bet · GD01LU3 · 1989-12-31 00:00:00 — Eftersom 1989/90:LU3såväl vinstförväntningar som förlustrisker enligt motionären är lättare attupptäcka för personer i eller nära förelagens styrelser och ledning medföremellertid ett ökat aktieinnehav i det egna företaget risker för insideraffårerav svårkontrollerad karaktär, något som i sin tur kan medföra behov av hårtreglerad lagstiftning eller sådan turbulens på aktiemarknaden som kanskada svenskt näringsliv och vara till förfång för de mindre aktieägarna. Påanförda skäl förordar motionären att erbjudande lill anställda om köp avkonvertibler begränsas till en viss procentandel av den anställdes årslön hosföretaget. En sådan åtgärd skulle enligt motionären utgöra ett ganska begränsatintrång i förelagens och deras anställdas bestämmanderätt, och den bör ses irelation till bankinspektionens och börsens möjligheter att bevaka en verkligtfri finansmarknad där informationen är öppen för alla slag av placerare.Motionären yrkar att hos regeringen begär en översyn avlagstiftningen om teckning av konvertibler med syfte att införa begränsningar iteckningsrätten i enlighet med vad som anförs i motionen. Som ovan redovisats tillkallade regeringen påriksdagens begäran en kommitté (, Fi 1987:03) meduppdrag att överväga frågor som rör regler och tillsyn på värdepappersmarknadenm.m. Till de frågor som kommittén har att behandla hör också frågor som rörinsiderhandel. Kommittén beräknas slutföra sitt arbete . På lagutskottets begäran har yttrande över motionenavgivits av . Styreisen för fondbörs.Landsorganisationen i (LO), (),Småföretagens riksorganisation och (). Centralorganisationen /SR har beretts tillfålle attyttra sig men har förklarat sig avslå därifrån. erinrar omatt nämnden offenllig-irt ett uttalande med riktlinjer för utformningenav vissa villkor vid ..nissioner av konvertibla skuldebrev lill anställda m.fl.i akiiemarknadsbolag m.m. En fråga som särskilt behandlas i uttalandet gällertecknings- och tilldelningsbeloppens storlek. Nämnden uttalar att nivån börframstå som rimlig sedd i relation till den anställdes lön och andraanställningsvillkor. En begränsning till av årslönen anges härvid som ettriktmärke, men nämnden anser del olämpligt att låsa utvecklingen vid ettbestämt tal. Enligt nämndens mening kan man tänka sig fall där det kan vara ialla aktieägares och bolagets intresse alt de anställda förvärvar konvertiblertill högre belopp. En bedömning bör därför ske från fall till fall medbeaktande av det emitterande I sitt yttrande till lagutskottet anför nämnden att 1989/90:LU3en reglering av frågan på det sätt som motionären föreslagit skulle omöjliggörahänsynstaganden av berört slag. Frågan om lagstiftning bör enligtnämndens mening anstå till dess resultatet av de åtgärder som vidtagpts isjälvreglerande syfte visat sig otillräckligt. Mot bakgrund av det anfördaavstyrker nämnden det i motionen framlagda förslaget. och Styreben för fondbörshänvisar i sina yttranden till bl.a. aktiemarknadsnämndens ovannämnda uttalandeoch avstyrker motionen. LO instämmer i kravet på en översyn av lagstiftningenom teckning av konvertibler men menar att en sådan översyn bör ske utifrånandra utgångspunkter än de som anförs i motionen. TCO avstyrker motionen underanförande att en begränsning av teckningsrätten för konvertibler inte löserproblemen med insiderhandel och att om man av rättviseskäl vill införa enbegränsningsregel det inte är rätt att låta den anställdes årsinkomst utgöragrund för beräkningen av teckningsrätten. Även Småföretagens riksor-ganbationSHIO avstyrker motionen och gör gällande att motionärens förslag inte torde hanågon faktisk effekt när det gäller att förhindra eller upptäckainsideraffårer. En fullständig redovisning av remissyttrandena finns ibilaga till betänkandet. Enligt 8 kap. 4 § ABL skall styrelseledamot ochverkställande direktör vara svenska medborgare och bosatta i . Medsvenskt medborgarskap jämställs medborgarskap i annat nordiskt land. Nordiskamedborgare som är bosatta i annat nordiskt land än kan dock varastyrelseledamöter om minst halva antalet styrelseledamöter är bosatta iSverige. Från kravet på medborgarskap och bosättning kan kommerskollegiumeller, i vissa fall, regeringen ge dispens. Också för revisorerna uppställs i ABL krav på svensktmedborgarskap och bosättning i , 10 kap. 2 §. Kravet på medborgarskapär i praktiken av begränsad betydelse, eftersom det inte gäller för den som ärauktoriserad eller godkänd revisor. På samma sätt som för styrelseledamot ochverkställande direktör kan dispens ges från kravet på medborgarskap ochbosättning i . För att en revisor skall bli auktoriserad eller godkändgäller enligt förordningen (1973:221) om auktorisation och godkännande avrevisorer som förutsättning bl.a. att han är bosatt i . Något krav påsvenskt medborgarskap uppställs däremot inte. Krav på medborgarskap och bosättning i förvalbarhet till 1989/90:LU3 uppdrag som styrelseledamot, verkställandedirektör och revisor finns också i annan lagstiftning. Enligt lagen(1987:667) om ekonomiska föreningar exempelvis gäller motsvarande krav förfunktionärerna i ekonomiska föreningar. I motion L205 av () påpekas att de nuvarandereglerna om förutsättningarna för auktorisation eller godkännande av revisoreroch om revisorer innebär en dubbelkontroll av om revisorn ärbosatt i . Motionären erinrar om att det inom ramen för FN:s, ochEG:s verksamhet görs långtgående ansträngningar att avveckla nationellabegränsningar i rätten att äga och bedriva rörelse i olika länder och att detparallellt härmed sker en internationalisering av revisorsfunktionen, där man iallt högre grad arbetar efter likartade etiska och kvalitetsmässiga normer.Enligt motionären finns det starka skäl att anpassa svensk lagstiftning tillden pågående internationaliseringen av näringsverksamheten. Motionären menarvidare att internationella åtaganden med stor sannolikhet kommer attleda till en friare kapitalmarknad med följd att utländska investeringar kankomma att öka i . Det argument som ursprungligen åberopades förupprätthållande av nationalitetskravet vid utseende av styrelseledamöter,verkställande direktör och revisorer har därmed enligt motionärens uppfattningfallit, och svensk lagstiftning kan rimligen kontrollera i bedrivennäringsverksamhet utan särskilda nationalitetskrav. harenligt motionären regelmässigt godtagit nordiska medborgare bosatta utanför Nordensom styrelseledamöter liksom även utomnordiska medborgare under förutsättningatt deras antal inte uppgår till mer än en tredjedel av hela antaletstyrelseledamöter. Mot bakgrund av det anförda anser motionären att kravet påsvenskt medborgarskap bör kunna slopas i ABL och andra motsvarande lagar medankravet på bosättning i behålls för hälften av hela antaletstyrelseledamöter och verkställande direktörer. I motionen yrkas att riksdagenhos regeringen begär förslag till lagändringar i enlighet med vad som anförts imotionen. I anslutning till anslagsframställningen för budgetåret1988/89 har kommerskollegium i skrivelse till regeringen föreslagit att kravetpå medborgarskap slopas i bl.a. ABL och föreningslagen samt att bosättningskravetutformas så att endast styrelseledamöter behöver varabosatta här i landet. Framställningen, som hör till justitiedepartementetsberedningsområde, är föremål för remissbehandling. Frågan om ett slopande av kravet på svenskt medborgarskapför valbarhet till styrelseledamot prövades av (AU1987/88:10) med anledning av en motion (fp) i ämnet. I sitt i ärendet avgivnayttrande (LU 1987/88:4 y) erinrade lagutskottet om att reglerna i ABL omkvalifikationskrav på styrelseledamöter och verkställande direktör fick sinnuvarande utformning (prop. 1983/84:184, LU 1984/85:8) och trädde ikraft . infördes särskilda regler i lagen(1983:1034) om kontroll över tillverkningen av krigsmateriel, m.m. som gerregeringen möjlighet att bestämma att bl.a. styrelseledamöter tkrigsmaterielindustrin skall vara svenska medborgare och bosatta i gällde enligt ABL att nordiska medborgare liksom medborgare i andraländer endast kunde vara styrelseledamot eller verkställande direktör efterdispens. hänvisade till att motionsspörsmålet hadeaktualiserats hos regeringen genom en skrivelse från kommerskollegium och framhöllatt frågan om ett slopande av behörighetsvillkoret i ABL krävde ingåendeöverväganden med hänsyn till den betydelse nationalitetskravet har inomkrigsmaterielföretagen och försvarsindustrin i övrigt. Regeringensställningstagande till spörsmålet borde inte föregripas genom något uttalandei saken från sida, och lagutskottet förordade därför att motionenavslogs. 1 sitt av godkända betänkande i ärendet förklarade sigarbetsmarknadsutskottet dela lagutskottets bedömning och anförde att motioneninte borde föranleda någon åtgärd. Skadeståndsansvar m.m. för styrelseledamöter ochaktieägare I ABL finns särskilda bestämmelser om styrelsens ochverkställande direktörens befogenheter och skyldigheter. Styrelsen eller annanföreträdare för bolaget skall sålunda bl.a. visa lojalitet mot bolaget och fårenligt den s.k. generalklausulen i 8 kap. 13 § ABL inte fatta beslut som ärägnat att bereda otillbörlig fördel åt aktieägare eller annan till nackdel förbolaget eller annan aktieägare. Styrelseledamöterna och verkställandedirektören är vidare skyldiga att i förhållande lill enskilda aktieägare samtbolagels borgenärer och andra utomstående iaktta bestämmelserna i ochbolagsordningen. Enligt 15 kap. 1 § ABL är bl.a. styrelseledamot ochverkställande direktör, som vid fullgörande av sittuppdrag uppsåtligen eller av oaktsamhet skadar bolaget, skyldig 1989/90:LU3 att ersätta den uppkomna skadan. Detsamma gäller när skadan vållasaktieägare eller annan genom överträdelse av ABL eller bolagsordningen. Ettmotsvarande skadeståndsansvar åvilar enligt 15 kap. 2 § ABL bolagets revisorer. Också bolagets aktieägare kan ådra sigskadeståndsskyldighet. Enligt 15 kap. 3 § ABL gäller sålunda att aktieägare ärskyldig att ersätta skada som han genom att medverka till överträdelse av ABLeller bolagsordningen uppsåtligen eller av grov oaktsamhet tillfogar bolaget,aktieägare eller annan. Skadeståndsansvaret för aktieägare, styrelseledamöterm.fl. kan enligt 15 kap. 4 § ABL jämkas efter vad som är skäligt med hänsyntill handlingens beskaffenhet, skadans storlek och omständigheterna i övrigt. Vid sidan av det skadeståndsansvar som följer av 15 kap.ABL gäller enligt 13 kap. 2 § ett personligt betalningsansvar förstyrelseledamöter och andra t.ex. aktieägare som handlar på bolagetsvägnar. I lagrummet finns bestämmelser om tvångslikvidation av ett aktiebolagnär bolagets eget kapital understiger hälften av det registrerade aktiekapitalet.I fråga om styrelsen gäller att den vid befarad kapitalförlust är skyldig attofördröjligen upprätta en särskild balansräkning och att vidta också andraåtgärder för bolagets försättande i likvidation. Om de angivna skyldigheternaförsummas blir styrelseledamöterna och andra som med vetskap om försummelsenhandlar på bolagets vägnar personligen ansvariga för de förpliktelser somdärefter uppkommer för bolaget. Till skillnad från vad som gäller enligt 15kap. kan betalningsansvaret vid underlåten likvidation inte jämkas. En annanskillnad är att betalningsansvaret inträder vare sig den skada som drabbarborgenärerna har samband med styrelseledamotens underlåtenhet eller ej. Efterlagändring som trädde i kraft gäller emellertid generelltatt en styrelseledamot undgår det personliga ansvaret enligt 13 kap. 2 § om hankan visa att underlåtenheten inte beror på försummelse av honom. 1 motion L203 av () kritiseras detförhållandet att skadeståndsansvar för en aktieägare förutsätter attaktieägaren förfarit grovt oaktsamt. Motionären påpekar att delägare ihandelsbolag kan bli skadeståndsskyldiga även då de genom oaktsamhet, som intebehöver vara grov, medverkat till en skada och menar att skillnaden mellan debåda ansvarsreglerna blir särskilt svårförståelig i betraktande av de mångafall i vilka ett aktiebolag drivs av en ensam aktieägare. En ändring av ABL såatt även så att säga normalt oaktsam medverkan till skada medförskadeståndsskyldighet för aktieägare skulle enligt motionären skärpaaktieägarnas intresse av verksamheten, stävja missbruk av bolagsformen påborgenärernas bekostnad och underlätta tillämpning- en av lagreglerna.Samtidigt skulle det inte finnas någon risk för att 1989/90:LU3 någonaktieägare skulle bli alltför hårt drabbad eftersom lagen redan ger möjlighetlill jämkning av skadestånd. Motionären yrkar att beslutar om sådanändring i 15 kap. ABL att skärpning sker av aktieägares skadeståndsansvar. 1motion L207 av m.fl. (vpk) framhålls att de anställdasrepresentanter i bolagsstyrelserna har samma skadestånds- ochbetalningsansvar som andra styrelseledamöter. Enligt motionärerna finns detemellertid tungt vägande skäl för att undanta de anställdas representanter fråndet ekonomiska ansvaret. Sålunda är de stämmovalda styrelseledamöternas uppdragatt åstadkomma största möjliga vinst för bolaget medan däremotlöntagarrepresentanterna är valda för att tillvarata de anställdas intresse aven trygg anställning och goda arbetsförhållanden. Dessa intressen är enligt motionärernaoförenliga. De stämmovalda ledamöterna gör en marknadsekonomisk bedömning avekonomisk risk i förhållande till ekonomisk belöning medanlöntagarrepresentanterna med nuvarande lagstiftning tvingas ta en storpersonlig risk utan att någon ekonomisk belöning ställs i utsikt. Vidare ansermotionärerna att de anställdas representanter bör ha någon form avmaktbefogenheter, t.ex. vetorätt vid vissa beslut. 1 motionen begärs attriksdagen beslutar att i lagen om styrelserepresenlation för de privatanställdaundanta de anställdas styrelserepresentanter från betalningsansvar i enlighetmed vad i motionen anförts. Vid1986/behandlade utskottet en motion vari bl.a. föreslogs enbegränsning av skadeståndsansvaret för sådana styrelseledamöter som endast haren begränsad insyn i bolaget samt en motion om inskränkningar istyrelseledamöters möjligheter att teckna ansvarsförsäkring. godkända betänkande LU 1986/87:27 avstyrkte utskottet bifall till motionerna.Beträfiande frågan om begränsning av skadeståndsansvaret framhöll utskottetatt styrelsen i ett aktiebolag skall svara för ledningen av bolaget och alltsåfyller en synnerligen viktig funktion. Det är därför viktigt att varjestyrelseledamot känner sitt ansvar för att ledningsfunktionen utövas på ettriktigt sätt. Utskottet påpekade vidare att en styrelseledamots skadeståndsansvaralltid är individuellt eftersom en förutsättning för att ansvar skall kunnautkrävas av vederbörande är att han med uppsåt eller av oaktsamhet skadatbolaget eller annan. Bedömningen av huruvida uppsåt eller oaktsamhet förelegatföljer allmänna skadeståndsrältsliga principer, fortsatte utskottet, ochgrundas bl.a. på faktiska förhållanden i bolaget och dess styrelse. De olikauppgifter som kan ankomma på skilda styrelseledamöter liksomstyrelseledamöternas personliga kvalifikationer är omständigheter somhärvidlag kan ha betydelse. En annan sådan omständighet ansåg utskottet vara omen ledamot på grund av bristfålligt beslutsunderlag inte känt till eller bort känna till vissa Eftersom ansvaret är personligt kan en bedöm- 1989/90:LU3ning av vilken grad av oaktsamhet som ligger varje styrelseledamot till lastleda till alt vissa ledamöter blir ansvariga men inte andra. Utskottet pekadeäven på att skadeståndsansvaret kan jämkas enligt 15 kap. 4 § ABL. I fråga om motionsförslaget om inskränkningar imöjligheterna att teckna ansvarsförsäkring framhöll utskottet bl.a. att det ärangeläget att en skadelidande kan få fullgod ersättning och att det därförligger i den skadelidandes intresse att det finris en försäkring som täckeruppkommande skadeståndsskyldighet. Frågan om en begränsning av styrelseledamöternas ansvarbehandlades ånyo av med anledning av ett motionskravhärom. I linje med vad utskottet uttalade vid behandlingen av det nyssnämnda moliönsförslaget om begränsning av vissa styrelseledamöters skadeståndsansvarkunde utskottet inte finna att en ansvarsbegränsning var påkallad. Påhemställan av utskottet avslog den ifrågavarande motionen(1988/89:LU7). Den ovan nämnda bestämmelsen i 13 kap. 2 § ABL fick sinnuvarande utformning i samband med införandet av lagen om styrelserepresenlationför privatanställda (prop. 1987/88:10, AUlO). I propositionen tog föredragandestatsrådet avstånd från tanken på att de anställdas styrelserepresenianlerskulle undantas från betalningsansvaret enligt lagrummet i fråga. I en medanledning av propositionen väckt motion (s) yrkades attarbetstagarrepresentanterna borde helt undantas från betalningsansvaret eller ivart fall bli ansvariga endast i börsnoterade förelag. På arbetsmarknadsutskottets begäran avgav lagutskottetyttrande i ärendet (LU 1987/88:4 y). I yttrandet underströk lagutskottet,såvitt nu är av intresse, att det är viktigt att de styrelseledamöter somföreträder de anställda deltar i bolagsstyrelsens arbete på samma villkor somgäller för övriga styrelseledamöter och att de betraktas som fullvärdigaledamöter i bolagsslyrelsen. Om särskilda regler för arbetstagarledamö-ternasbetalningsansvar skulle införas och därmed avsteg göras frånlikställdhelsprincipen skulle det, såsom hade framhållits i propositionen,kunna få till följd att arbetstagarledamölernas arbete betraktades som mindreseriöst, något som lätt skulle få negativa konsekvenser för samarbetet ochinsynsmöjligheterna i företaget. Med hänsyn till det anförda var lagulskoltetlika litet som departementschefen berett att förorda en särregleringbeträffande arbetstagarledamöterna. I sitt av godkända belänkande (AU1987/88:10) anslöt sig arbetsmarknadsutskottet till vad lagutskottet anfört. 2 1988/89. Pågåendelagstiftningsarbete 1989/90:LU3 , som tillkallades på initiativav lagutskottet (se LU 1982/83:16), har i betänkandet (SOU 1987:59) Ansvarsgenombrottm.m. föreslagit att ABL ändras så att aktieägare, som begagnat sitt inflytandeöver bolaget på ett gentemot borgenärerna otillbörligt sätt, skall kunna blipersonligen ansvarig för den skada som därigenom uppkommit för borgenärerna.Personligt betalningsansvar skall enligt förslaget kunna inträda också förandra personer som har ett bestämmande inflytande över bolagets verksamhet.Ansvar skall dock inte inträda i annat fall än då bolagets ekonomiska underlagvarit uppenbart otillräckligt i förhållande till verksamhetens art och omfattningsamt till förutsebara risker. Kommitténs betänkande har remissbehandlats ochär föremål för överväganden ihom . I motion L211 av m.fl. (c) framhålls att denprivata tjänstesektorn har fått allt större betydelse för näringslivet. Detjänste-producerande företagen är i hög grad beroende av den kunskap som finnsi företagen och av den specifika kunskap som de anställda besitter. Detillgångar i form av kapital och arbetskraft som traditionellt värderats högsthar däremot kommit att spela en mindre framträdande roll i dessa företag.Denna utveckling är särskilt påfallande i vissa forsknings- ochkuriskapsintensiva branscher och gäller i synnerhet högteknologiska och specialiseradenäringsgrenar. Enligt motionärerna finns det en betydande okunnighet öm ochbrist på förståelse för denna utveckling. Inte heller lagstiftningen haranpassats till de nya förhållandena. Sålunda gäller samma regler i fråga omekonomisk avkastning m.m. för de forsknings- och kunskapsintensiva företagen,vilka i regel är småföretag som dock drivs i form av aktiebolag, som för andraförelag. Detta leder enligt motionärerna till att många av dessa företagalltför snabbt åsätts för höga avkastningskrav. Med nuvarande regler värderasanläggningstillgångarna i dessa företag för högt medan deras viktigastetillgång humankapitalet eller den kunskap som de anställda representerar däremot inte alls värderas som någon tillgång. Enligt motionärerna är nu angivnaförhållanden den vanligaste orsaken till att många kunskapsintensiva ochframtidsorien-terade företag visar dålig lönsamhet och hämmas i sinutvecklingskraft. För denna typ av företag finns ingen ändamålsenligassociationsform, vilket i sin tur påverkar värderings- och skattefrågor. företagsform byggd på personassociation måste därför utvecklas. dagtillgängliga personassociationsformen den ekonomiska förening- 1989/90:LU3 en har visserligen, fortsätter motionärerna, betydande fördelarmen också den nackdelen att den inte kan förena medlemskap med externtdelägarskap genom kapitalinsats. Det har nämligen visat sig svårt förekonomiska föreningar att locka lill sig externt riskvilligt kapital. I motionen framhålls vidare att privat företagande börjatta över en del av den verksamhet som tidigare ombesörjts av det allmänna påsådana områden som äldreomsorg, socialvård och barnomsorg. Verksamheten kanbestå i drivande av daghem, vårdcentraler och fritidsanläggningar. Vid dennaprivata företagsverksamhet spelar det humankapital som finns i företagen enmycket viktig roll. Den ekonomiska föreningen som företagsform bör därförenligt motionärerna utvecklas som ett privat komplement lill offentligverksamhet. Motionärerna yrkar att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av nya förelagsformer(yrkande 1) samt att hos regeringen begär att en utredning tillsättsmed uppdrag att utreda frågan om nya företagsformer i enlighet med vad somanförs i motionen (yrkande 2). Som inledningsvis redovisats lade bolagskommittéfram ett förslag lill lagstiftning om en särskild bolagsform för mindreföretag, s.k. andelsbolag. Lagförslaget anslöt sig nära till ABL. En skillnadvar emellertid att andelarna i ett andelsbolag inte skulle kunna överlåtas likafritt som aktier. Enligt kommitténs förslag skulle andelskapitalet i ettandelsbolag vara lägst . föreslogs att ABL skulle ändras såatt den undre gränsen för aktiekapitalet höjdes från . till 125 000kr. Betänkandet remissbehandlades, varvid betydande invändningar framfördes motförslaget. Med anledning av remisskritiken beslöt den dåvarande regeringen attinte lägga fram något förslag på grundval av betänkandet. I stället skullefrågan om särskilda och enklare regler för de mindre företagen övervägasytterligare inom . Det arbete som därefter bedrevs idepartementet gav vid handen att i allt väsentligt passar även förmindre företag men att det fanns anledning att ändra ABL i två avseenden. Detena gällde en ökning av möjligheterna att begränsa aktiers fria överlåtbarhet isyfte att delägarkrefsen bättre skulle kunna kontrolleras och det andra enökning av minoritelsskyddet. I proposition 1979/80:143 om ny lagstiftning omhandelsbolag m.m. framlades förslag lill en ökning av minoritetsskyddet iaktiebolag med få aktieägare. Något förslag om begränsning av aktiersöverlåtbarhet innehöll däremot inte propositionen. Med hänsyn till den kritiksom lagrådet riktat mot ett i lagrådsremissen upptaget förslag omförköpsklausuler avstod nämligen departementschefen från att lägga fram någotförslag på denna punkt, som han konstaterade att del fanns anledningalt återkomma lill frågan . Proposition 143 behandlades av vid 1980/81 årsriksmöte. 1989/90:LU3 Både i samband med propositionen och senare underriksmötet /81 behandlade lagutskottet motioner, vari framfördes önskemål omen särskild företagsform för mindre företag och motioner om höjning avminimigränsen för aktiekapitalet (LU 1980/81:4 och 28, jfr ovan s. 5 6). Påhemställan av utskottet avslog motionerna. Utskottet framhöll attdet på grund av flera omständigheter kunde vara lämpligt att ytterligareöverväganden kommer till stånd när det gäller frågan om en skillnad mellan deregler som skall gälla för de största aktiebolagen och dem som skall reglera denågot mindre företagens verksamhet. En sådan omständighet var önskemålet attunderlätta nyetablering och stödja de mindre företagen. En annan var behovet avregler som gör det möjligt för delägarna i ett mindre aktiebolag att kunnakontrollera delägarkrefsen.