bet · GD01AU16 · 1989-12-31 00:00:00 — om minimiålder för arbete (prop.1989/90:60) 1989/90 AU 16 Utskottettillstyrker i detta betänkande regeringens förslag i proposition 1989/90:60att godkänner ;s (Internationella arbetsorganisationen)konvention (nr 138) om minimiålder för tillträde till arbete. För att göraratifikationen möjlig föreslås i propositionen att arbetsmiljölagenkompletteras med en regel om lägsta åldersgräns för arbete på 13 år.Konventionen omfattar även minderåriga som utför arbete utan att varaarbetstagare. Regeringen föreslår att arbetsmiljölagen ochfartygssäkerhetslagen ändras för att svara mot konventionens krav i dettahänseende. Utskottet tillstyrker även de förslagen. Ibetänkandet behandlas även två motioner från förra årets allmänna motionstidsom har anknytning till konventionen. Regeringenföreslår i propositionen att debgodkänner ;s konvention (nr 138) om minimiålder för tillträde till arbete, debantar förslag till lag om ändring i arbetsmiljölagen (1977:1160) (se bilaga 1), debantar förslag till lag om ändring i fartygssäkerhetslagen (1988:49) (se bilaga2). 1988/89;A244av m.fl. (fp) vari yrkas 1.att som sin mening ger regeringen till känna att sådan anpassning fårgöras av svensk lagstiftning som möjliggör en anslutning till ILO-konventionenom barnarbete, I988/89:A755av m.fl. (s) vari yrkas att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförs om ratifice-ring av konvention omminimiålder för tillträde till arbete. I 1989/90. 18 saml Nr 16 Utskottet 1989/90:AU16 ILOhar till uppgift att verka för social rättvisa och fred. Ett viktigt mål är attavskafEa barnarbetet i världen. År1973 antog beslutande församling, internationella arbets-konferensen, enkonvention (nr 138) och en rekommendation (nr 146) om minimiålder för tillträdetill arbete. I propositionen (1974:6) angående vissa av internationellaarbetsorganisationens allmänna konferens vid dess femtioåttondesammanträde fattade beslut konstaterades vissa avvikelser mellan dessainstrument och den svenska arbetarskyddslagstiftningen. Enligt det föredragandestatsrådets uppfattning kunde konventionen därför inte ratificeras. Riksdagenbiträdde denna uppfattning (bet. SoU 1974:10, rskr. Fråganom ratifikation av konventionen har därefter aktualiserats vid olikatillfållen, bl.a. i samband med tillkomsten av arbetsmiljölagen. Under senaretid har frågan uppkommit inför antagandet i FN av en konvention om barnetsrättigheter. ILO-kommitténhar behandlat frågan , då regeringen hade givitkommittén i uppdrag att undersöka vilka ändringar i den svenska lagstiftningensom behövdes för att konventionen skulle kunna ratificeras. Kommittén pekade påvissa punkter där den ansåg att lagändringar var nödvändiga. En arbetsgruppinom departementet övervägde frågan ytterligare och avlämnade i december 1988betänkandet (Ds 1989:1) Minderårigas tillträde till arbetslivet. Betänkandet ligger till grund för de förslag som nuframförs. Ipropositionen läggs fram förslag om att skall godkänna konventionenoch anta förslag till ändringar i arbetsmiljölagen och fartygssäkerhetslagen. Lagändringarna föreslåsträda i kraft den 1-december 1990. Förslagenhar granskats av lagrådet, som framfört synpunkter av både saklig ochredaktionell natur. Idet följande behandlar utskottet i skilda avsnitt frågan om godkännande avkonventionen (1), minimiålder för tillträde till arbete (2), minderåriga sominte är arbetstagare (3), tillsyn och ansvar m.m. (4), fartygsarbete (5) samtom husligt arbete (6). Ipropositionen föreslås att skall ratificera konventionen. Sverigeställer sig enligt departementschefen helhjärtat bakom strä- vanden attbekämpa barnarbete i världen. Det är därför en brist att inte ansettsig kunna ratificera konventionen. Den svenska arbetsmiljölagstiftningen står isin allmänna inriktning och uppläggning i god överensstämmelse medkonventionen. konstaterar att ett antalrelativt små skillnader utgjort hinder 1989/90:AU16 förratifikation. Enligt hennes uppfattning talar övervägande skäl för att nuundanröja dessa hinder. Svenskarbetarskyddslagstiftning har skyddat minderåriga detta var ämnet för landets första egentliga lagstiftning på området år 1881.Det primära syftet med konventionen överensstämmer med denna grundläggandeprincip i det svenska arbetarskyddet. Som kommer att framgå delar utskottetregeringens uppfattning att de skillnader som ansetts utgöra hindermot ratifikation bör undanröjas. Lagstiftningen skall således ändras så attkonventionen kan ratificeras. Minimiålder för tillträde till arbete Konventionensartikel 2 föreskriver som huvudregel att minimiåldern för tillträde till arbeteinte skall vara lägre än åldern för avslutande av obligatorisk skolgång och iintet fall lägre än . I arbetsmiljölagen avses med minderårig den som intehar fyllt . Enligt huvudregeln i 5 kap. 2 § får den minderårige inteanlitas till arbete före det kalenderår under vilket han fyller och inteheller innan han fullgjort sin skolplikt. Enligt propositionen stämmer svensklag väl överens med konventionen i dessa avseenden. /Vrbetsmiljölagensaknar regler om en nedre åldersgräns för arbete. 5 kap. 2 § andra stycketinnebär att minderårig får anlitas till lätt arbete som inte är ägnat attinverka menligt på hans hälsa, utveckling eller skolgång.Arbetarskyddsstyrelsen har meddelat särskilda föreskrifter (/VFS 1987:11,Minderåriga i arbetslivet) om sådant arbete. För den som under kalenderåretinte fyllt eller inte fullgjort sin skolplikt gäller att arbetet skallordnas så att det är enkelt och ofarligt. Det finns vidare vissa bestämmelserom arbetstider och ledighet, vårdnadshava-rens tillstånd m.m. Före detkalenderår då den minderårige fyller får han eller hon anlitas endasttill mycket lätt arbete några enstaka gånger . /Vrbetet får varjegång pågå i följd. Konventionenföreskriver en lägsta åldersgräns utan att göra undantag för lättarbete. På grund av bl.a. denna åldersgräns har hinder tidigare ansettsföreligga mot ratifikation (prop. 1974:6, bet. SoU 1974:10). Vidremissbehandlingen av betänkandet Minderårigas tillträde till arbetslivetframförde flera instanser att även barn borde få prövapå att arbeta och att en lagändring inte borde få leda till totalt förbud motarbete före den åldern. Arbetarskyddsstyrelsen avstyrkte ratifikation medhänvisning till diskrepansen mellan konventionens krav och svensk praxis ifrågan. Enligt departementschefensuppfattning kan det vara positivt även 3 för barn attnågon gång få arbeta med enklare uppgifter och tjäna lite pengar.Syftet med konventionen är att motverka att 1989/90:AU 16 barn utnyttjas somarbetskraft på ett sätt som kan vara skadligt för dem. De arbetsuppgifter somkan tillåtas för dessa minderåriga bör ligga nära smärre tjänster och uppgifterav den typ som inte omfattas av vare sig konventionen eller arbetsmiljölagen.Så omfattas t.ex. barn som hjälper anhöriga eller bekanta med småsysslor avolika slag inte av bestämmelserna. De lätta arbetsuppgifter som bör kunnaundantas från 13-årsgränsen bör enligt departementschefen ligga ganska nära denhär typen av tillåtna uppgifter. Hon framhåller att de föreskrifter somarbetarskyddsstyrelsen utfårdat visar att utrymmet för förvärvsarbete före 13års ålder är ytterligt begränsat och att förekomsten av sådant arbete inte kantillmätas någon väsentlig betydelse allmänt sett. Departementschefenpekar på undantagsregeln i konventionens artikel 4 som medger undantag frånkonventionens tillämpning i fråga om "begränsade kategorier av anställningeller arbete, för vilka speciella och betydande tillämpningsproblemuppstår". Hon anser att undantagsregeln bör kunna utnyttjas till att avsesådana lätta arbetsuppgifter som nämnts och även områden där det på grundav kontrollsvårigheter eller av andra skäl skulle uppstå problem medkonventionens tillämpning. Detföreslås alltså att en nedre åldersgräns vid införs i lagen och attmöjligheten till undantag enligt artikel 4 utnyttjas för att visst arbete äveni fortsättningen skall kunna utföras av barn som är och yngre. Det börenligt propositionen ske genom ett bemyndigande för regeringen eller denmyndighet som regeringen bestämmer att medge undantag. Ifråga om farligt arbete stipuleras i konventionen en minimiålder på 18 år.Sådant arbete beskrivs i artikel 3 som arbete "som på grund av sin arteller de omständigheter varunder det utförs medför risk för ungdomars hälsa,säkerhet eller vandel". Enligt 5 kap. 3 § arbetsmiljölagen får den som ärunder inte anlitas till arbete "på sätt som medför risk förolycksfall eller för överansträngning eller annan skadlig inverkan på denminderåriges hälsa eller utveckling". Arbetarskyddsstyrelsen har i dentidigare nämnda /VFS 1987:11 utfårdat närmare föreskrifter om sådant arbete.Lagen och föreskrifterna torde enligt propositionen motsvara konventionenskrav. Föratt konventionen skall kunna ratificeras krävs en nedre åldersgräns på lägst13 år för tillträde till arbete. En sådan regel saknas i svensklag. Barn, som inte ens kommit upp i tonåren, får enligtarbetarskyddsstyrelsens föreskrifter utföra betalt arbete under vissa mycketsnävt angivna förutsättningar. I praktiken utförs också arbete av minderåriga idessa låga åldrar. Det rör sig då mest om enklare försäljningsarbete, utbärningav direktreklam och tidningar, trädgårdsarbete, t.ex. bärplockning,artistframträdanden m.m. Fråganär om sådana undantag från den nedre åldersgränsen är förenliga medkonventionens krav. Som framgått har meningarna varit delade om detta. Enligtden uppfattning som framförs i propositio- 1989/90:AU16 nen ger densärskilda undantagsregeln i konventionens artikel 4 utrymme för de undantagsom behövs. Detåligger enligt artikel 1 den stat som ratificerar konventionen förutom attefliektivt avskaffa barnarbete att successivt höja minimiåldern för tillträdetill anställning eller arbete till en nivå som gör det möjligt för ungdomar attuppnå full fysisk och psykisk utveckling. Syftet kan inte rimligen antas varaatt förbjuda allt arbete under viss ålder, helt oavsett dess karaktär ochomfattning. De arbeten som kan komma i fråga bör enligt utskottets mening varasådana som omfattas av artikel 4; det gäller begränsade kategorier arbete ochanställning, och de torde utföras under sådana omständigheter att speciella ochbetydande tillämpningsproblem uppstår om inte undantag görs för sådana arbeten.De kan knappast heller anses hämmande för den psykiska eller fysiskautvecklingen. Tvärtom är det säkert nyttigt att pröva på arbete mot betalningnågon gång. Det är i sammanhanget att märka att konventionen faktiskt medgerundantag utöver dem som anges i artikel 4. Enligt artikel 8 tillåts nämligen,efter individuell dispens, arbete utan åldersgräns "då det gäller sådanaändamål som deltagande i artistuppträdanden". Meddet förslag som läggs fram i propositionen om en nedre åldersgräns i lagenbetonas det mål som konventionen primärt syftar till, nämligen att allt arbetesom är skadligt för barn skall vara förbjudet. Utskottet förutsätter att deundantag som kan komma i fråga inte blir mer omfattande än vad som följer av denu gällande föreskrifterna från arbetarskyddsstyrelsen. Med denna anmärkninghar utskottet ingen erinran mot det framlagda förslaget i denna del. Minderåriga som inte är arbetstagare Konventionengäller alla slag av arbeten, alltså även sådana som utförs utan att denminderårige är att anse som arbetstagare. Minderårigreglerna iarbetsmiljölagen är däremot tillämpliga endast på verksamhet i vilken enarbetstagare utför arbete för en arbetsgivares räkning. Föratt uppfylla konventionens krav måste åldersgränserna göras tillämpliga även på denna kategori. Efter förslag av lagrådet har detta skett genom att huvudregeln i 5 kap. 2 § arbetsmiljölagen och regeln om farligt arbete i 3 § byggts ut. Innebörden är att en minderårig inte får "som arbetstagare eller på annat sätt anlitas till eller utföraarbete" före viss ålder eller tidpunkt. I remissen till lagrådet hade föreslagits att utvidgningen skulle ske på annat sätt. En ny paragraf skulle införas, enligt vilken minderårigbestämmelserna skulle "tillämpas också i fråga om arbete som en minderårig utför som egen företagare". Med en sådan regel skulle enligt lagrådet vissa minderåriga som omfattas av konventionen falla utanför. Vidare skulle en analog tillämpning på minderåriga företagare av 5 kap. 2 § med dess bestämmelser om en trettonårsgräns stämmamindre väl överens med regleringen i 15 kap. 13 § föräldrabalken.Enligt det lagrummet får den som är under sexton 1989/90:AU16 år inte drivanäring. Sker detta, är rättshandlingar som ingås inom ramen förnäringsverksamheten i princip ogiltiga. Med det tillvägagångssätt som istället föreslås kommer bestämmelserna att bli tillämpliga oavsett i vilkenegenskap den minderårige utför arbetet. Departementschefen delar lagrådetsuppfattning att man på detta sätt åstadkommer en bättre anpassning tillkonventionen. Utskottethar ingen erinran mot det sätt som arbetsmiljölagens bestämmelser föreslåsutvidgade för att även kunna tillämpas på minderåriga som inte är arbetstagare.Utskottet instämmer i lagrådets uppfattning att den kategori minderåriga somkonventionen vill fånga in bara i begränsad utsträckning lär vara sådana som äregna företagare. Ofta torde det vara arbete som inte lätt kan klassificeras somvare sig anställning eller eget företagande. Med förslaget undviks tolkningsproblemi detta hänseende. Tillsyn och ansvar m.m. Enligt7 kap. 7 § arbetsmiljölagen kan yrkesinspektionen ingripa mot dem som harskyddsansvar enligt skilda bestämmelser i lagen. Det sker genom attinspektionen meddelar föreläggande eller förbud . Detta kan förenas med vite.Lagrådet ifrågasatte om inte ett tillägg borde göras till denna bestämmelse, såatt man där även nämnde skyddsansvar vid farligt arbete enligt 5 kap. 3 §första stycket. Departementschefen instämde i lagrådets uppfattning ochkonstaterar att med en sådan utvidgning skulle yrkesinspektionen få möjlighetatt ingripa med föreläggande och förbud även när arbete utförs av minderårigasom inte är arbetstagare. Det är enligt propositionen viktigt att det finns etteffektivt sätt att se till att minderåriga inte utför arbete som kan varaskadligt för dem. När så sker bör samhället kunna ingripa . Densom uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot sådant föreläggande ellerförbud kan enligt 8 kap. 1 § dömas till böter eller fångelse i högst ett år.Detta gäller dock inte om vite har satts ut. Iövrigt föreslås i fråga om straffansvar i 8 kap. 2 § andra stycket punkt 1böter för den som uppsåtligen eller av oaktsamhet anlitar en minderårig i stridmot 5 kap. 2 § första stycket eller mot föreskrifter som har meddelats med stödav samma paragraf tredje eller fjärde stycket. /Vnsvar skall kunna utkrävas avarbetsgivare och den som utan att vara arbetsgivare anlitar en minderårig istrid mot bestämmelserna. Något straffansvar skall däremot inte kunna komma ifråga för den minderårige själv. Skulle arbetet utföras inom ramen för ettfamiljeföretag eller annat företag där den minderårige är ägare eller delägaretorde det enligt propositionen oftast vara så att det sker under ledning eller överinseende av föräldrarna eller någon annan vuxen på ett 1989/90:AU16 sådant sättatt denne Sr anses ha anlitat den minderårige. Straffansvar kan då drabbadenne. Förslagetavviker i detta hänseende från vad lagrådet framfört. Efter förebild av vad somgäller enligt lagen i övrigt borde enligt lagrådet en minderårig somsjälvständigt utför arbete kunna drabbas av straff vid brott mot 5 kap. 2 §första stycket m.m., givetvis under förutsättning att han har uppnåttstraffmyndig ålder. Dessutom anser lagrådet att straffansvar för den som driververksamhet tillsammans med den minderårige är i sak diskutabelt. Det är bl.a.ägnat att vålla praktiska gränsdragningsproblem. uppfattning i fråga om straffansvar för den minderårige självframför departementschefen att en regel om straffansvar är obehövlig med hänsyntill bestämmelsen i 15 kap. 13 § , som innebär att förmyndareninte får tillåta en omyndig som inte fyllt att driva näring. Denne skallalltså se till att den minderårige inte börjar någon form av förvärvsverksamhetpå egen hand. Närdet gäller farligt arbete föreslås straff vid överträdelse av föreskrift sommeddelats enligt 5 kap. 3 § andra stycket inte bara för arbetsgivare och densom anlitat den minderårige utan också för den minderårige själv (8 kap. 2 §andra stycket punkt 2). Detta motiveras med att den som är fårarbeta och driva näring. Enligt departementschefen är det inte orimligt att ensådan person, som är självständigt verksam, åläggs ett ansvar att iaktta dessaföreskrifter. Hon tillägger att denna fråga är av i huvudsak teoretisktintresse eftersom flertalet av de förbjudna arbetsuppgifterna är av sådant slagatt de knappast torde komma i fråga för en minderårig företagare. Om enminderårig anlitas av någon annan, sägs det vidare, bör straffansvaret i regelinte läggas på den minderårige utan på den som anlitat honom eller henne. Isådana situationer torde omständigheterna vara sådana att den minderårige börmeddelas åtalsunderlåtelse. Detär enligt utskottets mening en förbättring att föreläggande eller förbud skallkunna riktas även mot den som har skyddsansvar i fråga om farligt arbete. 7 kap.7 § hänvisar till skilda bestämmelser i vilka det direkt anges vem som bärskyddsansvar; "arbetsgivare skall se till", "arbetstagare skallmedverka till", "den som låter utföra" etc. (3 kap. 3, 4 resp. 7§). Av den föreslagna nya lydelsen av 5 kap. 3 § kan inte direkt utläsas vemsom har skyddsansvar. I specialmotiveringen anges dock vad som avses. Där sägsatt föreläggandet eller förbudet i första hand bör riktas mot arbetsgivareeller annan person som anlitat den minderårige för arbete. Då en minderårigsjälvständigt utan att vara anlitad utför farligt arbete bör förläggandeteller förbudet kunna riktas direkt till den minderårige. I det fall att enminderårig sysselsätts inom ett företag där han är ägare eller delägare börföreläggande och förbud i första handriktas till en vuxen person som har ansvar /90:AU16 arbetetsutförande och som därigenom får anses ha anlitat den minderårige. Straffbestämmebernasolika räckvidd kommer till uttryck på det sättet att det i 8 kap. 2 § punkt 1talas om den som "anlitar en minderårig i strid mot" vissa angivnabestämmelser medan punkt 2 avser den som "bryter mot" angivnaföreskrifter. I anslutning till första punkten vill utskottet för sin del framhållaatt den minderårige som utför arbete utan att vara anställd kanske mera sällandriver näring i den bemärkelse som avses i den nyssnämnda regeln iföräldrabalken, i vilket fall det alltså åligger förmyndaren att hindraverksamheten. Ett straffansvar för den minderårige skulle därför kunna ha ensjälvständig betydelse för vissa fall då det varken kan sägas vara fråga omanställning eller eget företagande. Å andra sidan anser utskottet att det mestangelägna är att straff kan utkrävas av den som anlitar en minderårig i stridmot åldersgränserna. Utskottet har således ingen erinran mot den avgränsning avstraffansvaret som föreslås. Vadgäller den av lagrådet framförda synpunkten att straffansvaret för dem somdriver verksamhet tillsammans med en minderårig är ägnat att vålla praktiskagränsdragningsproblem kan noteras att det i propositionen klargjorts vad somavses; det är fråga om fall då en minderårig utför arbete inom ramen för ettfamiljeföretag eller ett annat företag där han är ägare eller delägare ocharbetet sker under ledning eller överinseende av den minderåriges föräldrareller av någon annan vuxen person på sådant sätt att denne får anses ha anlitatden minderårige. Ifråga om överträdelse av föreskrifter om farligt arbete delar utskottet uppfattningenatt straff bör kunna drabba även den minderårige själv. Straffbestämmelsen ärenligt motiven i första hand tänkt för minderåriga som fyllt ochsjälvständigt driver näring. Enligt sin lydelse omfattar den även andrakategorier minderåriga. Utskottet utgår ifrån att förhållandena i dessa övrigafall kommer att vara sådana att åtalsunderlåtelse bör meddelas.Det väsentliga måste vara att avhålla minderåriga från farligt arbete. Ettingripande från yrkesinspektionen med stöd av 7 kap. 7 § är säkerligen i deflesta fall mera effektivt. Utskottet antar att det i allmänhet blir fråga omatt utfårda förbud eftersom det ju gäller direkt straffeanktionerade regler. Enöverträdelse av ett föreläggande eller förbud kan föranleda straffansvar, däräven fångelse ingår i strafekalan. Vidare kan enligt 8 kap. 4 § förverkandekomma i fråga beträffande anordning eller ämne som vid brott som avses ikapitlet använts i strid mot yrkesinspektionens förbud. Ett förordnande omförverkande torde under vissa förutsättningar kunna avse även den som intefyllt (36 kap. 13 § ). Utskottet anser att det genomregleringen blir väl sörjt för att minderåriga skall kunna hindras från attutföra farligt arbete. Propositionensförslag i fråga om tillsyns- och ansvarsreglerna godtas således av utskottet. 5.Fartygsarbete 1989/90:AU16 Reglerom minderåriga som utför arbete inom sjöfarten finns i sjömanslagen ochfartygssäkerhetslagen. Enligt 45 § sjömanslagen får arbetstagare intesysselsättas i fartygsarbete före det kalenderår under vilket han fyller 16 åroch inte heller, om det inte sker som ett led i skolutbildningen, innan han harfullgjort sin skolplikt. I 7 kap. 3 § fartygssäkerhetslagen finns enbestämmelse om att befålhavaren särskilt skall se till att ingen minderåriganlitas till fartygsarbete på ett sätt som medför risk för olycksfall eller föröveransträngning eller annan skadlig inverkan på den minderåriges hälsa ellerutveckling. Regeln gäller även då en minderårig utför arbete utan att varaanställd. Såvittgäller minderåriga anställda inom sjöfarten uppfylls konventionens krav genombestämmelsen i sjömanslagen. För att lagstiftningen skall svara mot konventionenäven i fråga om minderåriga som inte är arbetstagare föreslås en ny paragraf ifartygssäkerhetslagen. Genomett tillägg till 6 kap. 10 § fartygssäkerhetslagen klargörs till en början attde regler som avser arbete som utförs av arbetstagare finns i sjömanslagen.Vidare föreslås en ny bestämmelse i fartygssäkerhetslagen, 6 kap. 10 a §,enligt vilken befålhavare skall se till att annan än arbetstagare inte anlitastill eller utför fartygsarbete i yrkesmässig verksamhet före det kalenderårunder vilket han fyller och inte heller innan han har fullgjort sinskolplikt. Genom att ange att det skall vara fråga om fartygsarbete i"yrkesmässig verksamhet" görs en avgränsning i förhållande tillsjöfart med fritidsbåtar. Det föreslås vidare en undantagsbestämmelse avinnebörd att lätt arbete under betryggande former skall kunna få förekommaredan i de yngre tonåren. Förutsättningen är att arbetet inte är av sådant slagatt det kan inverka skadligt på den minderåriges hälsa, utveckling ellerskolgång. föreslås få möjlighet att meddela föreskrifter omsådant arbete. Den undre gränsen skall enligt propositionen vara . Någraundantag härifrån föreslås inte med motiveringen att inte alltför unga personerskall involveras. Bestämmelserna skall inte gälla utländska fartyg i vidare månän regeringen föreskriver det. Reglerna föreslås bli förenade med straffansvarför befålhavare som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot dem. Medförslaget kommer olika åldersgränser att gälla för arbete inom sjöfartenberoende på om den minderårige är anställd eller utför arbetet på annat sätt. Idet senare fallet tillåts lätt arbete för den som fyllt . Motivet för atttillåta även yngre tonåringar att utföra sådant arbete är bl.a. förhållandenainom yrkesfisket. Några undantag medges däremot inte från sjömanslagens regelom 16-årsgräns alternativt fullgjord skolplikt. Utskottet godtar förslagen. 6.Husligt arbete 1989/90:AU16 Arbetsmiljölagengäller inte arbete som utförs i arbetsgivarens hushåll. I lagen (1970:943) omarbetstid m.m. i husligt arbete finns regler om bl.a. arbetstid, skydd motohälsa, anställningsavtalets ingående och upphörande m.m. Bestämmelser saknasdock om minimiålder för arbete.