bet · GD01LU37 · 1989-12-31 00:00:00 — För skadeståndsansvar krävs att han inser eller bör 98 inse att hemlighetenutsatts för ett obehörigt angrepp. En motsvarande 1989/90:HJ37 bestämmelsefinns i IKL men ansvaret enligt den nu föreslagna paragrafen Bilaga 3sträcker sig längre bl.a. därigenom att ansvar kan utkrävas oavsett i hur mångaled företagshemligheten tidigare utnyttjats eller röjts. Ilagrummets andra stycke föreskrivs att det inte är obehörigt att utnyttjaeller röja en företagshemlighet som förvärvats i god tro. Genomden föreslagna paragrafen införs en allmän skadeståndssanktionerad plikt attinte utnyttja eller röja en företagshemlighet. Till skillnad från 5 och 6 §§ iförslaget förutsätter 7 § inte något bakomliggande avtalsförhållande utantystnadsplikten gäller generellt och det är i princip bortsett frångodtrosförvärv utan betydelse under vilka omständigheter vederbörande fåttdel av hemligheten. Någon inskränkning i rätten att yttra sig i bl. a. trycktskrift och att lämna meddelanden för publicering får emellertid inte utom inågra särskilt angivna undantagsfall varoin här inte är fråga (se 3.5 ovan) göras i vanlig lag. Sker det ändå får dessa regler inte tillämpas i den mån deinkräktar på yttrande- och meddelarfriheten. Detanförda innebär att skadeståndsbestämmelserna i 7 § i vissa situationer intekan tillämpas därför att yttrandefrihetsreglerna tar över. Detta är t.ex.fallet om någon som i ett senare led fått uppgift om en företagshemlighetvidarebefordrar hemligheten till dagspressen. Publiceringssyftet medför attmeddelaren går fri trots att hans beteende annars är skadeståndsgrundande.Inte heller riskerar exempelvis en journalist eller en författare som röjer enföretagshemlighet genom att publicera inhämtad information att drabbas avskadeståndsbestämmelsen. Liksom när det gäller brottet olovlig befattning medföretagshemlighet bör den nu angivna begränsningen av bestämmelsens räckviddgodtas med hänsyn till intresset av ett fritt informationsflöde i samhället.Den i 2 § föreslagna bestämmelsen om att lagen endast gäller obehöriga angrepppå företagshemligheter bör också ses som en erinran om att tillämpningsområdetinskränks av det yttrandefrihetsrättsliga regelsystemet. Densamlade regleringen i den nya 2 § av vad som skall anses som inte obehörigaangrepp på en företagshemlighet får även återverkningar på skadeståndsansvaretenligt 7 §. Skadeståndsskyldighet kan således inte inträda om bl.a. enföretagshemlighet utnyttjas eller röjs i syfte att brott eller andra allvarligamissförhållanden i ett företag skall avslöjas. Med en sådan ordning kan densituationen tänkas inträffa att någon inför en myndighet röjer enföretagshemlighet för att avslöja en företeelse som visar sig inte utgöra ettallvarligt missförhållande. Ett obehörigt angrepp på en företagshemlighetföreligger då. Att myndigheten därefter lämnar ut hemligheten med stöd avsekretesslagens bestämmelser eller utnyttjar informationen i sin vanligaverksamhet bör givetvis inte föranleda skadeståndsskyldighet enligt 7 §. Uttrycketobehörigen i 7 § kan som tidigare nämnts utgå ur lagrummet. Vidare bör densärskilda bestämmelsen i 7 § andra stycket om inverkan av god tro efter enredaktionell ändring överföras till den nya 2 §. Dei förevarande och toregående avsnitt gjorda övervägandena angå ende den närmare innebörden av de tystnadsplikter som omfattas av 99 skadeståndsbestämmelsernai 5-7 §§ bör föranleda en ändring i 8§ i 1989/90:LU37 regeringens lagförslag. 1sistnämnda paragraf föreskrivs att ansvar enligt 20 i3ilaga 3 kap. 3 §brottsbalken inte skall ådömas någon på grund av överträdelse av 5, 6 eller 7§. Straffstadgandet i riktar sig mot den som bryter en lagstadgadtystnadsplikt. Eftersom reglerna i 5 och 6 §§ enligt det ovan anförda inteinnebär någon lagstadgad tystnadsplikt kan ansvar enligt aldrigifrågakomma när någon bryter mot dem. Bestämmelsen i 8 § behöver därför endastavse den i 7 § föreskrivna tystnadsplikten. En annan sak är som frarnhålls ipropositionen (s. 49) att ansvar enligt 20 kap. 3 § kanifrågakomma vid överträdelse av någon annan lagstadgad tystnadsplikt. Somtidigare nämnts gäller det skadeståndsansvar som föreskrivs i 7 § endast då enföretagshemlighet har angripits enligt lagen. I motionernaI987/88:LI0 av () och I987/88:LI4 av m. (fp) har uppmärksammats det förhållandet att 7 § inte ger möjligheter tillingripande mot den som utnyttjar eller röjer en företagshemlighet som lämnatsut i strid med bestämmelserna i sekretesslagen. Sekretesslagenger skydd för uppgifter om bl. a: det privata näringslivets ekonomiskaförhållanden som på olika sätt kommit en myndighet till hända. Rent allmänt kansägas att sekretess hos en myndighet oftast gäller till förmån för uppgifter omförhållanden i privat näringsverksamhet som är av den beskaffenhet att detypiskt sett omfattas av lagen om skydd föi företagshemligheter. Sekretesskydduppkommer såväl då en enskild näringsidkare lämnar en uppgift till enmyndighet i samband med ett affärsförhållande som då information lämnas myndighet i andra sammanhang, exempelvis vid tillsynsverksamhet,tillståndsgivning och arbetsförmedling. Otvivelaktigtförhåller det sig så att lagförslaget generellt inte ger skydd mot att någonutnyttjar eller röjer en företagshemlighet som lämnats ut i strid medsekretesslagens föreskrifter. Den skadelidande näringsidkarens möjligheter atterhålla ersättning av exempelvis en konkurrent som utnyttjar hemlighetenblirsåledes beroende av på vilket sätt hemligheten ursprungligen röjts. Harhemligheten lämnats ut av en av hans egna anställda kan han erhålla skadeståndav konkurrenten med stöd av lagen om skydd för företagshemligheter. Harhemligheten' i stället oriktigt lämnats till konkurrenten av en anställd hos enmyndighet kan ersättning inte erhållas av konkurrenten. Näringsidkarensmöjlighet att kompensera sig för den skada som åsamkats honom inskränker sig idet fallet till rätten att få skadestånd från myndigheten enligt reglerna iskadeståndslagen (se 3.8). Attersättningsmöjligheterna i de angivna fallen skiljer sig åt kan av den drabbade näringsidkaren upplevas som svårförståeligt och omotiverat. För honom torde det i princip vara likgiltigt om företagshemligheten röjts av en offentliganställd eller av någon annan person. Det väsentliga för honom är att han kan erhålla kompensation från den som i andra hand utnyttjar eller röjer foretagshemligheten. Även sett i ett vidare perspektiv framstår det som angeläget att företagshemligheter kan skyddas också sedan de oriktigt lämnats ut från en myndighet. Om skyddet inte är enhetligt kan samarbetet mellan myndigheter och enskilda företag försvåras och företa- 100 gen bli mindre benägna attfullgöra sina uppgiftsskyldigheter gentemot det 1989/90:LU37 allmänna. Detfinns också en risk för att illojala företag och enskilda Bilaga 3 personer ivalet mellan att försöka komma över information direkt hos en näringsidkare ochatt få ut uppgifterna från en myndighet stannar för det senare alternativet ochutsätter myndighetens anställda för olika former av påtryckningar. Övervägandeskäl talar således för att skadeståndsansvar enligt 7 § bör kunna inträda ocksånär någon utnyttjar eller röjer en företagshemlighet som utlämnats i strid medsekretesslagen. En regel med denna innebörd medför inte något utökatskadeståndsansvar för det allmänna utan riktar sig enbart mot den som på grundav det oriktiga utlämnandet fått hemligheten i sin besittning. För attskadeståndsansvar skall inträda bör i likhet med vad som avses gälla då enföretagshemlighet utsatts för ett enligt lagen obehörigt angrepp krävas attvederbörande har vetskap om det bakomliggande rättsstridiga förfarandet elleratt han i vart fall bör inse detta. Det ligger i sakens natur att den som påbegäran får en uppgift från en myndighet i allmänhet kan förlita sig på attutlämnandet inte strider mot sekretesslagen. I de fall någon själv övatpåtryckningar på en offentliganställd för att få informationen torde dock iregel förutsättningarna för skadeståndsansvar vara uppfyllda. Ett annat exempelär då en offentliganställd på eget initiativ röjer en uppgift för ennäringsidkare vilken med sin erfarenhet bör förstå att det rör sig om hemliginformation. Det kan också vara så att en person med särskild branschkännedomhar anledning anta att en uppgift, som han fått del av i ett senare led, härrörfrån en myndighet. I det fallet bör det krävas att han iakttar särskildförsiktighet och undersöker förhållandena. Gör han inte det riskerar han attbli skadeståndsskyldig om han utnyttjar eller röjer informationen. Enbestämmelse med angiven innebörd bör lämpligen utformas så att vad som gäller ifråga om skadeståndsansvar för den som utnyttjar eller röjer enföretagshemlighet som tidigare obehörigen angripits också skall tillämpas närnågon utnyttjar eller röjer en företagshemlighet som, enligt vad han insereller bör inse, har röjts i strid med sekretesslagen. Eftersom lagen om skyddför företagshemligheter omfattar information i både enskild näringsverksamhetoch det allmännas affärsdrivande verksamhet blir den nya bestämmelsen ocksåtillämplig på det allmännas företagshemligheter. Ett obehörigt angrepp på enföretagshemlighet som tillhör det allmänna kan innebära att sekretesslagensföreskrifter åsidosatts. Så är fallet om en anställd i ett affärsdrivande verkutnyttjar eller röjer hemlig information. I en sådan situation skallskadeståndsansvaret för den som i ett senare led utnyttjar eller röjerhemligheten bedömas enligt huvudregeln i 7 § och inte medtillämpning av den särskilda bestämmelsen om skade ståndsskyldighet när en hemlighet röjts i strid med sekretesslagen. 9§ i regeringens lagförslag innehåller en regel om hur skadeståndet skall beräknas då obehöriga angrepp på en företagshemlighet förekommit. Stad gandet innebär att vid skadeståndets bestämmande hänsyn kan tas både 101 8 1989/90. till den skada som drabbatnäringsidkaren och till omständigheter som 1989/90:LU37 inte är av rentekonomisk betydelse. Det utvidgade skadeståndsansvaret är Bilaga 3 förestavatav att det i många fall kan vara svårt för en näringsidkare att visa storlekenav den skada som har tillfogats honom genom ett angrepp på enföretagshemlighet. Regeln torde få betydelse främst då den skadeståndsskyldigeär en konkurrerande näringsidkare, som obehörigen utnyttjarföretagshemligheten. Den är emellertid tillämplig även då denskadeståndsskyldige är en anställd hos den näringsidkare som har åsamkatsskadan. Någonregel om jämkning av skadeståndsansvaret finns inte i lagförslaget. Avpropositionen (s. 43 och 60) framgår dock att skadeståndet skall kunna jämkasmed stöd av den allmänna jämkningsregeln i 6 kap. 2 § skadeståndslagen. Vidareframgår att den särskilda bestämmelsen i 4 kap. I § skadeståndslagen omjämkning av arbetstagares skadeståndsansvar inte är tillämplig då skadeståndskall bestämmas enligt lagen om skydd för företagshemligheter. I de fallskadeståndet skall bestämmas enligt medbestämmandelagen blir jämkningsbestämmelseni den lagen tillämplig. Beträffande jämkningsmöjligheterna enligt 6 kap. 2 §skadeståndslagen och 60 § medbestämmandelagen har lagrådet i sitt yttrande överregeringens lagrådsremiss anfört att det ligger närmast till hands att detillämpas restriktivt. Denföreslagna regleringen innebär särskilt i fråga om arbetstagare ett långtgåendeskadeståndsansvar. Även om det finns starka principiella skäl för attskadeståndsreglerna bör ha den utformning som föreslås framstår det som befogatatt skadeståndet i synnerhet när det gäller arbetstagare bör kunna jämkas inågot större utsträckning än vad som uttalandena i propositionen ger vidhanden. I 9 § bör därför efter mönster av 60 § medbestämmandelagen införas enregel om att skadeståndet kan sättas ned eller helt falla bort när det bedömssom skäligt. Jämkningsmöjlighetenenligt den nya regeln bör som nämnts kunna utnyttjas främst i fall då en arbetstagare blir skyldig att ersätta sinarbetsgi vare för ett obehörigt angrepp på dennes företagshemlighet. I sådana fall är nämligen uppsägning eller avskedande oftast den viktigaste påföljden. Vid skälighetsbedömningen bör samtliga omständigheter i det enskilda fallet vägas in. Exempelvis bör sådana förhållanden kunna beaktas som att arbetstagaren inte insett företagshemlighetens värde i näringsverksam heten eller att den oaktsamhet som ligger honom till last inte framstår som särskilt allvarlig. Hänsyn bör också kunna tas till det skadestånd som skulle kunna utgå om skadeståndet i stället skulle bestämmas med tillämp ning av medbestämmandelagen. Skulle vid en prövning enligt medbestäm mandelagen skadeståndet utgå med lägre belopp än vad som följer av lagen om skydd för företagshemligheter bör skadeståndet sättas ned. En annan faktor som bör påverka bedömningen är den skadelidandes behov av ersättningen. Bland omständigheter som kan tala emot en jämkning kan särskilt nämnas att arbetstagaren har en ledande eller eljest förtroendefull ställning i näringsidkarens rörelse. Jämkning bör i allmänhet inte komma i fråga om arbetstagaren genom sitt handlande berett sig betydande , t. ex. genom att börja framställa produkter med ledning av företagshemlig- 102 undantagsfall bör den nya jämkningsregeln kunna tillämpas /90:LU37jämkning av skadestånd som skall utges av andra än arbetstagare. I sådana Bilaga 3 fall bör jämkningsmöjligheten dock tillämpas restriktivt. 4.8 Vitesförbud och säkerhetsåtgärder I11 § i regeringens lagförslag finns regler som medger att domstol vid vite kanförbjuda den som angripit en företagshemlighet att utnyttja eller röjahemligheten. Vitesförbud kan riktas inte endast mot den som gjort sig skyldigtill företagsspioneri utan också mot alla andra som på ett enligt lagenotillåtet sätt befattat sig med en företagshemlighet. Omnågon som har angripit en företagshemlighet i sin besittning har bl.a.handlingar som innefattar en företagshemlighet kan enligt 14 § domstolförordna att han skall överlämna dessa till den som utsatts för deträttsstridiga angreppet. Under närmare angivna förutsättningar kan domstolen istället förordna att handlingarna skall förstöras eller ändras eller utsättasför annan åtgärd som kan förebygga missbruk. Iett tidigare avsnitt har förordats att i lagförslaget införs en ny paragraf (2§) av innebörd att lagen gäller endast obehöriga angrepp på företagshemligheter.I konsekvens härmed bör det inte vara möjligt för domstol att meddelavitesförbud eller förordna om åtgärder enligt 14 § för att hindra att någonutnyttjar eller röjer en företagshemlighet i sådana fall då förfarandet inteutgör ett obehörigt angrepp på företagshemligheten. 1 11 § bör därför stadgasatt vitesförbud får meddelas endast om ett utnyttjande eller röjande ärobehörigt. Vidare bör i 14 § det tillägget göras att förordnande inte fårmeddelas om ett utnyttjande eller röjande av företagshemligheten inte ärobehörigt. Närdet gäller tillämpningsområdet för II och 14 §§ finns det vidareanledning att erinra om att det yttrandefrihetsrättsliga regelsystemet i vissafall kan leda till att beslut om vitesförbud och andra åtgärder inte fårmeddelas. I 1 kap. 2 § TF förbjuds myndighet eller annat allmänt organ attgenom olika åtgärder ingripa för att hejda yttranden innan de blivit offentligaexempelvis genom att hindra tryckning, utgivning eller spridning av en skriftpå grund av dess innehåll. Motsvarande förbud finns i radioansvarigheislagenm.fl. Beslut av domstol med stöd av II och 14 §§ lagen om skyddför företagshemligheter torde i vissa situationer vara alt uppfatta som enhindrande åtgärd i dessa författningars mening. Den som har tillgång till enföretagshemlighet och som vill använda informationen i en bok eller i ettradioprogram torde därför inte av domstol kunna förbjudas att röja hemligheten.Lika litet torde i fall då hemligheten tagits in i en bok eller tidningdomstolen med stöd av 14 § kunna förordna om överlämnande eller förstörande avbok- eller tidningsupplagan. 5.Förslag till lagtextändringar Förslag till Lag om skydd förföretagshemligheter Härigenomföreskrivs följande. 1989/90:LU37Bilaga 3 Med företagshemlighet avses i denna lag sådan information om affärs- eller driftsförhållanden i en näringsidkares rörelse som näringsidkaren håller hemlig och vars röjande är ägnat att medföra skada för honom. Medföretagshemlighet avses i denna lag sådan information om affärs- ellerdriftförhållanden i en näringsidkares rörelse som näringsidkaren hållerhemlig och vars röjande är ägnat att medföra skada för honom /konkurrenshänseende. Med information förstås både sådana uppgifter somhar dokumenterats i någon form, inbegripet ritningar, modeller och andraliknande tekniska förebilder, och enskilda personers kännedom om ett visstförhållande, även om det inte har dokumenterats på något särskilt sätt. Lagengäller endast obehöriga angrepp på företagshemligheter. Somett obehörigt angrepp anses inte att någon anskaffar, utnyttjar eller röjer enföretagshemlighet hos en näringsidkare för att inför en myndighet, annatbehörigt organ eller allmänheten avslöja något som skäligen kan misstänkasutgöra brott eller som kan anses utgöra annat allvarligt missförhållande i näringsidkarensrörelse. Som ett obehörigt angrepp anses inte heller altnågon utnyttjar eller röjer en företagshemlighet som har angripits enligt dennalag men som han eller någon fÖre honom har fått del av i god tro. Densom med uppsåt olovligen Den som uppsåtligen på ett olov- bereder sig tillgång företags- ligt .sätt bereder sig tillgång till en hemlighet skall dömasför/orf/fl.v.v- förelagshemlighet skall dömas för pioneri till böter ellerfängelse i till böter eller fäng- högst eller, ombrottet är else i högst eller, om brottet grovt, till fängelse i högst . Vid bedömandehuruvida brottet är grovt skall särskilt beaktas om gärningen har varit avsärskilt farlig art, avsett betydande värde eller inneburit synnerligenkännbar skada. är grovt, till fängelse i högst . Vid bedömandehuruvida brottet är grovt skall särskilt beaktas om gärningen har varit avsärskilt farlig art, avsett betydande värde eller inneburit synneriigen kännbarskada. 1989/90:LU37 Bilaga 3 Till ansvar enligt första stycketskall dock inte dömas, om gärningen är belagd med strängare straff ibrottsbalken. För försök eller förberedelse till företagsspioneri skalldömas till ansvar enligt 23 kap. . 3 § 4 § Den sorii anskaffar enföretagshemlighet med vetskap om att den som tillhandahåller hemligheten ellernågon före honom har berett sig tillgång till denna genom företagsspioneriskall dömas för olovlig befattning med företagshemlighet till böter ellerfängelse i högst eller, om brottet är grovt, till fängelse i högst fyraår. Till ansvar enligt första stycketskall dock inte dömas, om gärningen är belagd med strängare straff ibrottsbalken. Den som gör sig skyldig till brottenligt 2 eller 3 § skall ersätta den skada som uppkommer genom brottet ellergenom att företagshemligheten obehörigen utnyttjas eller röjs. Den som gör sig skyldig till brott enligt 3 eller 4 §skall ersätta den skada som uppkommer genom brottet eller genom att företagshemlighetenobehörigen utnyttjas eller röjs. Den som uppsåtligen eller av oaktsamhetobehörigen utnyttjar eller röjer en företagshemlighet hos en näringsidkare somhan i förtroende har fått del av i samband med en affärsförbindelse med denneskall ersätta den skada som uppkommer genom hans förfarande. En arbetstagare som uppsåtligeneller av oaktsamhet obehörigen utnyttjar eller röjer en företagshemlighet hosarbetsgivaren som han har fått del av i sin anställning under sådanaförhållanden att han insåg eller borde ha insett att han inte fick avslöja denskall ersätta den skada som uppkommer genom hans förfarande. Den som uppsåtligen eller avoaktsamhet utnyttjar eller röjer en företagshemlighet hos en näringsidkare somhan i förtroende har fått del av i samband med en affärsförbindelse med denneskall ersätta den skada som uppkommer genom hans förfarande. En arbetstagare som uppsåtligeneller av oaktsamhet utnyttjar eller röjer en företagshemlighet hos arbetsgivarensom han har fått del av i sin anställning under sådana förhållanden att haninsåg eller borde ha insett att han inte fick avslöja den skall ersätta denskada som uppkommer genom hans förfarande. Har förfarandet ägt rum sedan anställningenupphört, tillämpas första stycket endast om förfärandet var olillbörligt. Har förfarandet ägt rum sedan anställningenupphört, tillämpas första stycket endast om det finns synnerliga skäl. 1989/90:LU37 Bilaga 3 Densom uppsåtligen eller av oaktsamhet obehörigen utnyttjar eller röjer enföretagshemlighet som, enligt vad han inser eller bör inse, har angripitsenligt denna lag skall ersätta den skada som uppkommer genom hans förfarande. Omnågon utnyttjar eller röjer en föreiagshemlighel .som han eller någon förehonom har fått del av i god tro, skall förfärandet inte anses obehörigt. Densom uppsåtligen eller av oaktsamhet utnyttjar eller röjer en företagshemlighetsom, enligt vad han inser eller bör inse, har angripits enligt denna lag skallersätta den skada som uppkommer genom hans förfarande. Detsamma gäller om någoni annat fall uppsåtligen eller av oaktsamhet utnyttjar eller röjer enföretagshemlighet som, enligt vad han inser eller bör inse, har röjts i stridmed sekretesslagen (1980:100). Ansvarenligt 20 kap. 3 § skall inte ådömas någon på grund avöverträdelse av 5, 6 eller Ansvar enligt 20 kap. 3 § skall inteådömas någon på grund av överträdelse av första stycket. Vidbestämmande av skadestånd enligt 4 7 ij§ för ett angrepp på en näringsidkaresföretagshemlighet skall hänsyn tas även till dennes intresse av atthemligheten inte obehörigen utnyttjas eller röjs och till övrigaomständigheter av annan än rent ekonomisk betvdelse. Vidbestämmande av skadestånd enligt 5 5 §§ för ett angrepp på en näringsidkaresföretagshemlighet skall hänsyn tas även till dennes intresse av atthemligheten inte obehörigen utnyttjas eller röjs och till övrigaomständigheter av annan än rent ekonomisk betydelse. Otndet är skäligt kan skadeståndet sällas ned eller helt fälla bort. 10 § Talan om skadestånd enligt denna lag får avseskada endast innan talan väcktes. För skada under tiddessförinnan är rätten till skadestånd föriorad. Densom har angripit en företagshemlighet enligt denna lag kan av Densom har angripit en företagshemlighet enligt denna lag kan av Regeringens förslag Föreslagen lydelse 1989/90:LLI37 Bilaga 3 domstol vid vite förbjudas att ut- domstol vid vite förbjudas att ut nyttja eller röja toretagshemlighe- nyttja eller röja företagshemlighe ten, ten. Vi tesförbud fär dock meddelas endast om ett utnyttjande eller röjande skulle vara obehörigt enligt 2§. Talan enligt första stycket förs av Talan enligt första stycket förs av den som har utsatts fördet rättsstri- den som har utsatts för det rättsstri diga angreppet. Sådan talan får fö- diga angreppet. Sådan talan får fö ras även i samband med åtal för ras även i samband med åtal för brott som avses i 2 eller 3 §. brott som avses i 3 eller . Talan om utdömande av vite förs vid den domstol somi första instans har prövat frågan om vitesförbud. Talan förs av den som haransökt om förbudet. I samband med sådan talan får talan föras om nyttvitesförbud. Densom har överträtt ett vitesförbud får inte dömas till straff för en gärning somomfattas av förbudet. 12 Ett vitesförbud kan hävas på talan av den som harålagts förbudet, om ändamålet med förbudet har förlorat sin betydelse. Om den som har ansökt om vitesförbud enligt 11 §visar sannolika skäl för att en företagshemlighet har angripits enligt dennalag och det skäligen kan befaras att svaranden genom att fortsätta angreppetförringar värdet av företagshemligheten, får domstolen meddela vitesförbud förtiden intill dess att målet slutligt har avgjorts eller annat har förordnats.Därvid tillämpas 15 kap. 5 8 §§ . Ifråga om överklagande av beslut enligt första stycket samt i fråga omhandläggningen i högre rätt gäller vad som föreskrivs i omtalan mot beslut enligt 15 kap. .