bet · GD01LU24 · 1989-12-31 00:00:00 — Lagutskottetsbetänkande /90: LU24 I betänkandet behandlas två motioner (fp resp. vpk) varibegärs att reglerna om fotografers rättigheter till sina bilder skallintegreras i upphovsrättslagen. Vidare behandlas en motion (fp) om lagstiftningrörande utnyttjandet av personbilder utan den avbildades tillstånd. Företrädare för Nordiska fotografernas upphovsrättsråd harinför utskottet redovisat synpunkter på frågan om integrering av fotografirättenmed upphovsrätten. Utskottet avstyrker bifall till motionerna. Tillbetänkandet har fogats en reservation (fp, vpk) beträffande ställningstagandettill motionerna om fotografireglerna. 1989/90:L801 av m.fl. (fp) vari yrkasatt som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom integrering av fotografireglerna i upphovsrättslagen. 1989/90:L803 av och AlexanderChrisopoulos (vpk) vari yrkas att hos regeringen begär förslag tillsådan ändring i upphovsrättslagstiftningen att fotografilagen integreras iupphovsrättslagen och att fotografier därvid inte särbehandlas utan ges samma rättsskyddsom andra bildverk. 1989/90:L804 av () vari yrkas attriksdagen begär att regeringen tillsätter en utredning med uppgift att lämnaförslag till lagstiftning om rätt till egen bild. 1 Rik.idagen 1989/90. 1989/90 LU24 Gällandeordning Rätt tillfotografisk bild Lagen(1969:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk ger etttidsbegränsat skydd åt den som skapat ett sådant verk. Upphovsrättslagenbygger liksom motsvarande lagar i de andra nordiska länderna påinternationella konventioner. Skyddetenligt upphovsrättslagen innebär att den som skapat verket har rätt attutnyttja detta ekonomiskt och har ett visst ideellt betonat inflytande över huroch i vilka sammanhang det används. Har flera medverkat vid tillkomsten av detskyddade verket har var och en av dem upphovsrätt. Så kan t.ex. vara falletbeträffande ett filmverk, där upphovsrätten kan tillkomma manusförfattare,regissör, producent, arkitekter, koreografer m.fl. Fotograferna som medverkar ien film åtnjuter dock inte något skydd enligt upphovsrättslagen utan derasrättigheter regleras av lagen (1960:730) om rätt till fotografisk bild. Begreppenlitterärt och konstnärligt verk i lagen är mycket vidsträckta. Till litteräraverk räknas bl.a. skönlitteratur och beskrivande framställningar i ord såsomvetenskapliga arbeten och handböcker. Som konstnärliga verk räknas i principalla former där verk skapas i syfte att nå en konstnärlig verkan, t.ex. i bild,rörelse eller toner. Till denna grupp hör bl.a. målningar, alster avbildhuggarkonst, sceniska verk som teaterpjäser och koreografiska verk,musikaliska kompositioner både när de framförs och framträder i notskrift samtfilmverk, både spelfilm och under vissa förutsättningar kortfilmer ochjournalfilmer. Föratt en produkt över huvud taget skall anses som ett verk och därmed komma iåtnjutande av skydd enligt lagen måste den ha vad man brukar kalla verkshöjd.Samma sak kan också uttryckas så, att en produkt är ett verk, om den praktisktsett inte har kunnat framställas av två personer oberoende av varandra. Utanförskyddet faller därför idéer och uppslag som flera kan tänkas komma på, vanliganyhetsmeddelanden, vardagliga samtal, enklare nyttoföremål och andra prestationerav rutinmässig eller alldaglig karaktär. kan framträda i många olika former. Det kan vara fixerat på ettmateriellt underlag, dvs. i ett exemplar. Exemplar av verket är inte blott enbok eller en målning som kan ge en omedelbar upplevelse av verket, utan ocksåen grammofonskiva, en filmremsa, en trycksats, en matris osv., som endastmedelbart kan ge en sådan upplevelse. Verket kan också framträda i obeständigform, t.ex. i uppläsarens ord, i tonerna av ett musikstycke, i bilden påfilmduken eller televisionsskärmen. Alla former vari verket framträder fallerinom dess skyddssfår, även bearbetningar. Upphovsrättuppkommer utan några formaliteter, så snart upphovsmannen har gjort detskapade verket på något sätt tillgängligt för annan. En sådan uppkommen,ursprunglig upphovsrätt kan endast tillkomma den fysiska person som skapatverket. En juridisk person. t.ex. ettfilmföretag, kan inte vara upphovsman. Om upphovsmannen 1989/90:LU24 äranställd med uppgift att framställa upphovsrättsligt skyddade verk övergåråtminstone i viss omfattning upphovsrätten till arbetsgivaren. I vad mån rättenövergår beror på olika omständigheter, bl.a. innehållet i anställningsavtalet. Upphovsmannens rätt att ekonomiskt utnyttja sitt verkinnefattar en principiell ensamrätt att framställa exemplar av verket och attgöra verket tillgängligt för allmänheten, t.ex. genom att framföra eller visadet offentligt och sprida exemplar av verket. Som framställning av exemplaranses bl.a. olika former av kopiering av verket. Upphovsrättslagen innehåller också regler om s.k.närstående rättigheter, vilka ger bl.a. utövande konstnärer ochfonogramproducenter ett visst skydd. Skyddet för upphovsmän, utövande konstnärer m.fl. är ivissa avseenden inskränkt av hänsyn till allmänna eller enskilda intressen. Den som gör intrång i de rättigheter som lagen gerupphovsmän och andra rättighetshavare kan dömas till straff och förpliktas utgeskadestånd. Upphovsmännens rättigheter enligt upphovsrättslagen gällerunder av räknat från upphovsmannens död. För verk som utgivitsanonymt eller under en inte allmänt känd pseudonym räknas skyddstiden dock fråndet verket offentliggjordes. Fotografers rättigheter till sina bilder regleras somnämnts inte i upphovsrättslagen utan i lagen om rätt till fotografisk bild.Lagen gäller alla typer av fotografiska bilder och således inte bara bilderna ien film. Liksom upphovsrättslagen har den nuvarande fotografilagen tillkommit isamarbete med , och och bygger på internationellakonventioner. Enligt huvudregeln i fotografilagen har den som framställten fotografisk bild uteslutande rätt att genom fotografi, tryck, teckningeller annat förfarande framställa exemplar av bilden liksom att visa denoffentligt. Fotografen har således en förfoganderätt till bilden, något som ihuvudsak skyddar det ekonomiska värdet av bilden. Fotografilagen innehållerockså regler om ett ideellt skydd av bilden. För beställt fotografi gäller särskilda regler. Enligt 14§ fotografilagen tillkommer rätten till sådan bild beställaren, om inte annatuttryckligen har avtalats. Fotografen får dock på sedvanligt sätt ställa ut bildeni reklamsyfte, om inte beställaren förbjuder det. Även om fotografen harförbehållit sig rätten till ett beställt porträtt får beställaren låta ta inporträttet i tidning eller tidskrift eller i skrift med biografiskt innehåll,förutsatt att fotografen inte har gjort särskilt förbehåll mot det. I sammanhanget kan nämnas att upphovsrätten till litteräraoch konstnärliga verk enligt upphovsrättslagen från början alltid tillhör den som har skapat verket. Detta gäller såväl den ekonomiska rätten att mångfaldiga verket m.m. som den ideella rätten. Den ekonomiska rätten kan emellertid enligt 27 § upphovsrättslagen överlåtas till an nan. I fråga om beställd porträttbild gäller dock att upphovsmannen 3 1* 1989/90. inte fåröverlåta rätten till bilden utan tillstånd av beställaren eller 1989/90:LU24 dennes arvingar. Att exemplar av ett verk överlåts innebär inteatt upphovsrätten överlåts. Det upphovsrättsliga skyddet är enligt fotografilagen iregel från det år då bilden framställdes. Om fotografiet har ettkonstnärligt eller vetenskapligt värde gäller skyddet somenligt upphovsrättslagen, dvs. under fotografens livstid och därefter. Varje svensk medborgare är enligt 1 kap. 1 §tryckfrihetsförordningen (TF) tillförsäkrad rätten att i tryckt skrift yttrasina tankar och åsikter, offentliggöra allmänna handlingar samt meddelauppgifter och underrättelser i vad ämne som helst. Tryckfrihetens syfte angesi samma lagrum vara att säkerställa ett fritt meningsutbyte och en allsidigupplysning. Ingripanden mot någon på grund av innehållet i en tryckt skrift kanske endast i de fall TF medger det, och inskränkningar i tryckfriheten kan integöras genom vanlig lag såvida inte TF tillåter det. Den som överskrider degränser för yttrandefriheten som uppställs i TF gör sig skyldig tilltryckfrihetsbrott enligt 7 kap. 4 och 5 §§. Av 7 kap. 4 § TF följer att bl.a.förtal och förolämpning i tryckt skrift dvs. gärningar som i andra fall kanbestraffas som ärekränkningsbrott enligt 5 kap. utgörtryckfrihetsbrott. Yttrandefriheten i radio och TV garanteras inte av TF utangenom radioansvarighetslagen (1966:756) och ett ytterligare antal lagar på detradiorättsliga området. I dessa författningar finns regler om bl.a. yttrandefrihetsbrott.Missbruk av yttrandefriheten i radio och TV kan medföra ansvar ochskadeståndsskyldighet endast om gärningen innefattar yttrandefrihetsbrott,varmed avses de gärningar som anges i bl.a. 7 kap. 4 § TF. Till skillnad frånTF har radioansvarighetslagen m.fl. författningar inte karaktär av grundlag,vilket innebär att yttrandefriheten i radio och TV kan inskränkas genom vanliglag. Ett grundläggande mål för den offentliga verksamhetenskall enligt 1 kap. 2 § tredje stycket regeringsformen vara bl.a. den enskildes person liga välfård. Generella lagregler om skydd för den personliga integrite ten saknas emellertid, och varken TF eller någon annan författning innehåller bestämmelser som gäller integritetskränkande publicering av personbilder och andra uppgifter. Inte heller finns det några all männa bestämmelser som ger en person rätt till skadestånd om ett fotografi eller annan bild av honom utan tillstånd utnyttjas på ett sätt som är kränkande för hans personliga integritet. I den mån bildan vändningen är ärekränkande kan dock ansvar enligt 7 kap. 4 § TF eller 5 kap. ådömas. Endast i kommersiella sammanhang har det ansetts erforderligt med ett särskilt skydd mot att personbilder används utan den avbildades tillstånd. Enligt lagen (1978:800) om namn och bild i reklam gäller sålunda att näringsidkare vid marknads föring av varor, tjänster eller andra nyttigheter inte får använda framställning i vilken annans namn eller bild utnyttjas utan dennes - samtycke.Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot förbu- det kandömas till böter. Oavsett om förbudet överträtts uppsåtligen 1989/90:HJ24 eller avvårdslöshet har den vars namn eller bild utnyttjats rätt till På massmediaområdet har emellertid funnitspressetiska regler om bl.a. publicering av personbilder. De nuvarande etiskareglerna som tillämpas av pressen, radio och TV innebär att man i massmediaskall avstå från publicitet som kan kränka privatlivets helgd, om inte ettoavvisligt samhällsintresse kräver offentlig belysning. 1 fråga om bildmaterialsägs vidare att bilder som kan kränka eller såra skall undvikas samt att bilderinte får förfalskas eller utges för att vara autentiska när de inte är det.Efterlevnaden av de pressetiska reglerna övervakas av Pressens opinionsnämndoch Allmänhetens pressombudsman. När det gäller sändningar i radio och att övervaka att programföretagen utövar sin sändningsrätt ienlighet med både radiolagen och företagens avtal med staten. Statens avtal medföretagen föreskriver bl.a. att den enskildes privatliv skall respekteras iprogramverksamheten, om inte ett oavvisligt samhällsintresse kräver någotannat. Den svenska upphovsrättslagstiftningen är sedan år 1976föremål för en allmän översyn av upphovsrättsutredningen (Ju 1976:02). Också iövriga nordiska länder pågår liknande utredningsarbete. Upphovsrättsutredningenbedriver sitt arbete etappvis och har avlämnat flera delbetänkandensom helt eller delvis lett till lagstiftning. I utredningens senastebetänkande, (SOU 1988:31) Översyn av upphovsrättslagstiftningen. Delbetänkande4 som behandlar enskilt bruk institutionell exemplarframställning, anförutredningen att den i nästa etapp kommer att överväga bl.a. frågan omfotografirätten bör integreras i upphovsrättslagen. Motionsmotiveringar Rätt till fotografisk bild 1 motion L801 av m.fl. (fp) framhållsatt fotografikonsten är den enda form av konstnärligt skapande somsärbehandlas i immaterialrättsligt hänseende och att fotograferna länge harhävdat att de bör ha samma skydd som andra bildskapare. Härtill kommer enligtmotionärerna att den tekniska utvecklingen fört med sig att det numera ärsvårt att dra en klar gräns mellan fotografiska bilder och annan bildkonst.Dessutom har utnyttjandet av bilder ökat synnerligen kraftigt, och det är numeralätt att med datateknik ändra eller bearbeta fotografier. Motionärerna pekarockså på de konsekvenser som uppkommer då text och bild förekommer i ett ochsamma reportage. Medantexten skyddas av upphovsrättslagen åtnjuter fotografen endast 1989/90:LU24 detsvagare skydd som fotografilagen ger. En ytterligare omständighet som talar föratt fotografireglerna bör integreras i upphovsrättslagen är att fotografernasställning blivit svagare som beställarnas ställningstärkts; de sistnämnda är oftast företag och inte såsom antogs dåfotografilagen infördes enskilda personer. Motionärerna framhåller också attåtskilliga länder utanför , bl.a. , , haft fotografiregler i den upphovsrättsligalagstiftningen och att tendensen i våra nordiska grannländer nu går i sammariktning. Synpunkter liknande dem i motion L801 förs också fram imotion L803 av och (båda vpk). I motion L804 av () tas upp fråganom användningen i massmedia av personbilder utan den avbildades tillstånd.Motionären framhåller att det i ett rättssamhälle måste finnas ett starkt skyddför den personliga integriteten som också omfattar ett skydd mot att någon bliravbildad mot sin vilja och mot att personbilder sprids i inte önskvärdomfattning. Enligt motionären upplever åtskilliga människor det som obehagligtatt bilder av dem utnyttjas i olika sammanhang medan andra har en annaninställning. I motionen anförs flera olika exempel på fall då personerfotograferats och bilderna sedan används i massmedia för skiftande ändamål.Enligt motionären saknar till skillnad från exempelvisFörbundsrepubliken , , och särskilda reglersom förhindrar att personbilder används utan den avbildades tillstånd.Motionären framhåller att skyddet för personbilder fått ökad aktualitet genomdet sätt på vilket massmedia numera utnyttjar bildmaterial utan tillbörligrespekt för privatlivets helgd. Det finns därför ett klart uttalat behov avregler mot i vart fall inte auktoriserat offentliggörande av personbilder sominte har ett oavvisligt allmänintresse. behandling Rätt till fotografisk bild Frågor rörande fotografers rättigheter har flera gångertidigare behandlats i , senast vid /88 med anledning aven motion med i huvudsak samma syfte som den nu aktuella. I sitt av riksdagengodkända betänkande LU 1987/88:9 avstyrkte utskottet bifall till motionen medhänvisning till att spörsmålet övervägdes av upphovsrättsutredningen. Användningav personbilder 1989/90:LU24 tillkallades för attfrämst överväga åtgärder mot de ökade risker för integritetskränkningar som denmoderna tekniken för ljudupptagning och fotografering medför. Kommitténavlämnade delbetänkandet (SOU 1974:85) Fotografering och integritet. Ibetänkandet föreslogs att bestämmelser skulle införas i om straffför den som olovligen fotograferar någon annan i hemmet eller på annan frånallmän insyn skyddad plats. Vidare föreslog utredningen en särskild lag omTV-övervakning. På grundval av sistnämnda förslag infördes sedermera lagen(1977:20) om TV-övervakning. Kommitténs förslag om straff för olovlig fotograferingledde däremot inte till lagstiftning. Skälet härför var (se prop. 1975/76:194s. 6) att det var svårt att ta ställning till vilka åtgärder som behövde vidtasmot olovlig fotografering, innan det gick att överblicka i vad mån det varmöjligt att ingripa mot spridning av fotografier m.m. som rörde enskildasprivata förhållanden, ett spörsmål som kommittén skulle överväga i ett senareskede av utredningsarbetet. Kommittén fullföljde sitt uppdrag i den delen genomframläggandet av betänkandet (SOU 1980:8) Privatlivets helgd. I betänkandetkonstaterades att I kap. 2 § regeringsformen innehåller ett målsättningsstadgandeom att det allmänna skall värna den enskildes privatliv men att svensk rättsaknar ett allmänt skydd för den enskildes integritet. försöktebesvara frågan om hur målsättningen skulle uppfyllas kunde enighet inte uppnås.Fyra av kommitténs åtta ledamöter ansåg att den enskildes privatliv skyddastillräckligt genom massmedias egen självsanering inom den dåvarandeorganisationen. En ledamot ville därutöver införa en särskild rätt tillekonomisk gottgörelse för den enskilde som drabbats och även ge personen ifråga möjlighet att föra skadeståndstalan vid allmän domstol. Tre ledamöterförordade lagstiftning som i huvudsak skulle innebära att de pressetiskanormerna och självsane-ringsorganens praxis upphöjdes till lag. I betänkandetredovisades de tre olika linjerna vid sidan av varandra. betänkande om privatlivetshelgd re-missbehandlades, varvid det visade sig att meningsskiljaktigheternainom kommittén återspeglades i remissutfallet. Regeringen beslöt därefter attöverlämna betänkandet jämte remissyttrandena till yttrandefrihetsutredningensom tillkallats för att utreda frågor om en ny yttrandefrihetsgrundlag. avlämnade betänkandet(SOU 1983:70) yttrandefriheten, vari framlades förslag till en nyyttrandefrihetsgrundlag. I betänkandet tog utredningen också upp de frågor sombehandlats av integritetsskyddskommittén. Yttrandefrihetsutredningenkonstaterade (se SOU 1983:70 s. 250 och 251) att kraven på en förstärkning avintegritetsskyddet tycktes hänföra sig uteslutande till de journalistiskauttrycksformerna, nämligen press, radio och TV. Det missnöje som rådde riktadesig med andra ord mot den yttrandefrihet som skyddas genomtryckfrihetsförordningen och radioansvarighetslagen. borde det allmänna lik- somdittills visa förtroende för den självsanerande verksamheten. Ut- 1989/90:LU24 redningenpåpekade härvidlag bl.a. att även om pressetiken åsidosatts genom allvarligaintegritetskränkningar läget allmänt sett inte var oroväckande och attstandarden i var högre än på många andra håll i världen. avrådde bestämt från att manlagstiftningsvägen förstärker integritetsskyddet på något av de sätt som diskuteratsinom integritetsskyddskommittén. De fina nyanseringar som krävs vid avvägningenmellan yttrandefrihetsintresset och integritets-skyddsintresset medförde,fortsatte utredningen, att ämnesområdet lämpade sig bättre för självsaneringän för lagreglering, vilken nödvändigtvis skulle bli trubbig och trög såväl ifråga om normer som tillämpning. Inte heller ersättningslinjen kunde förordasav yttrandefrihetsutredningen. Betänkandet yttrandefriheten lades efterremissbehandling till grund för förslagen i proposition 1986/87:151 omändringar i tryckfrihetsförordningen m.m. Förslagen i propositionen avsåg ihuvudsak grundlagsskyddet för tryckta skrifter, medan yttrandefrihetsutredningensförslag om ändrade grundlagsregler för radio, TV, filmer m.m. inte togs upp ipropositionen utan skulle beredas ytterligare under parlamentarisk medverkan.I propositionen (s. 44) berörde departementschefen den av utredningenövei"vägda frågan om kriminalisering av kränkningar av privatlivets frede.d. Departementschefen ansåg att man mera bör lita till de regler som gällerinom pressens självsanerande verksamhet och motsvarande regler på radio- ochTV-området än på lagstiftning. Att inskränka den grundlagsskyddadetryckfriheten och yttrandefriheten i övrigt utan att det fanns någon meraallmän uppslutning bakom detta var för departementschefens del otänkbart. Detvar också svårt att göra den grannlaga avvägning mellan yttrandefrihets-ochintegritetsskyddsintressena som måste göras om man skulle utforma enansvarsbestämmelse. Inte heller såg departementschefen det som lämpligt attutöka möjligheterna att få ersättning så som föreslagits av en ledamot iintegritetsskyddskommittén. I samband med behandlingen av proposition 1986/87:151avslog på hemställan av i betänkandet KU1987/88:36 bl.a. en motion vari framfördes önskemål om en översyn av gällandeetiska regler och skadeståndsbelopp vid kränkningar av den enskildesintegritet. Som skäl för ställningstagandet anförde attnågra åtgärder då inte var påkallade från statsmakternas sida i syfte attundvika publicitetsskador för enskilda. Det var emellertid angeläget attregeringen noggrant följer utvecklingen och om det skulle visa sig erforderligtåterkommer med förslag till åtgärder. Vad som då bl.a. bör kunna övervägas varenligt ett genomförande av ett avyttrandefrihetsutredningen framlagt förslag till ändring av ärekränkningsreglerna. I betänkandet behandlar utskottet två motioner vari begärsatt de regler om fotografers rätt till sina bilder som finns ifotografilagen skall integreras i upphovsrättslagen. Vidare behandlas en motionom lagstiftning till skydd mot att personbilder utnyttjas utan den avbildadestillstånd. Lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära ochkonstnärliga verk ger ett tidsbegränsat skydd åt den som skapat ett sådantverk. Skyddet innebär att den som skapat verket har rätt att i princip ensamutnyttja verket ekonomiskt genom att framställa exemplar av det och göra verkettillgängligt för allmänheten t.ex. genom att framföra eller visa verketoffentligt och sprida exemplar av det. Upphovsmannen har också ett visstideellt betonat inflytande över hur och i vilka sammanhang verket används.Skyddet för upphovsmannens rättigheter gäller under , som huvudregelräknat från upphovsmännens död. Begreppen litterärt och konstnärligt verk iupphovsrättslagen är mycket vidsträckta och täcker bl.a. i stort sett samtligakonstarter. Lagen är dock inte tillämplig på fotografiska bilder utanfotografernas rättigheter regleras i en särskild lag, lagen (1960:730) om rätttill fotografisk bild. Skyddet för fotografiska bilder liknar i sina huvuddragupphovsrätten. Sålunda har fotografen bl.a. en principiell ensamrätt attframställa exemplar av bilden och visa den offentligt. Vissa skillnader finnsemellertid mellan regelsystemen. För beställda fotografier gäller t.ex. andraregler än för beställda konstverk. Vidare gäller skyddet för fotografisk bildsom regel under från det bilden framställdes. För bilder med konstnärligteller vetenskapligt värde är dock skyddstiden densamma som enligtupphovsrättslagen. 1 motionerna L801 av m.fl. (fp) och L803av och (båda vpk) yrkas att reglernaom fotografisk bild skall integreras i upphovsrättslagen. Som skäl föryrkandena framhåller motionärerna bl.a. att det numera är svårt att dra någonklar gräns mellan fotografier och verk som skyddas av upphovsrättslagen samtatt fotograferna har svårt att hävda sina rättigheter gentemot dem sombeställer fotografier. Utskottet delar motionärernas uppfattning att det finnsskäl som talar för att tillämpningsområdet för upphovsrättslagen bör vidgastill att omfatta även fotografier. Enligt vad utskottet inhämtat kommerupphovsrättsutredningen också att i sitt slutbetänkande, som beräknas bli avlämnati mitten av april , föreslå att regler om fotografier förs in iupphovsrättslagen. I avvaktan på remissbehandlingen av förslaget ochregeringens ställningstagande till spörsmålet anser utskottet att någrauttalanden från sida i ämnet inte är erforderliga. Utskottetavstyrker därmed bifall till motionerna L801 och L803. I motion L804 av () tas upp fråganom användningen i massmedia av personbilder utan den avbildades tillstånd.Motionären framhåller att det i ett rättssamhälle måste finnas ett starkt skyddför den personliga integriteten som bl.a. omfattar ett skydd mot att någon bliravbildad mot sin vilja och mot att personbil- der spridsi inte önskvärd omfattning. Enligt motionären upplever 1989/90:LU24 åtskilligamänniskor det som obehagligt att bilder av dem utnyttjas i olika sammanhang medan andra har en annan inställning. hävdas attskyddet för personbilder fått ökad aktualitet genom det sätt på vilket massmedia numera utnyttjar bildmaterial utan tillbörlig respektför privatlivets helgd. Det finns därför ett klart uttalat behov av regler moti vart fall inte auktoriserat offentliggörande av personbilder