bet · GD01SoU15 · 1989-12-31 00:00:00 — Imotion 1989/90:SoI av m.fl. (m) yrkas att hos regeringenbegär förslag om en preciserad lagstiftning om socialnämndernas skyldighet närdet gäller preventiva åtgärder (yrkande 2). Motionärerna efterlyser denstegvisa åtgärdslista som fanns i den gamla barnavårdslagen, vilken gavbarnavårdsnämnderna en reell möjlighet att agera. Både föräldrar och unga varmedvetna om att åtgärderna skulle trappas upp om inga förändringar till detbättre ägde rum. kommer socialnämndernas agerande överraskande, och detdröjer ofta alltför länge innan nämnden ingriper. Imotion 1988l89:So258 av m.fl. (m) yrkas att hosregeringen begär förslag till lagstiftning om sociala myndigheters möjligheteratt ingripa mot unga som begår brott (yrkande 4). (Motiveringen återfinns imotion 1988/89:Ju810.) I motion I988/89:So303 av m.fl. (m) finnsett likalydande yrkande (yrkande 4). (Motiveringen återfinns i motion1988/89:Ju81ö.) Motionärerna anför att de sociala myndigheterna i störreutsträckning måste kunna vidta åtgärder mot ungdomar som gjort sig skyldigatill brott eller som påbörjat missbruk, även om det sker mot den unges vilja.Det bör enligt motionärerna bli möjligt att utfårda förbud för den unge attvistas i vissa miljöer, och den unge bör kunna föreläggas att lämna urinprov förkontroll av att ett tidigare narkotikamissbruk inte fortsätter. Imotion 1988/89:So312 av och (båda fp) yrkas etttillkännagivande om prövning av studiebesök på kriminalvårdsanstalt inom ramenför . Motionärerna uppger att man i har använt en metod sominnebär att ett antal unga lagöverträdare tagits med på ett endagsbesök till ensluten anstalt och där träffat samman med långtidsdömda intagna. Motionärernaanser att det, inom ramen för det fortsatta utvecklingsarbetet inom ungdomsvårdenoch i arbetet med ändringar i LVU, bör övervägas att införa en möjlighet tillstudiebesök på kriminalvårdsanstalt. Sedanden gäller, som nämnts, vissa bestämmelser om s.k. öppenvårdstvång. Bestämmelserna föreslås bli i sak oförändrade i den nya lagen. Enligt 22 § i den föreslagna lagen får socialnämnden besluta att den unge skall hålla regelbunden kontakt med en särskilt utsedd kontaktperson eller att den unge skall delta i behandling i öppna former inom . En förutsättning för dessa åtgärder är att del kan antas att den som är till följd av ett beteende som anges i 3 § (missbruk av beroendeframkallande medel, brottslig verk samhet eller något annat socialt nedbrytande beteende) kommer att 44 behöva beredas vård med stöd av lagen om beteendet fortsätter. annan förutsättning är attdet stöd eller den behandling som behövs 1989/90:SoU15 inte kan ges den unge medsamtycke av honom själv, om han fyllt 15 år, och, om han står undernågons vårdnad, av vårdnadshavaren. skall finnas enbehandlingsplan när ett beslut om sådan tvångsåtgärd Nämnden skallmed längst sex månaders mellanrum pröva om en beslutadtvångsåtgärd skall upphöra. Paragrafen motsvaras av 8a § i nuvarande LVU. Iproposition 1984/85:171 (s. 25) berördes frågan om nämnden skulle kunnabesluta om att den unge lämnar urinprov regelbundet och på så sätt styrker sindrogfrihet. Det var, enligt föredragandens mening, stor skillnad mellan att denunge samtycker till att visa sin drogfrihet genom att lämna urinprover och atthan blir tvingad till det. Vidare anfördes att det fanns risk för att självaprovtagningen kunde komma att bli alltför integritetskränkande. Mot den bakgrundenvar föredraganden inte beredd att införa bestämmelser som gav nämndenmöjlighet att ställa sådana krav på den unge. Utskottetgör följande bedömning. Detär, enligt utskottets mening, mycket viktigt att socialnämnden arbetarförebyggande, särskilt när det gäller familjer med sociala problem och i frågaom ungdomar i utsatta situationer. Detta följer redan av socialtjänstlagen. Ettingripande med tvång bör i allmänhet inte komma överraskande. börredan tidigare ha gjort försök med olika former av stödjande insatser. Det är,enligt utskottets uppfattning, mycket angeläget att socialnämnden på ett tidigtstadium planerar sina insatser för den unge. Socialnämnderna har ett ansvarockså för att utveckla metoderna i arbetet med socialt utsatta ungdomar. Denhandläggande personalen bör bl.a. av detta skäl få del av personalutvecklandeinsatser och få tillgång till kvalificerad handledning i arbetet. Genom ensådan satsning på förebyggande arbete och metodutveckling minskar behovet avatt använda tvång. Ipropositionen föreslås att bestämmelserna om stöd och behandlingsinsatser iöppna former enligt gällande LVU, i sak oförändrade, förs över till den nyaLVU. De åtgärder, t.ex. förmaning och varning samt föreskrifter för den unge,vilka var möjliga enligt barnavårdslagen, hade långt innan barnavårdslagenupphörde att gälla kommit att sakna praktisk betydelse. Utskottet anser att dei propositionen föreslagna möjligheterna till förebyggande åtgärder enligt LVUfår anses vara tillräckliga. Meddet anförda avstyrker utskottet motionerna Sol (m) yrkande 2, So258 (m) yrkande4 och So303 (m) yrkande 4. Riksdagenbör inte uttala sig om enskilda förebyggande åtgärder. Med hänsyn härtillavstyrker utskottet motion So312 (fp). Flyttningsförbud l989/90:SoUl5 Enligt propositionen skall bestämmelserna omflyttningsförbud föras över från socialtjänstlagen till LVU med vissaändringar. Länsrätten skall, efter ansökan av socialnämnden, besluta omflyltningsförbud lör eller tills vidare (24 § i den föreslagna lagen).Förutsättningen är att det finns en påtaglig risk för att den unges hälsa ellerutveckling skadas, om han skiljs från det hem där han stadigvarande vårdas ochfostras. Ett sådant förbud kan meddelas både när barnet är placerat med stöd avLVU, och när det efter en frivillig överenskommelse är placerat med stöd avsocialtjänstlagen. skall enligt 2ö § med längst tre månadersmellanrum överväga om flytlningsförbudet fortfarande behövs. I motion 1989l90:So6 av m.fl. (c) yrkasatt avslår propositionen såvitt avser reglerna om flyttningsförbud(yrkande 16). Motionärerna anser att flytlningsförbudet strider mot lagenssyfte all eftersträva att familjen skall kunna återförenas. Det är vidareologiskt att i domstol rent formellt fatta beslut om fortsatt vård, trots attvårdbehov inte längre anses föreligga, menar motionärerna. De anser att man börundersöka om inte andra vägar kan stå till buds för att i viss mån tillgodosesyftet med bestämmelserna. Reglerna om flyttningsförbud bör därför, enligtmotionärernas uppfattning, brytas ut ur lagen och ses över särskilt. I motion 1989190:So5 av () yrkas attriksdagen avslår förslaget att socialnämnden skall överväga omett flyttningsförbud skall bestå (yrkande 1). Motionären anser att del inte ärrimligt att utsätta barnet för den situationen all dess tillvaro ifamiljehemmet där det vistats skall ifrågasättas var tredjemånad. Förslaget rimmar illa med vad som i övrigt anförs i propositionen om enlagstiftning lill barns skydd och utgår i stället från vilka intressenföräldrarna kan ha, menar motionären. I propositionen anförs att ett flyttningsförbud som regelbör tjäna syftet att, med insatser från sida, göra det möjligtför barnet att återvända till föräldrahemmet utan risk förskada (s. 83 f.). Länsrätten bör i möjligaste mån försöka bedöma den tid undervilken flyttningsförbudet bör gälla, och liden bör anges i länsrättens dom.Skulle det undantagsvis finnas skäl att meddela ett flyttningsförbud som skallgälla , finns del, enligt föredragandens uppfattning, anledningatt med regelbundna tidsintervaller överväga om förbudet fortfarande behövs.Föredraganden anför vidare bl.a. följande. Liksom utredaren anser jag att lidsintervallet för sådanaöverväganden bör vara kortare än när det gäller att överväga ett fortsattvårdbehov. Skälet till detta är att ett flyttningsförbud är en temporär åtgärdsom inte bör få pågå än absolut nödvändigt. Del bör nämligenobserveras att socialnämnden i detta läge måste vidta åtgärder för attflyttningsförbudet skall kunna hävas och barnet återförenas med för- Om ärendet drar ut , är det särskilt viktigt att 1989/90:SoU15 nämndenuppmärksammar det och söker undvika att den situation som har föranlettflyttningsförbudet permanentas. Det påpekas vidare att det inte är fråga om en formellomprövning som skall göras , utan om att nämnden skall aktualiserafrågan. Om det därvid finns anledning att ifrågasätta ett fortsatt förbud, börnämnden givetvis ta upp frågan till formenlig omprövning, anförs det. Utskottet gör följande bedömning. Enligt 24 § i förslaget till LVU skall gälla attlänsrätten, efter ansökan av socialnämnden, eller tills vidare fårförbjuda den som har vårdnaden om en underårig att ta denne från ettfamiljehem, om det finns en påtaglig risk för att den unges hälsa ellerutveckling skadas om han skiljs från familjehemmet. Utskottet har ingen erinranmot förslaget. Mot bakgrund härav tillstyrker utskottet propositionsförslaget idenna del och.avstyrker motion Soö (c) yrkande 16. När det gäller socialnämndens skyldighet att kontinuerligtöverväga om ett flyttningsförbud skall bestå eller inte vill utskottet ilikhet med föredraganden understryka att denna skyldighet inte skall varanågon formell prövning vilket skulle kunna verka uppslitande för de berörda.Enligt propositionen skall nämnden endast aktualisera frågan inom den angivnatidsramen. Utskottet har ingen erinran mot propositionens förslag i denna del.Även motion So5 (s) yrkande 1 avstyrks sålunda. Enligt 6 kap. 7 § skall rätten besluta omändring i vårdnaden, om en förälder, vid utövandet av vårdnaden om ett barn, gör sig skyldig till missbruk eller försummelse eller i övrigt brister i omsorgen om barnet på ett sätt som medför bestående fara för barnets hälsa eller utveckling. En sådan ändring i vårdnaden prövas på talan av socialnämnden. infördes en möjlighet att flytta över vård naden t.ex. till familjehemsföräldrar i de fall barnet rotat sig i familje hemmet. Enligt ö kap. 8 § kan vårdnaden om ett barn således flyttas över till den eller dem som har tagit emot barnet i ett annat enskilt hem än föräldrahemmet, om barnet stadigvarande har vårdats och fostrats i det hemmet och det är uppenbart bäst för barnet att det rådande förhållandet får bestå. I förarbetena till bestämmelsen framhöll föredraganden att det torde krävas att barnet har boll i familjehemmet , innan det kan bli aktuellt att överväga att flytta över vårdnaden till familjehemsföräldrarna. Det krävs alt barnet fått en så stark bindning till familjehemmet att barnet uppfattar det som sitt eget (prop. 1981/82:168, s. 70). Föredraganden pekade vidare på att den som tagit emot barnet som vårdnadshavare kan få bidrag till barnets försörjning i form av barnbidrag, underhållsbidrag eller eventuellt bidragsförskott. Vidare har den som är vårdnadshavare 47 för andrasbarn rätt att i de flesta fall få ersättning av kommunerna för omvårdnadenav barnet (15 kap. 19 § ). Föredraganden /90:SoUl5kunde inte se att ekonomiska skäl skulle hindra att vårdnaden om ett barnflyttas över till familjehemsföräldrarna men ansåg att det ändå kunde finnasanledning att undersöka om de nuvarande ersättningsmöjligheterna till alladelar var tillfredsställande (s. 41). I motion 1989190:So7 av m.fl. (fp) yrkasatt som sin mening ger regeringen lill känna vad i motionen anförtsom vårdnadsöverflyttningar vid mycket långa familjehemsplaceringar (yrkande 7)samt att hos regeringen begär en utredning om de ekonomiska villkorenvid vårdnadsöverflyttningar (yrkande 8). Socialnämnderna bör enligt motionärernaåläggas att, med två till tre års intervaller, överväga en eventuellvårdnadsöverflyttning vid mycket långa familjehemsplaceringar av barn och unga.Ofta försämras de ekonomiska villkoren lör familjehemsföräldrarna när deövertar vårdnaden, eftersom de då går miste om ersättningen de erhållit somfamiljehemsföräldrar. Motionärerna föreslår därför att den ekonomiskasituationen för familjehemsföräldrar, som övertar vårdnaden om barn, utreds. I motion 1989/90:So8 av och (båda s) yrkas att avslår förslaget om utökade möjligheteratt överflytta vårdnaden till familjehemsföräldrar såvitt avser små barn(yrkande 4 i resterande del). Det kan enligt motionärerna starkt ifrågasättasom det finns några reella möjligheter att förutse en utveckling, eller brist påutveckling, hos föräldrarna när det gäller deras förutsättningar att på siktkunna ta hand om sitt barn igen på ett tryggt och bra sätt.Propositionsförslaget måste uppfattas som en skärpning av tvånget mot familjermed små barn och bör avvisas, anser motionärerna. I propositionen bereds tillfalle att la del avvad som anförs om överflyttande av vårdnaden till familjehemsföräldrar.Föredraganden anför bl.a. (s. 94 1.) all det finns fall, där man redan frånbörjan kan förutse en långvarig placering. I sådana situationer bör man skapaförutsättningar lör att barnet skall kunna växa upp under trygga och stabilaförhållanden. Detta torde i vissa fall lämpligen kunna ske genom attsocialnämnden tar initiativ till att vårdnaden om barnet flyttas över tillfamiljehemsföräldrarna, anförs det. Också i fall där barnet efter en långvarigplacering har rotat sig i familjehemmet, bör socialnämnden, enligtföredragandens mening, i högre grad än uppenbarligen har förekommit,aktualisera en vårdnadsöverflyttning. Särskilt bör detta ske i fall därföräldrarna begär att få hem barnet och det är uppenbart bästför barnet all få stanna kvar i familjehemmet. Möjligheten att få vårdnaden överflyttad tillfamiljehemsföräldrarna förefaller enligt propositionen ha utnyttjats i liten utsträckning. Huruvida en bidragande orsak till detta är de ekonomiska förutsätt ningarna torde vara svårt alt uttala sig om utan någon närmare undersökning, anför föredraganden. Han tillägger att möjligheterna att kompensera familjehemsföräldrar ekonomiskt torde vara ganska goda 48 ochuttalar vidare följande (s. 95). Jag anser det angelägetatt den fortsatta utvecklingen i fråga om 1989/90:SoU15 överflyttande av vårdnadentill familjehemsföräldrar följs. Särskilt viktigt är det att utröna vilkafaktorer det är som styr dels socialnämnderna när det gäller att ta upp fråganom en vårdnadsöverflyttning, dels familjehemsföräldrarnas inställning till attbli vårdnadshavare. Jag utgår från att i sin löpandeverksamhet uppmärksammar dessa frågor. JOkonstaterar i beslut den 3 mars 198ö (dnr lö391Ö41/85) att ersättningen tillfamiljehemsföräldrar minskar efter en vårdnadsöverflyttning. JO pekar påmöjligheten att i vissa fall kompensera vårdnadshavarna med ekonomisk hjälpoch annat bistånd enligt 5 eller ö § socialtjänstlagen. JO anser att frågan börbli föremål för fortsatta överväganden från statsmakternas sida. Enligtsocialstyrelsen (Meddelandeblad nr 29/87) är socialnämnden skyldig att betalasåväl arvode som omkostnadsersättning så länge barnets behov inte kantillgodoses utan dessa insatser. Utskottetgör följande överväganden. Trotsatt målsättningen alltid bör vara att föräldrar och barn skall kunnaåterförenas, kan man, enligt utskottets mening, inte bortse från att detförekommer fall där en återförening inom överskådlig tid ter sig orealistisk.När ett litet barn har beretts vård utanför det egna hemmet, vuxit upp ochfunnit sig väl till rätta i ett familjehem, förekommer det att barnet känner enstörre trygghet och känslomässig förankring i familjehemmet än i det egnahemmet. De känslomässiga bindningarna mellan barnet och familjehemsföräldrarnakan ha blivit väl så starka som banden mellan barnet och dess biologiskaföräldrar. Utskottet delar föredragandens bedömning i propositionen som innebäratt möjligheterna att få vårdnaden om barn och ungdomar överflyttad tillfamiljehemsföräldrar bör kunna utnyttjas i större utsträckning än förnärvarande. Utskottet avstyrker med det anförda motion So8 (s) yrkande 4 iresterande del. Utskottetanser dock inte att socialnämnden skall vara skyldig att, med vissa bestämdaintervaller, överväga en vårdnadsöverflyttning. När och hur ofta frågan böraktualiseras bör bedömas från fall till fall. Utskottet avstyrker motion 5o7(fp) yrkande 7. Ilikhet med föredraganden anser utskottet att det är angeläget att den fortsattautvecklingen följs, såvitt gäller socialnämndernas benägenhet att medverkatill att vårdnadsöverflyttningar kommer till stånd. Utskottet anser att det börvara en uppgift för att göra en analys av orsakerna lill attsocialnämnderna i så förhållandevis få fall aktualiserat frågan omöverflyttning av vårdnaden och vilka ekonomiska följdverkningar envårdnadsöverflyttning för med sig för familjehemmet. Därmed avstyrkerutskottet motion 5o7 (fp) yrkande 8. 4 1989/90. Behovetav utbildningsinsatser i989/90:SoUi5 Imotion l989l90:So6 av m.fl. (c) yrkas att begär attregeringen skall ta initiativ till en översyn av de utbildningsinsatser sombehövs för personal vid vårdhem och för familjehemsföräldrar (yrkande 10). Deinsatser som personal och familjehemsföräldrar gör kan enligt motionärernainte nog värderas. De bedriver ett tungt och svårt arbete. För att vården skallbli så bra som möjligt krävs att de ges aktivt stöd och lämplig utbildning. Imotion 1989l90:So7 av m.fl. (fp) yrkas ett tillkännagivande ombehovet av personalutveckling och fortbildning bland grupper som arbetar inomsocialtjänsten med barn och unga och inom vård enligt LVU (yrkande 5). Enkunnig och engagerad personal är en viktig förutsättning för att barn och unga,som blir föremål för insatser enligt LVU, får den vård som avsells, framhållermotionärerna. Det är viktigt, påpekar motionärerna vidare, att familjehemmen,hemmen för vård och boende och de s.k. § 12-hemmen får erforderligt stöd närdet gäller personalutveckling. Imotion 1988/89:So25l av m.fl. (fp) yrkas ett tillkännagivandeom vad som anförts om tvångsom händertagande av barn (yrkande 5 i resterandedel). måste garanteras tillräckliga resurser, fortbildning ochkontinuerlig utveckling av arbetsmetoderna för insatser före och efter ettomhändertagande, anförs det i motionen. Somtidigare nämnts har JO (ämbetsberättelsen 1987/88, s. 144 1.) understrukitbetydelsen av all verkar för att personalen vid § 12-hemmen gesden utbildning och fortbildning som är nödvändig för att hemmen skall kunnatillgodose behoven hos de mest utsatta ungdomarna. Utskottetgör följande bedömning. Resultatetav arbete med socialt utsatta familjer och ungdomar är givetvisberoende av vilken kunskap och vilket engagemang den egna personalen har.Utskottet har i tidigare avsnitt framhållit vikten av alt familjehemslöräldrarges stöd och handledning i sitt arbete. Utskottet har också uttalat sigpositivt lill att handläggande personal får del avpersonalutvecklande insatser och kvalificerad handledning. De stödjande ochpersonalutvecklande insatserna bör kunna utformas på så sätt attarbetsmetodiken utvecklas. Utskottet anser också att all personal,som arbetar med vård av barn och ungdomar, bör ha tillgång till lämpligfortbildning. Utskottetdelar således motionärernas åsikter om betydelsen av personalutveckling ochfortbildning och utgår ifrån alt regeringen följer utvecklingen på området.Något initiativ från sida anser utskottet dock inte nödvändigt.Härmed avstyrker utskottet motionerna Soö (c) yrkande 10, 5o7 (fj)) yrkande 5och So251 (fp) yrkande 5 i resterande del. Samordnadeinsatser m.m. i989/90:SoUl5 Imotion 1988/89:So259 av m.fl. (s) yrkas att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utvecklade kontaktermellan polis, åklagare och kommun lör åtgärder mot våld och kriminalitet blandunga (yrkande 1). Motionärerna anser det vara av stor vikt att vuxnasamarbetar, när det gäller sådana företeelser som våld, skadegörelse och annankriminalitet. Det är viktigt att samhället uppträder konsekvent och enigt ochatt reaktionerna på lagöverträdelser är tydliga och kommer snabbt. Ungalagöverträdare skall normalt tas om hand av , påpekar motionärerna.Det får inte ske i sådana former att den unge anser att reaktionen uteblir.Motionärerna anser att det bör bedrivas en bred försöksverksamhet med olikaformer av samhällsreaktioner inom samt att åtgärderna skallanpassas till varje enskild ungdom. Det är vidare enligt motionärerna viktigtatt föräldrarna deltar i arbetet, och det är viktigt att kommunen, dvs. skola,sociala myndigheter och fritidsverksamhet, samverkar med polis och iförekommande fall åklagarmyndighet. Detta kräver samsyn, enigt uppträdandeoch konsekvens, framhåller motionärerna. Imotion 1988/89:So330 av m.fl. (vpk) yrkas att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om åtgärdsplan samtsamordnande instanser när det gäller unga lagöverträdare. (Motiveringen återfinnsi motion 1988/89:Ju821.) Det är enligt motionärerna viktigt att den vuxnes ochsamhällets reaktioner vid lagöverträdelser är omedelbara, logiska och välavvägda. Det är viktigt att det finns en direktkoppling mellan förseelse ochpåföljd, men dessa ungdomar behöver också förståelse, värme, kärlek, godaförbindelser och lydliga vuxna, påpekar motionärerna. En väl fungerandeåtgärdsplan borde byggas upp och innefatta allt från stöd till föräldrar, olikasorters fosterhem och samhällstjänst, lill behandlingshem. De flesta av nuuppräknade alternativ finns redan, men del som saknas är överblick, samarbeteoch samordning av insatserna. Vidare behövs, enligt motionärernas uppfattning,någon form av samordnande instans. Imotion 1989/90:So7 av m.fl. (fp) yrkas att som sinmening ger regeringen lill känna vad i motioiien anförts under rubrikenSocialtjänst kriminalvård (yrkande 10). Samarbetet mellan ,rättsväsendet, kriminalvården och polisen måste stärkas för all förhindraytterligare brottslighet från unga och lägga grunden för lämpliga insatser frånsamhällets sida, anförs det i motionen. Samhällets reaktioner gentemot deungdomar som begår brott måste komma så fort som möjligt i anslutning tillbrottet. Regeringen bör enligt motionärerna återkomma till medförslag om insatser för att möjliggöra en mer skyndsam hantering avungdoms-brotten, anförs det. Deras brottslig het blir i betydligt mindre utsträckning än andras föremål för dom- 51 stolsprövning och åtgärder inom kriminalvårdens ram. (1964:167) nied särskilda bestämmeber om unga lagöverträdare 1989/90:SoU15(LUL) finns bestämmelser om utökade möjligheter att underlåta åtal, när brottbegåtts av någon som vid tiden för brottet ännu inte fyllt . Våren1988 beslutade om ändringar i reglerna beträffande åtalsunderlåtelsem.m. 1987/88:135, JuU36, rskr. Beslutade åtgärder skall medverkatill att ungdomar som begår brott möter en snabbare och mer markerad reaktionfrån samhällets sida. Bl.a. skall det kunna ställas ökade krav på att ungalagöverträdare i mån av förmåga medverkar till att ställa till rätta efterbrottet. De nya reglerna trädde i kraft den . Enligt31 kap. 1 § kan den som är , och som begått brott, avdomstol överlämnas till vård inom om den unge kan bli föremålför vård eller annan åtgärd enligt socialtjänstlagen eller LVU. Iproposition 1989/90:7 lades förslag fram om en lag om försöksverksamhet medsamhällstjänst. Förslaget innebar att rätten i brottmål i vissa fall får dömatill skyddstillsyn med föreskrift att den dömde skall utföra oavlönat arbete iangiven omfattning. Samhällstjänst är enligt propositionen främst avsedd attanvändas för yngre lagöverträdare vid sådan brottslighet som annars skulleföljas av ett kortare eller medellångt Sngelsestraff. Försöksverksamheten medsamhällstjänst är lokalt begränsad och skall pågå under åren 19901992.Justitieutskottet (JuUlO) tillstyrkte lagförslaget ochriksdagen följde utskottet. Enligtcirkuläret (1970:513 ändrat senast 1981:1228) till ,, , samtliga länsstyrelser, polismyndigheter,länsskolnämnder, socialnämnder och skolstyrelser om intensifierat samarbetemellan socialnämnd, skola och polis har regeringen utfårdat en rekommendationom att samverkansorgan för sådant samarbete bör finnas i alla kommuner.Initiativet bör las av socialnämnden, och det är en uppgift lör länsstyrelsernaoch all följa de lokala samarbelsgruppernas verksamhet.