion Bo231 (s) fel att kommuner skalluppbära vinster från sina bostadsföretag utöver den vinst som en socialtfungerande bostadsförsörjning med rimliga boendekostnader innebär för allakommuninvånare. Avkastning från allmännyttan medför ökade bostadskostnader föralla i kommunen direkt eller indirekt genom effekterna på den privata hyresmarknadenliksom på prisbildningen på bostadsrätter och egnahem. Med hänvisning härtillförordas att reglerna för aktieutdelning från allmännyttiga bostadsföretagskall skärpas så att utdelning på grundkapitalet för b. täder inte tillåts. Med hänvisning till att det enligt aktiebolagslagen äraktieägarna som skall bestämma aktieutdelningens storlek hemställs i motionBo420 (m) yrkande 14 att de bestämmelser som begränsar aktieutdelningen frånallmännyttiga bostadsföretag skall upphävas. Som framgår ovan ställde sig utskottet så sent som hösten1987 bakom den princip som tillämpas när det skall bedömas vilkenaktieutdelning som är förenlig med godkännande av ett bostadsföretag somallmännyttigt. På grundval av vad som i de nu aktuella motionerna anförts ärutskottet inte berett frångå detta sitt tidigare ställningstagande. MotionernaBo216 (vpk), Bo231 (s) samt Bo420 (m) yrkande 14 avstyrks sålunda. Nutillämpade principer får anses innebära en godtagbar avvägning mellan deboendes intressen och kravet på viss avkastning på insatt kapital. För att anpassa låneunderlaget för det statligabostadslånet till kostnadsskillnaderna mellan olika regioner används särskildaortskoefficienter. Koefficienterna, som främst är avsedda att avspeglakostnadsskillnader vad gäller frakt och löner, fastställs av regeringen.Dessutom kan länsbostadsnämnderna för vissa inlandskommuner fastställa högre koefficienteri vissa fall. De nu gällande grunderna för att fastställa ortskoefflcienterm.m. lades fast genom beslut av (prop. 1987/88:48, BoU6). 1 motion Bo218 (s) framhålls att inte sammaortskoefficient gäller i hela . 1 kommunerna , ochKungsör, som bildar en A-region, är koefficienten lägre än i övriga lånet. Föratt bl.a. skapa förutsättningar för likvärdiga upphandlingar i länet föreslåsatt ortskoefficienten i de aktuella kommunerna skall höjas. Till grund för den beslutade ordningen förfastställande av ortskoefficienter låg bl.a. att kommuner som har en gemensambyggarbetsmarknad skulle behandlas på ett likvärdigt sätt. Detta innebar bl.a.att ortskoefficienter i huvudsak skulle fastställas för grupper av kommunersammanförda i A-regioner. 1 anslutning till sitt beslut förutsatte dockriksdagen (BoU 1987/88:6 s. 10) att indelningen i A-regioner skulle ses över.Några ändringar av ortskoefficienterna bör enligt utskottets mening inte nuvidtas. Förslaget i motion Bo218 (s) om en höjning av ortskoejficientenm förvissa kommuner avstyrks med hänvisning till det nu anförda. Enligtmotion Bo423 (fp) är det angeläget att kommunerna inte utnyttjar 37 sinanvisningsrätt för nya lågenheter så att de som bostadsrättssparar bara 1989/90:BoU13 ges mycket små möjligheter att få bostäder.