bet · GD01KU30 · 1989-12-31 00:00:00 — Jag ville vefa när och av vem kontotöppnades, vem eller vilka som äger rätt att disponera de innestående medlen,vilka transaktioner som har skett in och ut från olika konton, Det var istort sett de frågor som vidarebefordrades jämte bilagor i form av inköpsnotoroch valutaanmälningar, som vi hämtat på . Bakom RRV:s rapport till regeringen låg ettganska stort material som inhämtat från . Vidsamtal med närmaste man tipsade han mig om att hanhade lämnat material till . hade emellertid lämnat dettillbaka till . Mina medarbetare hämtade några kartonger. Jag troratt också vice riksbankschefen var inblandad. Vi sammanställde enlista på allt det material som gjck till UD:s handelsavdelning för vidarebefordran till . Men, ack, inte fick vi någon hjälp från ! Alltdetta är känt för utskottet. Men det kom ett svar från . Om jag inte tarfel var det gemensamt till mig och , som hade inträtt till Ageshjälp. Såvitt avsåg mig lydde svaret i korthet så: min fråga avsåg allenastmisstankar om bestickningsbrott inom den privata sektorn, vari ingår deninternationella handeln. Den delen är inte straffbar i enligtschweizisk lag i är mutor och bestickning straffbara endast inom denoffentliga sektorn. Mot den bakgrunden kunde inte biträda oss mednärmare uppgifter om kontona. Men lade de till som en brasklapp omåklagaren kunde leverera andra brottsrubriceringar än mutor och bestickning,skulle det gå bra att återkomma. Schweizarna avsåg konventionellaförmögenhetsbrott som trolöshetsbrott och förskingring, men några sådanamisstankar hade jag inte den ringaste möjlighet att trolla fram. 5 1989/90. tanke om brott jag hade gällde bestickningsbrott, och där stängde /90:KU30 Det var en besvikelse, men sådant får man som Bilaga B 3åklagare inte ta åt sig. Sedan började vi förhören med ledningen för , därMartin Ardbo spelade huvudrollen, men även , koncernchef förNobelkoncernen, var med. Han satt som ordförande i , där MartinArdbo var VD. Jag resonerade så, att så stora utbetalningar på över 300miljoner måste väl koncernchefen, tillika ordföranden i , hakänt till. Nej, vi kom ingen vart. var diffus i alla frågeställningar,så det gick inte. Hur intrikata frågor ibland kanske litet skamlösa jag änställde gick han inte på någon stöt. Likadant var det med /dbo. Han är i och för sig entrevlig och charmfull man att ha att göra med. Det var långa förhör och rätthårda bud . Han medgav att det hade skett utbetalningar med debelopp som vi hade fått fram, men han hade sina förklaringar till vad dessaavsåg. Vid husrannsakningar på Boforskontoren och hemma i Ardbos villa iKarlskoga kom vi i besittning av intressanta dokument. Eftersom inte hade något eget dotterbolag i Indienvar man nödsakad att anlita andra möjligheter som stod till buds. De hade ettföretag dar nere som hette Anetronic, som ägdes av den omskrivne vi har kunnat finna är deras roll ingenting annat än att de mot enersättning på, som det står, . biträdde med rentpraktiska saker: administrativa uppgifter, valuta- och bankärenden, lokaler ochsådant. Indierna ville nämligen inte bara ha leverans av kanoner utan ville haett licensavtal. var med på att svenskarna hjälpte dem med fabriker därnereså att skulle kunna fortsätta tillverkningen. Det var en stor sak. Dettaskulle Anetronic hjälpa till med. För att lämna ett kort svar kan jagnämna att enligt de uppgifter vi fick är de internationella vapenagenter utanvars hjälp ett litet land som inte kan agera på den internationellavapenmarknaden. Man var alltså hänvisad, säger man, till agenter ute i världen.De ville inte ens berätta vilken nationalitet de hade och inte vad de heter.Martin Ardbo sade: "Jag har träffat dem, men om jag namnger dem föråklagare, kommer vi i en mycket besvärlig sits." Han menade att om detskulle komma ut i pressen att namngav sina hemliga agenter, skulle dedra sig ur leken, och vidare skulle det få till följd att ordern till skullekunna annulleras. Och inte bara det, säger , utan hela det svenskanäringslivet skulle internationellt få dåligt rykte: "Jaså, nioffentliggör era internationella vänner och agenter?" Slutligen poängteradehan sin egen personliga säkerhet: "Mitt liv skulle vara i fara." Detvar ord och inga visor. Vi fick alltså uppgifter om att betalningarna verkställtstill på det sätt som RRV:s rapport innehåller, men i och med detstängdes dörren. Då var frågan hur man i detta läge skulle fortsätta att agera. Förhörenfortgick, och jag ställde vissa frågor till UD på nytt.- Det därvar inte möjligt att hålla i. Vi sökte oss fram på en andra 1989/90:KU30 väg, via . i lät aldrig höra av sig. De Bilaga B 3 frågeställningarsom där var aktuella redovisade jag i en skrivelse till UD:s rättsavdelning.Jag ville veta i klartext: har en utredning som kan anses motsvara vår förundersökninginletts av indisk polis eller åklagare? Är ett dylikt beslut beroende avresultatet av Gandhikommissio-nens uppfattning? är inte enparlamentarisk kommission som företräder alla partier, utan en egen kommissioninom kongres<>partiet. Jag ville veta om den kommissionens kommandebeslut skulle vara avgörande för hur det indiska rättsväsendet skulle agera.Jag ville veta när den utredningen skulle vara klar och hur den indiskamutlagstiftningen i straffrättsligt hänseende är utformad. Jag fick ett svar per telex via ambassaden i ,som i klartext sade ifrån den 11/12 1987, att någon förundersökning avseendemutbrott icke har inletts, och om en parlamentarisk kommission kom fram tillmisstanke om brott, kunde det förutsättas att förundersökning inleds. "Ensådan kan naturligtvis också igångsättas innan kommissionen är Srdig med sittarbete." Man hade alltså inte gjort någonting över huvud taget iIndien. Man visste att vi hade inlett förundersökning. Jag fick ettfantastiskt dokument undertecknat av V.P. och med egenhändiganamnteckningar av mängder av oppositionspolitiker, som enträget bad den svenskeåklagaren att verkligen sätta igång en utredning, för på hemmaplan kunde deinte göra någonting. Sedan gjck hösten. Jag kommer ihåg att en journalist frånSvenska ringde mig hem dagen efter trettondagen och frågade om dethade hänt någonting nytt. Nej, sade jag, jag inväntade resultatet avGandhikommissionens rapport. Det var det enda svar jag lämnade. efteråt är jag citerad i en indisk tidning, därdet står att den svenske åklagaren väntar på att få läsa Gandhikommissionensrapport. I samma tidningsartikel var ordföranden i Gandhikommissionenintervjuad om mina önskemål. Det gick ut på att om en svensk åklagare trordetta, så tror han fel. "Denna rapport kommer vi att avlämna i ettsekretessbelagt exemplar till indiska regeringen. Den svenske åklagaren harinte med rapporten att göra." Det var också en negativ upplysning. Ingenting från ,ingen skriftlig bevisning i form av handlingar från det måste man haom man skall kunna driva ett sådant mål. Inget medgivande, inget biträde frånIndien, och det började närma sig slutpunkten. Jag har varit åklagare i , och jag ärinte lagd så att jag sitter i långbänk. Jag tycker att man skall driva eneffektiv förundersökning, och visar det sig att alla dörrar är stängda, skallman inte fortsätta. Men jag tänkte att vi väl kunde vänta till , såkanske det skulle dyka upp någonting. Sedan kom det beramade telefonsamtalet från Anna-GretaLeijon. Ett besök av förestod. Han skulle komma, sades det, med en mycket stor delegation hit till . Jag blev anmodad att med min utredningspersonal jag tror det var besöka 67 De ville ha en redogörelse för hur jag såg på ärendetoch hur jag bedömde bevisfrågorna. Jag lämnade en 1989/90:KU30 Det finns i akten, undertecknade av , Bilaga B 3minnesanteckningar om vad som förekom vid sammanträdet den 11 januari 1988.Jag har i minnesanteckningar från denna sammankomst framfört följande: "när vi får hit en indisk delegation skulle detvara intressant om man kunde etablera någon form av kontakt." Dettaframhöll jag, och det är redovisat i minnesanteckningarna. sadedå: "Om jag inte har fel så är min motsvarighet i det indiskaförsvarsdepartementet med i delegationen." Jag formulerade det på detviset, att om UD finner detta ur diplomatisk synpunkt lämpligt, så vore jagintresserad av en kontakt med lämplig medlem av delegationen. Denna kontaktskulle självfallet etableras och förmedlas allenast genom UD. Det var alltså,tycker jag själv, en hovsam framställning, och den kunde inte på något sättmissuppfattas. Då nämnde någonting som: "Förslaget är bra.Belfrage tycker också det. Det är OK. Det tycker vi låter vettigt. "tillade: "skall jag närvara vid en stor middag som gesför den Gandhiska delegationen, och då har jag tillfålle att prata med minkollega." Det lät ju bra. Men min avsikt var bara att få en kontaktpå det personliga planet för att få höra: Vad har ni gjort i ? Varför görni ingenting där? Kan vi inte samarbeta? Det var inte tal om ett polisförhöreller om att trampa in och vara oartig och klumpig, utan det var bara enförfrågan om vad som var på gång i~ . Det är detta som har blivit såomtalat. befinner jag mig på mitt tjänsterum. Det är en växeltelefonist som säger: "Är det åklagareRingberg?" "Ja." ", så kommer StenHeckscher." gjorde sin tingstjänstgöring på den avdelningvid tingsrätten där jag uppträdde som åklagare, och vi hade träffats i annatsammanhang. Det dröjde ett tag, och så plingade det till. Jag sade:"Hej, !" Då sade en kvinnoröst: "Det här är inte , utanAnna-Greta . Jag ringer från rum." Då började alltså förhöret.Hon hade erfarit, sade hon, att jag tänkte höra den indiska delegationen somskulle komma till . Hon sade så: att jag skulle höra alltså förhöra,menade hon väl. Nej, sade jag. Jag redogjorde för min framställning tillHirdman och . Men hon vidhöll att det skulle vara olämpligt. Det varväldigt olustigt. Jag sade: "Men lyssna nu! Jag överlåter till UD attbedöma om det är olämpligt. Jag har bara gjort en framställning. Bollen liggerhos UD. Jag sitter bara och väntar på besked från UD, om det blir någonkontakt." Hon ville liksom inte lyssna utan upprepade: "Det ärväldigt olämpligt, och det tycker också." Det var då redan tidigare avtalat ett sammanträde hoshenne och jag skulle dit. Hon sade: "Det är olämpligt, och det tycker också." Jag tyckteatt samtalet blev mer och mer otrevligt, faktiskt, särskilt när hon höjde 68 tonen och jag vill inte säga hysteriskt sade någonting som: "Nå, hur skalldu ha det?" Jag var helt enkelt upprörd, och så sade jag: 1989/90:KU30 "OK,jag frånträder mitt önskemål." "Bra", sade hon. "Välkommen Bilaga B 3 halv fyra!" Jag tyckte det var ett mycket egendomligt innehåll, så omedelbartefter detta tecknade jag ner innehållet i samtalet det finns också i akten. Sedan började det närma sig eftermiddag. Jag gjck tillsammankomsten, men innan jag gjck dit gjck jag upp på UD:s handelsavdelning påFredsgatan 8 och lämnade över mina minnesanteckningar från mötet den 11 januarimed och , som innehöll mitt önskemål om ett sammanträffande,och poängterade ytterligare att mitt önskemål stod kvar. Det talade jag aldrigom för regeringen, för det tyckte jag inte att jag hade anledning att säga.Sedan var jag hos henne för information för tredje gången. Vad jag skulle däratt göra fattade jag aldrig, för det pågick en förundersökning, och enförundersökning lyder under sekretesslagen, så jag hade ingen anledning attunderrätta ens landets justitieminister om detaljerna i min utredning. Men honville ha det på det viset, och då fick hon ju det. Det var inte många ord somjag sade. Jag berättade bara r rubrikform hur långt vi hade kommit. Det varhennes uttalade intresse att utredningen skulle snabbas på så att vi kundekomma till ett beslut så fort som möjligt. Det var alltså det samtalet. Det kom inget samtal från UD,utan den indiska delegationen reste hem. Sedan hade jag andra uppgifter. Jag var inte frikoppladför det här målet utan hade andra uppgifter. Vi hade sedan ett meeting pårikskriminalen, där vi insåg att vi inte kunde komma någon vart. Det gällde häratt bevisa vem som tagit emot pengarna, och inte bara det, utan det måste ocksåbevisas att den eller de personer som mottagit pengar hade sådan makt ochbefogenhet i det mottagande landet att det var en förutsättning för kontraktet.Vem som var mottagande låg långt i det vida fåltet. Därför beslöt jag att avskriva måletpå grund av att brott inte kunde styrkas. Detta beslut har inte kommit tillstånd på grund av samtalet från och inte på grund av någonannan omständighet utan är fattat på rent juridiska grunder. Vi gjorde frånbörjan en klar programförändring: juridik är en sak, politik en annan. Men här kommer man in också på politiska spörsmål. Vi fickuppgifter om hur och många i det svenska regeringskanslietbesökt innan kontraktet kom till stånd. Ardbo har sagt atthan uppehöll sig några månader i innan kontraktet av komtill stånd och då hade fortlöpande kontakt med i . Sedan kom , koncernchef i , in ibilden. Han sade att han hade mycket med att göra och träffade oftaunder . Avslutningsvis vill jag säga att det gick som en röd trådgenom Ardbos förhör att hade man inte haft så hade man intefått kontraktet. När man sedan pressade /\rdbo i förhören 1989/90:KU30 sade han: "Ni får inga uppgifter. Sanningen dör med mig." Det är Bilaga B 3 signifikativtför innehållet i hela förundersökningen. : Det var ju en mycket ingående ochgenomträngande analys som vi fick, och den är mycket välkommen. Det har gått du lade ner dinförundersökning. Jag skulle vilja börja med att fråga, om det som har gått har förekommit några uppgifter som har gjort att du harfunderat på att ta upp förundersökningen på nytt. : Nej, inte någonting över huvud taget. : Det har förekommit uppgifter itidningarna om att en indisk kommitté är på väg att göranågot slags genombrott i och kan komma åt vissa bankkonton som tidigareinte varit kända. Kan det få till följd att du tar upp förundersökningen? : Ja, det kan i slutändan få den följden. Menjag anser att vi måste avvakta de åtgärder som indiska rättsvårdandemyndigheter och indiska regeringen vidtar. Det är inte helt omöjligt att delyckas häva banksekretessen i , eftersom de i sin framställning, såvittmig är bekant, har anfört andra omständigheter än jag kunde göra. De har talatom just sådana brott som schweizarna menade, nämligen förmögenhetsbrott,trolöshetsbrott, allmänna korruptionsbrott och sådant. Då kan schweizarnaspärra vissa konton, men därmed är inte sagt att de häver banksekretessen. Detkan självfallet hända att indiska regeringen på diplomatisk väg hos oss kommeratt begära vår hjälp, t.ex. enligt den lagstiftning som finns om internationellrättshjälp, om man är med i de konventioner som finns. Så nog finns det vissamöjligheter. Får jag klara besked, är det min skyldighet att göra det. : Du nämnde i början 319 miljoner, somär vad bolaget kallar awecklingskostnader. Det har förekommit mycket skriverierom huruvida det är awecklingskostnader eller provisioner. Skulle du kunna ange någon uppfattning om vad skillnadenär mellan awecklingskostnader och provisioner i detta sammanhang? : Den frågan är svår, och den är egentligeninte så betydelsefull ur juridisk synpunkt. Självklart är att de avtal som undertecknades från börjanär provisionsavtal, men vi har inte nått kontakt med motparten, utan vi harbara Boforsdirektörernas upplysningar, Om det blev ett kontrakt, skulleprovisionen börja löpa allt eftersom orderna verkställdes med vissaprocentsatser av värdet av de levererade haubitserna. Men så inträffade mötet mellan och , där detsades att det inte fick förekomma några middle men några mellanhänder. Detta vidarebefordrades till och vidarebefordrades till . De belopp som sedan är utbetalade har betalats efter ordern .------ Det förklarar m.fl. med att det blev avvecklings- 70 kostnader de skulle få betalt i enlighet med tidigare lämnade 1989/90:KU30 utfåstelser. Plötsligt kallar de det awecklingskostnader det ärett Bilaga B 3 nytt begrepp som kom in i bilden. Jag vet inte hur jag skall svara. Det lutar mera åtprovision. Men de säger att man ville ha betalt för nedlagt arbete ochkostnader som man har för en avveckling. : Men om vi utgår från att det ärawecklingskostnader, så har awecklingskostnaderna gått till middle men somskulle vara anställda i den indiska administrationen. Då innebär väl ävenawecklingskostnader enligt vårt sätt att se det i bestickning? : Ja, det är det om man kan visa attkostnaderna har gått till sådana personer. Men det är ingenting som visar attpengarna har gått till indiska regeringstjänstemän. Det finns här en handling som vi fann vid en husrannsakan.Representanter för är nere i och har flera sammanträden den1516 och med företrädare för det indiskaförsvarsdepartementet. Det ställs frågor, och det frågas t.o.m. om vem som fåttbetalt. förnekade bestämt att premiärminister och hans familjerhållit pengar. De förnekade även att Hindujas och bröderna som ärskådespelare erhållit några medel. Företrädare för har alltså suttit med företrädareför den indiska försvarsmakten och blivit utfrågade, om de betalat pengar tillindiska regeringstjänstemän. Det har de inte gjort, säger de, och jag kan intemotbevisa det. : Jag har ytterligare en fråga ompengarna. Vidare står det i materialet att man avslutade vad mankallar awecklingskostnader . Men tydligen har det ändå betalats under1988 och 1989 och skall betalas . Kan du reda ut det? : Jag kan inte hindra att de pengarna betalasut, eftersom vi inte vet till vem de går. Man hänvisar till avtal som äringångna med mottagarna. Jag har inte förhört mig om huruvida haravslutat leveranserna av haubitser, men så länge som leveranserna fortgickskulle awecklingskostnader eller provisoner utbetalas. : Det skrivs så mycket i tidningarna,och jag förmodar att du läser det mesta. Du har naturligtvis läst bokenVapensmugglarna? : Nej, det har jag inte gjort. : Så här står det på s. 103 i bokenVapensmugglarna: "Åklagare och polisutredarna på kriminalengranskade affåren utifrån fem, sex mer eller mindre lösa teorier om varpengarna från slutligen hamnat. En av dessa går ut på att en del pengarskulle kanaliserats till det socialdemokratiska partiet som ett slags tack förhjälpen för regeringens insatser." Om det härär sant, vem är den teorins upphovsman? LarsRingberg: Det är en journalist som står bakom 1989/90:KU30 Jaghar läst hans artiklar, och de har ibland varit helt felaktiga. Bilaga B3 Vi hade aldrig misstankar om att pengar gått till det socialdemokratiskapartiet i . Men det finns en anteckning i Ardbos privata dagbok som vinoterade innehållet i. Aiåho har antecknat ett samtal han hade med ,koncernchefen. var i och ville ha kontakt medAnders snabbt i samband med landningen på . Enligt Ardbos anteckningar skulle ha frågat ompartiet fått medel. Det där var naturligtvis intressant. Vad är partiet ochvad är medel? "Medel" måste vara pengar, men "partiet" var det kongressparti inför valet, eller var det ett svenskt parti? Vimanglade både och om detta. Ardbo svarade inte på det hanville över huvud taget inte gå in direkt på detta. var ocksåmycket diffus och hans slutliga svar var att "så kan jag inte ha uttrycktmig", men han förnekade att partiet fått pengar så mycket gick han in pådet. Men vad menades med "partiet" är det ellernågonting annat? Det visste han inte. Det fanns ingen möjlighet att få reda pådet. Jag sade till : "Det är väl lika bra att du berättardet här som att vi tvingas gå till ?" "Gör det då,det är din uppgift" menade han. Bakgrunden till uttalandet kom aldrig fram. Jag hade dentanken, att man inte kan ställa intrikata frågor till en minister av sådantinnehåll att ministern kan känna sig misstänkt för brott. Det står någonstans,har jag sett, att Ringberg önskade ytterligare ett samtal med /,men det kom aldrig till stånd. Det samtal som jag hade tänkt ha skulle gällajust det här uttalandet. Jag talade också med RÅ om detta, men det föllända fram till den dag då offentliggjorde denna del avdagboksanteckningarna. Då blev intervjuad i någon gångi det var efter avskrivningsbeslutet. Då ringer till mig och säger: "vill att dukommer hit" som jag uppfattade det "på momangen". Han och jag sammanträffade i det magnifika tjänsterummet. Vad han villeblev jag aldrig riktigt klok på, men han tyckte att det var hemskt attnågonting sådant hade kommit ut till pressen. Det hade aldrig varit tal omnågra pengar. Det var ett kort besök, och det var egentligen inte föranlett avannat än att hade offentliggjort anteckningarna. : Vi brukar hålla en avslappad ton i konstitutionsutskottet.Lidbom skulle naturligtvis ha kallat detta för trams, och skulleväl ha sagt att åklagaren skulle veta hut. Kan man karaktärisera det här som enskitsak? : Det var du som sade det. Jag vill interubricera det så. Detta var det andra besök som jag gjorde hos StenAndersson. Det första var , alltså före avskrivningsbeslutet. : Då kommer jag in på . Den har 1989/90:KU30 legattill grund för att du bestämde dig för att göra en förundersök- Bilaga B3 ning. Till att börja med vill jag fråga: har du kunnat ta del avalla de bakgrundshandlingar som enligt uppgift finns hos ? : Det har framkommit i vårt material attnär fick klart för sig att man inte kunde garantera 100-procentigsekretess slutade man medarbeta i RRV-undersökningen av det skälet. Har du settde här bakgrundshandlingarna, som tydligen finns hos och som inte ensRRV har tagit del av? Jag har dem med mig. : Du har ett material som sträcker siglängre än RRV:s underlag gör? : De handlingar jag har sett var de som lågtill grund för rapporten. : När fick klart för sig attnågon 100-procentig sekretess för uppgifter som lämnades tillRRV-undersökningen inte kunde garanteras bestämde sig företaget för att intelämna ut uppgifter. Då är min fråga, om du har sett de handlingarna också. : Notorna från valutabanken varde handlingar som vi hämtade hos och som på RRV fåttfrån men lämnat tillbaka. Inga andra handlingar har jag sett. Dehandlingar vi tagit i beslag hos har varit avtal med de olika bolagen.Jag har inte sett annat än det som ligger till grund för rapporten och ståromtalat i RRV:s rapport. : Det är viktigt för mig att fåkonstaterat om du har sett de bakgrundshandlingar som tydligen finns hos Boforsoch inte funnits hos RRV. Du har ju fått ut handlingar som RRV inte har. : Jag vet inte om det finns fler handlingartillgängliga än vi fått från . Det är från dem vi har sammanställtbeloppet 319 miljoner. : Det har ju under den senaste veckanförekommit en del skriverier, bl.a. i , där man har talat omhandlingar som om de vore sensationella. Är de handlingar som återgivits iDagens Nyheter några nya handlingar som du inte vetat om tidigare? : Jag utgår från att du menar den handlingsom är fotograferad i och utgör minnesanteckningar från direktör . De handlingarna har ingen betydelse utöver andra handlingar som vi har. : Sammanfattningsvis står du alltså fast vid den /90:KU30 ståndpunkt som du hade när förundersökningen lades ner? Det finns Bilaga B 3 ingentingmer i den delen? : Jag har också några frågor som gällerkontakterna med . Jag kan göra det kort med tanke på deklara besked du har givit på den punkten. När du vände dig tillutrikesdepartementets handelsavdelning, var du då på det klara med att detgällde en fråga som föll under 10:8 i regeringsformen? : Inte vid sammanträdet . Dåville och bara ha information. : Vad jag är ute efter är detta: om manskulle kunna etablera kontakt med , var du då på det klaramed att om det över huvud taget kunde göras, så var det en fråga som föll under10:8? : Ja, det får man väl säga. Jag har intestuderat den frågan heller, men det kom upp på nivå, och sedanspred det sig i korridorerna och nådde justitieministern. : Det måste betyda att du inte upplevdedet telefonsamtal som du hade med så attdet stod i strid med bestämmelserna i 11:7? LarsRingberg: Nej, jag tänkte inte så långt. : Jag förmodar att du har tänkt på det efteråt? LarsRingberg: Det har jag naturligtvis gjort. : Du har inte då kommit fram till att det stred mot : Jag hade lämnat över hela förslaget tillUD. : Har du i efterhand tänkt på att detskulle stå i strid med 11:7?