bet · GD01AU5 · 1989-12-31 00:00:00 — 1989/90 AU5 I betänkandet behandlas sex motioner om lagen omanställningsskydd. I motionerna föreslås bl.a. en översyn av lagen och vidgningav lagens undantagskrets. Vidare yrkas ändringar av lagens regler om turordningvid uppsägning, provanställning och anställning vid arbetsanhopning. Slutligenaktualiseras innebörden av begreppet saklig grund för uppsägning samtsanktionerna mot arbetsgivare som vägrar återta en avskedad anställd trots attavskedandet har ogjltigförklarats av domstol. Motsvarande yrkanden har med något undantag behandlats avutskottet i tidigare betänkanden om anställningsskydd. Utskottet har intefunnit anledning att frångå sina föregående ställningstaganden och avstyrkersamtliga nu föreliggande yrkanden. Till betänkandet har fogats tio reservationer och tresärskilda yttranden. 19S8/89:A712 av m.fl. (s) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna behovet av en skyndsamöversyn av anställningsskyddslagen i enlighet med vad som i motionen anförts. 19SS/89:A719 av m.fl. (fp,m,c) vari yrkasatt hos regeringen anhåller om förslag till ändringar i 6 § lagen omanställningsskydd av innebörd att förlängning av provanställningstiden börmedges i enlighet med vad i motionen anförts. 1988/89:A725 av m.fl. (vpk) vari yrkas 8. att riksdagenhos regeringen begär förslag om koncernansvar inom arbetsrättens område ochförslag om turordningsregler enligt vad i motionen anförs, 9. att riksdagenbeslutar att deltagande i strejk aldrig får utgöra saklig grund för avsked, 10. att riksdagenhos regeringen begär förslag som förhindrar arbetsköpare att köpa sig friafrån arbetskraft och att skadeståndsbeloppen räknas upp enligt vad i motionenanförs, 11. att riksdagenhos regeringen begär förslag om att lokal facklig organisation tillerkännsvetorätt vid avsked. 1988/89:A733av m.fl. (s) vari yrkas att 1989/90:AU5 somsin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en höjning avskadeståndet enligt 39 § lagen om anställningsskydd. 1988/89:A748 av m.fl. (s) vari yrkasatt hos regeringen begär förslag om bättre lagskydd förprovanställda. 198S/89:A753 av m.fl. (m) vari yrkas 23. att riksdagenhos regeringen begär en översyn av effekterna av lagen om anställningsskydd ochvad som anförs i motionen, 24. att riksdagenhos regeringen begär en översyn av regelsystemet i lagen om anställningsskydd(1982:80) och förslag till ändringar i syfte att åstadkomma förenklingar, 25. att riksdagenhos regeringen begär en översyn av arbetstagarbe-greppet i lagen (1982:80) omanställningsskydd i enlighet med vad som i motionen anförts, 26. att riksdagenhos regeringen begär förslag till ändring i 1 § lagen (1982:80) omanställningsskydd i enlighet med vad som i motionen anförts om utvidgning av dekategorier som är undantagna i lagen, 27. att riksdagenhos regeringen begär förslag till ändring i lagen (1982:80) omanställningsskydd i enlighet med vad som i motionen anförts om ändring av des.k. 28. att riksdagenhos regeringen begär förslag till ändringar i lagen om anställningsskydd(1982:80) i enlighet med vad i motionen anförts om saklig grund för uppsägning, 29. att riksdagenhos regeringen begär förslag tiil ändringar i lagen (1982:80) omanställningsskydd i enlighet med vad som i motionen anförs om permittering, 30. att riksdagenhos regeringen begär förslag till ändringar i lagen (1982:80) omanställningsskydd i enlighet med vad som i motionen anförts om anställningarvid arbetstoppar, 31. att rik.sdagenhos regeringen begär förslag till ändringar i lagen (1982:80) omanställningsskydd i enlighet med vad som i motionen anförts om generella reglerför sex månaders provanställning, 32. att riksdagenhos regeringen begär förslag till ändringar i lagen (1982:80) omanställningsskydd i enlighet med vad som i motionen anförts om möjligheter förprovanställning för vissa kategorier. Anställningsskyddslagen (1982:80), ofta förkortad LAS,omfattar i princip alla arbetstagare i såväl allmän som privat tjänst. Endastett fåtal kategorier arbetstagare är undantagna, bl.a. arbetstagare som med hänsyntill arbetsuppgifter och anställningsvillkor får anses ha en företagsledandeeller därmed jämförlig ställning. Liksom i annan arbetsrättslig lagstiftning kan det genomkollektivav- 1989/90:AU5 tal fastställas regler som avviker från lagbestämmelserna. De grundläggande bestämmelserna i lagen om skyddför arbetstagarna är dock tvingande, dvs. de kan inte sättas ur spel genomavtal. Lagen utgår från att anställning tills vidare är dennormala anställningsformen. Tidsbegränsade anställningar får endast ske medstöd av regler i lagen eller i kollektivavtal. En anställning tills vidare upphör genom att den sägs uppav arbetsgivaren eller arbetstagaren. En tidsbegränsad anställning upphör utanuppsägning när anställningstiden löper ut eller arbetet har slutförts. I vissafall det gäller bl.a. vid provanställning skall arbetsgivaren i förväglämna besked om att anställningen inte kommer att fortsätta. För uppsägning från arbetsgivarens sida krävs sakliggrund. Motsvarande krav ställs inte för de besked som lämnas närtidsbegränsade anställningar inte skall fortsätta. När det gäller begreppetsaklig grund finns två typfall med olika rättsverkningar och procedurregler.Det ena fallet är arbetsbrist, det andra är uppsägning på grund av enarbetstagares personliga förhållanden. I det senare fallet skall skälen varastarka. Ännu starkare skall skälen vara om anställningen skall upphöra genomavskedande med omedelbar verkan. Avskedande får tillgripas enbart i mycketallvarliga fall. Oavsett om en uppsägning sker på grund av arbetsbristeller arbetstagarens personliga förhållanden krävs att arbetsgivaren först harprövat möjligheterna till omplacering. I annat fall anses det inte föreliggasaklig grund för åtgärden. Vid uppsägning från arbetsgivarens sida skalliakttagas vissa uppsägningstider. Deras längd är beroende av arbetstagarensålder. För arbetstagare under är uppsägningstiden en månad, för dem somfyllt , etc. Längsta uppsägningstid är sexmånader och gäller arbetstagare som är eller äldre. Det är att märka attom anställningen pågått är uppsägningstiden oavsett åldernen månad. För en arbetstagare som vill sluta sin anställning äruppsägningstiden en månad. Vid uppsägning på grund av arbetsbrist skall fastställasen turordning där huvudprincipen är att den som senast anställts blir den somfår gå först. En tillsvidareanställd arbetstagare som har sagts upp pågrund av arbetsbrist har företrädesrätt till återanställning. En motsvarandeåter-anställningsrätt gäller för arbetstagare som haften tidsbegränsad anställning. Oriktiga uppsägningar och avskedanden kanogjltigförklaras av domstol. De kan också leda till att arbetsgivaren åläggsatt betala skadestånd. De lokala fackliga organisationerna har medinflytandegenom rätt till insyn i och överläggningar om arbetsgivarens beslut beträffandeuppsägningar, avskedanden och permitteringar. Slutligen föreskriver lagen att arbetstagare sompermitteras har rätt 1989/90:AU5 till lön och andra anställningsförmånersom om arbetstagaren hade fått behålla sina arbetsuppgifter. Denna rättgäller från första permitte-ringsdagen. Arbetsgivarna kan få statsbidrag del av kostnaderna för permitteringslönerna. 1 motion A753 av m.fl. (m) anförs bl.a. attLAS är ett hinder för framför allt småföretagen att anställa ny personal.Arbetsgivarna är rädda för att anställa någon som de inte är helt övertygadeom är lämplig för arbetsuppgifterna och kan förväntas smälta in i företagetsmiljö. Också de som redan är anställda har blivit obenägna att flytta till enny arbetsplats, eftersom de då förlorar den plats de hade i turordningen enligtLAS. Inlåsningseffekterna på arbetsmarknaden har därmed ökat. I motionen framhålls vidare att arbetsmarknaden har delatsupp i dels en överstabil del, där den enskilde av trygghetsskäl inte vågar bytaarbete, dels en instabil del utan trygghet. Utvecklingen har också medfört attvi fått en helt ny kategori arbetstagare som år arbetar utan någon somhelst trygghet och som tvingas att vandra från den ena arbetsuppgiften till denandra, nämligen vikarierna. Detta gäller i synnerhet kvinnorna. De anställda berövas enligt motionärerna möjligheten attetablera sig på en arbetsplats, vilket skapar otillfredsställelse och går utöver kontinuiteten och kvaliteten i arbetet. Alla möjligheter att skapa välfungerande arbetsgrupper och en arbetsgemenskap har i det närmasteomöjliggjorts. Arbetsgivarna ges inte rimliga möjligheter att organiseraverksamheten på effektivt och därigenom motsvara de ekonomiska kraven. På dettasätt har lagen om anställningsskydd i kombination med annan lagstiftning ochavtal kommit att utgöra ett avsevärt hinder för att svenska företag ochförvaltningar skall kunna möta en ny tids krav. En genomgripande analys av effekterna av LAS bör därförkomma till stånd. De inlåsnineffekter, den stelbenthet och byråkrati som lagenhar åstadkommit bör ersättas med regler som sätter arbetsmarknadensfunktionssätt främst, som arbetstagarna garanteras ett skydd motobillighet i anställningsförhållandet. Härutöver pekar motionärerna på att LAS är mycketdetaljerad och 1989/90:AU5 ålägger arbetsgivaren en rad varierande regieratt följa i olika situationer. Lagstiftningen förutsätter därför tillgångtill juridisk kompetens. Mot denna bakgrund föreslår de att regelsystemen i LASses över med syfte att åstadkomma förenklingar. I motionen begärs vidare en översyn avarbetstagarbegreppet i anställningsskyddslagen. Motionärerna framhåller attbegreppet har stor räckvidd även utanför arbetsrättens område och att det ärväsentligt att det finns entydiga regler för bedömningen av om en person är attbetrakta som anställd eller företagare. De anför vidare att fackligaorganisationer har en ambition att vidga arbetstagarbegreppet och att detta fårvittgående konsekvenser för enskilda personer. Lagreglerna är allmänt hållna, fortsätter motionärerna,vilket innebär att det överlåts åt rättspraxis att tolka arbetstagarbegreppet.De menar att arbetsdomstolen i vissa domslut givit begreppet en så vid tolkningatt det kan ifrågasättas om den står i samklang med lagstiftarens avsikter. Enalltför vid tolkning av arbetstagarbegreppet medför orimliga ekonomiskakonsekvenser och utgör hinder för en dynamisk utveckling. Eftersom arbetstagarbegreppets uttolkning har betydelselångt utanför det strikt arbetsrättsliga området kan frågan inte lämpligenlösas genom avtal mellan arbetsmarknadens parter. Mot denna bakgrund begärmotionärerna att arbetstagarbegreppet i LAS skall utredas, med påpekande av atten samordning bör ske med arbetstagarbegreppet i den skatterättsliga ochförsäkringsrättsliga lagstiftningen. Härutöver föreslår motionärerna en ändring av lagensundantagskrets, dvs. avgränsningen av de kategorier arbetstagare som undantasfrån lagens tillämpning. De anser att avgränsningen är för snäv och pekar bl.a.på de särskilda problem som kan uppstå vid rekryteringen av högt kvalificeradebefattningshavare med specialistfunktioner. Motionärerna föreslår attregeringen får i uppdrag att föreslå en ändring av lagens 1 § för att vidga denkrets av anställda som med hänsyn till sina arbetsuppgifter och därmed förenatansvar bör undantas från lagen eller ges ett begränsat skydd. Utskottet kan inte ansluta sig till den allmänt negativasyn på anställningsskyddslagen som redovisas i motion A753. Som utskottetanfört i tidigare sammanhang fungerar lagen i kombination med ingångna avtal ihuvudsak väl. En genomgripande översyn av'lagen med den inriktning motionärernabegär avstyrker utskottet bestämt. Vad sedan beträffar övriga här upptagna yrkanden imotionen vill utskottet anföra följande. 1* 1988/89.18saml. Behovet av förenklingar av anställningsskyddslagen harövervägts i 1989/90:AU5 regeringens kansli. Det är möjligheterna att förenklaformföreskrifterna om tidsbegränsade anställningar som särskilt,uppmärksammats. Övervägandena redovisades först i en departementspromemoria (DsA 1987:7) och därefter i en lagrådsremiss med förslag till ändringar iarbetsmiljölagens sekretessbestämmelser m.m. Lagrådsremissen förs vidare tillriksdagen genom en av regeringen beslutad proposition.Utskottet anser att det i detta läge inte är påkallat för att tainitiativ till lagförenklingar. Yrkanden om preciseringar av arbetslagar- ocharbetsgivarbegreppen har behandlats av utskottet vid ett flertal tidigaretillfållen . Utskottet vidhåller sin tidigare redovisadeuppfattning att problemen får lösas i rättstillämpningen efter hand som deuppstår. Även en vidgning av undantagskretsen av det slagmotionärerna begär har behandlats tidigare av utskottet, som ansett att ensådan åtgärd skulle stå i direkt strid med intentionerna bakom anställningsskyddslagen.Utskottet har inte anledning att frångå denna inställning. Med åberopande av det anförda avstyrker utskottet motionA753 i de nu redovisade delarna. Som inledningsvis nämnts är enligt lagen anställning tillsvidare den normala anställningsformen. Tidsbegränsade anställningar förutsätterstöd i lagen eller i kollektivavtal. De fall som avses i lagen ärtidsbegränsade anställningar på grund av arbetets särskilda beskaffenhet samtvikariat, praktik- och feriearbeten och tillfålliga arbetstoppar.Tidsbegränsade anställningar får vidare beredas arbetstagare som antingenväntar på att börja värnplikts- eller motsvarande tjänstgöring eller haruppnått pensionsåldern. Slutligen ger lagen möjlighet till provanställning ihögst . Vad först beträffar tidsbegränsade anställningar på grundav arbetstoppar eller med lagens ord tillfållig arbetsanhopning gäller denbegränsningen att en och samma arbetstagare får anställas på detta sätt isammanlagt . Enligt motion A753 av m.fl. (m) ter det sigomotiverat att en arbetsgivare under återkommande arbetstoppar, som under entvåårsperiod sammanlagt varar mer än , inte kan anställa en ochsamma arbetstagare. Arbetsgivaren åsamkas onödiga upplär-ningskostnader ochproduktivitetsförluster. Tidsgränsen försvårar också möjligheterna för t.ex.studerande att skaffa sig den erfarenhet som kan utgöra ett avstamp förfortsatt yrkesliv. I motionen föreslås att tvåårsgränsen tas bort. Utskottet har tidigare vid flera tillfållen anfört attlagens regler ger 1989/90:AU5 arbetsgivarna tillräckligt utrymme förtillfålliga anställningar vid arbetstoppar och att detta utrymme kan utvidgas ellerinskränkas genom kollektivavtal om detta bedöms erforderligt i en viss bransch.Utskottet har samma uppfattning , varför det aktuella motionsyrkandetavstyrks. LAS medger i 6 § provanställningar med en prövotid avhögst . Om arbetsgivaren inte vill att anställningen skall fortsättaskall arbetstagare få besked härom senast vid prövotidens utgång. Annarsövergår provanställningen i en anställning tills vidare ("fastanställning"). Bestämmelserna om provanställning är enligt 2 § dispositiva,dvs. de kan ändras genom kollektivavtal. I fråga om provanställningens längd konstateras i motionA753 av m.fl. (m) att det redan innan reglerna om provanställningfördes in i LAS fanns möjligheter till provanställning genom kollektivavtalmellan parterna på arbetsmarknaden. På en större del av arbetsmarknaden gälldeemellertid en betydligt kortare tidsgräns än . Vid beslutet om sexmånaders provanställning utgick från att parterna på arbetsmarknadenskulle respektera riksdagsbeslutet och anpassa avtalen till den beslutadesexmånadersgränsen. Någon sådan anpassning har dock i många fall inte ägt rum.Därigenom har en stor del av de positiva effekter som sexmånadersregelnväntades få på arbetsmarknaden uteblivit. Lagens regler föreslås därför bliändrade så att arbetstagares rätt till provanställning blirgaranterad. Lagen bör vidare ändras så att möjligheter ges tillprovanställning för vissa kategorier, främst ungdomaroch handikappade, i syfte att underlätta för dem att få fast fot på arbetsmarknaden. I motion A719 av m.fl. (fp, m, c) anförs attprovanställning skulle kunna bli mer effektiv om LAS gav möjligheter tillförlängning av anställningstiden då den anställde blir sjuk, måste tatjänstledigt eller måste ta semester. Provanställningen bör förlängasautomatiskt med det antal dagar den anställde är frånvarande. Utskottetfår för sin del anföra följande. Lagens bestämmelser om provanställningens längd ärdispositiva. Parterna har således möjlighet att göra de anpassningar till lagensom de finner påkallade. Utskottet intar nu liksom tidigare ståndpunkten attdet inte är motiverat att slopa dispositiviteten eller inskränka parternas handlingsutrymmegenom att sätta en nedre gräns för provanställningens längd. Utskottet finnerinte heller anledning att stödja förslaget om automatisk förlängning avprovanställningen vid frånvaro på grund av sjukdom m.m. När det gäller den i motion A753 framförda tanken på entill 1989/90:AU5 förlängd provanställning för arbetstagare med särskildasvårigheter på arbetsmarknaden hänvisar utskottet till dearbetsmarknadspolitiska stödformer som inrättats för dem, exempelvislönebidrag, rekryteringsstöd och inskolningsplatser. Med hänvisning härtilloch till vad ovan sagts avstyrker utskottet de nu behandlade yrkandena imotionerna A719ochA753. Ett bättre anställningsskydd för provanställda efterlysesi motion A748 av m.fl. (s). Sådana arbetstagare kan, sägermotionärerna, nekas fortsatt anställning av arbetsgivaren efter gottfin-nandeoch utan skäl. 1 motionen har önskemålet om lagändring inte närmarekonkretiserats, och utskottet är inte berett att på grundval av motionenföreslå ett initiativ från sida utan avstyrker därför densamma. För uppsägning av en anställd från arbetsgivarens sidakrävs saklig grund. Arbetsbrist är en sådan grund. Uppsägning kan också göraspå grund av en arbetstagares personliga förhållanden. Då skall skälen varastarka. Ännu starkare skall skälen vara om anställningen skall upphöra genomavskedande med omedelbar verkan. Avskedande får tillgripas enbart i mycketallvarliga fall. I motion A753 av m.fl. (m) föreslås etttillkännagivande till regeringen om innebörden av begreppet saklig grund.Motionärerna gör gällande att en uppsägning bör grundas på en mer nyanseradavvägning av arbetsgivar- och arbetstagarintressen än som skett. Vidbedömningen bör i högre grad än nu beaktas såväl arbetsgivarens somarbetskamraternas berättigade intresse av att en enskild arbetstagare inteuppträder på ett sådant sätt att arbetsresultatet eller atmosfåren påarbetsplatsen försämras. Den enskildes rätt att behålla sitt arbete förutsätteratt denne motsvarar rimliga krav på en arbetsinsats. En avvägning bör vidareske med hänsyn till arbetsplatsens storlek, verksamhetens art,tjänsteställningen m.m. I motion A725 av m.fl. (vpk) föreslås attlagen ändras så att deltagande i strejk aldrig får utgöra saklig grund föravsked. Vidare bör de lokala fackliga organisationerna tillerkännas vetorättvid avsked. Utskottet vidhåller sin tidigare redovisade uppfattningatt det saknas skäl för lagstiftaren att ändra innebörden av begreppet sakliggrund. Det får liksom ankomma på rättstillämpningen att i förekommandefall göra ytterligare preciseringar av begreppets innebörd i vanlig ordning medledning av lagtext och förarbeten. Motion A753 avstyrks därför i denna del. Inte heller anser utskottet det vara motiverat att ändrabegreppet 1989/90:AU5 saklig grund i det avseende som begärs i motionA725. Utskottets synsätt när det gäller avsked på grund av deltagande i enolovlig strejk har närmare redovisats bl.a. i betänkandet AU19S6/87:8 (s. 18).Med hänvisning härtill avstyrks de båda motionsyrkandena. Ar 1984 ingicks mellan SAF och LO ett avtal som innebaratt permitterade arbetstagare fick rätt till full lön avpermitteringen. Motsvarande regel skrevs in i 21 § anställningsskyddslagen,vilket innebar att samma regel gäller även arbetsgivare utan kollektivavtal.Arbetsgivarna kan få bidrag till de löner som betalas ut under permitteringen.Bidraget benämns permitteringslöneersättning. I motion A753 av m.fl. (m) anförs att degenomförda förändringarna medfört avsevärda svårigheter för företag i främstbyggbranschen med väderkänsliga arbeten. Företagen utsätts för mycket svåraekonomiska påfrestninger. Därigenom har en icke förutsedd omstrukturering ägtrum, vilket också påvisats av . Permitteringslönereglernamåste därför ändras i syfte att undanröja de negativa effekterna av det nugällande systemet. gällde i stort att permittering utan lön varnågot som drabbade arbetare men inte tjänstemän. Utskottet står för sin delfast vid sin principiella inställning att när parterna på arbetsmarknadenavtalsvägen har infört likabehandling av arbetstagarna är det naturligt attreformen skall slå igenom på hela arbetsmarknaden utan några begränsningar.Motionärerna åberopar bl.a. att de nya reglerna medfört ökade kostnadersärskilt för företag med väderberoende verksamhet. Med anledning härav erinrasom att av det skäl motionärerna anger ökade antaletersättningsberättigade dagar vid s.k. väderpermitteringar från 20 till 45. Meddet anförda avstyrker utskottet motion A753 i här aktuell del. I LAS (22 §) finns turordningsregler som skall iakttas viduppsägningar på grund av arbetsbrist. Huvudregeln är att arbetstagarnas plats iturordningen bestäms av deras sammanlagda anställningstid hos arbetsgivaren.Vid lika anställningstid ger högre ålder företräde. De arbetstagare som är eller äldre får dessutom tillgodoräkna sig extra anställningstid. Avvikelserfrån lagens turordningsregler kan göras genom avtal. När det gällerarbetstagare som är och krävs att avvikelserna för attgälla skall ha medgivits av en central facklig organisation. Turordningsreglerna i LAS tas upp i motion A753 av SonjaRembo 1989/90:AU5 m.fl. (m), i vilken anförs att utvecklingen visar att lagenlett till såväl minskad rörlighet på arbetsmarknaden som svårigheter viddriftsinskränkningar. Vid inskränkningar av driften hos ett företag är detenligt motionärerna av avgörande betydelse att verksamheten såväl undernedskärningen som därefter kan bedrivas effektivt, vilket förutsätter attarbetsstyrkan har en lämplig sammansättning och kompetens. I motionen framhållsatt en strikt tillämpning av turordningsreglerna enligt LAS i många fall kaninnebära att fortsatt drift omöjliggörs, eftersom företaget inte kan behållaeller nyanställa den personal som fordras för att bedriva en konkurrenskraftigverksamhet. Dessa problem är särskilt stora vid driftsinskränkningar på mindreoch medelstora företag. Motionärerna menar att turordningsreglerna i LAS börändras så att arbetsgivaren ges möjlighet att vid omläggning av verksamhetendels behålla arbetstagare med särskilt yrkeskunnande eller annan kompetens,dels upprätta särskild turordning för arbetstagare med i huvudsak jämförbaraarbetsuppgifter. Grundtryggheten för äldre friställd arbetskraft bör i förstahand lösas inom ramen för en reformerad arbetslöshetsförsäkring. Liknande ändringsyrkanden har framställts alltsedan dennya anställningsskyddslagen antogs . Utskottets uppfattning är att detär viktigt att hålla fast vid anställningsskyddslagens syfte att värna om iförsta hand de äldre arbetstagarna och arbetstagare med nedsatt arbetsförmåga.Lagens turordningsprinciper är inte avsedda att vara undantagslösa. Detstämmer dock enligt utskottets mening bäst med lagens syfte att avstegen fråndessa principer kommer till genom överenskommelser mellan arbetsgivare och defackliga organisationerna och inte, såsom motionärerna förespråkar, genomensidiga beslut av arbetsgivaren. Utskottet har ingen annan uppfattning ,varför motionen avstyrks i aktuell del. 1 motion A725 av m.fl. (vpk) framhållsatt allt fler anställda arbetar i företag som tillhör koncerner, vilket skaparnya problem för arbetsrättslagstiftningen, inte minst LAS. Det juridiska ocharbetsrättsliga ansvaret åvilar enbart företaget (bolaget) där arbetaren äranställd. De arbetande och deras fackliga organisationer kommer i den härutvecklingen allt längre från de verkliga beslutsfattarna i koncernledningarna. Problem uppstår vidare när företag splittras upp i olikabolag, s.k. bolagisering.