bet · GD01FiU40 · 1989-12-31 00:00:00 — Finansutskottetanser med hänsyn till det beredningsarbete som pågår inom regeringskanslietoch till vad som i övrigt anförts att motion Fi73 yrkande 13 inte påkallarnågon åtgärd från sida. Moderatasamlingspartiet anför i motion Fi66 yrkande 18 att regeringens förslag är ettsteg i rätt riktning mot en ökning av området för individuella avtal mellan denenskilda arbetstagaren och arbetsgivaren. Motionärerna delar dock inteuppfattningen att den föreslagna lagen till avvikelse från vissa bestämmelser isemesterlagen skall vara giltig endast t.o.m. . De nya reglerna isemesterlagen bör permanentas. Somanförs är de omständigheter som råder på arbetsmarknaden ett tillräckligtskäl att acceptera vissa avvikelser från semesterlagen, bl.a. principen attbetald semesterledighet alltid skall läggas ut. anserdock i likhet med propositionen att den föreslagna lagen bör vara en tillfålligåtgärd, motiverad av tillfålliga svårigheter i form av arbetskraftsbrist.Finansutskottet delar denna uppfattning och avstyrker motion Fi66 yrkande 18 ompermanentning av dessa regler i semesterlagen. Föratt de föreslagna förändringarna i semesterreglerna skall bli allmänt kändaföreslås i propositionen att särskilda medel avsätb till eninformationskampanj. Den skall rikta sig till alla hushåll och dels belysa deekonomiska vinsterna av små förskjutningar i semesteruttagen, dels informeraom vilka regler som gäller. Ett belopp på 5 milj.kr. beräknas för dettaändamål. Imotionerna Fi67 (m), Fi68 (fp), Fi73 (c) och Fi70 (mp) yrkas avslag påregeringens förslag i denna del. I motionerna Fiö7 (m) och FiöS (fp) anförs attarbetsgivama och de fackliga organisationerna bör stå för denna information. Imotton Fi7S (c) anförs att en sådan informationskampanj till hushållen börkunna ske inom ramen för redan anvisade medel för utredningar och information.I motion Fi70 (mp) är avslagsyrkandet en konsekvens av att avvisarregeringens lagförslag. Medhänsyn till att utskottet i det föregående tillstyrkt regeringsförslagen omavvikelser från vissa bestämmelser i semesterlagen anser utskottet att detföreslagna beloppet för en informationskampanj är rimligt och bör anvisas.Motionerna Fi67 yrkande 1, Fi68 yrkande 7, Fi73 yrkande 9 och Fi70 yrkande 14avstyrks därmed. Uppskjutet uttag avpension 1989/90:FiU40 Ipropositionen framhålls att en viktig del i att öka arbetskraftsutbudet äråtgärder som underlättar för pensionärer att fortsätta med sin yrkesverksamhet.Det är också önskvärt att skapa flexibilitet i fråga om arbetsinsats ochpensioneringstidpunkt. I detta syfte föreslås att påslags-faktorn viduppskjutet uttag av ålderspension höjs från 0,6 till . Imotion Fi70 (mp) framhålls att förslag till incitament för fortsatt arbete efterpension bör avslås av . Imotion Fi73 (c) poängteras vikten av att skattesystemet inte missgynnarpensionärer. Samma skatteregler skall gälla för pensionärer som för övrigainskomsttagare. förordar i sammanhanget att man inför ett system medhöjd grundpension, lika för alla. Härigenom skulle intresset för mångapensionärer att stå till arbetsmarknadens förfogande bli större än förnärvarande. Socialförsäkringsutskottethar behandlat frågor om höjd grundpension i sitt betänkande 1989/90:SfU9. Härframhålls att pensionsberedningen bl.a. har till uppgift att göra en allmänöversyn av det allmänna pensionssystemet och att ett slutbetänkande kommer attavges . Utskottets uppfattning när det gäller den i motionFi73 (c) aktualiserade frågan är att resultatet av pensionsberedningens arbeteborde avvaktas. Utskottet anser att finansutskottet bör avstyrka bifall tillmotion Fi73 yrkande 2. Finansutskottetanser det vara av stor vikt att i dagens situation med arbetskraftsbrist sökata till vara alla möjligheter för att öka arbetskraftsutbudet. Pensionärer somkan och vill arbeta vidare efter pensioneringen är en stor arbetskraftsresurs.Att utnyttja denna är till gagn både för samhället och för berörda pensionärer. Finansutskottettillstyrker mot denna bakgrund propositionens förslag att höja påslagsfaktornvid uppskjutet uttag av perision och avstyrker därför motion Fi70 (mp) yrkande18. Finansutskottetdelar socialförsäkringsutskottets uppfattning att motion Fi73 yrkande 2 omhöjd grundpension bör avslås av . Regeringenredovisar i den reviderade finansplanen en stram budget /91 med ettsaldo som i det närmaste är i balans. Det väntade utfallet avviker därmed intefrån de beräkningar som har redovisats i budgetpropositionen. Ävenom saldot är oförändrat har dock såväl inkomster som utgifter justerats upp med ca . De åtgärder regeringen offentliggjorde för att stabilisera ekonomi beräknas medföra en budgetförstärkning på ca under /91. Härav svarar den tillfålliga höjningen av mervärdeskatten för merparten, eller ca 6 miljarder 71 kronor och lägre utgifterför resten. Räknat på helår blir budgetför- stärkningen något störrepå grund av effekterna på utgiftssidan. Att 1989/90:FiU40 budgetsaldot trots dettainte förbättras sammanhänger bl.a. med att man har gjort nya pris-och löneantaganden, vilka verkar i motsatt Så t.ex. harantagandet om den samlade lönesummeökningen återverkar på beräkningenav de förväntade skatteinkomsterna. Moderatasamlingspartiet kritiserar i motion Fiöö yrkande 3 det sätt på vilketberäkningen av statsbudgetens inkomster under /91 har lagts upp.Motionärerna karakteriserar den gjorda nedjus-teringen av lönesummeutvecklingensom särskilt vilseledande. Den döljer enligt deras mening det förhållandet attden förda finanspolitiken kan väntas leda till ett betydande budgetöverskott.Man vänder sig också mot att de inkomster som inflyter i samband medavskattningen av företagens reserver skall föras till för attdär avräknas mot statsskulden. Enligt motionärernas mening bör i principsamtliga statens inkomster redovisas över budgeten. Motionärerna begär attdessa synpunkter skall ges regeringen till känna. Utskottetinstämmer i motionäremas uppfattning att statens inkomster bör redovisas överstatsbudgeten. Så sker i princip också. Det förekommer emellertid att enfnkomst i sin helhet överförs direkt från en inkomsttitel till ett specielltändamål. Så var fallet med den av motionärerna omnämnda tillfålligaförmögenhetsskatten för försäkringsbolag m.fl. där man överförde influtnamedel direkt från en inkomsttitel på statsbudgeten till riksgäldskontoret.Förfarandet kan ses som en markering av att denna engångsvisa skatt skulleanvändas för att skriva ned statsskulden och inte var avsedd för att finansieralöpande utgifter. Indirekt fick åtgärden en bestående effekt på statsbudgeteni och med att utgifterna för statsskuldräntor minskat till följd avnedskrivningen. Dennu aktuella avskattningen av företagens lagerreserver är också en tillfålligeffekt på grund av själva omläggningen av företagsbeskattningen. Den ingår somett led i skatteomläggningen, och intäkterna från avskattningen skall påmotsvarande sätt överföras till för amortering avstatsskulden. Nedskrivningen av statsskulden görs i detta fall dels för varaktigt skall uppnå en ränteeffekt som är en del av finansieringen avskattereformen, dels med tanke på att avskattningen kan väntas reduceraföretagens finansiella nettosparande. För ändamålet har en särskildinkomsttitel (1122) tillskapats, vilken i statsbudgeten förts upp mednettobeloppet O kr. Ifall som dessa där man vill tillgodogöra sig ränteeffekten av engångsvisainkomster av större omfattning ter det sig enligt utskottets mening somändamålsenligt med en nettoredovisning av här beskrivet slag. Enbruttoredovisning skulle nämligen inte återspegla syftet medinkomstförstärkningen. Den skulle dessutom kunna försvåra bedömningen av delångsiktiga tendenserna i budgetutvecklingen. Deantaganden som ligger till grund för beräkningen av statsbudge- 1989/90:FiU40tens inkomster överensstämmer med de bedömningar som gjorts i anslutning tillandra prognoser i den reviderade finansplanen. Bedömningarna är i så måttokonsistenta. Såsom framhålls i den reviderade finansplanen är löneutvecklingenunder svårbedömd. Inte minst gäller det hänsynstagandet tillskattereformen vid lönebildningen. De beräkningar som redovisas i denreviderade nationalbudgeten utgår därför från två olika alternativ för pris-och löneutvecklingen. Utgångspunkten för det lägre alternativet är därvid attlönestegringstakten sänks till , vilket är en nivå som förbättrardet svenska relativa kostnadsläget. Av propositionen framgår att en snabbarepris-och löneökningstakt sannolikt skulle leda till ett bättre budgetutfall /91. En sådan höjning av kostnadsläget skulle dock efter någraår bidra till att statsfinanserna undergrävs. Medhänvisning till det anförda finner utskottet det inte motiverat med etttiUkännagivande av den innebörd motionärerna begär. Utskottet avstyrker därförmotion Fi66 (m) yrkande 3. Utskottetkommer på sedvanligt sätt att senare i särskilda betänkanden redovisa förnyadeberäkningar av statsbudgetens inkomster (1989/90:FiU44) och utgifter(1989/90:FiU45) för nästa budgetår. I det sammanhanget kommer utskottet ocksåatt beakta de ytterligare ändringar som gjorts under riksdagsbehandlingen avregeringens olika budgetförslag. För den som söker definitiva uppgifter omriksdagens ställningstagande i dessa frågor hänvisar utskottet till dessabetänkanden, liksom till utskottets sammanställning över statsbudgeten(1989/90:FiU46). Detstrama budgetförslaget skall enligt finansplanen ses mot bakgrund av detöverhettade läget på arbetsmarknaden, inflationstrycket och det växandebytesbalansunderskottet. Tillsammans visar dessa omständigheter tydligt attdet finns behov av en stram finanspolitik. Också i ett längre tidsperspektivkrävs det enligt regeringen en stram finanspolitik. Utgiftstrycket i denoffentliga sektorn är nämligen betydande, vilket framgår av beräkningar i såvällångtidsbudgeten som långtidsutredningen. Aretslångtidsbudget täcker femårsperioden fram /95. Långtidsbudgetenskall inte ses som en prognos över den mest sannolika utvecklingen. Den är istället en beräkningsmetod som används för att belysa automatiken istatsbudgeten och effekterna av redan fattade beslut och gjorda åtaganden.Kalkylerna visar med andra ord vilka resurser som kommer att behövas om inganya åtaganden görs och inga omprövningar sker av nu gällande regelsystem. Liksomtidigare år är beräkningarna gjorda utifrån en tänkt ekono misk utveckling enligt två olika alternativ. I det gynnsammare beräk ningsalternativet rrr lågaltematlvet antas löneökningarna dämpas till för att därefter stabiliseras vid en årlig ökning på 73 omkring 5 %.Högalternativet illustrerar konsekvenserna av en mer utdragenkostnadsanpassning där löneökningarna väntas vara nere i nivå med omvärldensförst . Resultatetav beräkningarna kan sammanfattas i nedanstående diagram som belyserbudgetsaldots utveckling. Budgetsaldo 1989/90-1994/95. Miljarder kr., löpande priser 89/9090/91 91/92 92/93 93/94 94/95 Ilågalternativet beräknas utgifterna öka med i genomsnitt per år.Motsvarande ökning i högalternativet är . Skillnaden i utgiftsutvecklingmellan alternativen förklaras av bostadssubventionerna, arbetsmarknadspolitiskaåtgärder, folkpensioner och andra indexbundna transfereringar. Även kostnadernaför statsskulden är avsevärt högre i högalternativet. Detsamlade offentliga sparandet beräknas i lågalternativet stabiliseras på nivånomkring av BNP. Skulle emellertid ekonomin utvecklas enligt högaltemativetväntas det offentliga sparandet sjunka till av BNP mot slutet avperioden. Ipropositionen konstateras att det knappast är realistiskt att räkna med att denärmaste årens sparandeöverskott i den privata sektorn skulle kunna kompenseraett så kraftigt fall i det offentliga sparandet som framkommer ihögalternativet. Skall den offentliga sektorns sparande kunna hållas konstantmätt som andel av BNP, ställs därför stora krav på ökat statligt sparande underåren framöver. Av propositionen framgår att det statliga sparandet under dessaomständigheter måste Öka från knappt 20 till underperioden. Studienvisar också att mycket betydande minskningar av de statliga utgifternaerfordras om det samlade skatte- och avgiftstrycket skall kunna sänkas med enhalv procentenhet . Sammanfattningsviskonstateras således att skattetrycket kan sänkas endast genomutgiftsnedskärningar och att sådana nedskärningar erfordras även om måletbegränsas till oförändrad skattekvot eller ett bibehållet sparande mätt somandel av BNP. Utskottetgör för sin del följande bedömning i anslutning till långtidsbudgetkalkylerna.Dessa kalkyler visar hur statens finanser återigen kan försämras vid en någotmindre gynnsam allmän-ekonomisk ut- 1989/90;FiU40 Även utan nyastatliga utgiftsåtaganden kommer redan vid måttliga pris- ochlöneökningar budgetunderskottet ånyo att öka. sådant budgetunderskottstimulerar i sin tur efterfrågan i ekonomin, vilket i nuvarande lägemed högt kapacitetsutnyttjande skulle utgöra en ytterligare press uppåt på priser och löner. utveckling, som innebäratt vårt relativa kostnadsläge förbättras, skulle däremot efter några årresultera i ett visst budgetöverskott och ett bibehållet finansielltsparande i den offentliga sektorn. Dessaomständigheter visar med all önskvärd tydlighet hur nödvändigt det är att fåtill stånd en mer dämpad pris- och löneutveckling. Långtidsbudgetenbelyser också hur viktigt det är med en stram utgiftsprövning för att förhindraatt statens finanser ånyo försämras. Av betydelse för samhällsekonomin ochsparandet är det samlade skatte-och avgiftstrycket. har vid upprepadetillfållen slagit fast att detta måste begränsas. Skall detta kunna skemåste omfattande utgiftsbegränsningar komma till stånd framöver. Moderatasamlingspartiet ifrågasätter i motion Fiöö yrkande 5 värdet avlångtidsbudgetberäkningarna. Enligt motionärernas mening är det slagssifferexercis som långtidsbudgeten representerar tämligen meningslös, så längeden endast innebär en mekanisk framräkning av vad fattade beslut ombudgetpolitiken leder till. Motionärerna efterlyser klart angivna mål förskattetryckets och de offentliga utgifternas utveckling som utgångspunkter förframtida kalkylarbete av detta slag. Somframgår av vad utskottet anfört delar inte utskottet motionärernasuppfattning. Rätt utnyttjad kan en långtidsbudget fungera som en varningssignalför regering och riksdag och peka ut områden inom den statliga verksamheten däråtgärder måste vidtas. Långtidsbudgeten illustrerar också på ett enkelt ochpedagogiskt sätt vad som händer om statsmakterna inte tar sitt ansvar. redan har berört kan man med den också visa hur storautgiflsbegränsningar som erfordras under vissa yttre omständigheter för attskattetrycket skall kunna sänkas. Eftersom statsbudgetens utveckling i så höggrad är avhängig den allmän-ekonomiska utvecklingen ter det sig, enligt utskottetsuppfattning, inte lika ändamålsenligt att låsa kalkylförutsättningarna på detsätt motionärerna föreslår. Utskottet avstyrker med hänsyn härtill motion Fi66(m) yrkande 5. Utskottettog ställning till regeringens och opposi tionspartiernas förslag till budgetpolitiska riktlinjer. Vid denna genom gång konstaterade utskottet att de riktlinjer som förordades av modera ta samlingspartiet, , , kommunisterna och de gröna var behäftade med brister eller gav upphov till konsekvenser som utskottet inte kunde godta. Med olika motive- 75 ringar avstyrkte utskottetdärför dessa förslag. Utskottet ställde sig, med 1989/90:FiU40riksdagens gillande, bakom det förslag till riktlinjer som regeringenförordade för budgetpolitiken. nu aktuella motionerna åberopar resp. parti i allt väsentligt dessa tidigareframlagda förslag till budgetpolitiska riktlinjer. Utskottet har vid singenomgång av motionerna inte kunnat finna att något nytt tillförts somförändrar bedömningen av själva sakfrågan. Under den dryga månad som förflutitsedan samma fråga senast behandlades av har inte heller i övrigtnågot nytt framkommit som föranleder utskottet att ompröva sitt tidigareställningstagande. Med hänvisning härtill avstyrker utskottet de förslag tillbudgetpolitiska riktlinjer som förordas i motionerna Fiöö (m) yrkande 2, Fi71(fp) yrkande 3, Fi74 (c) yrkande 2, FiöS (vpk) yrkande 2 och Fi70 (mp) yrkande17. Deallmänna riktlinjerna för budgetpolitiken Högapris- och löneökningar fortsätter att försämra vår internationellakonkurrenskraft, vilket utgör ett allvarligt hot mot sysselsättningen inomframför allt den konkurrensutsatta sektorn av ekonomin. Genom skatteomläggningenskapas nya förutsättningar för lönebildning och sparande, vilket bör kunna ledatill en lugnare löneutveckling och ett ökat hushållssparande. skaparvårt höga skattetryck problem. Det är därför väsentligt att skatteuttagetframöver kan begränsas. Skallskattekvoten kunna hållas nere som man upprätthåller ett betydandefinansiellt sparande i den offentliga sektorn måste budgetpolitiken mednödvändighet vara fortsatt stram. Kraven på stramhet förstärks med hänsyn tillden automatik som finns inbyggd i de offentliga utgiftssystemen. Det innebäratt rationaliseringarna i den statliga verksamheten måste fortsätta och attutgiftsprövningen måste vara stram och mycket noggrann. Dessutom måste ävengjorda utgiftsåtaganden omprövas. Av stor betydelse är att sådana förändringari utgiftssystemen genomförs pfanmässtgt och på ett sådant sätt att fördelningspolitiskahänsyn skjuts i förgrunden. Detbudgetförslag som regeringen redovisar i den reviderade finansplanen och debudgetpolitiska principer som man där diskuterar svarar enligt utskottetsmening väl mot de fördelningspolitiska krav och den stramhet som erfordras.Budgetförslaget överensstämmer också väl med de principer förutgiftsprövningen som vid upprepade tillSllen lagt fast, och somenligt utskottets mening alltjämt är giltiga. Dessa principer innebär: -Endast de allra mest angelägna reformerna börgenomföras. Omfattningen av sådana utgiftsökningar måste hållas nere samtidigtsom de finansieras genom att andra utgifter minskas. - Utgiftsbegränsningar måste åstadkommas på vissaområden. - Arbetet med att begränsa utgiftsautomatiken måstefortsätta. - Åtgärder som främjar utbudet av arbetskraft måsteprioriteras. -Existerande transfereringssystem måste granskasoch en prövning 1989/90:FiU40 göras av hur väl de tillgodoser uppställdamål. I det sammanhanget måste också bedömas hur systemen inverkar på arbetsvilja och förmögenhetsfördelning. -Åtgärder måste vidtas för att effektivisera denoffentliga verksamheten. Produktiviteten och måluppfyllelsen i olikaverksamheter måste granskas och kritiskt prövas, varvid även existerandeorganisationsformer måste kunna sättas i fråga. - Det totala skattetrycketmåste begränsas. Täckningav merkostnader för löner och pensioner m.m. Regeringenhar i bilaga 15 till årets budgetproposition under punkt C att till Täckning av merkostnader för löner och pensioner m.m. anvisaett förslagsanslag pä 3 000 milj.kr. Ienlighet med tidigare givna bemyndiganden kan anslaget användas för att täckademerkostnader som uppkommer pä reservationsanslag och obetecknade anslag tillföljd av nya löneavtal m.m. på det statliga området vilka godkänts avriksdagens finansutskott eller regeringen. Anslaget kan på motsvarande sättockså utnyttjas för förslagsanslag och förslagsvis betecknade anslagsposter somhar maximerats av regeringen. Däremot omfattar täckningsanslaget inteaffårsverken, inte heller det militära försvaret och civilförsvaret. Enligttidigare givna bemyndiganden kan anslaget likaså användas för att bestridamerkostnader av speciell art. Sålunda får anslaget utnyttjas närreservationsanslag, obetecknade anslag eller afiSrsverk belastas medmerutgifter för personliga tjänster inrättade åt dem som av trygghetsnämndengivits rätt att stanna kvar vid en myndighets utlokalisering frånStockholmsområdet. Ipropositionen framhåller föredragande statsrådet att regeringen efterprövning i varje särskilt fall bör kunna anvisa medel från anslaget för deangivna ändamålen. Närmedelsbehovet för avlöningar och pensioner har beräknats under de olikaanslagen i budgetpropositionen har beräkningarna utgått från de lönenivåer somenligt avtal gällde vid ingången av 1989. Det nu aktuella täckningsanslagetmotsvarar i princip merkostnaderna på de ovan nämnda anslagstyperna för senareingångna avtal. Av propositionen framgår att medelsbehovet under anslaget harberäknats med utgångspunkt i gällande avtal på det statliga området. Utskottethar för sin del inget att erinra mot den gjorda medelsberäkningen utantillstyrker att anslaget förs upp med under nästa budgetår. Finansfullmaktenoch årsbokslut för staten I kompletteringspropositionen (s. 53) meddelar finansministern att regeringen fram till propositionens avlämnande inte behövt utnyttja finansfullmakten under /90. Utskottet tillstyrker rege ringens förslag om en finansfullmakt på 2 500 milj.kr. för budgetåret 77 1990/91. Vadföredraganden anfört i propositionen (s. 5052) om årsbokslut /90:FiU40 för staten föranleder inget uttalande från utskottets sida. Ikompletteringspropositionen (s. 4849) föreslås att man skall avgifts-beläggavissa lånegarantier som fortfarande löper och som meddelats enligt numeraupphävda författningar om ekonomiskt stöd inom jordbrukets område. Förslaget avstyrks imotion Fi74 (c) yrkande 11. Finansutskottethar tidigare med gillande framhållit att den statligagarantiverksamheten bör bära sina egna kostnader, sett . Utskottet har också påpekat att detta kan ske bara omgarantiavgifter tas ut i ökad utsträckning och även äldre garantieravgiftsbeläggs. I överensstämmelse med detta synsätt har tidigareantagit lagen (1988:777) om avgift på vissa statliga garantier (prop.1987/88:150, FiU31, rskr. I en till lagen fogad bilaga anges 17stödförfattningar vilka numera omfattas av avgiftskravet. Tio av deförfattningar som uppräknas där är hänförliga till jordbrukets och fisketsområde. För dessa skall avgift betalas första gången för /91.Avgiften skall därvid beräknas på den utestående garanterade kapitalskulden perden . Avpropositionen framgår att det på jordbrukets område finns ytterligare någratyper av garantilån som ännu inte har kommit att omfattas av avgiftskravet. Detgäller lån som beviljats med stöd av fyra numera upphävda författningar.Eftersom det alltjämt finns utestående lån av detta slag bör, enligtföredragande statsrådet, avgift införas även för dessa lån. De lån det är frågaom har beviljats med stöd av följande författningar: -kungörelsen (nr 342) angående statligt stöd till jordbruketsyttre och inre rationalisering, - kungörelsen (1963:305) om statligt kreditstödtill förvärv och drift av -kungörelsen (1967:443) om statlig garanti för lån till maskinhållning inom jordbruket m.m.-kungörelsen (1967:453) om statligt stöd till jordbrukets rationaliseringm.m. mening bör avgift tas ut för alla typer av statliga garantier.Något skäl att undanta garantier beviljade med stöd av de fyra nämndaförfattningarna finns inte. Utskottet biträder således den i propositionenförslagna lösningen att även lånegarantier av detta slag skall avgiftsbeläggasfrån och med /91. bör avgiften därvid beräknaspå kapitalskulden per . Medhänvisning till det anförda avstyrker utskottet motion Fi74 (c) yrkande 11 ochtillstyrker propositionen i motsvarande del. Redovisning av rörligakrediter i statsbudgeten 1989/90:FiU40 Riksgäldskontorettillhandahåller s.k. rörliga krediter åt vissa statligamyndigheter, företag och afSrsverk. De rörliga krediterna används somrörelsekapital och liknar de checkräkningskrediter privata företag har hosbanker. Förändringari rörliga krediter redovisas i statsbudgeten. Om den samlade dispositionen avrörliga krediter väntas öka under ett efterföljande budgetår förs ökningen upppå budgetens utgiftssida. Ett minskat utnyttjande av rörliga krediter noteraspå motsvarande sätt som en negativ post på utgiftssidan. Eftersomförändringarna inverkar på statens upplåningsbehov har det ansetts önskvärt attha med denna redovisning i statsbudgeten. har emellertidalltmer av statens utgifter för upplåning lyfts ut från statsbudgeten. Detursprungliga motivet för redovisningen är därmed inte längre aktuellt.