bet · GD01SoU15 · 1989-12-31 00:00:00 — Det bör dock framhållas att beteendet även skall innebära en påtagligrisk för den unges hälsa eller utveckling (s. 109). Utredaren hade föreslagitatt uttrycket "beteende" byttes ut mot "levnadssätt". Somskäl för ändringen anförde utredaren att levnadssätt framstår som mera konkretän beteende. En annan anledning är att ordet beteende närmast skulle föra tankentill att den unge skall bestraffas för vissa handlingar som han utför.Föredraganden uttalar i detta avseende bl.a. följande (s. 67). Med "levnadssätt" avses all en person lever påett visst sätt, dvs. har en viss livsföring. Detta begrepp torde ha en vidarebetydelse än "beteende" som närmast avser en persons sätt attuppföra sig eller uppträda. Enligt min uppfattning passar beteende bättre in på desituationer som begreppet är avsett att täcka, dvs. i första hand de fall dåden unge befinner sig i en olämplig miljö eller prostituerar sig. Jag anserdärför all del nuvarande begreppet bör behållas. Utskottet gör följande bedömning. Utskottet anser på de skäl som anges i propositionen attuttrycket "annat socialt nedbrytande beteende" är adekvat och lämpligt.Någon anledning att byta ut ordet "beteende" mot"levnadssätt" föreligger inte. Utskottet tillstyrkerpropositionsförslaget i denna del och avstyrker motion Soö (c) yrkande 14. Utskottet anser inte heller att ytterligare förtydligandenbehövs när del gäller uttrycket "något annat socialt nedbrytandebeleende". I propositionen anges närmare vad som skall avses meduttrycket, och det ges exempel på sådana situationer som kan aktualisera ettomhändertagande. Det finns dock anledning alt, i likhet med föredraganden,understryka att det beteende som skall utgöra grunden lör ett ingripande ävenskall innebära en påtaglig risk för den unges hälsa eller utveckling. Utskottetavstyrker därmed motion 5o8 (s) yrkande 2 i resterande del. Ansökanom vård m.m. 1989/90:SoUl5 Enligt 2 § andra stycket i nu gällande LVU skall ansökanom vård innehålla en redogörelse för den unges förhållanden, tidigare vidtagnaåtgärder och den vård som socialnämnden avser att anordna. I den föreslagnalagen (4 § andra stycket) skall i socialnämndens ansökan om vård även grundernalör att bereda vård anges. I övrigt är kraven på ansökans innehåll oförändrade. I motion 1989190:So6 av m.fl. (c) hemställsom ett tillkännagivande om behovet av precisering av förutsättningarna lör vård(yrkande 15). Det är positivt att den föreslagna lagen innehåller bestämmelserom att förutsättningarna lör vården skall anges, framhåller motionärerna. Detär av stor betydelse att ansökan görs så tydlig som möjligt, och i motiven tilllagen bör man precisera vad den skall innehålla. Motionärerna hänvisar tillkraven i 4 § förvaltningsprocess-lagen. I motionen betonas vidare vikten av attsocialstyrelsen lämnar erforderliga råd och anvisningar till socialnämnderna omde krav som ställs på ansökningshandlingarna. I motion 1989/90:So8 av och (båda s) yrkas att beslutar bifalla vad som föreslagitsbeträffande regler om mer utförliga föreskrifter för ansökan om vård med stödav LVU liksom beträffande barn- och ungdomspsykiatrisk utredning (yrkande 3delvb). Motionärerna framhåller att utredningarna tenderar att bli för ensidigtnegativa. Motionärerna hänvisar i sammanhanget till de i socialberedningensförslag betydligt mer detaljerade föreskrifterna när det gäller ansökan omvård. Till ansökan bör enligt motionärerna en barn- och ungdomspsykiatrisk,psykologisk eller därmed jämförlig utredning om den unge bifogas. Det krävsett expertutlåtande från en specialist som kan göra tydliga beskrivningar avrelationen barn/föräldrar. Dessa skall ge dels beslutsunderlag, delsbehandlingsunderlag, framhåller motionärerna. I 4 § förvaltningsprocesslagen (1971:291) stadgas bl.a.att i ansöknings-eller besvärshandling eller därmed jämförlig handling skallanges vad som yrkas samt de omständigheter som åberopas till stöd härför.Sökande eller klagande bör vidare, enligt samma lagrum, uppge bevis som hanvill åberopa och vad han vill styrka med varje särskilt bevis. Av 2 § samma lagframgår att om det i lag, eller i författning som beslutals av regeringen, harmeddelats bestämmelser som avviker från förvaltningsprocesslagen, gäller denbestämmelsen. I propositionen föreslås således all man i ansökan utöver vad som nu gäller skall ange grunderna för att bereda vård, dvs. somföreligger i den unges hemförhållanden eller i den unges beteende och på vadsätt den unge befaras ta skada av rådande förhållanden. ansökanskall även framgå vilka förhållanden som ger stöd för att behövligvård inte kan ges med samtycke av vårdnadshavaren och, när den ungehar fyllt , av honom själv. Att därutöver i lag ytterligare preciseravad ansökan skall innehålla anser föredraganden inte nöd- 20 vändigt(prop. s. 68). En ansökan skall alltså innehålla en redogörelse för denunges nuvarande situation, vilka förutsättningar som åberopas 1989/90:SoU 15 till stödför att bereda vård enligt lagen, vilka insatser som socialnämnden tidigarehar vidtagit samt del behov av vård som den unge har, och hur nämnden har tänktsig att tillgodose detta behov. Det är lämpligt att socialnämnden i samband medansökan om vård ger in en specificerad vårdplan, anförs det i propositionen.För länsrättens prövning är det betydelsefullt att del finns en fylligredovisning om den unge, inte minst i fråga om vilken vård som nämnden avseratt anordna, framhålls det vidare (s. 109 f.). Föredraganden anser inte heller all del finns skäl att ilag precisera vad som skall ingå i en utredning. Riktlinjer bör i ställetutformas av i allmännna råd, anförs det (s. 69). 1 ett ärende enligt LVU får, enligt 32 § i den föreslagnalagen (17 § i nu gällande lag), socialnämnden besluta om läkarundersökning avden unge samt utse läkare för undersökningen. Läkarundersökning skall ske innannämnden gör ansökan, om undersökningen inte av särskilda skäl är obehövlig. Några remissinstanser anser att det av lagen skall framgåall en barn-och ungdomspsykiatrisk eller psykologisk utredning regelmässigt börbifogas socialnämndens ansökan om vård enligt LVU. Även de som inte anser atten lagändring är befogad framhåller dock betydelsen av att sådana utredningargörs. Föredraganden anser alt läkarundersökningen utgör ett viktigt komplementlill den sociala utredningen. Liksom utredningen i stort har den ett dubbeltsyfte. Den skall både utgöra en del av underlaget för bedömningen av omsamhället behöver ingripa till den unges skydd med stöd av LVU och tillförautredningen material av betydelse för behandlingsplaneringen, anförs det ipropositionen. I vissa fall kan en barnpsykologisk bedömning med avseende påutvecklingsmässig mognad, eventuella störningar eller särskilda behov varanödvändig som komplement till läkarundersökningen. I andra fall kan det varatillräckligt med en psykiatrisk undersökning. Vilka ärenden som skallremitteras för en sådan undersökning kan lämpligen avgöras genomkonsultationskontakter mellan företrädare för socialtjänst och barn- ochungdomspsykiatri, anförs det vidare. Även om det i många fall torde varaaktuellt all låta genomföra en barn- och ungdomspsykiatrisk undersökning, anserföredraganden inte att det finns skäl alt lagstifta om att sådan undersökning skallvara obligatorisk. I stället bör det avgöras från fall till fall på vad sättoch av vem en läkarundersökning skall ske, uttalas det i propositionen (s. Utskottet gör följande överväganden. 1 förslaget till 4 § andra stycket anges vad som skallingå i en ansökan om vård enligt LVU. I propositionen föreslås att en ansökan om vård, utöver vad som gäller enligt 2 § andra stycket LVU, även skall innehålla uppgifter om grunderna för att bereda en ung männi ska vård. Det uttalas vidare att det är ett rättssäkerhetskrav all alla fakta redovisas tydligt och att förutsättningarna för vård enligt lagen 21 preciseras.Innehållet i och utformningen av såväl själva ansökan om vård somden utredning som skall ligga till grund för ansökan är av 1989/90:SoU15 grundläggandebetydelse för domstolen när det gäller att bedöma om behov av tvångsvårdföreligger. Utskottet instämmer i dessa uttalanden. Utskottet anser, i likhet med föredraganden, att enläkarundersökning av den unge utgör ett värdefullt komplement till den socialautredningen, inte minst som behandlingsunderlag. Vilka typer av undersökningarsom bör förekomma t.ex. barn- och ungdomspsykiatrisk undersökning, somatiskundersökning eller barnpsykologisk bedömning får dock enligt utskottet bliberoende av omständigheterna i det enskilda fallet. Utskottet anser att propositionens förslag i denna del ärvälgrundat och bör antas. Utskottet avstyrker således motion So8 (s) yrkande 3delvis. Utskottet anser Inte att det behövs något sådanttillkännagivande som yrkas i motion Soö (c) yrkande 15. I 4 § första stycket i den föreslagna lagen anges attbeslut om vård med stöd av lagen meddelas av länsrätten efter ansökan avsocialnämnden. I motion 1989/90:So3 av () yrkas attriksdagen beslutar om ett tillägg till 4 § i den föreslagna lagen. Eftersomdomstol även kan besluta om umgängesrätt för barn, bör, i överensstämmelse medvad som sägs i 21 kap. I § , lagens 4 § ha följande av motionärenangivet innehåll: "Beslut om vård och umgängesrätt med stöd av denna lagmeddelas av länsrätten efter ansökan av socialnämnden". Befogenheten att civilrättsligt bestämma om umgänget medden förälder som inte är vårdnadshavare tillkommer enligt 6 kap. föräldrabalkenallmän domstol, även om den unge är föremål för omhändertagandeeller vård med stöd av LVU. kan dock, om det är nödvändigt medhänsyn till ändamålet med vården, lämna föreskrift om hur den umgängesrättskall utövas som tillkommer vårdnadshavaren eller som har blivit bestämd genomavtal eller av domstol. I stadgas vidare bl.a. att verkställighetav vad allmän domstol har bestämt i dom eller beslut om vårdnad, umgänge elleröverlämnande av barn söks hos länsrätten (21 kap. 1 §). Något sådant tillägg till 4 § första stycket, som yrkas imotionen, bör enligt utskottet inte införas. Utskottet tillstyrker såledespropositionsförslaget i denna del och avstyrker motion So3 (m). I motion 1989/90:So8 av och (båda s) yrkas att beslutar bifalla vad som i motionen föreslagits beträffande tillfålligt omhändertagande (yrkande 3 delvb). Motionärer na hänvisar till socialberedningens förslag att socialnämnden skall -. kunna gripa in med ett tillfålligt omhändertagande i en akut krissiiua- tion föratt, med olika intensiva insatser, försöka 1989/90:SoU 15 lösafamiljens svårigheter, så att den unge kan återförenas med sina föräldrarunder trygga förhållanden. skall inte användas för att underlätta utredningen eller genomföra Social beredningens förslag bör genomföras, anser 1 motion 1988/89:So278 av och (båda m) yrkas att hos regeringen begär förslag lill kortaretidsfrister och stramare villkor för omhändertaganden enligt LVU. För attsådana ingripanden som omhändertaganden av barn skall få förekomma borde högtställda krav på rättssäkerhet uppfyllas, framhåller motionärerna. Den unge kanvara omhändertagen i innan en domstol prövar ärendet, ochinnan domstolen slutligt avgör frågan om den unge skall bli föremål för vårdkan förflyta. Ytterst är det enligt motionärerna fråga omett ingripande i den omhändertagnes intresse, men inte desto mindre torde deallra flesta barn och föräldrar, som berörs av ett omhändertagande,uppleva delta som en allvarlig kränkning av den personliga friheten. Det lersig därför enligt motionärerna egendomligt att kraven för ingripanden ligger påen klart lägre nivå än vad som gäller beträffande anhållande och häktning.Motionärerna anser att en rättslig prövning av omhändertaganden bör skesnabbare än . En socialnämnds beslut bör prövas av länsrätt för att åtgärden skall bestå. Vidare bör möjligheterna tillomedelbart omhändertagande göras snävare. Det bör eventuellt stadgas alt detskall föreligga "stor" eller "allvarlig" risk för den ungeshälsa och utveckling för att ett omhändertagande skall få ske.Vidare kan villkoret i samma lagrum om att "vidare åtgärder hindras"ändras till "vidare åtgärder på avgörande sätt hindras". 1 motion l988/89:So327 av () yrkasatt hos regeringen begär en översyn av krav och tidsfrister föromedelbara omhändertaganden samt av villkoren för permanenta omhändertaganden,syftande till skärpta krav. Motionären uppger att det finns exempel på att barnflyttas från en dålig miljö till en ännu sämre sådan. Ett skäl lill att kommunernai vissa fall ådragit sig JO;s kritik kan vara bristande förståelse förfamiljebandens betydelse för själslivet. Ett lagsystem, som möjliggör förmyndigheterna att helt bryta kontakten mellan barn och föräldrar, behöverförstärka inslaget av rättssäkerhet, anför motionärern. Kraven för omedelbaraomhändertaganden bör enligt motionären skärpas på så sätt att socialnämndenskall ansöka hos länsrätten om att den unge skall beredas vård ,och denna tidsram skall kunna ulvidgcis endast i undantagsfall. 1 motion 1989/90:So2 av () yrkas etttillkännagi vande om nödvändigheten av förlängda utredningstider för ärenden enligt LVU (yrkande 3). Motionären anför all lagens bestämmelser om utredningstider ger en alltför begränsad lid att producera det material som skall ligga till grund för beslut i länsrätt. Utredningen blir därför bristfållig och fel beslut kan komma att fattas. ansersammanfattningsvis att utredningens kvalitet är en viktig rättssä- 1989/90:SoU 15 kerhetsfrågaoch att utredningstiden bör förlängas från till 10 eller möjligen 12dagar. Utskottet har i ett tidigare avsnitt redogjort lörändringsförslagen, när det gäller att precisera de grundläggandeförutsättningarna lör att bereda någon vård med stöd av LVU. Enligt 6 § i den föreslagna lagen får socialnämndenbesluta att den som är skall omhändertas, om det ärsannolikt att den unge behöver beredas vård med stöd av lagen och rättensbeslut om vård inte kan avvaktas med hänsyn till risken för den unges hälsaeller utveckling eller till att den lortsatta utredningen allvarligt kanförsvåras eller vidare åtgärder hindras. Beslutet skall underställas länsrätteninom från den dag då beslutet fattades. Länsrätten skall prövabeslutet så snart det kan ske. Om det inte finns synnerliga hinder skallprövningen ske inom från den dag då beslutet och handlingarna kom intill rätten (7 §). I 8 § stadgas bl.a. att om länsrätten fastställer ett beslutom omhändertagande, skall socialnämnden, från dendag omhändertagandet verkställdes, ansöka hos länsrätten om att den unge skallberedas vård med stöd av lagen. Bestämmelserna har så till vida inte ändrats isak. I 8 § föreslås vidare ett tillägg som ger länsrättenmöjlighet att förlänga ansökningstiden och därmed den tid under vilken ettomedelbart omhändertagande kan bestå. Det kan enligt föredraganden förekommasituationer, främst vid sexuella övergrepp och misshandel mot barn i familjen,där utredningen är så komplicerad och känslig att längre utredningstid än lyraveckor är påkallad. Den sociala utredning som skall ligga till grund för enansökan om vård för barnet är, när det är fråga om sexuella övergrepp, oftakomplicerad och tidskrävande. behövs, förutom en polisutredning,ett barnpsykiatriskt utlåtande och en läkarundersökning. Alltför kortutredningstid kan leda till att en ansökan om vård måste göras innan sådanakompletterande utredningar slutförts. Ansökan kan därigenom bli otillräckligtunderbyggd, vilket i sin tur kan medföra svårigheter för socialnämnden attpresentera en vårdplan i fråga om barnet och för rätten att fatta beslut ifråga om vård. I vissa undantagsfall kan även andra situationer, som t.ex. attden unge avviker efter verkställighet av omhändertagandebeslutet och hållersig undan, motivera att utredningstiden förlängs. Det ligger dock i sakensnatur att länsrätten bör vara restriktiv, både i fråga om att medge förlängningoch när det gäller förlängningstiden, framhåller föredraganden (prop. s. 78 och111). Utskottet gör följande bedömning. Det bör, enligt utskottets mening, finnas möjlighet försocialnämnden att, i en akut krissituation, kunna ingripa för attbereda ett barn eller en ung flicka eller pojke vård utanför det egna hemmet.Likaså bör det finnas möjlighet alt omhänderta någon, t.ex. för attkunna genomföra en läkarundersökning som bedöms nödvändig för utredningen. Förslaget, när det gäller förutsättningarna för ett omhändertagande, är välgrundat, anser utskottet. Hur 1989/90:SoU15 länge ettsådant omhändertagande behöver bestå varierar självfallet från fall lill fall.Omhändertagandet skall självklart upphöra när det inte längrebehövs. Utskottet ställer sig således bakom propositionens förslag, såvittavser socialnämndens möjligheter att besluta om omedelbara omhändertaganden.Det är, enligt utskottets mening, inte motiverat att ändra förslaget, såsombegärs i motion 5o8 (s) yrkande 3 delvis. Med tillstyrkande avpropositionsförslaget i denna del avstyrks motionsyrkandet. Enligt förslaget ges möjlighet för länsrätten att förlängaansökningstiden och därmed den tid under vilken ett omhändertagandekan beslå. Det är, enligt utskottels uppfattning, lämpligt att man i vissaundantagssituationer, när en särskilt komplicerad utredning gör dettanödvändigt, kan förlänga utredningstiden för att få till stånd en välunderbyggd ansökan. Utskottet anser att de föreslagna tidsfristerna vid ettomedelbart omhändertagande är väl avvägda. Utskottet delar inställningen imotion 5o2 yrkande 3 att utredningens kvalitet är en viktigrättssäkerhetsfråga. Utskottet avstyrker därmed motionerna So278 (m), 5o327 (m)och 5o2 (m) yrkande 3. I motion 1988/89:So318 av () delvb hemställsom ett tillkännagivande om behov av förändringar i LVU såvitt avser handläggningeni regeringsrätten. Motionären hänvisar till den situationen att socialnämndenfattat beslut om ett omhändertagande, men att detta beslut inte blirfastställt av . Motionären anför att regeringsrätten, i mål omomedelbara omhändertaganden, inte tar ställning förrän del föreligger enfullständig, eller åtminstone mycket omfattande, utredning i ärendet. Avsiktenmed det omedelbara omhändertagandet blir sålunda åsidosatt. Enligt 33 § i den föreslagna lagen skall mål och ärendenenligt LVU handläggas skyndsamt. Bestämmelsen motsvaras av 9 § första stycket iden nu gällande lagen. Utskottet gör följande bedömning. Mål enligt LVU skall handläggas skyndsamt. Utskottetkonstaterar all det måste ta från det socialnämnden fattat beslut omett omhändertagande till dess frågan slutligt avgörs i regeringsrättenom målet överklagas dit. har frågan i så fall prövats i såvällänsrätt som kammarrätt. Utskottet förutsätter att domstolarnas avgöranden idessa mål sker utan onödigt dröjsmål. Att genom särskilda bestämmelser fördessa ärenden ytterligare försöka förkorta anser utskottetomotiverat. Mol bakgrund av vad utskottet nu anfört avstyrks motion So318 (s)delvis. Särskildaungdomshem m.m. i989/90:SoUi5 Enligt 22 § socialtjänstlagen skall socialnämnden sörjaför alt den som behöver vårdas eller bo i ett annat hem än det egna tas emot iett familjehem eller i ett hem för vård eller boende. ansvararför att den som genom nämndens försorg tagits emot i ett annat hem än det egnafår god vård. Enligt 23 § skall behovet av hem för vård eller boende inom varjelandstingskommun tillgodoses av landstingskommunen och kommunerna i området.Landstingskommunerna och kommunerna är enligt samma lagrum skyldiga att gemensamtupprätta en plan över behovet av sådana hem och fördelningen av ansvaret förderas inrättande och drift. Planen skall redovisas för . Den skallbygga på en kartläggning av behov av vård och behandling inom socialtjänstenoch på en planering av resurser lör att tillgodose dessa behov (7 §socialtjänstförordningen). Enligt 11 § i den föreslagna lagen bestämmer socialnämndenhur vården av den unge skall ordnas och var han skall vistas under vårdtiden.Nämnden får medge all den unge vistas i sitt eget hem, om detta kan antas varabäst ägnat att främja vården av honom. Vården skall dock alllid inledas utanförden unges eget hem. Bestämmelsen motsvarar 11 § i nuvarande LVU. I 17 §socialtjänstförordningen anges att inskrivning i hem för vård eller boende skerefter ansökan. Huvudregeln är att föreståndaren för hemmet beslutar ominskrivning. Huvudmannen kan dock besluta om en annan ordning för inskrivningen(18 §). 1 21 § anges bl.a. att utskrivning från ett hem för vård eller boendeskall ske när det behov som har föranlett inskrivning i hemmet inte längreföreligger. Om en klient vårdas med stöd av LVU får han, enligt 23 § sammaförordning, inte skrivas ut från ett hem för vård eller boende med mindresocialnämnden har begärt eller medgett del. Vissa av de unga som omhändertas för vård med stöd av LVUbehöver särskilt kvalificerad vård och behandling. I 12 § LVU anges att förvård av unga som, på någon grund som anges i 3 § i den föreslagna lagen(missbruk, brottslig verksamhet eller annat socialt nedbrytande beteende),behöver stå under särskilt noggrann tillsyn, skall det finnas hem som äranpassade för sådan tillsyn (s.k. § 12-hem). beslutar, enligtregeringens bemyndigande, om vilka hem som skall anses som hem lör sådansärskild tillsyn. Enligt 15 § i den föreslagna lagen får den intagneunderkastas vissa begränsningar i rörelsefriheten. I 26 §socialtjänslförordningen stadgas att den unge under vissa förutsättningar fårtas in på en enhet som är låsbar eller på annat sätt inrättad för särskiltnoggrann tillsyn. Vård på sådan låsbar enhet får pågå högst iföljd. Undantagsvis kan vården vid låsbar enhet pågå , om denunge bereds tillfålle till vistelse i öppnare former eller utanförhemmet. I motion 1988/89:So239 av ochMaj-Inger (båda s)hemställs om ett tillkännagivande om en träningiskola efter danskmodell för ungdomar som gjort sig skyldiga till brott. rernaredogör för en behandlingsmetod som kan tillämpas i fråga om ungdomarsom i tidig ålder gjort sig skyldiga till ett stort antal grova 1989/90:SoU15 brott.Motionärerna anser att man i bör starta ett försök med en sådanträningsskola. / motion I988/89:So251 av m.fl. (fp)hemställs om tillkännagivanden om vad i motionen anförts dels beträflandetonårsin-slilulioner (§ 12-hem) (yrkande 6), dels om det angelägna i att regeringenskyndsamt tar initiativ lill att rådande problem och brister beträffande §12-hemmen analyseras och åtgärdas (yrkande 7). Motionärerna påpekar attmyndigheterna har misslyckats i sina ansträngningar att återföra en grupp hårtbelastade ungdomar till ordnade förhållanden. Socialvården bör utöka sittansvarstagande för ungdomar som hamnat i missbruk, prostitution ochkriminalitet. Tonårsinstitutioner och familjehem måste få resurser ochvårdprogram som möjliggör en effektiv gränssättning och återuppfostran. För deungdomar som uppträtt så pass störande att de inte kan vårdas på ett § 12-hem,bör del finnas hem med utökade vårdresurser, såsom kvalificerad personalkompetens.Man bör överväga ett större upptagningsområde för § 12-hemmen, ansermotionärerna. I motion I988l89:So258 av m.fl. (m) yrkasatt riksda gen hos regeringen begär förslag lill lagstiftning om dels statligt huvud mannaskap för § 12-hem (yrkande 1), dels vidgade möjligheter till vistelse på låsbar enhet på § 12-hem (yrkande 2) och dels särskilda § 12-hem under huvudmannaskap (yrkande 3). (Motiveringen återfinns i motion 1988/89:Ju810.) I motion 1988/89:So303 av m.fl. (m) finns likalydande yrkanden (yrkandena 13). (Motiveringen återfinns i motion 1988/89:Ju816.) Motionärerna anför bl.a. att ungdomar i åldern svarar för av samtliga brott. Inom polisen räknar man med att det bara i finns ett 30-tal pojkar i åldern som lever på stölder. Motionärerna hänvisar bl.a. lill brister som påvisas i en JO-undersökning 1987 av § 12-hemmen och anför att bristerna måste åtgärdas. Del är enligt motionärerna förhållandevis få personer som är i behov av den kvalificerade vård som hemmen är avsedda att ge. Del är därför lämpligt att koncentrera resurserna och ha ett centralt intagningsförfarande. Huvudmannaskapet för hemmen bör därför enligt motionärerna överföras till staten.