bet · GD01SfU16 · 1989-12-31 00:00:00 — Vid behandling av proposition 1986/87:124 om dehomosexuellas situation i samhället konstaterade socialutskottet i sitt avriksdagen godkända betänkande SoU 1986/87:31 att en homosexuell person somförföljdes i sitt hemland på grund av sin homosexuella läggning i praxisbeviljades uppehållstillstånd i av humanitära skäl enligt (dåvarande)31 § utlänningsförordningen medan 3 § utlänningslagen (om flykting) inte vartillämplig. Enligt socialutskottets uppfattning erbjöd tillämpningen avutlänningsförordningen i praktiken ett tillfredsställande skydd förhomosexuella som av sådana skäl behövde en i . Anledningsaknades enligt socialutskottet att närmast av formella skäl göra ett ingrepp iflyktinglagstiftningen och därmed skapa ett svenskt flyktingbegrepp som intehade någon motsvarighet i FNs flyktingkonvention. delade dockden oro som kommit till uttryck bl.a. i en motion över att förföljelse mothomosexuella från tid till annan förekom i vissa länder men ansåg det uppenbartatt, om en uttalad förföljelse mot homosexuella just på grund av deras sexuellaläggning skulle uppstå i något land, det var möjligt att erbjuda en iSverige utan ändring av gällande bestämmelser. ville samtidigtlästa uppmärksamheten på att förföljelse uppstod på samma sätt på olika håll ivärlden mot många grupper människor. Det var därför viktigt att ha en allmänberedskap för att vid behov kunna agera för människor som var i behov av enfristad på grund av förföljelse i sitt hemland. Utvecklingen i andra ländermåste av dessa skäl följas noga. utgick från att regeringenföljde såväl tillämpningen av utlänningslagstiftningen som utvecklingen iländer där politisk förföljelse förekom eller kunde befaras uppstå. Av detanförda följde enligt socialutskottets mening att det också ankom på regeringenatt ta de internationella initiativ som visade sig påkallade för att lösahomosexuellas flyktingproblem. ansåg inte att det fanns behovav något uttalande i den frågan. har tidigare uttalat (se senast1988/89: SfU 19) att homosexuella som förföljs på grund av sin homosexualitetkan beredas skydd med tillämpning av gällande bestämmelser och att någonändring i dessa därför inte behövs. Utskottet vidhåller denna uppfattning. Utskottet villtillägga att även med den praxis som gäller i asylärenden m.m.kan den som annars av humanitära skäl skulle ha fått uppehållstillstånd iSverige få sådant om han eller hon har särskilt starka skyddsbehov. Något uttalande från sida med anledning avmotionerna Sf615 yrkande 20 och 51627 är således inte erforderligt. I motion 51610 anför m.fl. att det ärmycket angeläget att man undersöker vad som händer med asybökande som avvbas,särskilt när den asylsökande har hyst stora farhågor inför återvändandet. Iyrkande 14 begär motionärerna därför ett tillkännagi- vande omatt invandrarverket, t.ex. genom stickprovskontroller, bör 1989/90:SfUl6 följa uppvad som händer med avvisade flyktingar. RagnhildPohanka anser i motion Sf624 att den avvisade skall ställas Det land till vilket flyktingen avvisas skall skriftligen garantera flyktingens säkerhet. skall sedan hållas med flyktingen efter awisningen och åtgärderskall vidtas om flyktingen råkar illa ut. har senast under föregående (1988/89:SfU17, rskr. 225) avslagit ett motionsyrkande om uppföljning avutvisade asylsökande. Utskottet framhöll därvid att ett avlägsnandebeslut förutsätteratt det står klart att utlänningen inte löper risk för förföljelse ellermotsvarande. Mot den bakgrunden föreföll det inte rimligt att göra enorganiserad uppföljning av vad som händer personer som blir avlägsnade urlandet. Skulle det i något fall komma fram uppgifter om att en avlägsnad personskulle ha råkat illa ut fanns det däremot anledning att undersöka vad som hänt,och utskottet hade erfarit att så sker i praktiken. Utskottet vidhåller denna uppfattning. Det är av sammaskäl inte heller motiverat att ställa utlänningen under särskilt beskydd. Meddet anförda avstyrker utskottet bifall till motionerna Sf610 yrkande 14 och51624. Situationen i tas upp i motion 51608 av BirgitHenriksson. Motionären anför att de Hongkong-kineser som arbetar åt svenskaföretag har gjort en helhjärtad insats för svensk industri. Inför Hongkongsöverförande till befinner de sig nu i en mycket svår situation. De varkenvill eller kan lämna . Det skulle vara en oerhörd lättnad och ett stortstöd för dessa människor om den kunde ge dem ettlöfte om att de under förutsättning av fara för deras liv och/ellersvårigheter att klara sig och familjen på drägligt sätt är välkomna tillSverige. Motionären begär att regeringen får i uppdrag att verka härför. Utskottet anser att något uttalande inte bör göras om atten viss grupp av utländska medborgare skall få uppehållstillstånd iSverige. Prövningen får i stället, om så blir aktuellt, ske med beaktande avomständigheterna i det enskilda fallet. Utskottet avstyrker därför bifall tillmotion Sf608. Den s.k. dokumentlösheten, dvs. att utlänningar som kommer till Sverigeuppger sig sakna både identitetshandlingar och biljetter, har medfört att utredningen i asylärenden försvåras, att stora resurser måsteläggas ned på utredningar om utlänningarnas resväg och hemvist och attdet kan leda till bestående identifieringsproblem beträffande personer som tillåts bosätta sig här. I proposition 1988/89:86 lades därförfram flera förslag för att komma tili rätta med problemet med dokumentlösheten.I enlighet med regeringens förslag utökades kost- 29 nadsansvaretför transportörer i den nya utlänningslagen. tesbestämmelserna om återkallelse av uppehållstillstånd, så att återkal- 1989/90:SfU16 lelse kanske om utlänningen har lämnat oriktiga uppgifter om sin I proposition 1988/89:86 föreslogs även ökade möjligheteratt använda tvångsmedel mot utlänningen. Förslagen avsåg både kroppsvisitationför att i samband med inresekontroll eftersöka identitets- och resehandlingaroch utvidgade möjligheter att ta utlänningar som är i förvar.Bestämmelserna vilar under . I skrivelsen redovisas att UNHCR har antagitrekommendationer om internationella och nationella åtgärder för att komma tillrätta med det missbruk av asylrätten som förekommer. Regeringen har därför den2 i ett enskilt asylärende uttalat sig för en skärpning vidprövning av en dokumentlös asybökandes skäl för att få uppehållstillstånd iSverige. Skärpningen innebär att en dokumentlöshet som har till syfte attvilseleda skall medföra att miriskad tilltro sätts till de åberopade asylskälenom inte starka skäl talar emot en sådan bedömning. I motion 51626 (yrkande 2) hänvisar . till att i ett pressmeddelande har angivitatt dokumentlöshet kommer att minska möjligheterna till asyl. Motionärernaanser att detta är alltför kategoriskt uttryckt. De begär därför etttillkännagivande om att UNHCRs rekommendationer beträffande dokumentlöshetskall följas i sin helhet. Motionärerna begär ett tillkännagivande omatt UNHCR bör få förstärkta resurser. Problemen med dokumentlösheten tas även upp i motion 5f615av m.fl. Motionärerna anser att avsaknad av dokument inte skallpåverka möjligheterna för den sökande att få asyl. Någon risk för att grovtkriminella personer skulle få lättare att komma hit finns knappast, eftersomsådana personer har möjlighet att ordna falska dokument. Motionärerna begär iyrkande 2 ett tillkännagivande i enlighet härmed. Regeringens praxis vid prövning av en dokumentlösasylsökandes skäl innebär att dokumentlöshet som har till syfte att vilseleda skall medföra att minskad tilltro sätts till de åberopade asylskälen, om inte starka skäl talar emot en sådan bedömning. Enligt utskottets mening står denna tillämpning i överensstämmelse med UNHCRs rekommen dationer. Utskottet anser att det är nödvändigt att även på detta sätt vidta åtgärder för att söka komma till rätta med det tilltagande proble met med dokumentlöshet, och utskottet avstyrker bifall till motion Sf615 yrkande 2. Motion 51626 yrkande 2 får däremot anses tillgodo sedd i denna del. Vad gäller frågan om förstärkta resurser för UNHCR vill utskottet erinra om att redan är en av de största bidragsgi varna och att det reguljära bidraget till UNHCR har höjts med 45 milj.kr. till 190 milj.kr. för /91. har i sitt betänkande 1989/90:UU15 erinrat om att regeringen utöver detta anslag har möjlighet att under löpande budgetår lämna extra bidrag exempelvis till det flyktingarbete som UNHCR bedriver. Utskottet anser därför att motion 51626 yrkande 2 även i denna del är tillgodo- 30 I enlighetmed bestämmelser i skall invandrar- 1989/90:SfU 16 verketutfårda resedokument resp. främlingspass för flykting eller statslös.Handlingen får förses med anteckning om att innehavarens identitet inte ärstyrkt (1 kap. 10 eller 12 § UtlF). I motion 51615 av m.fl. begärs i yrkande 9att beslutar att någon anteckning om oklar identitet inte skall fågöras i resedokumenten. Utskottet behandlade denna fråga i sitt betänkande19SS/89:5fU19. Utskottet noterade därvid att UNHCR i sitt remissvar ansett attdet skulle strida mot bestämmelser om obligatorisk rätttill ett resedokument för flyktingar, om möjligheten för den som är beroende avdokumentet för att förflytta sig över gränserna inskränktes genom enanteckning om osäker identitet i resedokumentet. Regeringen delade inte dennauppfattning. Utskottet, som framhöll att lagrådet inte hade haft någoninvändning mot förslaget, delade den i propositionen uttalade uppfattningen attdet kunde ifrågasättas om det egentligen var rimligt att alls utfarda enidentitetshandling beträffande en person vars identitet inte var styrkt.Eftersom det inte var möjligt att vägra att utfårda resedokument till enkonventionsflykting, syntes det utskottet vara en lämplig lösning attanteckning fick göras i dokumentet. Detsamma borde gälla för främlingspass. Utskottet vidhåller sin tidigare inställning attanteckning om osäker identitet skall kunna göras i resedokument ellerfrämlingspass, och utskottet avstyrker bifall till motion Sf615 yrkande 9. anför i motion 51610 att regeringenbör inleda en försöksverksamhet med att låta polisen stämplauppehålbtill-ståndet i flyktingdokumenten i stället lör i passet. De som kommittill med svaga skäl kommer då inte att vara lika intresserade av att stannai landet. Motionärerna begär i yrkande 9 ett tillkännagivande härom. Enligt 3 kap. 8 § UtlF skall bevis om uppehållstillståndföras in i pass eller någon annan handling. Regelmässigt görs det i passet. Utskottetfinner inte anledning att på de skäl motionärerna anfört förorda någon ändringav nuvarande ordning. Motion 5f610 yrkande 9 bör därför avslås. En utlänning som avvisas eller utvisas från skallenligt huvudregeln själv betala sin resa härifrån. Eftersom utlänningen kansakna medel till detta har regeln kompletterats med en skyldighet för den somtransporterar hit utlänningen att i vissa fall i förhållande till staten svaraför den kostnaden. Detta kostnadsansvar har utökats genom den nyautlänningslagen. Enligt 8 kap. 6 § UtlL skall en utlänning som avvisas därföratt han saknar pass eller erforderliga tillstånd eller medel för sin hemresainom i princip obegränsad tid få föras tillbaka till det fartyg ellerluftfartyg som han kom med eller sättas ombord på annat fartyg eller luftfartygmed samma ägare eller brukare. Kostnadsansvaret gäller även denbevakningspersonal som behöver följa med och avser även transporter medtransportmedel som har annan ägare eller brukare. Transportören kan helt ellerdelvis befrias från kostnads- ansvaretom han kan visa att han haft skälig anledning att anta att 1989/90:SfU16 utlänningenhade rätt att resa in i eller det med hänsyn till kostnadens storlekeller av andra skäl framstår som uppenbart oskäligt att kräva ut kostnaden. I motion 51610 anför m.fl. att det intekan accepteras att flygbolag och rederier skall kontrollera om passagerarna harpass och inresetillstånd. Härigenom hindras människor från att fly frånförtryck och förföljelse, och de söker i stället hjälp hos s.k. smugglare.Motionärerna begär i yrkande 8 att det anförda ges regeringen till känna. I proposition 1988/89:86 anfördes att det ökade ansvaretför transportören var ett medel att på ett relativt tidigt stadium motverka enytterligare spridning av problemet med dokumentlöshet. Ansvaret skulle gällaunder i princip obegränsad tid i fall där transportören hade en realistiskmöjlighet att kontrollera om vederbörande hade rätt att resa hit. Kostnadsansvaroch ansvar lör återtransport borde endast komma i fråga om avvisning skedde pågrund av att utlänningen saknade pass eller erforderliga tillstånd eller medelför hemresa. Vidare angavs att ersättningsskyldigheten skulle kunna eftergeshelt eller delvis om det i praktiken hade varit omöjligt för befålhavaren attgenomföra en kontroll, t.ex. vid fårjeförbindelser mellan de nordiska ländernaeller vid andra transporter där ett mycket stort antal personer skall tasombord . Något ansvar borde inte heller komma i fråga omutlänningen haft falska handlingar, om inte dessa handlingar varit så uppenbartfalska att det måste ha upptäckts . I propositionen angavs också att regler om straffansvarför de transportörer som befordrar utlänningar utan pass eller visum hadeinförts i en rad länder . Detta hade inte ansetts strida motgällande internationella överenskommelser på området, och det måste mednödvändighet ha medfört att kontroller redan vidtogs av bolagen i förhållandetill dessa länder. Det var svårt att inse att då inte någon form av motsvarandekontroll skulle kunna vidtas också beträffande resenärer till . Dettaargument hade enligt propositionen också bäring på den allvarligareinvändningen att ett ökat ansvar för transportörerna kunde få till effekt attdessa inte ville eller vågade ta ombord sådana personer som hals över huvudflytt sitt land undan förföljelse och därför inte heller kunde skaffa vare sigpass eller erforderliga tillstånd. Denna risk hade alltså inte avhållit andraländer från att införa strafeanktioner mot transportföretagen. 1 propositionenredovisades även att det enligt Chicagokonventionen åligger ett flygbolag attkontrollera att en passagerare innehar de dokument som krävs lör inresa idestinationslandet. Enligt konventionen gäller skyldigheten för en transportöratt återföra en passagerare från destinationslandet till dess passagerarendefinitivt tillåtits komma in i landet. Någon tidsgräns inom vilkenåterförandet måste ske finns inte i konventionsbestämmelsen. Utskottetanförde i sitt betänkande 19S8/89:SfU19 att utskottet dela- 32 debedömningen i propositionen att kraftfulla åtgärder mot dokument- Utskottet noterade därvid att utökade sanktionsreg- 1989/90:SfU16 ler mottransportörer hade genomförts i andra länder utan att ha ansetts bryta motgällande internationella konventioner och att lagrådet inte hade haft någonerinran mot förslaget. Utskottet tillstyrkte förslaget, och följdeutskottet. Utskottet vidhåller sin tidigare inställning och avstyrkerbifall till motion Sf610 yrkande 8. I motion 51605 yrkande 2 begär m.fl. förslag omandra åtgärder mot dokumentlösheten. Motionärerna beskriver ett system somanvänds vid amerikanska fiygplatser, där passagerarna "leds" tillpasskontrollen utan möjlighet att göra sig av med sina identitetshandlingar.Hårdare krav på dokument skulle enligt motionärernas uppfattning möjliggöraför polisen att redan vid gränsen avvisa brottslingar som under falskapremisser söker asyl i vårt land och som är efterlysta i sina hemländer. Med hänsyn till de åtgärder som redan vidtagits för attkomma till rätta med dokumentlösheten och de förslag till bestämmelser omkroppsvisitation och förvar som utskottet behandlar i sitt betänkande1989/90:5fU19, är utskottet inte berett att förorda ytterligare åtgärder ienlighet med motionärernas förslag. Utskottet avstyrker därför bifall tillmotion Sf605 yrkande 2. skall som första instans fatta beslut ialla ärenden där behovet av asyl har åberopats (4 kap. 4 § UtlL). Detsammaskall gälla ärenden som rör nära familjemedlemmar till asylsökande. Påstårutlänningen att han är att anse som flykting, krigsvägrare eller defacto-flykting skall polismyndigheten således överlämna ärendet till verket lörbeslut. Detta gäller även om det för polismyndigheten framstår som uppenbartatt de åberopade grunderna inte kan medföra rätt till asyl. Utlänningen behöverinte uttryckligen ansöka om asyl. Frågan skall anmälas till verket även i annatfall om polismyndigheten anser att de åberopade skälen skulle kunna medföraasyl. skall också fatta beslut i ärenden som rör utlänning somhar vistats i mer än i följd när frågan väcks om hansavvisning. I flertalet övriga fall beslutar polismyndigheten omavvisning. skall dock överlämna sådana ärenden tillinvandrarverket om det enligt polismyndighetens bedömning är tveksamt omavvisning bör ske. Detta gäller t.ex. fall då det på grund av utlänningenspersonliga förhållanden finns starka humanitära skäl för att låta honom fåstanna. I invandrarverkets nya organisation har utredningsslussarinrättats för utredningar i asylärenden. Polisens utredningsresurser koncentreras till slussarna, där de asylsökande bor under utredningen, så att utred ningen normalt skall kunna genomföras från ansö kan. Vid utredningsslussarna skall finnas personal från invandrarver ket för handläggning av och beslut i asylärenden. Personal från in- -, ?> 1989/90. vandrarverketskall omgående fatta beslut i de klara ärendena, medan 1989/90:SfU16beslut i övriga ärenden normalt skall fattas från det attpolisens utredning är slutförd. m.fl. begär i motion 51615 yrkande 19 etttillkännagivande om att asylnämnder bör inrättas vid de storafiyktingslussarna. De bör bestå av en domare som ordförande, lekmän ochsakkunniga medlemmar. Utskottet anförde i sitt betänkande 1988/89:5fU19 att ävenom förslaget om asylnämnder, som hade förts fram av ombudsmannen mot etniskdiskriminering (DO), enligt utskottets mening kunde vara en tänkbar lösning iett längre perspektiv, ansåg utskottet att den nya organisationen förmottagning av asylsökande och handläggning av asylärenden först måste prövas ipraktiken. Utskottet ansåg att de föreslagna nya reglerna var väl ägnade attstärka rättssäkerheten i asylärenden genom den ökade förekomsten av muntligahandläggningar och genom att alla sådana ärenden skall avgöras avinvandrarverket. En översyn av instansordningen i utlänningsärenden m.m.genomförs av asylutredningskommittén som bl.a. skall övervägaalternativet att överlåta prövningen i sista instans till en särskild nämnd.Enligt kommittédirektiven (dir. 1989:43) bör arbetet vara slutfört i sådan tidatt förslag till kan behandlas . Vidare har statskontoretfått i uppdrag av regeringen att pröva möjligheten att föra över ansvaret förutredningar i asylärenden vid utredningsslussar på invandrarverket. Utskottet anser att resultatet av dessautredningar bör avvaktas och avstyrker bifall till motion 51615 yrkande 19. m.fl. begär i motion 51610 yrkande 7 etttillkännagivande om att ansvaret för utredningarna i asylärenden bör fiyttasfrån polisen till invandrarverket. Utskottet anser att även i denna fråga bör resultatet avstatskontorets nämnda utredning avvaktas. Motion 51610 yrkande 7 bör därföravslås. I motion 51615 av m.fi. begärs i yrkande 3att beslutar att civila personer, och inte poliser, bör ta emotasylsökande vid gränsen. I yrkande 7 begär motionärerna ett tillkännagivandeom att en närstående eller annan frivillig representant bör få närvara vid allaförhör i asylärenden. Vidare bör förhören tas upp på band. Enligt utskottets mening måste detomedelbara mottagandet vid gränsen av inresande till även ifortsättningen utföras av den personal som ansvarar för gränskontrollen. Somovan nämnts utreds däremot om utredningen i asylärenden skall i sin helhetöverföras till invandrarverket. Vad gäller förslaget om att någon närståendeeller annan skall få närvara vid förhören och att dessa skall tas upp på band,vill utskottet anföra att något hinder mot vare sig annans närvaro ellerbandupptagning inte finns. Motion 5f615 yrkandena 3 och 7 bör därför inte föranledanågot uttalande från sida. Enligt 20 § förvaltningslagen är myndigheter skyldiga att vid ett ärendesavgörande lämna en beslutsmotivering. beslutet inte går någon part emot, om det av annan anledning är 1989/90:SfU16uppenbart obehövligt att upplysa om skälen eller om det är nödvändigt medhänsyn till rikets säkerhet, skyddet för enskildas personliga eller ekonomiskaförhållanden eller något jämförbart förhållande, eller om ärendet är såbrådskande att det inte finns tid att utforma skälen. För att beslutsmotivering skulle kunna lämnas även iutlänningsärenden föreslogs i proposition 1988/89:86 en ändring i sekretesslagenenligt vilken den sekretess som föreskrivs i 7 kap. 14 § andra stycketsekretesslagen skall gälla för uppgifter i skälen till ett beslut. Dettainnebär att en uppgift om en enskilds personliga förhållanden ärsekretessbelagd, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att denenskilde eller någon honom närstående lider men. Beslut i ärenden rörandevisering, arbetstillstånd och tidsbegränsat uppehållstillstånd skall dock äveni fortsättningen vara undantagna från kravet på beslutsmotiveringar (11 kap. 3§ UtlL). 1 motion 51618 av m.fl. begärs i yrkande 9 etttillkännagivande om behoyet av motivering av beslut i asylärenden. Av det ovanstående framgår att beslutsmotivering skalllämnas i asylärenden. I proposition 1988/89:86 framhölls att det är angelägetatt skyldigheten att motivera beslut iakttas noggrant, och detta gällersärskilt ärenden om avvisning eller utvisning där frågan om asyl har prövats.Med hänsyn härtill anser utskottet att något uttalande från sida medanledning av motion 51618 yrkande 9 inte är påkallat. I motion 51628 anför m.fl. att besked omuppehålb-tilbtånd, från registrering i dator till dess den asylsökande fårbeskedet i sin hand, måste påskyndas. Ofta känner personalen på förläggningenlångt i förväg till utgången i ett ärende, men det skriftliga beskedet kandröja . Det behövs enligt motionärerna en förstärkning påinvandrarverket för att påskynda utskrift och vidarebefordran till den berörde,och motionärerna begär i yrkande 2 ett tillkännagivande härom. Utskottet förutsätter att även denna del avärendehanteringen kommer att effektiviseras genom invandrarverkets nyaorganisation. Utskottet vill , liksom i betänkandet 1988/89;5fU19,erinra om att själva underrättelseförfarandet bör kunna förenklas och gåsnabbare genom att de asylsökande normalt skall vistas på en förläggning tilldess att deras ärende slutligt avgörs. Något uttalande från sida ärdock inte påkallat med anledning av motion 5f628 yrkande 2. I motion 51610 yrkande 10 av m.fl. begärsett tillkännagivande om en översyn av förtroendeläkarinstitutet. Motionärernaanser att det inte är tillfredsställande att förtroende läkaren skalluttala sig om andra läkares intyg, ofta utan att någon kontakt har ägt rum medden asylsökande, och att detta uttalande blir avgörande förutgången av ansökan. Utskottet konstaterar att förtroendeläkarens uppgift ihuvudsak är att göra bedömningar av den befintliga utredningen i ett ärende. Förtroendeläkarens bedömning ingår sedan som en del i underlaget 35 Utskottet finner inte skäl att föreslå en 1989/90:SfU16 översyn avdetta system, och motion 51610 yrkande 10 bör därför I två motioner tas frågor om barnutredningar upp. BengtWesterberg m.fl. begär i motion 51610 yrkande 16 ett tillkännagivande ombehovet av bättre utredningar om barnens situation i asylärenden. begär i motion 51615 tillkännagivanden om att särskild hänsyn bör tastill barnens behov av asyl (yrkande 14), att barn skall förhöras av därtillutbildad personal (yrkande 15) och att man vid beslut om asyl i tveksamma fall,speciellt då det gäller barn, hellre bör fria än fålla (yrkande 16). Utskottet anförde i sitt betänkande 198S/89:SfU19beträffande barnens situation bl.a. följande.