bet · GD01JuU6 · 1989-12-31 00:00:00 — I detta betänkande behandlar utskottet ett antal motionermed önskemål om kriminalisering av prostitutionskontakter samt om åtgärder mototillåten pornografisk föreställning och mot spridning av barnpornografi. Utskottet avstyrker bifall till motionsyrkandena oni enkriminalisering av prostitutionskontakter och hänvisar till ett uttalande avriksdagen om att bör stimuleras att bygga upp enkontinuerlig prostitutionsförebyggande verksamhet. Utskottet avstyrker ävenövriga motionsförslag. Till betänkandet har fogats dels två reservationer (c,vpk), i vilka förordas uttalanden av om att kundernas förfarande vidprostitution skall kriminaliseras resp. att åtgärder bör vidtas mot otillåtnapornografiska föreställningar, dels ett särskilt yttrande (mp) i frågan omkriminalisering vid prostitution. 1988/89:Ju221 av m.fl. (c) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts ombehovet av åtgärder mot distribution av barnpornografi. 1988/89:Ju615 av m.fl. (s) vari yrkasatt beslutar att kundernas förfarande i prostitutionsförhållandenkriminaliseras. Motiveringenåterfinns i motion l988/89:So234. 1988/89:Ju623 av m.fl. (vpk) vari yrkas 2. att hos regeringen begär lagförslag somkriminaliserar ett prostitutionsförhållande. 1988/89:Ju631 av m.fl. (c) vari yrkasatt hos regeringen begär att frågan om kriminalisering av deprostituerades kunder skall prövas i enlighet med vad i motionen anförts.Motiveringen återfinns i motion 1988/89:So514. 1988/89:Ju635 av () vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär att frågan om kriminalisering vid prostitutionskall prövas i enlighet med vad i motionen anförts. 1989/90 JuU6 1988/89:Ju636av Gunilfa m.fl. (c) vari yrkas att hos 1989/90:JuU6regeringen begär förslag till ändring i angående kriminali- 'sering av prostitutionskontakter i enlighet med vad som anförs imotionen. 1988/89:Ju818 äv () vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär förslag om ändring av allmänna ordningsstadgan ienlighet med vad som anförts i motionen. 1988/89:Ju819 av () vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär förslag om en sådan ändring av allmänna ordningsstadganatt ett verksamt förbud mot pornografisk föreställning stadgas. I motionerna Ju615, Ju623, Ju631, Ju635 och Ju636 föreslåsen kriminalisering av kontakter med prostituerade. Vad som avses är enkriminalisering av kundernas förfarande. I flera av motionerna framhålls attbakom prostitutionen finns kvinnoförtryck och kvinnoförakt samt attprostitutionen innebär en kommersialisering av sexualiteten som motverkarsträvandena i riktning mot jämställdhet mellan kvinnor och män. Vidareåberopas att en kriminalisering skulle bidra till att begränsa farorna förspridande av HFV-smitta i samband med prostitution. I motionerna Ju818 och Ju819 förordas ändringar i syfteatt åstadkomma att förbudet i allmänna ordningsstadgan mot offentligporno-grafbk föreställning blir verksammare. Enligt vad som anförs i motionernahar det visat sig att nuvarande förbud i 10 § allmänna ordningsstadgan ävenefter en ändring är otillräckligt. Som motivering åberopas att ungakvinnor som yrkesmässigt arbetar inom pornografisk verksamhet utsätts förrisker på samma sätt som prostituerade och alt det är samma förnedrandekvinnosyn som styr såväl prostitutionen som den avancerade pornografiskaverksamheten, I motion Ju818 föreslås i syfte att göra förbudet verksammare att straffekalan för brott mot 10 § allmänna ordningsstadgan ändras frånnuvarande böter eller Sngelse till Sngelse i högst två åreller, om omständigheterna är mildrande, böter, I motion Ju221 föreslås att skall göra ettuttalande om behovet av åtgärder mot dbtribulion av barnpornografi. Allmänbakgrund i989/90:JuU6 Det är inte straffbart att mot ersättning tillhandahållasexuella tjänster. Inte heller är det annat än undantagsvis straffbart attskaffa sig tjänster av detta slag. Ett sådant undantag föreligger då denprostituerade är . Enligt 6 kap. 10 § (BrB) är detstraffbart som förförebe av ungdom att genom ersättning skaffa eller försökaskaffa sig tillfälligt sexuellt umgänge med någon som är . Straffetär böter eller Sngelse . Ett annat undantag gäller om någonutnyttjar att den prostituerade befinner sig i ett hjälplöst tillstånd. Det kandå vara fråga om sexuellt utnyttfande enligt 6 kap. 3 § BrB. Straffet försexuellt utnyttjande är Sngelse i högst . Straffbestämmelsen i 6 kap. 10§ om förförelse av ungdom kompletteras av 6 kap, 11 § BrB, vari stadgas attansvar för gärning som begås mot någon under viss ålder skall ådömas även densom inte insåg men hade skälig anledning anta att den andre ej uppnått föreskrivenålder. Att främja prostitution är däremot straffbart i flerafall. Enligt 6 kap, 8 § första stycket BrB skall sålunda den som främjar ellerpå ett otillbörligt sätt ekonomiskt utnyttjar att annan har tillSlliga sexuellaförbindelser dömas för koppleri till Sngelse i högst . För grovtkoppleri är straffet Sngelse i lägst två och högst (6 kap. 9 § BrB). Ett särskilt straffansvar såsom för koppleri gäller ivissa fall för fastighetsägare då en upplåten lägenhet används för prostitution(6 kap, 8 § andra stycket BrB), Fastighetsägare har också särskilda möjligheteratt säga upp hyresgäster och bostadsrättshavare när en lägenhet används på dettasätt (12 kap. 42 § 8 jordabalken och 33 § första stycket 8 bostadsrättslagen). De nu redovisade bestämmelserna fick sin utformning genomlagstiftning (prop, 1983/84:105, JuU 25, rskr, 332). Till grund förlagstiftningen låg i första hand sexualbrottskommitténs betänkande (SOU1982:61) Våldtäkt och andra sexuella övergrepp. Den särskilda frågan om kriminalisering av kontaktermellan prostituerade och kunder övervägdes lagstiftningsärende.Enligt departementschefen (prop, 1983/84:105 s, 39) borde prostitutionen somsådan inte kriminaliseras, vare sig för den prostituerade eller för kunden, 1stället borde lagstiftningen inriktas på att motverka prostitutionen genomökade möjligheter att ingripa mot koppleri. Departementschefen förklarade sigvidare dela sexualbrottskommitténs uppfatt- r 1989/90. ning attdet med hänsyn främst till de prostituerade kvinnorna skulle 1989/90:JuU6vara olyckligt att ens för vissa speciella fall utöka kriminaliseringenrörande prostitutionskontakter. Departementschefen betonade docksamtidigt att det inte fanns anledning att ändra den bestämmelse somkriminaliserar prostitutionskontakter med ungdomar . Utskottet anfördeför sin del följande (JuU 1983/84:25 s. 24 f): Utskottet vill till en början slå fast att det är ettangeläget samhällsintresse att så långt möjligt försöka motverkaprostitutionen och dess skadeverkningar. Mycket talar emellertid mot ettallmänt straffeanktio-nerat förbud mot prostitution. Intresset av effektivasocialvårdande insatser skulle kunna motverkas av en kriminalisering. Vidareskulle, som också framhålls av departementschefen, en kriminalisering somriktar sig mot de prostituerade kvinnorna te sig ytterligt inhuman och kunnauppfattas som en form av kljisslagstiftning. Inte heller med en kriminaliseringsom riktar sig enbart mot dem som utnyttjar prostituerades tjänster, kunderna,skulle man enligt utskottets mening kunna undvika sådana oönskade effekter somär förenade med ett allmänt utformat förbud mot prostitution; exempelvis skulleen sådan lagstiftning framkalla behov av särskilda mellanhänder för deprostituerade, och även om kriminaliseringen gjordes med begränsning tillkunderna skulle den med all sannolikhet bidra till att göra prostitutionensvåråtkomlig för myndigheterna. Andra allvarliga kriminalpolitiska invändningarmot en sådan kriminalisering är de risker för utpressning den kan medföra ochde svårigheter att upprätthålla kontrollen av efterlevnaden som skulle uppstå. Utskottet anslöt sig således till departementschefensställningstagande att det inte borde ske någon utvidgning av kriminaliseringeni fråga om prostitutionskontakter. Enligt vad utskottet fortsättningsvis anfördevar det i första hand inte åtgärder av straffrättslig karaktär som skullevidtas utan åtgärder på det sociala planet. I straffrättsligt hänseende ansågutskottet att man borde rikta in sig mot de personer som tjänar pengar påandras prostitution. Vidare anförde utskottet att det inte fanns någraprincipiella hinder mot att låta prostitutionen förbli straflri i fråga omsåväl den prostituerades som kundens handlande som reglerna omkoppleriverksamhet skärptes. Frågan om en kriminalisering av prostitutionskontakterbehandlades av utskottet också vid två tillfållen /riksmöte.Vid bägge tillSllena avstyrkte utskottet motioner, i vilka föreslogs attkundernas handlande skulle kriminaliseras (JuU 1985/86:3 och 20). I det första ärendet () avstyrkte utskottetmotionsförslagen med hänvisning huvudsakligen till sina lagstiftningsärendegjorda ställningstaganden (JuU 1985/86:3 s. 19 f). förklarade sigutskottet vilja närmare utveckla sin syn på det allvarliga samhällsproblem somprostitutionen utgör. Såsomockså skedde när frågan senast behandlades vill utskottet först /90:JuU6 slå fastatt det är ett angeläget samhällsintresse att så långt möjligt motverkaprostitutionen och dess skadeverkningar, inte minst i fråga om den brottslighet som följer i dess släptåg. företeelsemed sådana negativa verkningar i samhället att den måste Prostitutionen är inte bara på många olika sätt skadligför de inblandade parterna, i första hand kvinnorna. ocksåägnad att negativt påverka sexualsynen i allmänhet. I ett brett perspektiv har prostitutionen samband med desociala förhållandena och strukturerna. De sociala åtgärdernas betydelse föratt minska prostitutionen kan därför knappast överskattas; utan sådana insatserfinns det sannolikt inte några förutsättningar att nå varaktiga resultat. Utskottetvill som sin mening framhålla att de åtgärder man från samhällets sida måstevidta för att bekämpa prostitutionen sålunda inte i första hand är avstraffrättslig karaktär utan ligger på det sociala planet. Det har visat sig möjligt att med sociala insatser, bl.a.genom de särskilda prostitutionsprojekt som bedrivs inom socialförvaltningarnai de större städerna, uppnå framgångar i kampen mot prostitutionen. Enförutsättning för ett framgångsrikt arbete är emellertid att verksamhetenbedrivs med kontinuitet och att tillräckliga medel avsätts för verksamheten. Även i det andra ärendet () hänvisadeutskottet till sina tidigare bedömningar i fråga om kriminalisering vidprostitution (JuU 1985/86:20 s, 4 f), I sammanhanget berörde utskottet också faranför spridning av HIV-virus och erinrade därvid om att regeringen i maj 1985tillsatt den s.k. aids-delegationen för att följa och initiera forskning ochandra åtgärder beträffande bl.a. smittspridning vid prostitution. behandlade vid /87 ett parmotioner som gällde sociala åtgärder mot prostitutionen. I sitt av riksdagengodkända betänkande (SoU 1986/87:22, rskr. 191) redovisade socialutskottet (s.27 f) att det förekommit åtgärder i syfte att förhindra prostitutionoch för att hjälpa kvinnor som redan är prostituerade. I , , och de orter därgatu-prostitution förekommer finns uppsökande grupper som arbetar medprostituerade kvinnor. Dessa grupper ingår i den ordinarie socialtjänstensorganisation, och verksamheten är en del av insatser blandutsatta grupper. har under en följd av år arbetat med ettprojekt om prostitutionsförebyggande arbete. Arbetet, som var inriktat påkunskapsinsamlande, är nu avslutat och én delredovisning ges i rapportenUngdomar i riskzon, som i första hand är avsedd att användas som arbetsmaterialför personal som arbetar med utsatta ungdomsgrupper. En ytterligare redovisningkommer att presenteras , Avsikten är att projektet skallavslutas med ett seminarium då de samlade erfarenheterna skallredovisas. Vidareframhöll socialutskottet att prostituerade som missbrukar nar- 1989/90:JuU6kotika hade uppmärksammats speciellt på grund av risken för spridning avHlV-smitta. Bl.a. hade anvisat 100 milj. kr. för bekämpningen av aidsoch av dessa medel skulle stöd utgå för att utveckla den uppsökande verksamhetenbland prostituerade och för den långsiktiga behandlingen av dem. anförde fortsättningsvis att det enligtsocialtjänstlagen (1980:620) åligger kommunen att ansvara för att de som vistasi kommunen får det stöd och den hjälp de behöver. I detta ligger, framhöllsocialutskottet, att genom sociala insatser skall förebygga attkvinnor drivs till prostitution och hjälpa dem som är prostituerade att kommaur sin situation. Avslutningsvis konstaterade socialutskottet att sådan verksamhetockså bedrivs i de städer där gatuprostitution förekommer samt att verksamhetenfått eller kommer att få statligt stöd för utvecklingsarbete. Frågan om kriminalisering av prostitutionskontakteraktualiserades också i en interpellationsdebatt i i maj 1987.Socialministern tillfrågades om det skulle komma något förslag om attkriminalisera prostitutionen. Socialministern besvarade frågan nekande ochtillade att något sådant förslag inte heller förbereddes i (protokoll 1986/87:121 s. 113 115). Vid /88 behandlade ett antalmotioner om kriminalisering av prostitutionskontakter motsvarande dem som äraktuella. inhämtade yttrande över motionerna frånsocialutskottet, som inom ramen för sin beredning av ärendet anordnade enutfrågning vid vilken även justitieutskottet var närvarande. Vid utfrågningenframkom olika meningar i frågan om huruvida prostitutionskontakter bordekriminaliseras. Samtliga deltagare var dock överens om att förebyggandeåtgärder i olika avseenden var nödvändiga. I socialutskottets yttrande till justitieutskottet (SoU1987/88:3y) anförs följande under rubriken om dagensprostitution (s. 26 0: Liksom förekommer gatuprostitution iStockholm, , och . I samtliga dessa städer finns inomsocialtjänsten prostitutionsgrupper, som bedriver uppsökande verksamhet blandde prostituerade kvinnorna. Antalet gatuprostituerade kvinnor under ett årbedöms i vara 500 600, i omkring 500, i ca 250 och iNorrköping 75 100. förekommer prostitution i olika lokaler såsommassageinstitut och ateljéer, men denna typ av prostitution bedöms ha minskatpå senare år. De kvinnor som förekommer i gatuprostitutionen kommer oftafrån 1989/90:JuU6 s.k. multiproblemfamiljer och är otrygga och splittrade. Dehar likaså ofta en bristfållig skolgång bakom sig och saknar i många fallyrkesutbildning och arbetslivserfarenhet. Deras motiv för att delta i prostitutionenär behovet att skaffa pengar som sedan används för att köpa trygghet och statuseller tillgodose mi,ssbruksbehov. Vid utskottets hearing framförde socialarbetare i Göteborgsom sin uppfattning att det i .stor utsträckning var samma kvinnor som ägnadesig åt prostitution i olika former. Det skulle alltså snarare röra sig om olikaprostitutionstillSllen än om olika grupper av prostituerade. Andelen intravenösa narkotikamissbrukare bedöms iStockholm vara och i av de gatuprostituerade. IGöteborg är situationen traditionellt en annan med mycket få intravenösamissbrukare bland de prostituerade. Däremot bedöms av kvinnorna varaalkoholiserade. Även i finns ett tämligen stort inslag av alkohol-eller biandmissbrukare bland de prostituerade kvinnorna. 1 och finns ett litet antal HIV-smittadeprostituerade. Dessa kvinnor är alla grava intravenösa missbrukare. Såvittkänt förekommer inga HIV-smittade prostituerade i eller , Antalet kunder i prostitutionen bedöms även nu vara 100000 , vilket motsvarar 3 av den manliga svenska befolkningen, Sven-AxelMånsson den svenske forskare som ägnat sig åt forskning avseendemännen i prostitutionen bedömer att av den nu levande svenskamanliga befolkningen har haft prostitutionskontakter i . Männen skiljersig inte från vanliga svenska män, men kan grovt delas upp i två grupper, delsen grupp vaneköpare som omfattar av hela gruppen män, delsresten som kan kallas tillSllesköpare. Motiven för de män som söker kontakt medprostituerade kvinnor torde enligt i huvudsak vara att finna inom treområden, nämligen 1) Nyfikenhet önskan om sexuell variation och kravlöshet. Idenna grupp finns sannolikt många av de tillSllesköpande männen. 2)Kontaktsvårigheter och ensamhet. I denna grupp torde en stor del av vaneköparnakunna återfinnas. 3) Samlevnadsproblem. anförde i sitt betänkande (JuU1987/88:12) följande om kriminalisering av prostitutionskontakter (s. 14 f). Som är nämnt har utskottet vid flera tillfållenbehandlat frågan om en utvidgad kriminalisering vid prostitution. Utskottet hardärvid avvisat förslag om en kriminalisering av de prostituerades handlande.Som motivering har utskottet bl.a, åberopat att en sådan, mot de prostitueradekvinnorna riktad lagstiftning skulle te sig ytterligt inhuman och utan tvekankunna uppfattas som en klasslagstiftning. Utskottet har härvidlag ingen ändraduppfattning och i den mån yrkandet i motion Ju612 om en kriminalisering avkönshandeln avser kriminalisering av de prostituerades handlande avstyrkerutskottet bifall till motionen. 1** 1989/90. Vad så angår en kriminalisering av kundernas beteende harutskottet /90:JuU6 vid de tillSllen frågan varit aktuell tagit avstånd ävenfrån detta. Inte heller socialutskottet har i sitt yttrande i detta ärendeförklarat sig vilja ställa sig bakom motionsförslagen om en kriminalisering avkundernas beteende. 1 yttrandet åberopar socialutskottet flera av de skäl somtidigare från bl.a. justitieutskottets sida har anförts mot en sådankriminalisering. I likhet med socialutskottet vill justitieutskottet i ochför sig inte utesluta att en kriminalisering av kundernas beteende skulle kunnafå en viss avhållande effekt på benägenheten att anlita prostituerade. Justitieutskottetkan också väl förstå uppfattningen att en sådan kriminalisering skulle kunnasägas markera att samhället tar avstånd från den verksamhet som prostitutioneninnebär. Inte heller enligt justitieutskottets mening är emellertid dessa skälnog för att uppväga de nackdelar som är förenade med en kriminalisering. Mot en kriminalisering kan som socialutskottet gör i sittyttrande för det första åberopas att det kan vara svårt att tillräckligtentydigt definiera den straffbelagda gärningen. Vidare är det uppenbart att detskulle vara förenat med påtagliga svårigheter att bevisa ett påstått brott,inte minst därför att gärningen i normalfallet bygger på en uppgörelse mellantvå personer som inte har något intresse av att avslöja att ett brott harbegåtts. En annan huvudinvändning är, som socialutskottetredovisar, att en kriminalisering av kundernas beteende skulle kunna fånegativa effekter även för de inblandade kvinnorna. Eftersom kunderna efter enkriminalisering kan tänkas bli mer måna om att inte synas, är risken stor attprostitutionen går under jorden, vilket skulle försvåra arbetemed förebyggande åtgärder. En sådan utveckling vore, som socialutskottetframhåller, särskilt allvarlig med hänsyn till att många av kvinnorna harmissbruksproblem och behöver vård. Risken för spridning av HlV-smitta gör detdessutom än viktigare att inte försvåra möjligheter tillförebyggande insatser. Även om inte heller justitieutskottet kan ställa sig bakommotionsförslagen om att kriminalisera kundernas beteende villjustitieutskottet framhålla att prostitutionen är en företeelse som över huvudtaget inte kan accepteras. Prostitution medför bl.a. att kvinnor utnyttjas ochförnedras och den motverkar strävandena mot jämställdhet mellan kvinnor ochmän. Dessutom bidrar prostitutionen till att negativt påverka sexualsynen iallmänhet. Liksom tidigare är det justitieutskottets inställning attprostitutionen i första hand skall motarbetas med sociala insatser, inte medstraffrättsliga. Vad socialutskottet i sitt yttrande anfört om betydelsen avsociala åtgärder och förebyggande arbete av annat slag vill justitieutskottetdärför instämma i. Som socialutskottet framhåller är det sålunda nödvändigt attsocialtjänsten genom aktivt uppsökande verksamhet försöker hjälpa och biståkvinnor som är prostituerade. åtgärder bör dessutom i likhetmed vad socialutskottet anför ta sikte också på de inblandade männen. Det är en viktig uppgift att få männen attförstå verkligheten bakom prostitutionen och dess konse- 1989/90:JuU6 kvenserför de inblandade kvinnorna. Lika viktigt är att det görs klart för männen att prostitution är förenad med risk för spridning av allvarligasjukdomar liksom med kriminalitet och social utslagning över huvud taget. Mot den bakgrund som redovisats ansluter sigjustitieutskottet till socialutskottets förslag att börstimuleras att bygga upp en kontinuerlig prostitutionsförebyggande verksamhet.Detta kan som socialutskottet föreslår ske genom bidrag till utvecklingsarbetepå området eller på annat sätt. Regeringen bör överväga möjligheterna attstödja en sådan verksamhet. Detta bör med anledning av motionernaJu612, Ju616, Ju617, Ju619, Ju620, Ju639 och So7 som sin mening ge regeringentill känna. anslöt sig till utskottets förslag (rskr.1987/88:174). Vid förra behandlade socialutskottet en motion(1988/89:So234) i vilken yrkades att hos regeringen skulle begäraintensifierade sociala insatser för de prostituerade. Efter att bl.a. haredogjort för justitieutskottets behandling av frågan året dessförinnanredovisade socialutskottet i sitt betänkande (1988/89:SoU20) att regeringenfrån ett anslag om insatser mot aids hade ställt medel till förfogande för attstärka insatserna mot prostitution. Dels hade medel från det s.k. storstadsbidragetanvänts för att motverka prostitution, dels hade gett stödtill ett par projekt på området samt till ett antal institutioner som ärinriktade på vård av prostituerade missbrukare. avstyrkte bifall till motionen medföljande motivering (s. 14). Utskottet instämmer i motionärernas uppfattning att desociala insatserna för prostituerade kvinnor bör förstärkas. Utskottetvidhåller sin inställning att det får anses angeläget att stimulerauppbyggnaden av den prostitutionsförebyggande verksamheten. Utskottetförutsätter att regeringen tar erforderliga initiativ i denna fråga och anserdärför inte att det finns skäl för att vidta någonåtgärd med anledning av motion So234, Motionen avstyrks följaktligen. Förbudet i allmänna ordningsstadgan Efter en lagändring är det enligt 10 § allmännaordningsstadgan (1956:617) förbjudet att anordna offentlig pornografiskföreställning, och den som bryter mot detta förbud kan enligt 29 § förstastycket 1 dömas till böter eller Sngelse (prop. 1981/82:187,JuU 56, rskr. fanns inte något sådant förbud men för att fåanordna l989/90:JuU6 en offentlig pornografisk föreställning krävdes enligtallmänna ordningsstadgan tillstånd av polismyndigheten. kundevidare meddela föreskrifter om ordning och säkerhet och även förbjudaföreställningen om den innehöll något som stred mot lag. Till grund ändringar i allmännaordningsstadgan låg förslag som hade framförts av 1977 årsprostitutionsutredning i betänkandet (SOU 1981:71) Prostitutionen i bakgrund och åtgärder, lagstiftningsärende förklarade sig utskottetinstämma i huvudtankarna bakom förslaget att förbjuda anordnandet av offentligapornografiska föreställningar (JuU 1981/82:56 s. 4 ff). Sålunda var enligtutskottets mening förslaget att se som ett led i samhällets ansträngningar attmotverka prostitutionen och den kriminalitet som främjas av den särskildamiljön vid s.k. sexklubbar. kunde ett förbud mot offentligapornografiska föreställningar ses som en markering från samhällets sida mot enföreteelse som motverkar strävandena efter jämställdhet mellan könen ochverklig sexuell frihet byggd på ömsesidig respekt, samhörighet och gemenskap. I en motion i lagstiftningsärendet förordades att förbudetborde ges en vidare omfattning för att täcka också t.ex. offentligastripteaseföre-ställningar och viss förevisning av pornografisk film. Medanledning av motionen anförde utskottet att den lagtekniska lösning som valts ipropositionen medförde ett bibehållande av den dittillsvarande innebörden avb<-:;reppet pornografisk föreställning. Enligt vad utskottet framhöll skulledet föreslagna förbudet därmed komma att avse föreställningar med levandeaktörer, där sexuella situationer eller händelser framställs på ett ohöljt ochutmanande sätt.