bet · GD01JuU14 · 1989-12-31 00:00:00 — Justitieutskottetsbetänkan(1989/90:JuU14 1988/89:Ju637 av m.fl. (s) vari yrkas 1. att riksdagensom sin mening ger regeringen lill känna vad i motionen anförts om attfangelsestraffet för unga lagöverträdare i åldern avskaffas, 2. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om attfångelsestraff för unga lagöverträdare i åldern endast får utdömas omsynnerliga skäl föreligger därtill, 3. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om attmöjligheterna att anhålla och häkta unga lagöverträdare i åldern 1517 åravskaffas. l988/89:Ju638 av () vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär en utredning rörande försöksprojekt förrehabilitering av unga lagöverträdare i enlighet med vad som anges i motionen. l988/89:Ju804 av m.fl. (fp) vari yrkas 2. alt beslutar om sådana ändringar avrättegångsbalken och lagen med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdareatt reglerna om åtalsunderlåtelse och förundersökning skall återgå till denlydelse de hade före . 1988/89:Ju80S av m.fl. (m) vari yrkas 15. att som sin mening ger regeringen lill kännavad som i motionen anförts om åtgärder för att minska ungdomsbrottsligheten. 1988/89:Ju808 av m.fl. (c) vari yrkas 18. att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om en ökad informationsskyldighetför myndigheterna till föräldrarna, 19. att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om konfrontation mellan offer ochgärningsman, 20. att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om jourdomstolar för ungalagöverträdare, 30. att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om lagstiftningen omskadelindrande arbete, 31. att som sin mening gerregeringen lill känna vad i motionen anförts om faktainhämtande om gärningsmänunder . 1989/90. 1989/90 JuU14 1988/89:Ju810av m.fl. (m) vari yrkas 1989/90:JuU 14 4. att riksdagenhos regeringen begär förslag lill lagstiftning om registrering av personerunder som gjort sig skyldiga lill brott på sätt som anges i motionen, 5. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om statistiköver brott som begåtts av personer , 6. alt riksdagenhos regeringen begär förslag lill lagstiftning om snabbare utredning av brottsom begåtts av unga personer på sätt som anges i motionen, 7. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts omrapporteftergift och åtalsunderlåtelse, 8. att riksdagenhos regeringen begär förslag lill lagstiftning om jourdomstolar på sätt somanges i motionen. 1988/89:Ju816 av m.fl. (m) vari yrkas 1. att riksdagenhos regeringen begär förslag lill lagstiftning om snabbare utredning av brottbegångna av unga personer på sätt som anges i motionen, 2. att riksdagenhos regeringen begär förslag till lagstiftning om registrering av personerunder som gjort sig skyldiga till brott på sätt som anges i motionen, 3. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anföris om statistiköver brott begångna av personer , 4. att riksdagenhos regeringen begär förslag till lagstiftning om jourdomstolar på sätt somanges i motionen. 1988/89:Ju821 av m.fl. (vpk) vari yrkas 6. att hos regeringen begär lagförslag sominnebär att häktning och fångelsestraff för ungdomar avskaffas. särbehandlas unga lagöverträdare under 18 år.Deras brottslighet blir sålunda i betydligt mer begränsad utsträckning föremålför domstolsprövning och åtgärder inom kriminalvårdens ram än när del gällervuxna lagöverträdare. Principen är i stället att de unga lagöverträdarna skalluppmärlisammas av de sociala myndigheterna och att dessa på olika sätt skall geråd och stöd eller ingripa med andra åtgärder enligt sociallagstiftningen, iförsta hand socialtjänstlagen (SOL; 1980:620) och lagen (1980:621) medsärskilda bestämmelser om vård av unga (LVU). Här bör genast nämnas attregeringen framlagt ett förslag för om att LVU skall ersättasmed en ny lag med särskilda bestämmelser om vård av unga (prop. 1989/90:28).Riksdagsbehandlingen pågår . Det åligger socialnämnden att i nära samarbete med hemmensörja för att barn och ungdom som riskerar att utvecklas ogynnsamt får detskydd och stöd de behöver och, om hänsynen lill den unges bästa motiverardet, vård och fostran utanför det egna hemmet. Socialnämn- 1989/90:JuU14 densinsatser enligt SOL bygger på frivillig medverkan av den unge och hansvårdnadshavare. Om frivilliga åtgärder inte är tillräckliga finnsmöjlighet för socialnämnden att hos länsrätten ansöka om vård enligt LVU.Sådan vård skall beredas den unge bl.a. om han utsätter sin hälsa ellerutveckling för allvarlig fara genom t.ex. brottslig verksamhet, om det kanantas att behövlig vård inte kan ges den unge med samtycke av den eller dem somhar vårdnaden om honom och, när den unge fyllt , honom själv. Vården kan innebära t.ex. att den unge placeras ifamiljehem eller på institution. I mindre allvarliga fall av misskötsamhet kanhan åläggas att hålla regelbunden kontakt med en särskilt utsedd kontaktpersoneller att delta i behandling i öppna former inom . För vård av unga som behöver stå under särskilt noggranntillsyn finns särskilda hem enligt 12 § LVU som är anpassade för sådan tillsyn.Ungdomar som vistas i ett sådant hem kan hindras att lämna det och får i övrigtunderkastas de begränsningar i rörelsefriheten som är nödvändiga för att vårdenskall kunna genomföras. Deras rörelsefrihet får också begränsas om detpåkallas av övriga intagnas eller personalens säkerhet. Enligt regeringens nyssnämnda förslag till ny lag medsärskilda bestämmelser om vård av unga kan vård beslutas om den unge utsättersin hälsa eller utveckling för en påtaglig rbk att skadas genom bl.a. brottsligverksamhet (3 §). Enligt propositionen (s. 109) innebär begreppet påtagligrisk en utvidgning av möjligheten att ingripa i dessa fall jämfört med vad somnu gäller. I övrigt innebär lagförslaget inga större förändringar i här berördahänseenden. Särskilda regler om barn och ungdomar som begår brottfinns bl.a. i (BrB) och i lagen (1964:167) med särskildabestämmelser om unga lagöverträdare (LUL). Den sistnämnda lagen blev föremålför ändringar i ett lagstiftningsärende (prop. 1987/88:135, bet. JuU36, rskr. () har på regeringens uppdrag gjorten preliminär utvärdering av de nya reglerna. Resultaten har publicerats i enrapport , Preliminär utvärdering av den ändradelagstiftningen rörande åtgärder mot unga lagöverträdare samtförsöksverksamheten med snabbare utredningar rörande unga lagöverträdare. Dendefinitiva utvärderingen skall vara avslutad . Sammanfattningsvisgäller följande beträffande unga lagöverträdare. Om någon som inte fyllt är skäligen misstänkt föratt ha begått brott skall vårdnadshavaren normalt underrättas. För brott som ett barn begått innan det fyllt fårinte dömas till påföljd. Också möjligheterna att utreda sådana brott ärbegränsade. Utredning får ske endast om det behövs för att avgöra behovet avsocialtjänstens insatser för barnet eller för att klarlägga om någon som fyllt15 år tagit del i brottet eller om det behövs för alt efterforska gods som haråtkommits genom brottet eller om det annars är av särskild 1989/90;JuU 14 vikt att utredning äger rum. Om barnet inte har fyllt fårutredning ske endast om det finns synnerliga skäl. Brott som begåtts av barn blir endast sällanföremål för domstolsprövning. I de få fall det blir aktuellt är det heller intefråga om åtal för brott. I stället kan åklagaren i vissa fall föra s.k.bevistalan. Genom bevistalan hänskjuts frågan om barnet begått brottsliggärning till domstols prövning. En förutsättning är att barnet misstänks förbrottslig gärning av allvarlig beskaffenhet. När det gäller de något äldre lagöverträdarna ungdomarmellan 15 och finns en rad särskilda bestämmelser, i första hand i LUL. Grundprincipen är som nämnts att dessa ungdomar i förstahand skall bli föremål för uppmärksamhet. Några begränsningari möjligheten att utreda brott m.m. finns emellertid inte. Tvärtom skall brottav ungdomar utredas i vanlig ordning men brottet leder i allmänhet inte tillåtal. En förutsättning för åtalsunderlåtelse enligt LUL är iprincip att det kan förmodas alt den det rör blir föremål för vård enligt SOLeller LVU eller eljest får hjälp och stöd och att det med skäl kan antas altdärigenom vidtas vad som är lämpligast för den underårige. Innan åklagarenfattar beslut om åtalsunderlåtelse skall han normalt inhämta yttrande frånsocialnämnden. Vid bedömningen av om åtalsunderlåtelse skall meddelas skallåklagaren också beakta den underåriges vilja att ersätta målsäganden för skadasom uppkommit eller att avhjälpa eller begränsa skadan. Ett beslut om åtalsunderlåtelse skall delges den unge,företrädesvis vid ett personligt sammanträffande mellan den unge,vårdnadshavaren och åklagaren. Den som får åtalsunderlåtelse skall iakttaskötsamhet. Om den unge t.ex. återfaller i brott från beslutetom åtalsunderlåtelse kan det återkallas. Åtalsunderlåtelse får inte beslutas om något väsentligtallmänt eller enskilt intresse därigenom åsidosätts. Om åklagaren inte beslutar om åtalsunderlåtelse har hanmöjlighet att besluta om strafföreläggande inom vidare ramar än vad som ärmöjligt när det gäller vuxna lagöverträdare. När det gäller ungdomar under 18år får sålunda strafföreläggande utfårdas när det kan antas att påföljdenskulle ha stannat vid böter om åtal väckts. För vuxna lagöverträdare gällerden ytterligare begränsningen att maximistraffet för brottet inte får överstigafångelse . Den som inte fyllt får inte häktas om det inte finnssynnerliga skäl. Samma begränsning råder när det gäller att döma någon lill fångelseför brott som han begitt innan han fyllt . För brott som någon begåttefter det att han fyllt men innan han fyllt får dömas lill fångelseendast om det med hänsyn lill gärningens straffvärde eller annars finnssärskilda skäl för det. Enligt LUL får en polisman uppmana den som kan antas hafyllt 15 men inte all vidta åtgärder för att avhjälpa eller begränsa skada 4 på grundav brott som den unge gjort sig skyldig till. Med stöd av 1989/90:JuU 14 reglerna i LUL är det alltså möjligt för en polisman alt uppmana ungdomar att t.ex.göra rent efter en skadegörelse som just inträffat. Liknande bestämmelser finns också i BrB. Om domstolen sompåföljd överlämnar någon som inte fyllt till vård inom socialtjänstenfår rätten i samband med domen föreskriva att den unge skall biträda denskadelidande med arbete som syftar till att t.ex. begränsa eller repareraskadan. Detsamma gäller, oavsett den dömdes ålder, om påföljden bestäms lillvillkorlig dom eller skyddstillsyn. Härutöver finns i LUL särskilda bestämmelser omhandläggningen som syftar bl.a. till att socialnämnden snabbi skall fåinformation om underåriga som begått brott samt till att garantera alt rättenhar ett fullständigt beslutsunderlag för påföljdsvalei om gärningen föranlettåtal. Reglerna syftar också lill alt skapa förutsättningar för en snabbhandläggning av ärendet hos åklagaren resp. domstolen. 1 sammanhanget börnämnas alt en särskild försöksverksamhet med snabbare utredningar rörande ungalagöverträdare pågår (SFS 1988:217). Preliminära resultat har redovisats iBRÅ:s ovannämnda utvärdering av ändringarna i LUL m.m. I motionerna Ju804 och Ju810 begärs alt skallbesluta om en återgång till de bestämmelser om åtalsunderlåtelse m.m. somgällde före . I motion Ju810 begärs också att möjligheten attmeddela rapporteftergift skall begränsas. I det föregående har redovisats bestämmelserna omåtalsunderlåtelse enligt 1 § LUL. Utskottet hänvisar till denna redogörelse ochvill här endast tillägga att när det gäller unga lagöverträdare bestämmelsernaom åtalsunderlåtelse i LUL har företräde framför motsvarande bestämmelser i 20kap. 7 7 b §§ (RB). Möjligheterna till åtalsunderlåtelse enligt RB utvidgadesår . Den gällande regleringen innebär sammanfattningsvis följande. Åtalsunderlåtelse får beslutas om inte något väsentligtallmänt eller enskilt intresse åsidosätts om det kan antas all påföljden, omåtal väckts, skulle ha stannat vid böter eller, om det finns särskilda skäl,vid villkorlig dom. Åtal får vidare underlåtas om den misstänkte begått annatbrott och det utöver påföljden för detta brott inte krävs påföljd med anledningav del föreliggande brottet. Åtalsunderlåtelse får också beslutas i vissa fallom brottet begåtts under inflytande av psykisk abnormitet m.m. Åtal får ocksåunderlåtas om det av särskilda skäl är uppenbart att det inte krävs någonpåföljd för att avhålla den misstänkte från vidare brottslighet. Bakom beslut låg i första hand processekonomiskaöverväganden. Utskottet, som tillstyrkte bifall till regeringens förslag omvidgade möjligheter till åtalsunderlåtelse, anförde i sitt av r 1989/90. godkändabelänkande bl.a. att ett vidare tillämpningsområde för åtals- 1989/90:JuU 14 underlåtelseinsiitutetskulle medföra vissa behövliga lättnader för domstolarna och åklagarna samt,indirekt, också för polisen. Utskottet ansåg alltså att reformen inte i sigutgjorde ett hot mot rättssäkerheten och mot centrala straffrättsligagrundsatser. Utskottet såg det i stället som en fördel i stort förrättsordningen att insatserna kanaliserades till de problemområden där storaansträngningar måste sättas in i kampen mot den särskilt samhällsfarligabrottsligheten. Utskottet underströk vidare bl.a. betydelsen av allallmänhetens tilltro till rättsväsendel upprätthölls och betonade att det varav stor vikt att reglerna om åtalsunderlåtelse tillämpades konsekvent ochlikformigt (prop. 1984/85:3, bet. JuU 10, rskr. Utskottet har därefter vid elt flertal tillfållenbehandlat motionsyrkanden om en återgång till de äldre bestämmelserna (se bet.JuU 1985/86:22 s.4 ff, JuU 1986/87:19 s. 5 ff, JuU 1987/88:28 s. 6 f samt1987/88:36 s. 15). Utskottet har därvid inte funnit anledning ändra sittställningslagande. Utskottet anser alltjämt att lagstiftningen om åtalsunderlåtelsei sin nuvarande form får anses utgöra en rimlig avvägning mellan de intressenav skilda slag som gör sig gällande inom brottsbekämpningen. När del gäller de särskilda bestämmelserna för ungalagöverträdare vill utskottet tillägga att vissa regeländringar genomfördesförra året i syfte att på ett tydligare sätt gentemot den unge markera alt hansbrottslighet inte tolereras. I detta sammanhang bör också nämnas alt justitieministerni en interpellationsdebatt om ungdomsgängsbrottsligheten understrukit alt detär som skall ha ett övergripande ansvar för ungdomarsuppväxtförhållanden. Den skall lämna vård och stöd när det finns risker för enogynnsam utveckling, och vid behov skall den svara för vård och fostran utanfördet egna hemmet. ansvar i detta hänseende är, framhölljustitieministern, en grundläggande princip som bör värnas och bevaras. Honansåg dock att del kan finnas brister med det nuvarande re:Jelsystemet. Därföransåg hon att det behövdes en översyn av hur och rättsväsendelsverksamheter fungerar i förhållande till varandra och överväganden om hurdessa verksamheter skall kunna samordnas bättre än vad som kanske ärfallet (snabbprotokoll från riksdagsdebatterna 1988/89:75 s. 10). Också socialministern har (prop. 1989/90:28 s. 55f) framfört liknande tankar, och på hans initiativ har under våren 1989tillsatts en arbetsgrupp med företrädare för social-, justitie- ochcivildepartementen. Arbetsgruppens uppgift är att närmare studera hursocialtjänstens och rättsväsendels insatser när det gäller unga lagöverträdarelämpligen bör samordnas. Enligt huvudregeln i 9 § polislagen (1984:387) skall enpolisman, när han får kännedom om ett brott som hör under allmänt åtal, lämna en rapport om det till sin förman så snart det kan ske. Rapporteftergift får enligt 5 kap. 5 § polisförordningen (1984:730) meddelas av en 6 polismanom det är uppenbart att lagföring inte skulle leda lill annan 1989/90:JuU 14 påföljd änböter och brottet med hänsyn lill omständigheterna är alt bedöma somobetydligt. Möjligheten att lämna rapporleftergift utvidgades (prop. 1983/84:111, bet. JuU 27, rskr. 331) till all omfatta även brott medfångelse i straffekalan. Kravet på alt överträdelsen med hänsyn tillomständigheterna skulle framstå som obetydlig förblev dock oförändrat,lagändringen tog särskilt sikte på sådana straffbara handlingar där fångelsevisserligen ingick i straffekalan men i praktiken endast bötesstraff utdömdes. Regeringen uppdrog åt RPS att klarlägga hur de nyareglerna om rapporteftergift fallit ut i den praktiska tillämpningen, och enrapport har publicerats. Rapporteftergift i praktisk tillämpning (RPS rapport1988:2). I rapporten föreslås bl.a. att RPS skall utfärda nya tillämpningsföreskrifterresp. allmänna .råd om rapporteftergift. Enligt vad utskottet inhämtat kommerRPS att utfårda nya föreskifter m.m. Utskottet vill för sin del understryka principen omsocialtjänstens ansvar för barn och ungdomar som begår brott. Den nuvarandeordningen med en huvudregel om åtalsunderlåtelse är sålunda enligt utskottetsmening i allt väsentligt lämplig; låt vara att gränsdragningen mellansocialtjänstens och rättsväsendets verksamhetsområden kan behöva ses över. 1detta sammanhang vill utskottet betona vikten av ett nära samarbete mellansocialtjänsten och de rättsvårdande myndigheterna. Utskottet vill ocksåframhålla det väsentliga i en snabb handläggning av ungdomsmålen. Utskottet vill också peka på att en återgång till 1985 årsregler för ungdomarnas del skulle innebära att de förstärkningar av institutetåtalsunderlåtelse som genomfördes inte längre skulle gälla. Dettaskulle bl.a. få till följd att åklagaren inte skulle vara skyldig att meddelabeslutet om åtalsunderlåtelse vid ett personligt sammanträffande med den ungeoch hans vårdnadshavare, en ordning som utskottet anser väl ägnad alt gentemotden unge markera alt hans brottslighet inte tolereras. När det sedan gäller rapporteftergift konstaterarutskottet först att utskottet i elt av godkänt betänkande avstyrkte ett liknande motionsyrkande (bet. JuU 1987/88:28 s. 7). Utskottet hänvi sade då till sitt ställningstagande lagstiftningsärende, som bl.a. innebar att institutet rapporteftergift är ett verksamt medel i ansträngningarna att begränsa de brottsbeivrande myndigheternas be styr med mera bagatellartade förseelser och därigenom skapa ett ökat utrymme för att koncentrera resurserna till den allvarligare brottslig heten. Härutöver pekade utskottet på att en inskränkning i möjlighe ten att lämna rapporteftergift även måste medföra ändringar bl.a. när del gäller åtalsunderlåtelse. Detta var utskottet av resursskäl inte berett att tillstyrka. Delta ställningstagande har enligt utskottets mening allt jämt bärighet. Härtill kommer alt nya tillämpningsföreskrifter m.m. kan förväntas . Medhänvisning lill vad som ovan anförts avstyrker utskottet bifall 1989/90:JuU 14 till här behandlade delar av motion Ju804 och motionJu810. I motion Ju808 begärs all föräldrarna skall underrättasvid sociala störningar hos barn eller ungdom om underrättelse inte på grund avsärskilda förhållanden bedöms som olämplig. I lagstiftningsärendet infördes en uttryckligregel om underrättelseskyldighet. Enligt 6 c § LUL skall sålunda vårdnadshavarenomedelbart underrättas om någon som inte fyllt är skäligen misstänkt förbrott om det inte finns särskilda skäl däremot. Uppgiftsskyldigheten åvilarpolisen eller åklagaren. Undantagsregeln är enligt propositionen (prop.1987/88:135 s. 43) tänkt att tillämpas när det är fråga om förseelser av mycketbagatellartad slag där det framstår som självklart att rapporteftergift skallmeddelas eller när det framstår som direkt olämpligt att vårdnadshavarenunderrättas, t.ex. om denne misstänks för delaktighet i brottet. Att den ungeinte vill alt vårdnadshavaren skall underrättas saknar däremot självständigbetydelse framhålls det i propositionen. Utskottet kan alltså konstatera alt den av motionärernaefterfrågade ordningen redan gäller. Motionsyrkandet får anses tillgodosett,och utskottet avstyrker bifall lill det. I motionerna Ju805, Ju810 och )u816 framförs krav pååtgärder för att förkorta handläggningsliderna i ungdomsmålen. 1 LUL finns ett antal regler som syftar till att hållahandläggningsliderna i ungdomsmålen så korta som möjligt. Härutöver pågår somnämnts i del föregående en försöksverksamhet med kortare handläggningstider iungdomsmål. BRÅ:s preliminära utvärdering av försöksverksamheten visar att detbör vara möjligt alt väsentligt förkorta handläggningstiderna genomorganisatoriska förändringar. Utvärderingen beräknas som sagts varaavslutad . Enligt utskottets mening bör den definitiva utvärderingenav försöksverksamheten avvaktas innan ställning tas lill de organisatoriskam.fl. åtgärder som aktualiseras genom motionerna. I det beredningsläge sakennu befinner sig i, erfordras ingen åtgärd från sida, och utskottetavstyrker bifall till här behandlade motionsyrkanden. I syfte att korta ned handlä.ggningstiderna framförs imotionerna Ju805, Ju808, Ju810 och Ju816 krav på jourdomstolar för unga. Denfrågan har utskottet behandlat (se 1989/90:JuU 10) och då avstyrktliknande motionsyrkanden. Anledning saknas att frångå detta ställningstagande.Motionsyrkaiitlena i saken avstyrks. 1 motion Ju808 hävdas att regleringen av skadelindrandearbete i LUL inte fungerar på ett tillfredsställande sätt. Motionärerna vill haen effektivare utformning av reglerna. I samma motion framförs förslag omregler för konfrontation mellan den unge och målsäganden. Syftet är atttydliggöra effekterna av brottet för den unge. 1 motion Ju638 begärs att regeringen skall ta initiativför att få lill stånd ett försöksprojekt med nya påföljder för ungalagöverträdare. Motionärens tanke är att ett sådant projekt skulle drivas isarnhällsregi men betalas av ett försäkringsbolag. Enligt 6 b § LUL får en polisman anmoda den som har ellerkan antas ha fyllt 15 men inte att vidta åtgärderför att avhjälpa eller begränsa skada på grund av brottet, om den underårigeerkänt brottet eller om det annars med hänsyn till omständigheterna äruppenbart att han begått brottet. Anmodan får endast ske om det är lämpligt medhänsyn till omständigheterna, och målsägandens samtycke skall inhämtas om detinte är uppenbart obehövligt. I vissa fall kan i samband med dom föreskrivas att dendömde skall biträda den skadelidande med visst arbete som syftar till altavhjälpa eller begränsa skadan. Detta gäller bl.a. enligt 31 kap. I § tredjestycket BrB om den ådömda påföljden är överlämnande till vård inomsocialtjänsten. får meddelas endast med den skadelidandes samtycke. Reglernaträdde i kraft den och utvärderas nu av BRÅ. Vid sakens behandling anförde utskottet (JuU1987/88:36 s. 17) bl.a. att förslaget om anmodan medförde nya uppgifter förpolisen. Utskottet ansåg det därför nödvändigt att de särskilda utbildningsinsatsersom () aviserat i sitt remissvar på den lill grund förpropositionen liggande promemorian verkligen kom till stånd. Detta gavriksdagen som sin mening regeringen till känna. Frågan om polisanmodan och andra frågor om ungalagöverträdare ingår i polisutbildningen, såväl i grundkursen som ividareutbildningen. När det gäller polismän ute på fåltet har den lokalaorganisationen ansvaret för vidareutbildning. Från harpolischeferna informerats om del utbildningsbehov som föranletts av ändringarnai LUL, och kontrollerar att utbildning sker. RPS harutfårdat allmänna råd om polisanmodan (FAP 101-1). BRÅ:s preliminära utvärdering när det gäller anmodan avpolisen pekar på att de nya reglerna endast delvis slagit igenom och attkännedomen om dem är begränsad. Uppgifter saknas om hur ofta reglerna i 31 kap. 1 § BrB omarbete åt den skadelidande kommit lill användning. Alt belysa denna fråga ingårockså i BRÅ:s utvärderingsuppdrag. När utskottet behandlade ett yrkande omkonfrontation fann utskottet (JuU 1987/88:36 s.19) yrkandet tillgodosett såtill vida att ett av syftena med regeringsförslaget var att få till stånd endirekt konfrontation mellan den unge och den skada som har uppstått genombrottet. Detta var enligt utskottets mening ägnat att hos den unge skapa