bet · GD01JuU32 · 1989-12-31 00:00:00 — I propositionen 1989/90:71 har regeringen() föreslagit att antar de i propositionenframlagda förslagen till 1. lag om ändringi , 2. lag om ändringi , 3. lag om ändringi jordabalken, 4. lag om ändringi sjölagen (1891:35 s. 1), 5. lag om ändringi lagen (1946:804) om införande av nya , 6. lag om ändringi lagen (1946:807) om handläggning av domstolsärenden, 7. lag om ändringi lagen (1949:164) med vissa bestämmelser om rättegången i tryckfrihetsmål, 8. lag om ändringi fastighetsbildningslagen (1970:988), 9. lag om ändringi lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar, 10. lag om ändring iförvaltningsprocesslagen (1971:291), 11. lag om ändring i lagen (1978:28) omförsäkringsdomstolar, 12. lag om ändring i vattenlagen(1983:291), 13. lag om ändring i lagen (1984:649)om företagshypotek, samt 14. lag om ändring i förvaltningslagen(1986:223). Lagförslagenhar utom såvitt avser förslagen 8 och 12 granskats av lagrådet. De har denlydelse som framgår av bilaga. Propositionens huvudsakliga innehåll redovisaspå s. 3 f. Motioner väckta med anledning av propositionen 1989/90:Ju20 av m.fl. (vpk) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omåklagarens skyldighet att anlita opartisk sakkunnig och rätt att överklagaåklagarens beslut om anlitande av viss sakkunnig. 1989/90. 1989/90 JuU32 l989/90:Ju21av m.fl. (c) vari yrkas 1989/90:JuU32 1. att riksdagensom sin mening ger regeringen lill känna vad i motionen anförts om ettavskaffande av fastighetsdomstolarna, hyres-och arrendenämnderna ochbostadsdomstolen samt om behovet av resurser till tingsrätterna, 2. att riksdagenhos regeringen begär alt utredningen om översyn av domstolarnas uppgifter,arbetssätt och organisation ges tilläggsdirektiv beträffande sakkunnigjnstituteti enlighet med vad i motionen anförts. 1989/90:Ju22 av m.fl. (fp) vari yrkas 1. att riksdagenhos regeringen begär förslag om förbättringar av sakkunnigreglerna enligt vad imotionen anförts, 2. att riksdagenhos regeringen begär förslag om regler så att experter ulan rösträtt kanmedverka i rätten i mål där barns villkor är föremål för bedömning, 3. att riksdagenhos regeringen begär förslag till att avveckla fastighetsdomstolarna, arrende-och hyresnämnderna samt bostadsdomstolen. Motioner väckta under allmän motionstid l988/89:Ju414 av m.fl. (m) vari yrkas att hos regeringen begär förslag innebärande att hyresnämnd ochbostadsdomstol avskaffas och ärendena överförs till allmän domstol.Motiveringen återfinns i motion 1988/89:Bo405. 1988/89:Ju419 av m.fl. (m) vari yrkas altriksdagen hos regeringen begär en fullständig översyn av systemet medpartssammansatta domstolar och specialdomstolar. 1988/89:Ju804 av m.fl. (fp) vari yrkas 4. att riksdagenbeslutar att de s.k. eko-domstolarna skall avvecklas fr.o.m. budgetåret1989/90, 5. att riksdagenhos regeringen begär att en översyn av domstolsorganisationen görs i syfte attminska antalet specialdomstolar, 6. att riksdagenbeslutar att avveckla bostadsdomstolen och hyresnämnderna i enlighet med vad imotionen har anförts. l989/90:Ju412 av m.fl. (m) vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär en fullständig översyn av systemet medpartssammansatta domstolar och specialdomstolar. 1989/90:Ju705 av m.fl. (m) vari yrkasatt hos regeringen begär förslag innebärande att hyresnämnd ochbostadsdom-stol avskaffas och ärendena överförs lill allmän domstol.Motiveringen återfinns i motion 1989/90:Bo403. l989/90:Ju708 av och (båda fp) vari yrkas att beslutar att 23 kap. skallha följande lydelse: 14 § Undersökningsledaren sakkunnig. den varasakkunnig, som till saken eller till någondera parten står i 1989/90:JuU32 sådantförhållande, att hans tillförlitlighet därigenom kan anses förringad. 1989/90:Ju803 av m.fl. (fp) vari yrkas 4. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att minskaantalet specialdomstolar, 5. att riksdagenhos regeringen begär förslag om att avveckla bostadsdomstolen ochhyresnämnderna i enlighet med vad i motionen anförts. Förfarandet i de allmänna domstolarna regleras i förstahand i (RB) som trädde 1948. Lagstiftningen harfortlöpande anpassats till samhällsutvecklingen. har reformarbetethuvudsakligen baserats på det arbete som utförts av den kommitté somtillkallades för att se över reglerna för rättegången vid de allmännadomstolarna (rättegångsutredningen). Sålunda reformerades tingsrättsförfarandetår 1988 (prop. 1986/87:89, JuU 31, rskr. Den trädde nyaregler om förfarandet i högsta domstolen i kraft (prop. 1988/89:78, JuU20,rskr. 260), och hovrättsförfarandet moderniserades i olika hänseenden(prop. 1988/89:95, JuU23, rskr. I den proposition som behandlas i detta ärende behandlas iförsta hand frågor om expertmedverkan m.m. i de allmänna domstolarna. Härutöverbehandlas bl.a. vissa frågor om sakkunniginstitutet. Förslagen i propositionen grundar sig huvudsakligen pårättegångsutredningens delbetänkande (SOU 1987:13) Översyn av rättegångsbalken3 Expertmedverkan och specialisering samt på slutbetänkandet (Ds 1988:66) Någraprocessrällsliga frågor, vilka remissbehandlats. Till underlaget hör vidarebl.a. en skrivelse från till regeringen om valbarhetskraven förnämndemän och ett förslag från lill ändrade regler när detgäller huvudförhandling i tvistemål. Även dessa förslag har remissbehandlats. I propositionen avvisas rättegångsutredningens förslag omexpertmedverkan i tingsrätt och hovrätt. Däremot föreslås dels att samtligatingsrätter skall få möjlighet att anlita särskilda experter i mål omkvalificerad ekonomisk brottslighet, eko-mål, dels att de särskildaforumreglerna för sådana brottmål avskaffas. Härutöver föreslås ytterligareändringar i de regler som styr domstolarnas handläggning av mål och ärenden. Möjligheten att meddela mellandom föreslås sålundautvidgad. Domstolarna föreslås också få större möjlighet att rätta fel i sinaavgöranden och enomprövningsmöjlighet föreslås införd när det gäller vissa s.k. 1989/90:JuU32 domstolsärenden.Besvärstiden, dvs. den tid inom vilken en tingsrätts beslut i mål och ärendenkan överklagas, föreslås ändrad . Härigenom blirbesvärstiden densamma som tiden för överklagande av domar. Regeringen föreslår vidare att åklagarens personligaansvar för rättegångskostnader i brottmål avskaffas. Åklagaren föreslås ocksåfå skyldighet att normalt bereda den som misstänks för ett brott eller hansförsvarare tillfålle att yttra sig innan åklagaren inhämtar ett sakkunnigutlåtandefrån någon annan än en myndighet. Reglerna om behörighetskrav för nämndemän föreslås ändradeså att den som är tjänsteman vid domstol är utesluten från valbarhet tilluppdrag som nämndeman. Slutligen föreslås, i enlighet med ett tidigareriksdagsuttalande, att polismans rätt enligt RB att besluta om husrannsakan inskränks. Regleringenleder till följdändringar i ett flertal lagar. Lagändringarnaföreslås träda i kraft . En huvudprincip i den nuvarande domstolsorganisationen kansägas vara de allmänna domstolarnas mer eller mindre generella sakligakompetens och den därmed sammanhängande tanken att en domare bör ha en så bredkunskap om och överblick över hela det juridiska fåltet som möjligt. Det ärframför allt denna huvudprincip som aktualiseras i rättegångsutredningensbetänkande Expertmedverkan och specialisering. Mot huvudprincipen står att det särskilt under etttidigare skede skett en viss utveckling mot en ökad specialisering. Denna harskett i olika former, och tre olika modeller kan urskiljas. En metod har varit att koncentrera en viss typ av mål tillvissa domstolar, vilka därjämte ofta tillförts expertkunskap. En annan metod har varit att förlägga prövningen av vissamålkategorier till särskilda domstolar. Sådana domstolar är t.ex. arbetsdomstolen,och bostadsdomstolen. Slutligen har viss verksamhet förlagtstill särskilda, domstolsliknande nämnder, t.ex. hyres- och arrendenämnderna. konstaterade (SOU 1987:13 s. 17) attden specialisering som skett ofta inneburit ökade garantier för eneffektiv rättsprocess och materiellt riktiga avgöranden. Detta såg rättegångsutredningensom en effekt av att experter på det aktuella området kunnat medverka somledamöter i rätten. pekade emellertid också på denackdelar för rättskipningen som följer av avsteg från huvudprincipen, främstrisken för en utarmning av de allmänna domstolarna. Rättegångsutredningensförslag syftade sålunda lill en återgång lill ett mer enhetligt domstolsväsende. huvudförslag innebar dels att fleraav spe cialdomstolarna skulle avskaffas, dels att det skulle bli möjligt för , tingsrätternaoch hovrätterna att förstärka rätten med en eller två 1989/90;JuU32expertledamöter i alla slags mål. Förslaget innebar med andra ord att engenerell möjlighet till expertmedverkan skulle öppnas. Förslaget fick ett blandat mottagande avremissinstanserna, och i propositionen tar regeringen avstånd från det. Skälenhärför är flera. Bl.a. anför justitieministern (s. 34 ff) att det finns riskatt parterna kan misstänka att en expertledamot under överläggningen tillförrätten viktiga sakupplysningar som parterna inte fått tillfålle att bemöta, ochhon understryker att det självklart inte är önskvärt att tilltron tilldomstolsväsendet rubbas av den anledningen. Försiktighet bör därför iakttas medatt utvidga användningen av expertledamöler. Hon anför också betänkligheter motförslaget när det gäller det sätt på vilket expertledamöterna skulle utses dessa skulle inte utses i förväg utan rätten skulle ha att från fall till fallutse expertledamöter bland personer som i regel saknar erfarenhet av dömandeverksamhet och hon finner den föreslagna ordningen främmande för vårdomstolstradition. Hon anför också att en experts bristande domstolsvana kanleda till nackdelar från praktisk synpunkt, och hon ifrågasätter om behovet aven förstärkning av domstolarna i detta hänseende är så stort somrättegångsutredningen hävdat. Slutligen anser hon att det kan hävdas atthandläggningen blir mer omsorgsfull, allsidig och begriplig om de lagfarnadomarna tvingas att sätta sig in i sakfrågorna från grunden utan experthjälp. Utskottet delar justitieministerns nu redovisadeuppfattning, och rättegångsutredningens förslag om generell möjlighet tillexpertmedverkan bör alltså inte genomföras. Utskottet vill i detta sammanhangunderstryka att utskottet, i likhet med justitieministern, slår vakt omprincipen om de allmänna domstolarnas breda sakliga kompetens och den därmedsammanhängande tanken att en domare bör ha en så djup kunskap om och godöverblick över hela det juridiska fåltet som möjligt. Utskottet är emellertid inte berett att gå så långt somkrävs i motionerna Ju419, Ju804, Ju412 och Ju803 där en översyn förordas somsyftar till att avskaffa specialdomstolarna. Det torde stå utom allt tvivel attexpertkompetens också fortsättningsvis är starkt påkallad i vissa typer av mål,och utskottet anser inte att någon ytterligare utredning krävs för att kommafram lill denna ståndpunkt frågan om expertmedverkan har Stt en grundliggenomlysning i rättegångsutredningens betänkande och även specialdomstolarnahar blivit i viss mån belysta. Någon ytterligare beredning är enligt utskottetsmening inte erforderlig. Utskottet avstyrker bifall till här aktuella motionsyrkanden. Utskottet måste alltså konstatera att den hittillsvarandeutvecklingen visar att det mer allmänt sett finns behov av expertmedverkan ivissa typer av mål. En följd av utskottets ställningstagande i det föregåendeär att det behovet även framgent i viss utsträckning kommer att tillgodosesgenom specialdomstolar. När det t.ex. gäller vissa tekniskt komplicerade mål som 5 handläggs vid fastighetsdomstol behövs, som justitieministern anför r Riksdagen1989/90. (s. 39 f),elt särskilt kvalificerat prövningsförfarande. Fastighetsdom- 1989/90:JuU32 stolarnauppfyller de krav som kan ställas i detta hänseende och starka skäl talar föratt den specialistkompetens som finns där bör bevaras. Utskottet tar såledesavstånd från yrkandena i motionerna Ju21 och Ju22 om att avskaffafastighetsdomstolarna. Utskottet vill i sammanhanget omnämna ett pågåendearbete i , som omfattar bl.a. frågan om vissa måltyper somi dag handläggs av fastighetsdomstolarna kan övertas av tingsrätterna. Enpromemoria (Ds 1989:40) har upprättats, och den övervägs inomjustitiedepartementet efter remissbehandling. Också när det gäller hyres- och arrendenämnderna ochbostadsdomstolen finns motionskrav om att de, i enlighet med rättegångsutredningensförslag, skall avskaffas. förslag i denna del har underremissbehandlingen mötts av starkt negativa reaktioner bl.a. frånhyresgästernas och fastighetsägarnas organisationer. Bl.a. mot den bakgrundenbör förslaget enligt utskottets mening inte genomföras. Frågan om resurserlill tingsrätterna, som i detta sammanhang aktualiseras i motion Ju21, ärdärmed förfallen. Utskottet avstyrker alltså bifall till motionerna Ju414,Ju804, Ju21, Ju22, Ju705 och Ju803 i ifrågavarande delar. I sammanhanget vill utskottet också nämna att justitieministerni direktiven till domstolsutredningen (dir. 1989:56) konstaterar att organisationenav nämnderna inte är helt lyckad från effektivitets- och kostnadssynpunkt.Utredningen har därför fått i uppdrag att överväga en ordning med gemensammakanslier för nämnderna och tingsrätterna, möjligen med undantag för de trestörsta nämnderna. Det sagda hindrar inte att utskottet anser attdet i och för sig är önskvärt med åtgärder som motverkar behovet av ytterligarespecialisering inom domstolsväsendet. Sådana åtgärder aktualiseras i motionernaJu21 och Ju22 där en utvidgad användning av sakkunnigbevbet förespråkas.Utskottet är i likhet med justitieministern (se s. 36) positiv till alt sådanafrågor övervägs närmare. Ett arbete på departementsnivå bör dock anstå lilldess att ett pågående, i sammanhanget väsentligt, rättsvetenskapligtforskningsarbete kring sakkunnigbeviset avslutats. Utskottet avstyrker alltsåbifall till här behandlade delar av motion Ju21 och Ju22. Utskottet är inte heller berett att tillstyrka densärskilda konstruktio nen för expertmedverkan i mål rörande barn som föreslås i motion Ju22. Förslaget går ut på all en expert utan rösträtt skulle medverka som ledamot av rätten i mål där barns villkor är föremål för bedöm ning. Enligt utskottets uppfattning är det inte en lämplig ordning inom domstolsväsendet att låta experten biträda rätten även vid överläggning en och vid utformningen av domen ulan att för den skull ingå i rätten. Om experten skall medverka på angivet sätt i rättens avgörande bör han också ha samma ansvar som en ledamot av rätten. Härtill kommer de betänkligheter som utskottet i det föregående anfört mot en utvidg ning av expertmedverkan i domstolarna. Utskottet avstyrker bifall till motion Ju22 i denna del. Som utskottet konstaterade behövs medverkan av experter i 1989/90:JuU32 vissatyper av mål, och möjligheten att anlita experter kan i vissa fall behövautvidgas till fler domstolar. Utskottet tänker här på förslaget i propositionenom att ge alla tingsrätter, och inte som är fallet endast vissa av dem,möjlighet att handlägga eko-mål i den särskilt kvalificerade sammansättning somanges i 1 kap. 7 och 8 §§ RB, där frågan om expertmedverkan i sådana brottmålregleras för tingsrätternas del. Enligt utskottets bedömning börregeringsförslaget medföra att en större andel av eko-målen i fortsättningenkommer att avgöras i den mer kvalificerade sammansättningen. Härigenom skapasökade förutsättningar för domstolens ledamöter att förstå och objektivtanalysera det av parterna framlagda processmalerialet, något som utskottet medhänvisning till sina tidigare uttalanden i frågan (se JuU 1984/85:39 s. 11 f),anser önskvärt. Genom att avskaffa koncentrationen skulle man således, somjustitieministern anför (s. 38), skapa bättre förutsättningar för ettanvändande av de särskilda sammansättningsreglerna i komplicerade brottmål ochför ett effektivare utnyttjande av domstolsväsendets samlade kompetens inomområdet. Utskottet ställer sig bakom regeringsförslaget i denna del. Härigenomär yrkandet i motion Ju804 om ett avskaffande av eko-domstolarna tillgodosett. I propositionen föreslås att en regel införs om skyldighetför förundersökningsledaren i brottmål att, om inte särskilda skäl föreligger,låta den misstänkte lämna synpunkter på val av sakkunnig innan sakkunnigutlåtandeinhämtas. I anslutning till förslaget behandlar utskottet någramolionskrav. Detta gäller önskemålen i motionerna Ju20 och Ju708 att ettuttryckligt krav på opartiskhet skall gälla även för sakkunnig som utses underförundersökningen, och kravet i motion Ju20 att åklagarens beslut om anlitandeav viss sakkunnig skall kunna överklagas. Mot regeringsförslaget finns ingen erinran och utskottetförordar att det genomförs. Beträffande offentliga sakkunniga, som utses av rätten,finns en föreskrift i 40 kap. 2 § RB alt den sakkunnige inte får stå i sådantförhållande till saken eller till någon av parterna att hans tillförlitlighetdärigenom kan anses förringad. En motsvarande uttrycklig bestämmelse saknasnär det gäller sakkunnig som utses av åklagaren enligt 23 kap. 14 § RB. Genom den ordning med möjlighet för den misstänkte attyttra sig i fråga om valet av sakkunnig, som utskottet förordat, kommerden misstänkte att beredas tillfålle att i större utsträckning än för närvarandepåverka valet av sakkunnig. Om den misstänkte och förundersökningsledaren,normalt åklagaren, har olika uppfattning om valet av sakkunnig är det, anserutskottet vidare, i det närmaste självklart att denne jämlikt 23 kap. 14 §överlämnar frågan lill rättens prövning. Regleringen i 40 kap. 2 § blir dådirekt tillämplig. Utskottet vill vidare erinra om att det i RB och andra författningarställs stränga krav på förundersökningeni fråga om kvalitet och fullständighet. Förunder- 1989/90:JuU32 sökningenskall sålunda bedrivas objektivt, och inte endast de omständigheter som talaremot den misstänkte utan även de omständigheter som är gynnsamma för honomskall beaktas, och bevis som talar till hans förmån skall tillvaratas. Häravföljer, som justitieministern framhåller (s. 71) att åklagaren är skyldig attse till att den sakkunnige han anlitar är tillförlitlig i alla hänseenden. Dennuvarande regleringen kan alltså inte tas till intäkt för att kravet påobjektivitet och opartiskhet skulle vara lägre när det gäller sakkunnig somförordnals av åklagaren än när det gäller sakkunnig som förordnats av rätten. Mot denna bakgrund anser utskottet att de krav somframställs i motionerna Ju20 och Ju708 i allt väsentligt är tillgodosedda, ochutskottet avstyrker bifall till här behandlade motionsyrkanden. När det sedan gäller möjligheten att överklaga beslut omsakkunnig som utsetts under förundersökningen gäller, i fråga om beslut somfattats av åklagare, att den misstänkte kan begära att beslutet överprövas avhögre åklagare (se JuU 1984/85:30 s. 3 f). Så lill vida är alltså yrkandet imotion Ju20 tillgodosett redan genom gällande ordning, och utskottet avstyrkerbifall till motionen i denna del. Utskottet vill i sammanhanget nämna alt ett beslut omsakkunnig som fattas av rätten, t.ex. efter det alt frågan om förordnande avsakkunnig hänskjutils dit av åklagaren, får överklagas endast i samband medtalan mot dom eller slutligt beslut i målet. Detta överensstämmer med vad somäven eljest i princip gäller i fråga om rättens beslut om bevisning i rättegång(jfr 49 kap. 4 och 8 §§ RB). Propositionen innehåller som framgått redan i detinledande avsnittet om propositionens huvudsakliga innehåll ett flertal förslagom ändringar i främst RB som syftar till att i första hand på olika sättförenkla och skynda på handläggningen i domstolarna. Utskottet finner för sin del förslagen väl avvägda och haringenting att erinra mot dem. Under ärendets beredning har det uppmärksammats attytterligare en ändring av nyssnämnda karaktär bör göras. Det gäller bestämmelsenom besvärstidens längd i 16 kap. 9 § konkurslagen (1987:672). Ulskoltet vill även ge uttryck för sintillfredsställelse över alt den av utskottet aktualiserade frågan ominskränkningar i polismans rätt enligt RB aU besluta om husrannsakan (se 1988/89:JuU25s. 29 f) nu får en lösning. I övrigt har utskottet ingenting att anföra med anledningav propositionen eller motionerna. Hemställan i989/90:JuU32 1. beträffandeöversyn av specialdomstolarna att avslår motion 1988/89:Ju419, motion 1988/89: Ju804yrkande 5, motion 1989/90:Ju412 och motion 1989/90: Ju803 yrkande 4, res.l(m,fp) attriksdagen avslår motion 1989/90:Ju21 yrkande 1 i denna del och motion1989/90:Ju22 yrkande 3 i denna del, 2(fp, c) 3. beträffandehyresnämnd och bostadsdomstol m.m. attriksdagen avslår motion 1988/89:Ju414, motion 1988/89: Ju804 yrkande 6, motion1989/90:Ju21 yrkande 1 i denna del, motion 1989/90:Ju22 yrkande 3 i denna del,motion 1989/90: Ju705 och motion 1989/90:Ju803 yrkande 5, 3(m, fp, c) 4. beträffandeutvidgad användning av sakkunnigbevbet attriksdagen avslår motion 1989/90:Ju21 yrkande 2 och motion 1989/90:Ju22 yrkande1, 4(fp, c) 5. beträöande expertmedverkan i mål rörande barn att avslår motion 1989/90:Ju22 yrkande 2, 5(fp, vpk) 6. beträffandehandläggningen av eko-mål attriksdagen med bifall till proposition 1989/90:71 och med anledning av motion1988/89:Ju804 yrkande 4 antar det i propositionen framlagda förslaget till lagom ändring i såvitt avser 1 kap. 7 och 8 §§, 7. beträffandeutseende av sakkunnig under förundersökning attriksdagen avstyrker motion 1989/90:Ju20 i denna del och motion 1989/90:Ju708, 6(vpk) 8. beträffande överklagande av beslut om sakkunnig att avslår motion 1989/90:Ju20 i denna del, 7 (vpk) 9. beträffande konkurslagen alt beslutar att anta följande Lag omändring i konkurslagen (1987:672) Härigenom föreskrivs att 16 kap. 9§ konkurslagen (1987:672) skall ha följande lydelse. Nuvarandelydebe Föreslagen lydebe 1989/90:JuU32 Ett sådant beslut av tingsrätten Ett sådant beslut avtingsrätten som avses i 5 § får överklagas som avses i 5 § får överklagas genom besvär i hovrätten. Över- genom besvär i hovrätten. Över klagandet skall ske inom två vec- klagandet skall ske inom tre vec kor från den dag då beslutet med- kor från den dag då beslutet med delades. Är det fråga om ett kon- delades. Är det fråga om ett kon kursbeslut eller ett beslut om ned- kursbeslut eller ett beslut om ned läggning av en konkurs på grund läggning av en konkurs på grund av frivillig uppgörelse, räknas av frivillig uppgörelse, räknas dock tiden för överklagande från dock tiden för överklagande från den dag då kungörelsen om beslu- den dag då kungörelsen om beslu tet var införd i Post- och Inrikes tet var införd i Post- och . Beslut om åläggande av reseförbud, om skyldighet förgäldenären att lämna ifrån sig sitt pass, om förbud att utfårda pass samt omnågons häktande eller kvarhållande i häkte får överklagas utan inskränkningtill . Detsamma gäller klagan mot ett beslut på den grunden attförfarandet onödigt uppehålls genom beslutet. Denna lag träder i kraft den 1 juli1990. Äldre bestämmelser gäller dock i fråga om tid för besvär över beslut sommeddelats före ikraftträdandet. 10. beträffande förslagettill lag om ändring i i övrigt attriksdagen antar det i propositionen framlagda förslaget till lag om ändring irättegångsbalken i den mån det inte omfattas av vad utskottet hemställt ovan, 11. beträffandeövriga lagförslag attriksdagen antar de i propositionen framlagda förslagen till a. lagom ändring i , b. lagom ändring i jordabalken, c. lagom ändring i sjölagen (1891:35 s. 1), d. lag om ändring i lagen (1946:804) om införandeav nya , e. lag om ändring i lagen (1946:807) om handläggning av domstolsärenden, f. lag om ändring i lagen (1949:164) med vissabestämmelser om rättegången i tryckfrihetsmål, g. lagom ändring i fastighetsbildningslagen (1970:988), h. lag om ändring i lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar, i. lag omändring i förvaltningsprocesslagen (1971:291), j. lag omändring i lagen (1978:28) om försäkringsdomstolar, k. lag omändring i vattenlagen (1983:291), 1. lag omändring i lagen (1984:649) om företagshypotek, samt