bet · GD01FiU20 · 1989-12-31 00:00:00 — Motionärerna anseremellertid att det är positivt att regeringen avser att tillkalla en särskildutredare för att, i nära samverkan med arbetsmarknadens parter, föreslååtgärder för att förbättra och förstärka spelreglerna på arbetsmarknaden. Tillfälligaprisstopp har alltid visat sig ineffektiva för att åstadkommalångsiktiga positiva verkningar, och de måste därför användas med storrestriktivitet. I motionen understryks att om, och endast om, långsiktigtverkande åtgärder för en grön ekologisk åtstramning beslutas är detmeningsfullt att sätta in åtgärder som pris- och hyresstopp för att uppnå enkortsiktigt avkylande effekt. Motionärerna kan stödja förslagen om pris- ochhyresstopp endast om regeringens särskilde förhandlare kan redovisaresultat i form av en uppgörelse mellan de avtalsslutande parterna och omstoppet dessutom kombineras med ekologiska åtstramningar. Motionärernaanser att kommunernas rätt att sig själva beskatta är utomordentligt viktig.Kommunala inkomstskattestopp bör därför tillämpas bara mycket tillfålligt ochdå med yttersta restriktivitet. Motionärerna ställer som villkor att vägaröppnas för att ge kommunerna andra möjligheter att finansiera viktigainvesteringar i infrastruktur, social service m.m. En avgörande förutsättningför ett tillfålligt kommunalt inkomstskattestopp är också att detfinns garantier för en låg löneutveckling detta år. I annat fall kommerkommunernas verksamhet att drabbas alltför hårt av skattestoppet. Miljöpartiethar vad gäller lagfäst sjuklön tidigare ställt sig positivt till s.k.arbetsgivarinträde, dvs. att arbetsgivaren betalar ut sjukförsäk- ringen menfår ersättning för denna från . 1 motionen 1989/90:FiU20 framhållsatt avser att ta slutlig ställning till förslaget i proposition114 om lagfåst sjuklön sedan partiet tagit del av den särskilda propositionen ifrågan. Förslaget kan emellertid inte accepteras om inte full kompensation gestill företagen i form av sänkta sjukförsäkringsavgifter. Motionärerna motsätter sig förslagen om en sjättesemestervecka. Det är mer angeläget att i stället minska den dagligaarbetstiden. Regeringen vill utreda möjligheterna att låta unga balterkomma till och arbeta . I motionen framhålls attflyktingarna är en tillgång för vårt land. Först när merparten av flyktingarnahar fått arbete kan det bli aktuellt att ordna med arbets-kraftsin vandring. Avslutningsvis framhålls i motionen att regeringensförslag till åtgärder för att dämpa efterfrågan är otillräckliga, kommer försent och drabbar i stor utsträckning fel sektor av samhällsekonomin. Denviktigaste föreslagna åtstramningen, den lagfästa sjuklönen, ger åtstramningförst . Denna åtstramning drabbar dessutom företagen och då främstexportindustrin samt den kommunala sektorn. Detta är helt fel recept mot deekonomiska problem som regeringen anser har drabbat den svenska ekonomin. Vad gäller de konkreta förslagen till åtgärder hänvisastill motion Fi208 (mp) som väcktes i anslutning till åretsbudgetproposition. Den bedömning av den internationella utvecklingen somredovisades i årets finansplan kan översiktligt sammanfattas i följande tabell. 1988 i989 1990 1991 * BNP i , % (KP( årsgenomsnitt), % Råoljepris, dollar per fat Dol 1 arkurs i kr. Denna i flera avseenden positiva bild av utvecklingen ivår omvärld stämmer i stort sett med vad (Kl) utgår från isin bedömning av . I antas sålunda i KI:s prognosatt BNP-tillväxten stannar vid något 1990 som 1991. FörJapans del innebär en fortsatt hög tillväxt. 1 dämpas tillväxten något. För våra nordiskagrannländer innebär de kommande två åren en påtagligt låg tillväxt. En markantdämpning förutses i , medan en successiv återhämtning sker i . Råoljepriset har fallit från drygt 20dollar per fat till något mer än . I den nu aktuella prognosen antasoljepriset stanna vid ca per fat och stiga obetydligt. Sammanfattningsvis konstaterar utskottet att deinternationella förutsättningar för den ekonomiska utvecklingen under dekommande två åren som redovisas i tabell 1 alltjämt i stort är giltiga. Denenda skillnaden utgörs av råoljeprisets utveckling. Utskottet vill emellertidbetona att svårigheterna är betydande att i ett konjunkturperspektiv försökabedöma oljeprisets utveckling. Det bör också framhållas att de politiskaomvälvningarna i vår omedelbara närhet givetvis också kan få ekonomiskakonsekvenser. Detta gäller särskilt det alltmer aktuella ekonomiska samgåendetmellan och DDR. Den svenska ekonomins utveckling åren 19891991 beskrivs itabell 2 med hjälp av vissa nyckeltal. Prognoser: Finansplanen dec. (Kl) mars1990 -3,7 -1,5 -1,2 -0,4 -2,0 -33,7 -37,5 -52,6 -70,5 -0,2 Handelsbalans,mdr. Bytesbalans,mdr. Tillväxten i kommer enligt Kl att mer änhalveras i Förklaringen till avmattningen kan främst .. hänförastill neddragningen av bruttoinvesteringarna. ningen attindustriinvesteringarnas ökningstakt som uppgick /90:FiU20 tillhela innevarande år stannar vid . Som framgår av tabell 2 är detta ändåen högre ökningstakt än vad som angavs i årets finansplan. Att Kl trots dettakommer fram till en lägre BNP-tillväxt än finansplanens för förklaras iförsta hand av att exporttillväxten väntas bli medanfinansplanen bedömde att den skulle uppgå till . Bakom KI:s sämreexportprognos ligger fortsatta marknadsandelsförluster, även om dessa blirklart mindre än . Handelsbalansensöverskott kommer enligt Kl att fortsätta att minska . Här finns enpåtaglig skillnad mellan finansplanens prognos som förutsatte ett överskott pådrygt och KI:s . Bytesförhållandetkommer även att förbättras något beroende på en förmånlig utveckling avråvarupriserna. En omsvängning sker emellertid vad gäller priserna påbearbetade varor. Exportpriserna väntas nu öka långsammare än importpriserna.Kl framhåller att detta på kort sikt ger en negativ effekt på handelsbalansen,men på påverkas de svenska företagens marknadsandelar gynnsamtsåväl hemma som utomlands. Utöverdet minskade överskottet i handelsbalansen förklaras det prognosticerade storaunderskottet 1990 på nära av kraftigtökade ränteutgifter i utlandet. Förklaringen är det växandefinansieringsbehovet utomlands och endast till en mindre del höjningen av deninternationella räntenivån . Avjämförelsen mellan finansplanens och KI:s bedömning av utvecklingen för år1991 framgår att med bl.a. ett antagande om en större ökning av timlönerna fåsen påtagligt sämre utveckling av den svenska ekonomin. Med utgångspunkt frånett högre ränteläge och ett försämrat vinstläge for industrin väntasindustriinvesteringarna minska som bostadsinvesteringarna fallerpåtagligt. KI:s investeringsprognos innebär att bruttoinvesteringarna kommeratt minska . Detta är i själva verket den svagasteinvesteringsutvecklingen som noterats . Ifinansplanen förutsattes att den offentliga konsumtionen skulle växa med någotmer än och att kommunernas konsumtion skulle öka . Det iproposition 114 aviserade förslaget om ett kommunalt skattestopp ändrarradikalt denna utvecklingsbild. Kl gör bedömningen att med den angivnatimlöneökningen på och ett kommunalt skattestopp stannar konsumtionsökningeni kommunerna vid och för den totala offentliga konsumtionsökningen vid0,. Klräknar inte med någon förbättring i den reala utrikesbalansen ihöglönealternativet. Bytesbalansunderskottet växer kraftigt till drygt 70miljarder kronor , bl.a. beroende på väsentligt störreräntebetalningar till utlandet än vad som förutspåddes i finansplanen. EnligtKl kan man sålunda för förutse en utveckling i höglönealternativet där privat konsumtion blir den starkast växande delen av efterfrågan. Med en svag utveckling av investeringar, offentlig 46 konsumtion och nettoexportkommer tillväxten i inte att nå upp 1989/90:FiU20 Denna lågatillväxt kan jämföras med den genomsnittliga tillväxten under 1980-taletssenare hälft som uppgick till . Utskottetkommer i avsnittet om den allmänna inriktningen av den ekonomiska politiken attkommentera en alternativ utveckling av den svenska ekonomin där de nominellalöneökningarna antas bli väsentligt lägre (jfr alt. 2tabell 1). Deallmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken redovisat i det föregående och som också framhålls i proposition 114och med anledning därav väckta motioner har utsikterna för den svenskaekonomin försämrats i förhållande till vad som redovisades i årets finansplan.Utan ytterligare ekonomisk-politiska åtgärder kommer vår konkurrenskraft attförsvagas genom att prisökningar och nominella löneökningar ligger alltför högti en internationell jämförelse. Vidare skulle bytesbalansens underskott stigatill en historiskt sett mycket hög nivå redan under innevarande år samtidigtsom den nödvändiga uppbyggnaden av vår produktionskapacitet skulle visatendenser till stagnation. En stagnation skulle bl.a. innebära att resursernaför att motverka de i stor utsträckning internationellt växande miljöproblemeninte skulle stå till buds i tillräcklig omfattning. Starkt oroande är också attutvecklingen och som den beskrivs i KI:s alternativ 1 indikerarväxande problem på arbetsmarknaden. I propositionen framhålls att den fullasysselsättningen måste vara den ekonomiska politikens främsta uppgift.Utskottet delar denna uppfattning. Det allt överskuggande hotet mot en rimligfördelning av vår välfård är en stor och okontrollerad arbetslöshet. Behovet aven åtstramning av den svenska ekonomin och en radikal dämpning av timlönernasökningstakt illustreras väl av de prognoser som redovisas i tabell 2. Underförutsättning att de nominella löneökningarna kunde hållas tillbaka och stannavid och förbättras situationen påtagligt för densvenska ekonomin . Prisökningarna beräknas bli väsentligtlägre och uppgå till att jämföras i höglönealternativet. De lägrepris- och löneökningarna innebär lägre kostnader för industriföretagen. Konkurrenssituationenförbättras och andelsförlusterna i utrikeshandeln kan därigenom undvikas. Somframgår av tabell 2 gör Kl den bedömningen att exporten under dessaförutsättningar kan öka med . uppfattning och som Kl också framhåller är den kanske viktigasteskillnaden mellan höglönealternativet (alt. 1) och alternativet med lågalöneökningar (alt. 2) att produktionstillväxten i alternativ 2 i mindreutsträckning används för konsumtion och i större utsträckning för export ochinvesteringar. Investeringsutrymmet ökar för såväl industrin som kommunerna. Somframgår av tabell 2 innebär alternativet med lägre nominella löneökningar attarbetslösheten inte ökar utan ligger kvar på samma nivå som 1990.Som utskottet ser det är det ett nödvändigt villkor för att arbetslöshetenskall kunna hållas tillbaka att den ekonomiska politikenfår en sådan inriktning att pris- och löneök- 1989/90:FiU20 ningstaktenanpassas till vad som gäller i våra viktigaste konkurrentländer. Dentredje vägens politik förde ur den svåra ekonomiska situation som råddeunder 1980-talets första år med svåra obalanser i utrikeshandeln och statensfinanser. Den förda politiken bidrog också till att investeringarna åter nåddeen god tillväxt i näringslivet. Denna utveckling kunde uppnås utan att somskedde i stora delar av arbetslösheten tilläts stiga till heltoacceptabla nivåer. Slutet av och inledningen av haremellertid karakteriserats av en svår brist på arbetskraft och därigenom enöverhettad arbetsmarknad och en svårförklarat låg produktivitetstillväxt. Denekonomiska politiken måste mot denna bakgrund utformas med sikte på attstabilisera ekonomin, dvs. minska överhettningen och inflationen. Denutlandskonkurrerande sektorn måste stärkas och produktiva investeringarstimuleras. Finanspolitiken bör ges en ökad tyngd och avlasta penningpolitikensom får bära en alltför stor del av den stabiliseringspolitiska bördan.Det är också av största vikt att de stabiliseringspolitiska åtgärdernakombineras med mer långsiktigt verkande åtgärder för att stimulera utbudet avarbetskraft och befrämja den ekonomiska tillväxten. Utskottethar tidigare i betänkandet understrukit att det från fördelningssynpunkt ärnödvändigt att prioritera målet full sysselsättning. Detta utesluter inte attäven de mer kortsiktigt synliga fördelningseffekterna av valdaåtstramningsåtgärder måste beaktas. Detta ställer stora krav på utformningen avden ekonomiska politiken. Det finns i detta sammanhang ingen anledning attsticka under stol med att konflikter alltid uppträder vid avvägningen mellan eneffektiv stabiliseringspolitik och en rättvis fördelningspolitik. ser det är det mot här angivna riktlinjer för den ekonomiskapolitiken som förslagen i de nu aktuella propositionerna och motionerna måstebedömas. Imotionerna Fi204 och Fi45, båda av m.fl. (m), riktas en hård kritikmot inriktningen av den ekonomiska politiken. De allmänna målsättningar förden ekonomiska politiken som anges i proposition 114 "med så mycketutbudsstimulans som möjligt och så mycket efterfrågedämpande åtgärder somnödvändigt" låicr, sägs det i motion Fi45 (m), i och för sig bra.Regeringen förklarar emellertid inte hur inflationen kan bekämpas medprisuppdrivande skattehöjningar, hur ett prisstopp kan verka efterfrågedämpandeeller hur utbudspolitik kan förenas med regleringar för t.ex. byggsektorn. Atttillsätta en särskild förhandlare för att nå ett stabiliseringsavtal ansermotionärerna vara meningslöst. Lönerna bestäms inte runt ett bord med centralaförhandlare. Avgörande är i första hand arbetsmarknadsläget och den fördaskattepolitiken. Imotionerna Fi204 (m) och Fi45 (m) riktas också stark kritik mot den pågåendeskatteomläggningen. Det främsta hindret mot en balanse-rad tillväxt sägs varadet härda skattetrycket. Det är endast om det sänks somen skattereform kan ge tillräcklig dynamik i ekonomin. Även imotionerna FiSOl av m.fl. (m) och Fi202 av och (båda m) förordas en målmedveten sänkning av skattetrycket. Vad allmänt gäller stabiliseringspolitiken framhålls imotion Fi204 (m) att tyngdpunkten bör ligga på penningpolitiken. Grundläggandeär att inflationen enligt motionärerna är ett monetärt fenomen, medan finanspolitikenfrämst rör sådana strukturella frågor som fördelningen mellan enskild ochkollektiv konsumtion och mellan privat och offentligt sparande. Underförutsättning att finanspolitiken är i balans bör den inriktas främst pålångsiktiga mål. I motion Fi45 (m) förordas liksom i proposition 114 ettkommunalt skattestopp. 1 motionen framhålls att dess varaktighet inte börinskränkas till , eftersom det i så fall lätt kan kringgås. I motionentillstyrks vidare förslaget att införa en arbetsgivarperiod i sjukförsäkringen.Motionärerna kräver emellertid att företagen helt kompenseras för denkostnadsökning som blir följden av denna reform. Utskottet delar den uppfattning som här framförs avföreträdare för moderata samlingspartiet att det är en central uppgift för denekonomiska politiken att vidta åtgärder för att öka produktiviteten. Åtgärderför att höja tillväxten i ekonomin är nödvändiga. De bör, som också framhålls iproposition 114, främst vara inriktade mot att öka utbudet av arbetskraft ochförbättra konkurrensförhållandena inom flera sektorer av ekonomin. Denkommande skattereformen är i detta sammanhang av mycket stor betydelse.Åtgärder med denna inriktning som är avsedda att påverka ekonomins utbudssidakan och får emellertid inte innebära att de kortsiktiga stabiliseringspolitiskaproblemen negligeras. Förutom den oro för det nu växande underskottet ibytesbalansen och risk för stigande arbetslöshet som utskottet tidigare ibetänkandet givit uttryck för, kan den alltjämt existerande överhettningen ivissa sektorer av ekonomin också försvåra möjligheterna att driva en effektivutbudspolitik. Att på diffusa grunder påståendet i motionen att inflationenär ett monetärt problem avstå från att minska efterfråge-trycket i ekonomineller, som utskottet tolkar motion Fi204 (m), lita till att kraftigaskattesänkningar praktiskt taget får positiva dynamiska effekter påekonomin, anser utskottet inte vara en ansvarsfull politik. Alla erfarenheterav en sådan politik talar för att efterfrågan ökar medan depositiva utbudseffekterna slår igenom först . Resultatet blirett ökat inflationstryck. Det kan tilläggas att avregleringen avkreditmarknaden och avvecklingen av valutaregleringen i högre grad än tidigareställer krav på att utnyttja finanspolitiska medel i konjunkturpolitiken.Utskottet finner det från denna synpunkt motsägelsefullt att moderatasamlingspartiet, som kraftigt förordat en avreglering av kredit- ochvalutamarknaderna, inte ser finanspolitiken som ett stabiliseringspolitisktmedel. I motion Fi45 (m) framhålls att det inte är möjligt förden särskilt utsedda förhandlaren att få till stånd ett stabiliseringsavtal. Utskottet delar motionärernas uppfattning att förhandlarens uppgift var mycket 49 svår.Orsakerna till detta är enligt utskottets mening den inom många 4 Riksdagen1989/90. områdenalltjämt överhettade arbetsmarknaden men också att löne- 1989/90:FiU20 bildningenallmänt från samhällsekonomisk synpunkt inte fungerartillfredsställande. Enskilda kortsiktiga gruppintressen dominerar över de merlångsiktiga övervägandena för att säkerställa den fulla sysselsättningen och engod reallöneutveckling. I motion Fi204 (m) ges argument för attmarknadskrafterna i allt större utsträckning skall bestämma utvecklingen påarbetsmarknaden. Lönebildningen är enligt detta sätt att se enbart en uppgiftför parterna, och statsmakterna bör inte föra en ackomoderande politik.Konsekvenserna av för stora lönehöjningar i form av arbetslöshet måste enligtmotionärerna parterna själva ta ansvaret för. Utskottet delar inte dennauppfattning om hur lönebildningen bör fungera. Det är t.ex. inte allssjälvklart att det är den grupp som drivit fram en från samhällsekonomisksynpunkt för hög löneökning som också kommer att drabbas av arbetslöshet. Att inuvarande läge avstå från att pröva åtgärder för att förhandlingsvägen försökanå ett stabiliseringsavtal på arbetsmarknaden är enligt utskottet detsamma somatt successivt sänka ambitionerna vad gäller sysselsättningspolitiken.Utskottet vill i detta sammanhang även framhålla att de förslag tillregleringar i proposition 114, t.ex. pris- och lönestoppet, som motionärernaendast betraktar som en tillväxthindrande åtgärd, skall ses som ett stöd fördenna politik. Regeringen har självklart inte sett ett prisstopp som enisolerad åtgärd för att dämpa inflationen. Utskottet delar inte heller den uppfattning som framförsvad gäller omläggningen av skattesystemet. Som framhålls i proposition 114kommer den pågående omfattande skattereformen att bidra till en bättre tillväxtgenom ökat utbud av arbetskraft, högre sparande och effektivareresursanvändning. borde reformen också genom att bl.a. ge parterna möjlighetatt växla ned till lägre nominella löneökningar medverka till att förbättraindustrins konkurrenskraft. Utskottet ser det i proposition 114 föreslagna kommunalaskattestoppet som en central del av åtstramningspaketet. Som framgått av dentidigare redovisningen av KI:s prognos innebär detta en kraftig neddragning avtillväxten i den kommunala konsumtionen. I motion Fi45 (m) framhålls att är en för korttidsperiod för ett skattestopp. Utskottet delar den uppfattning somframförs i propositionen att skattereformen inte får urholkas genom attkommunerna höjer utdebiteringen av kommunalskatt. Utskottet avser att återkommatill denna fråga senare i vår. Utskottet avstyrker med det anförda motionerna Fi202 (m)yrkande 1, Fi204 (m) yrkande I, Fi45 (m) yrkande I och Fi501 (m) yrkande 1. I motion Fi46 av m.fl. (fp), liksom imotion Fi211 av m.fl. (fp), sammanfattas de viktigasteinslagen i politik. I motionerna understryks bl.a. nödvändighetenav att fullfölja skattereformen, att vidta åtgärder för att förnya och effektiviseraden skattefinansierade tjänstesektorn och vidta åtgärder för att minskaöverhettningen i ekonomin. I motion Fi46 (fp) framhålls med i stort sammamotivering som i motion Fi45 (m) att det inte är möjligt attförhandla fram ett stabiliseringsavtal. Överensstämmelse gäller även 1989/90:FiU20 desynpunkter som framförs angående ett kommunalt skattestopp, pris-ochlönestoppet och kompensationen till företagen och den offentliga sektorn genominförandet av en arbetsgivarperiod i sjukförsäkringen. I motion Fi211 (fp) understryks vikten av att denekonomiska politiken i första hand tar sikte på långsiktiga strukturellaproblem. Även om motionärerna betonar nödvändigheten av en långsiktig strategiframhålls att det givetvis finns skäl att även kortsiktigt påverka den inhemskaefterfrågenivån. Det poängteras dock att det är angeläget attstabiliseringspolitiska åtgärder som vidtas står i samklang med den långsiktigastrategin. Utskottet är till vissa delar av samma uppfattning somfolkpartiet när det gäller den allmänna inriktningen av den ekonomiska politiken.Det gäller främst skattereformen men även vissa förslag rörande en förnyelse avden offentliga sektorn. Utskottet konstaterar också att till skillnadfrån moderata samlingspartiet inte är främmande för att utnyttjafinanspolitiska medel i konjunkturpolitiken. Det har bl.a. framgått av detförslag till åtstramning som presenterade . I det åtstramningspaketetingick bl.a. skattehöjningar. Utskottet finner det mot denna bakgrundemellertid svårförståeligt att , med i stort samma motivering somåterfinns i motion Fi45 (m), ser det som meningslöst att försöka nå ettstabiliseringsavtal på arbetsmarknaden utan att därvid ange någon alternativuppläggning av stabiliseringspolitiken. Det förefaller utskottet egendomligtatt, som i motion Fi46 (fp), i nuvarande situation bortse från de kortsiktigaproblemen, trots att det finns uppenbara risker för ett snabbt växandeunderskott i bytesbalansen och en jämfört med dagsläget ännu högre inflation.Det motsägelsefulla i en sådan politik förstärks av att man i motion Fi46 (fp)understryker de negativa fördelningseffekter som blivit en följd avatt penningpolitiken i alltför hög grad utnyttjats i åtstramande syfte. Med det anförda avstyrker utskottet motion Fi46 (fp)yrkande 1 och motion Fi21l yrkande 1. I motion Fi213 av m.fl. (c) anförs allmäntatt inriktningen av den ekonomiska politiken måste kännetecknas aven stram finans- och penningpolitik. Det långsiktiga hushållssparandet måstestimuleras. Inga kostnadskrävande reformförslag kan genomföras. Åtgärder måstevidtas för att förbättra ekonomins funktionssätt och öka möjligheterna att nåen hållbar utveckling med ekologisk balans och hushållning med naturresurser. Idenna motion finns även ett yrkande med innebörd att en försöksverksamhet medarbetsgivarperiod i sjukförsäkringen i två län bör genomföras. I motion Fi44 av m.fl. (c) framhålls att iproposition 114 finns endast två konkreta förslag till åtgärder, nämligen enhöjning av alkohol- och tobaksskatten samt att godkänner det avregeringen införda pris- och lönestoppet. En ytterligare förlängning av pris-och lönestoppet avvisas av motionärerna. motionen kommenterastillsättandet av en särskild utredare med upp- 1989/90:FiU20 gift attförsöka uppnå ett stabiliseringsavtal. Frågor rörande ett kommunaltskattestopp och lagfäst sjuklön kommenteras inte. Imotionen framhålls att det nu är för sent med en kraftig åtstramning riktadmot den privata konsumtionen. I likhet med vad som framförs i motion Fi213 (c)understryks i motion Fi44 (c) att inriktningen av den pågående skattereformenmåste ändras och få en rättvis fördelningsprofil. Nödvändig konsumtion såsommat och bostad bör beskattas återhållsamt. Imotion A21 av m.fl. (c) föreslås med hänvisning till nuvarandekrisläge ett åtstramningspaket med följande inriktning: - ökat sparande, -återhållsamhet medoffentliga utgifter och nya reformåtaganden, - punktskatter på miljöskadligaenergiråvaror, - införande av miljöavgifter påsvavel och kol. Utskottetvill med anledning av dessa motioner anföra följande. Somframgått av vad utskottet tidigare anfört i betänkandet i anslutning tillredovisningen av KI:s bedömning av den ekonomiska utvecklingen delar utskottetcenterns uppfattning att den nuvarande inflationsutvecklingen och det växandeunderskottet i bytesbalansen är oroväckande.