bet · GD01LU4 · 1989-12-31 00:00:00 — Lagutskottetsbetänkande /90: LU4 Ibetänkandet behandlar utskottet fyra motioner som tar upp olikakonsumentkreditfrågor. Utskottet avstyrker bifall till samtliga motionsyrkanden. I987/88:Fi25av () vari yrkas att beslutar begära attregeringen återkommer till med förslag om ångervecka på lån ienlighet med vad som framförts i motionen. MotionFi25, som väckts med anledning av proposition 1987/88:150(kompletteringspropositionen), har av finansutskottet överlämnats tilllagutskottet. 1988/89:L701av och (båda s) vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anföris om åtgärder föratt förebygga skuldproblem för enskilda. 1988/89:L706av m.fl. (c) vari såvitt nu är i fråga yrkas 2.att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom konsumentskyddet och kreditkortsmarknaden. 1988/89:L714av m.fl. (s) vari yrkas 1. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om kontokortsregister, 2. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om förbättrad legitimationskontroll i samband mednyttjande av kontokort. 1Riksdagen 1988/89. 1989/90 LU4 Gällandeordning m.m. i989/90:LU4 Regler om kontokort och andra former av konsumentkrediterfinns i konsumentkreditlagen (1977:981), som trädde i kraft den 1 juli 1979.Syftet med lagen, vars regler är tvingande till konsumentens förmån, är att stärkakonsumenternas ställning i kreditsammanhang. Lagen gäller kredit(betalningsanstånd eller lån) som är avsedd huvudsakligen för enskilt bruk ochsom lämnas eller erbjuds konsument av näringsidkare i dennes yrkesmässiganäringsverksamhet. Lagen är också tillämplig på kredit som lämnas av någonannan än en näringsidkare om krediten rmedlas av näringsidkaren som ombud förkreditgivaren. Bestämmelserna i konsumentkreditlagen är av bådenäringsrättslig Oigh civilrättslig natur och omfattar såväl krediter som lämnasutan direkt samband med köp av varor, dvs. fristående krediter, som kreditköp.Med kreditköp förstås enligt lagen köp av vara då säljaren lämnar köparenanstånd med någon del av betalningen. Kreditköp föreligger också då betalningenhelt eller delvis erläggs med belopp som köparen får låna av säljaren eller avannan kreditgivare på grund av en överenskommelse mellan kreditgivaren ochsäljaren. Som kreditköp räknas vidare vissa avtal om uthyrning m.m. Vidkreditköp gäller som huvudregel enligt 8 § konsumentkreditlagen att minst 20 %av varans kontantpris skall betalas kontant (kontantinsats). Av 9 § följer atten näringsidkare som underlåter att ta ut kontantinsats kan meddelas ettvitesförbud av att fortsätta härmed. Enligt 30 § gäller dockreglerna om kontantinsats och ingripande av inte sådanakreditköp för vilka regeringen meddelat föreskrifter med stöd av lagen(1986:1202) med bemyndigande att meddela föreskrifter om betalningsvillkor vidkreditköp. utnyttjade regeringen bemyndigandet som finns i den lagenoch föreskrev genom förordningen (1988:160) om betalningsvillkor vid kreditköpkrav på viss minsta kontantinsats eller motsvarande vid kreditköp samt en visslängsta kredittid. Kravet på kontantinsats sattes till för bilar och 40 %för övriga varor. Även utnyttjade regeringen nämnda bemyndigande ochföreskrev genom förordningen (1989:217) om ändring i förordningen (1988:160)om betalningsvillkor vid kreditköp att kontantinsatsen skulle vara minst 60 %för kreditköp. Konsumentkreditlagen innehåller vidare (S §) bestämmelserom att en näringsidkare vid annonsering, skyltning och liknande marknadsföringbeträ&nde kredit skall lämna information om den effektiva räntan förkrediten. Är det fråga om kredit för förvärv av särskild vara, tjänst ellerannan nyttighet måste på samma sätt information lämnas angående den totalakreditkostnaden samt kontantpriset. Innan kreditavtal ingås skall dennäringsidkare som lämnar eller förmedlar krediten lämna konsumentenskriftlig information i de hänseenden som Konsumentkreditlagens bestämmelser om marknadsföring 1989/90:LU4av kredit anknyter till marknadsföringslagens (1975:1418) regelsystem.Underlätelse att vid marknadsföring av kredit lämna erforderlig informationkan sålunda föranleda åläggande från enligt 3 §marknadsföringslagen. I 24 § konsumentkreditlagen regleras kontoinnehavarensbetalningsansvar för belopp, som påförts kontot genom att kontokort haranvänts av obehörig. Sådant ansvar kan utkrävas endast om kontohavaren ellerannan som enligt kontoavtalet är behörig att använda kontokortet antingenlämnat ifrån sig kortet till annan, eller genom grov oaktsamhet förloratkortet eller på annat sätt förlorat besittningen av kortet och inte snarastefter upptäckten anmält förlusten hos kreditgivaren. För belopp som har påförtskontot, sedan kreditgivaren mottagit anmälan att kontohavaren eller annan somenligt kontoavtalet är behörig att använda kontokortet ej längre har detta isin besittning, är kontohavaren betalningsskyldig endast om han förfaritsvikligt. utövar enligt 25 § tillsynen överefterlevnaden av konsumentkreditlagen. Tillsynen omfattar dock inte Sverigesriksbank, investeringsbank aktiebolag, verksamhet som slår undertillsyn av bankinspektionen eller försäkringsinspektionen eller verksamhet hosexekutiv myndighet. I tillsynsuppgiften ligger bl. a. att meddela de råd och anvisningarsom i samband med tillsynen finnes påkallade. I förarbetena lillkonsumentkreditlagen (prop. 1976/77:123 och LU 1977/78:5) har slagils fast attbl.a. bestämmelserna om marknadsföring av kredit och kontantinsats skallnärmare preciseras genom att uifårdar riktlinjer. Sådanariktlinjer har också utfårdats. De senaste (KOVFS 1985:7), som gäller från den1 , innebär utökade krav på information från företagen om effektivränta, kreditkostnad och kredittid. Det föreskrivs bl.a. en utformning avinformationen om den effektiva räntan som gör det lättare för konsumenternaatt jämföra krediiformerna och välja den mest fördelaktiga krediten. Vidaregäller att kreditkostnaden skall anges i kronor för det fall reklam görs förkredit som gäller viss vara eller tjänst eller annan nyttighet. Vid sidan av riktlinjerna finns särskildaöverens kommelser mellan samt kontokreditföretagens och handelns branschorganisationer om förbättrad budget- och kreditråd givning gentemot konsumenterna. Dessa innebär bl.a. att konsument verket på grundval av uppgifter från kreditföretagen skall ge ut mark nadsöversikter över förekommande krediter. Branschen har även åtagit sig att iaktta vissa etiska regler vid marknadsföring av krediter och kreditgivning. ' När detgäller kreditgivning från företag som står under bankinspek- i tionenstillsyn har i samråd med bankinspektionen kommit överens medbankerna och vissa andra kreditinstitut om att de vid kreditgivning tillprivatpersoner skall tillämpa samma beräkningsgrund för effektiv ränta somangivits i riktlinjerna. 1 1988/89. som gällerfrån , finns intagna i bankinspektionens 1989/90:LU4allmänna råd (BFFS 1987:15). Bankerna har också åtagit sig att tillämpa vissaetiska regler vid marknadsföring av krediter. Förhandlingarna har ocksåresulterat i en modell för marknadsöversikter för konsu-menlkrediler påbankområdet, vilka skall ges ut av . gäller att finansieringsverksamhetinte får bedrivas utan särskilt tillstånd. Bestämmelserna härom finns i lagen(1988:606) om finansbolag. Lagen är tillämplig på bl.a. alla företag sombedriver sådan verksamhet riktad mot konsumenter eller som ägs av bank. Medfinansieringsverksamhet riktad mot konsument avses inte bara kreditgivning somomfattas av konsumentkreditlagen ulan också ställande av garanti för kredit ochförmedling av kredit. handelskrediter undantas dock. För auktorisationkrävs att vissa formella och kvalitativa krav uppfylls. Företagen skall vidarestå under bankinspektionens tillsyn och kontroll, och inspektionen har rättalt återkalla en auktorisation (prop. 1987/88:149, NU 37). I motion 1987/88:Fi25 av () framhållsatt det i och för sig är positivt att många hushåll på grund av avregleringarnapå den svenska kreditmarknaden har fått det lättare att låna pengar direkt ibank eller i kreditinstitut. har, menar motionären, mångakreditgivare på marknaden intensifierat sin marknadsföring av krediter på eltuppseendeväckande sätt. Många hushåll har "lurats" av olika erbjudandenom "snabbkrediler", vars villkor i efterhand visat sig vara klartoskäliga. Hushållen har härigenom utsatts för svåra sociala påfrestningar.Enligt motionären ökar risken för svårlösta ekonomiska problem när tillgångenav krediter ökar. Vissa långivare utnyttjar konsumenternas dåliga kunskaper ochovana vid att jämföra t.ex. priser och andra villkor för långivningen. Mångalånebeslut las också i en pressad situation i samband med vissa köp. Mot denna bakgrund anser motionären att det finnsanledning att utsträcka konsumentlagsliftningens bestämmelser om s.k.ångervecka till att också gälla kreditavtal. Enligt motionären skulle möjligheten för konsumenten attångra ett lånebeslut kunna knytas antingen till alt lånet givits under vissaomständigheter t.ex. per postorder eller i samband med köp av en vara ellerlill att lånet givits med ovanligt hög ränta eller till alt lånet har andravillkor som inte är förenliga med seriös långivning. Motionären anser att ettlämpligt sätt att komma till rätta med uppenbart oskäliga räntevillkor är altregeringen eller anger den effektiva räntenivå som bör utlösarätt till ångervecka. En lagstiftning därom skulle enligt motionären göra delföretagsekonomiskt alltför kostsamt för "grå" finansföretag att ägnasig åt kreditgivning lill konsumenterna. I motion 1988/89;L701 av och 1989/90:LU4 (båda s) framhålls att många hushåll numera i högregrad än tidigare lånefinansierar delar av sin konsumtion och ofta hamnar ibetalnings-svårigheter med ett ökat behov av budgetrådgivning hos de kommunalakonsumentsekreterarna som följd. För att bryta en sådan negativ utvecklingkrävs enligt motionärerna förutom sparstimulerande åtgärder av skilda slagäven insatser för att hindra en ökning av hushållens kreditproblem. 1 detavseendet anser motionärerna att den kommunala budgetrådgivningen tillhushållen bör utvidgas. För ändamålet bör fler tjänster inrättas inomkonsumentvägledningen och . Motionärerna anser vidare att ettstörre ansvar för saklig information bör läggas på kreditgivarna. Motionärernabegär tillkännagivande om angivna åtgärder för att förebygga skuldproblem hosenskilda. Även t motion 1988/89:L706 av m.fl. (c)framhålls att utvecklingen på kreditmarknaden fört med sig att många enskildaråkat i en svår ekonomisk situation. Enligt motionärerna råder knappast någottvivel om alt det behövs bättre kontroll och större ansvarstagande vidbeviljande av kredit för att undvika att människor med hänsyn lill sin ekonomifår för många kreditkort och för stora kreditmöjligheter. Motionärernaframhåller också vikten av att marknadsföringsåtgärder och information omkrediter utformas på ett sådant sätt att människor erhåller sådana klarauppgifter om kreditkostnader m.m. så att de inte förleds att skaffa sig ochutnyttja kreditkort på ett sätt som inte är förenligt med deras ekonomi. I motionen framhålls att utnyttjandet av kontokort harbåde för- och nackdelar för konsumenterna och handeln. Motionärerna anser detväsentligt att konsumenterna inte fråntas möjlighelen att betalakontant, och alt detta är speciellt betydelsefullt för åldringar, handikappadeoch andra som måste uppdra åt främmande personer att göra erforderliga inköp. Motionärerna påpekar också att utvecklingen mot nyakorlbeial-ningssystem med elektronisk överföring för med sig särskilda problem.Motionärerna hänvisar härvidlag till att enligt vad uttalat en av de största nackdelarna för konsumenterna med kort av denna nya art äravsaknaden av lagregler som skyddar konsumenterna i de fall där kortenutnyttjas av obehöriga eller när elektroniken inte fungerar med följd attinbetalningar inte registreras. Bankernas och kreditförelagens regler i dessahänseenden uppges vara stränga och till konsumenternas nackdel. En annanbetydelsefull fråga som enligt motionärerna måste övervägas vid utvecklingen avnya betalningssystem gäller skyddet för den enskildes integritet. Enligt motionärernas mening är det av stor vikt attutvecklingen /90:LU4 mot en ökad kreditkorismarknad och övergången tillelektroniska betalningssystem noga följs av samhällets organ och atterforderliga lagstiftnings- och andra åtgärder vidtas för alt konsumentskyddetskall bli tillfredsställande. Vikten av att regeringen följer dessa frågor ochtar erforderliga initiativ anser motionärerna bör ges regeringen till känna(yrkande 2). I motion 1988/89:L714 av m.fl. (s) hävdas attdet inte finns någon samordning mellan de olika kontokortsföretagen.En person kan få ett flertal kontokortskrediter. Motionärerna erinrarom att skuldkommittén i betänkandet (SOU 1988:55) Hushållens skuldsättning isyfte att minska risken för missbruk av kontokorlskrediter föreslagit attregeringen inrättar ett register hos ellerbankinspektionen med information om det antal kreditkort som en person innehar.Motionärerna anser all detta förslag bör genomföras (yrkande 1). Vidare hävdarmotionärerna att många anställda i butiker, hotell, restauranger, m.m. harsvårt att på ett tillfredsställande sätt kontrollera kortinnehavares identitetoch eventuell spärrning av kort. Med hänsyn härtill förordar motionärerna enförbättrad legitimationskontroll vid användandet av kontokort (yrkande 2). Motioner rörande den ökade användningen avkoniokortskrediler behandlades av . I sitt av riksdagengodkända betänkande i ärendet (LU 1987/88:31) anslöt utskottet sig lill motionärernasuppfattning att de senaste årens utveckling på konsumentkredit-området ingavstark oro. Karaktäristiskt för utvecklingen ansåg utskottet vara bl.a. attallt fler konsumenter genom att sätta sig i skuld ibland till ett flertalkreditgivare hamnat i en ekonomisk situation där de inte ens inom enöverskådlig framtid kan fullgöra alla sina förpliktelser och därmed råkar i enallvarlig ekonomisk kris. Utskottet framhöll att då rådande förhållanden påkonsumentkreditområdet hade flera, delvis samverkande orsaker. Sålunda kundeutvecklingen lill en del förklaras med att många konsumenter saknar möjlighetatt överblicka de ekonomiska konsekvenserna av skuldsättningen, exempelvisvilken inverkan kreditkostnaderna bar för deras totala ekonomiska situation.En annan orsak ansåg utskottet vara att det blivit lättare för privatpersonerall få lån av olika kreditgivare. Vidare påpekade utskottet att det vid sidanav bankernas och finansbolagens utlåningsverksamhet hade vuxit fram enkredilmarknad där ett stort antal andra finansieringsföretag som inte stodunder bankinspektionens tillsyn lämnade lån lill konsumenterna. För att man skulle kommatill rätta med förhållandena ansåg utskottet att det krävdes 1989/90:LU4flera olika åtgärder. Utskottet konstaterade att man från statsmakternas sidauppmärksammat problemen och att ett flertal initiativ tagits i syfte att lösadem. Enligt utskottet borde resultatet härav avvaktas, och motionernaavstyrktes därför. Också frågan om vad den väntade kontokortsökningen och deni samband därmed ökade kontrollen kommer att innebära för medborgarna när detgäller den personliga integriteten behandlades av medanledning av en motion i ämnet. I sitt ovan nämnda betänkande framhölllagutskottet att den ökade handeln på kontokort för med sig högre krav äntidigare på en effektiv kontroll av att kontokort inte missbrukas och att detligger i konsumenternas intresse att en sådan kontroll sker. Utskottet ansågdet angeläget alt innehavare av kontokort som redan är hårt ekonomisktansträngda inte förvärrar sin situation genom att trots att krediten utnyttjatsfullt ut fortsätta att använda kontokortet för inköp. framhöllutskottet vikten av att kontrollen inte sker på elt sådant sätt att denenskildes integritet träds för när. Enligt vad- utskottet hade inhämtat följdeman utvecklingen inom såväl som finansdepartementet.Frågan hade också behandlats vid ett möte mellan de nordiskakonsumentministrarna. Från svensk sida hade tagit initiativtill ett av finansierat nordiskt projekt angåendeintegritetsskydd vid elektronisk betalningsförmedling. Utskottet ansåg medhänsyn till det anförda något särskilt uttalande från sida inteerforderligt och avstyrkte motionen. fick i uppdrag av regeringen att isamråd med bankinspektionen och berörda kreditkortsföretag åstadkomma åtgärdersom skulle förbättra budget- och kreditrådgivningen. I uppdraget ingick bl.a.att söka åstadkomma ett samordnat och aktivt bistånd till konsumenter som fåttbetalningsproblem. Förhandlingar i frågan ledde till alt log initiativ lill bildandet av en kontonämnd. , sominledde sin verksamhet , är en organisation som hartillskapats i syfte att hjälpa betalninsvaga konsumenter att nedbringa sinalåneskulder i första hand krediter på kontokort genom av- ellernedskrivning av skulderna. Uppgörelserna tar sig främst formen avunderhandsackord. inledande verksamhet, som tills vidare bedrivspå försök, kopplades till ett pågående projekt med skuldsanering avett stort antal hushåll i fem socialdistrikt, varav fyra i och ett iTrollhättan. verksamhet startade och pågickt.o.m. Därefter har beslut fatlats om en fortsatt försöksverksamhetfram lill . Försöket har också utvidgats till att omfattaytterligare två socialdistrikt utanför . Frågan om sanering av privatpersoners skuldförhållandenaktualise- 1989/90:LU4 rades i med anledning av motioneri ämnet. I sitt av godkända betänkande (LU 1987/88:12) konstateradeutskottet att det ligger i sakens natur att en person som ådragit sig så storaskulder att han rimligen inte kan betala dem är föga motiverad att genom egetarbete skaffa sig inkomster och att han allmänt sett befinner sig i en svårsocial situation. Av hänsyn till både gäldenären och hans familj ansågutskottet alt det finns skäl för att han i ömmande fall borde kunna få tillstånd en sanering av skuldförhållandena. Enligt utskottets mening var tidenmogen för att spörsmålet om införandet i av en möjlighet tillskuldsanering blev föremål för en samlad bedömning. Vad utskottet anfört gavsregeringen till känna (rskr. Med anledning av begäran tillkallade regeringenhösten utredningen av vissa konkursrättsligå frågor, numera kalladinsol-vensulredningen, (Ju 1988:02) för att utreda bl.a. frågan om skuldsanering.Enligt direktiven (dir. 1988:52) skall ett sådant institut, som redan finns imånga länder, göra det möjligt för fysiska personer att under vissa bestämdaförutsättningar bli av med sina skulder eller del av dem. I direktiven framhållsatt skuldsaneringen tillgodoser det från social synpunkt välmotiveradeintresset av att en person som vill men inte till fullo förmår göra rätt försig i ömmande fall skall kunna befrias från sina skulder helt eller delvis.Enligt direktiven bör utredningen lägga fram förslag till en ändamålsenligreglering av ett sådant institut. Mot bakgrund av de betalningsproblem som kan uppkomma förenskilda vid stora kreditåtaganden har i samarbete med ochkonsumentverket vid fyra socialdislrikt i Slockholm och i Trollhättanbedrivits en försöksverksamhet med budgelrådgivning tillenskilda hushåll. Erfarenheterna från försöksverksamheten har redovisats isocialstyrelsens PM 1988:9 Mer för pengarna, om hushållsekonomisk rådgivning.Försöksverksamheten har därefter följts upp och resultatet härav presenterats ikonsumentverkels rapport /89:9 . Det är enuppföljning av 231 hushåll i ekonomisk rådgivning inom iStockholm och i . På grundval av utvärderingen i de båda rapporternahar , och i en gemensamskrivelse till begärt 2,3 milj. kr. för attutveckla budget- och skuldrådgivningen inom . höll juslitiedepartemenlet en hearing angåendeerfarenheterna från tillämpningen av konsumentkreditlagen. De olika synpunktersom därvid framfördes övervägs nu inom juslitiedepartemenlet i samband med enpågående översyn av konsumentkreditlagen. Översynen beräknas resultera i endepartementspromemoria . Med anledning av en framställning från harinom 1989/90:LU4 också påbörjats en kartläggning avde juridiska och tekniska spörsmål som kan tänkas uppkomma från konsumentskyddssynpunkt i samband med användandet av elektroniska betalningsformer. Frågan om behovet av förstärkt konsumentskydd i sambandmed elektronisk betalningsförmedling har även behandlats av för konsumentfrågor, bl.a. i rapporten (NÄK 1986:1)"Forbrukningsrettslige aspekter på dalateknologi og betaling-skort ivaruhandeln" och vid ett nordiskt seminarium i i maj 1988.Seminariet har redovisats i en rapport (NÄK 1989:44). Vidare är bådepersonskydd och kontraktsvillkor i samband med elektronisk betalningsförmedlingteman som tagits upp inom Nordiska ministerrådets verksamhet , ettarbete som fortsatt och då särskilt med hänsyn till utvecklingeninom EG. har utfårdat två rekommendationerrörande elektronisk betalningsförmedling. Vidare kan nämnas att under har fungerat en arbetsgrupp"Hushållen och datorerna". Utgångspunkten för gruppens arbete somavslutas med en rapport är att konsumentmyndigheterna i datorer både som ett instrument i den egna verksamheten och som enmöjlighet alternativt risk för de enskilda konsumenterna. 1 projektet vill manbl.a. utveckla och samordna de nationella konsumentorganens agerande ochställningstagande i datateknologiska frågor. Inom ramen för gruppens arbete pågårutveckling av system för konsumentrådgivning med hjälp av ny teknik. Konsumentskyddsfrågor vid elektronisk betalningsöverföringhar vidare aktualiserats inom , och en rapport i ämnet (Electronic FundsTransfer. and the Consumer) godkändes av . I rapporten analyseras de olikakonsumenlskyddsfrågor som kan uppkomma vid elektroniska betalningssystem ochläggs fram förslag till åtgärder i syfte att åstadkomma balans mellanfinansinstitutens och konsumenternas rättigheter och skyldigheter. Den tillsatte regeringen en kommitté, som tognamnet skuldkommittén (Fi 1988:07), med uppgift att kartlägga omfattningen ochutbredningen av hushållens skuldsättning samt föreslå åtgärder i syfte attbegränsa denna skuldsättning och så långt möjligt undanröja de socialaskadeverkningar som skuldsättningen i vissa fall medför. avgav idecember 1988 sitt betänkande (SOU 1988:55) Hushållens skuldsättning. Ibetänkandet läggs fram flera förslag som syftar till att bl.a. förebyggaskuldproblem. Sålunda föreslås att särskilda medel avsätts för en brett upplagdinformationskampanj om skuldsättningens hushållsekonomiska konsekvenser somskall genomföras under ledning av spardelegationen i samverkan med konsumentverketoch kronofogdemyndigheterna. Enligt kommittén är det vidareangelägel att den ekonomiska rådgivning som lämnas av social- 1989/90:LU4tjänsten och den kommunala konsumentvägledningen byggs ul. Det föreslås attsocialstyrelsen får i uppdrag all genomföra ett projekt som skall påskynda ensådan utveckling. Kommittén anser också alt bör tillförasextra resurser för att bl.a. kunna bättre övervaka efterlevnaden avkonsumentkreditlagen. I betänkandet framhålls att den mest angelägna åtgärdenav alla dock är en förbättring av kreditinstitutens kredilprövning, ochkommittén lägger fram flera förslag med detta syfte. Man föreslår bl.a. förbudmot att ansökningshandlingar bifogas direktreklam för kredit. Vidare föreslårman att hushållen ges rätt alt inom en månad utan särskild kostnad få ångraett ingått lån samt att blancokrediter till nya låntagare skall föregås av ettregelbundet kvalifikalionssparande. För att risken för missbruk avkoniokortskrediler skall minskas föreslår kommittén att ett särskilt registerinrättas hos eller bankinspektionen med information omdet antal kreditkort som en person innehar. Upplysningen om antalet kort kanenligt kommittén också vara en indikator på att en utvidgad kreditprövningbehövs.