bet · GD01LU37 · 1989-12-31 00:00:00 — Mot den angivna bakgrunden är det enligt lagrådets me ning klart att den nu aktuella lagen inte kan medföra något hinder för en arbetstagare att ta tillvara sin rätt i en process mot arbetsgivaren på det sätt som avses i promemorian. En annan sak är att en arbetstagare till följd av lagen kan vara förhindrad att inför en förestående rättegång mot arbetsgi varen anskaffa uppgifter som han inte har tillgång till i sin anställning och som utgör en företagshemlighet hos arbetsgivaren. I den särskilda situatio nen har emellertid arbetstagaren vissa, låt vara begränsade, möjligheter att 115 genom editionsföreläggande från domstolen få tillgång till uppgiften (38 förordar alltså att det ilagtexten endast anges att företagshemligheten 1989/90:LU37 avslöjas. Pågrund av det anförda bör andra stycket i paragrafen få följande lydelse. "Som ett obehörigt angrepp anses inte att någon anskaffar, utnyttjareller röjer en företagshemlighet hos en näringsidkare för att avslöja något somskäligen kan misstänkas utgöra brott, på vilket fängelse kan följa, eller somkan anses utgöra ett så allvarligt missförhållande i näringsidkarens rörelseatt intresset av att förhållandet bringas till allmän kännedom måste gesföreträde framför näringsidkarens behov av skydd för företagshemligheten." Andraoch tredje styckena i 2 § måste uppfattas som en uttömmande redovisning inomramen för lagen av de fall när ett angrepp mot en företagshemlighet inte är attanse som obehörigt. Det leder bl. a. till att det inte kan vara fråga omföretagsspioneri när angreppet till följd av 2 § andra stycket inte är att ansesom obehörigt. Den som anskaffar uppgifter om allvarliga missförhållanden i ettföretag gör sig inte skyldig till företags-spioneri, om det vid den av lagrådetförordade intresseavvägningen enligt 2 § andra stycket visar sig att intressetav att missförhållandena bringas till allmän kännedom måste ges företrädeframför intresset av att skydda företagshemligheten. Detta avviker från vad somuttalas i promemorian (s. 88 samt 89, avsnitt 4.4). Lagrådet anser att den somuppsåtligen på ett olovligt sätt bereder sig tillgång till en företagshemlighetmåste anses ha anskaffat hemligheten i den mening ordet anskaffa används i 2 §andra stycket. Därav följer att den som gör sig skyldig till företagsspionerikan åläggas att ersätta skada som näringsidkaren åsamkas genom att uppgifternai ett senare skede utnyttjas eller röjs (jfr promemorian s. 89, avsnitt 4.4). 1anslutning till 2 § första stycket har i promemorian gjorts vissa uttalanden ifrågan om lagen utgör hinder för en arbetstagare att vid en rättslig tvist medarbetsgivaren åberopa uppgifter för att styrka sin talan (s. 85 n 86). Medanledning härav vill lagrådet framhålla följande. Utgångspunktenmåste vara att arbetsgivaren i ett sådant fall redan känner till den företagshemlighet som kan beröras av rättegången. Hemlig heten röjs alltså inte för arbetsgivaren genom att den åberopas i rättegång en. Om det är fråga om en företagshemlighet av någon betydelse gäller som regel hos domstolen sekretess för uppgifter om företagshemligheten enligt 8 kap. 17 § sekretesslagen. Förhandling inför domstolen kan hållas inför stängda dörrar enligt 5 kap. 1 § andra stycket andra meningen rättegångs balken. Domstolen kan sekretessbelägga den del av domen där närmare redogörelse lämnas för företagshemligheten (12 kap. 4§ andra stycket sekretesslagen). Mot den angivna bakgrunden är det enligt lagrådets me ning klart att den nu aktuella lagen inte kan medföra något hinder för en arbetstagare att ta tillvara sin rätt i en process mot arbetsgivaren på detsätt som avses i promemorian. En annan sak är att en arbetstagare till följd av lagen kan vara förhindrad att inför en förestående rättegång mot arbetsgi varen anskaffa uppgifter som han inte har tillgång till i sin anställning och som utgör en företagshemlighet hos arbetsgivaren. I den särskilda situatio nen har emellertid arbetstagaren vissa, låt vara begränsade, möjligheter att 116 genom editionsföreläggande från domstolen få tillgång till uppgiften (38 Ipromemorian berörs frågan hur paragrafen förhåller sig till reglerna om 1989/90:LU37 tystnadsplikt i medbestämmandelagen s. 9192). Vidden praktiska tillämpningen av informationsregeln i 19§ medbestämmandelagen ärdet mycket vanligt att mottagaren av information är anställd på företaget. Dettorde vara ytterst ovanligt att det förfarande som anvisas i 21 §medbestämmandelagen om förhandling om tystnadsplikt utnyttjas i praktiken;enligt en uppgift som lämnats lagrådet har inte haft någon central förhandling angåendetystnadsplikt alltsedan medbestämmandelagens ikraftträdande. Det tyder på attde lokala fackliga organisationerna godtar en begäran från arbetsgivaren om atttystnadsplikt skall gälla. I ett sådant fall blir mottagaren av informationenförhindrad att röja hemligheten för andra än styrelseledamöter i den fackligaorganisationen (22 § medbestämmandelagen). Begärsinte någon tystnadsplikt, torde de fackliga förtroendemännen anse sigoförhindrade att informera berörda medlemmar vid företaget om sådant som kan habetydelse för dem i deras anställning. Däremot har man inom den privata sektorninte rätt att i den situationen berätta för utomstående sådant som företagetvill hålla hemligt. Detta följer av tystnadsplikten enligt de enskildaanställningsavtalen som är något annat än den särskilda tystnadsplikten enligtmedbestämmandelagen. På PTK-området gäller t. ex. att enskilda tjänstemänenligt särskild bestämmelse i kollektivavtalet är skyldiga att iakttadiskretion rörande företagets angelägenheter (se SOU 1983:52 s. 96). Dennakollektivavtalsbestämmelse kan inte sättas ur spel genom att arbetsgivaren iett visst fall underlåter att påfordra tystnadsplikt enligt 21 §medbestämmandelagen. Ienlighet med det anförda anser lagrådet att det inte finns täckning för detuttalande i promemorian som innebär att skyddet för företagshemligheter fallerbort för den händelse arbetsgivaren inte bryr sig om att ta upp frågan omtystnadsplikt enligt medbestämmandelagen för motparten. Paragrafensförsta stycke innehåller bestämmelser om att domstol vid vite kan förbjuda densom angripit en företagshemlighet att utnyttja eller röja hemligheten. promemoria har i en andra mening lagts till att ett vitesförbudendast får meddelas om ett utnyttjande eller röjande är obehörigt. Med hänsyntill att det redan i 2 § görs klart att lagen endast gäller obehöriga angreppanser lagrådet att det föreslagna tillägget är onödigt och att det därför börutgå. 1paragrafens andra stycke har i promemorian lagts till att ett förordnande omöverlämnande eller förstörande av en handling endast kan meddelas om ettutnyttjande eller röjande är obehörigt. Av skäl som lagrådet anfört under 11 §bör tillägget utgå. Ipromemorian (s. 97) har intagits en erinran om att det yttrandefrihets- rättsliga regelsystemet i vissa fall kan leda till att beslut om vitesförbudoch 117 andra åtgärder inte fårmeddelas. Som exempel anges att den som har 1989/90:LU37 tillgång till enföretagshemlighet och som vill använda informationen i en Bilaga 4 bok eller iett radioprogram inte torde av domstol kunna förbjudas att röja hemligheten.Exemplet är enligt lagrådets mening inte helt lyckat, eftersom det ger intryckav att ingen kan förbjudas att t. ex. i bokform röja en företagshemlighet.Emellertid gäller förbudet i 1 kap. 2 § andra stycket TF mot att hindratryckning eller spridning av en skrift inte mot enskilda. Det är såledesmöjligt i vissa fall att på privaträttslig grund utverka ett förbud motspridning av en tryckt skrift (jfr NJA 1971 s. 571). Lagrådethar med anledning av promemorian ägnat särskild uppmärksamhet åt frågan om denbegränsning i den grundlagsfästa yttrande- och informationsfriheten som görsgenom förslaget till lag om skydd för företagshemligheter är godtagbar. Därvidhar lagrådet konstaterat, att den föreslagna lagen inte inverkar på dentryckfrihet som medborgarna tillförsäkrats i tryckfrihetsförordningen och inteheller på den yttrandefrihet som gäller enligt annan yttrandefrihetsrättsliglagstiftning såsom radioansvarighetslagen. Vidarehar lagrådet funnit att den föreslagna lagen med de ändringar lagrådet nuförordat innebär en förstärkning av skyddet för företagshemligheter utan attden utgör ett hot mot den fria opinionsbildningen. 1989/90:LU37 Bilaga 5 Lagutskottethar berett tillfälle att yttra sig över dels proposition1987/88:155 om skydd för företagshemligheter jämte de med anledning avpropositionen väckta motionerna 1987/88:L10-14 samt 1988/ 89:L1, dels en inomlagutskottets kansli upprättad promemoria jämte det yttrande över promemoriansom avgivits av lagrådet den 28 november 1988.1 promemorian görs en genomgångav den i propositionen föreslagna lagstiftningen mot bakgrund av kritik somriktats mot propositionen i motionerna och i den allmänna debatten. Promemorianutmynnar i ett förslag till lag om skydd för företagshemligheter, som i vissadelar innebär ändring av regeringens förslag i propositionen. Konstitutionsutskottetbegränsar sitt yttrande till att gälla frågan om den nu aktuellalagstiftningens förenlighet med den grundlagsfästa yttrande- ochinformationsfriheten (2 kap. 1 § regeringsformen) och med tryckfrihetsförordningensbestämmelser om s.k. meddelarfrihet och anskaffarfrihet (1 kap. 1 § tredje ochfjärde styckena tryckfrihetsförordningen). Genomden föreslagna lagen förstärks skyddet för företagshemligheter bl.a. genom attstraff- och skadeståndsansvar införs för s.k. företagsspioneri. Härtillanknyter det nya brottet olovlig befattning med företagshemlighet. Vidareföreslås regler om skadestånd vid arbetstagares missbruk av företagshemlighetsom han fått del av i anställningen. Till en del ersätter sistnämnda regler debestämmelser i ämnet som finns i den gällande lagen (1931:152) med vissabestämmelser mot illojal konkurrens. Dessutom föreslås ett lagreglerat skadeståndsansvarför den som missbrukar en företagshemlighet som har anförtrotts vederbörande ien affärsförbindelse. Engrundläggande begränsning av lagens tillämpningsområde är, såsom lagrådet påpekar, att lagen icke skyddar förfaranden som en företagare vill hålla hemliga men som är brottsliga eller som från samhällets synpunkt ter sig helt oacceptabla därför att de utgör ett allvarligt åsidosättande avlagstiftning som är avsedd att skydda t.ex. liv och hälsa (lagrådets yttrande s. 7 f.). Denna rättsliga definition av begreppet företagshem lighet innebär att den föreslagna lagen i sådana fall inte ger något skydd mot att en företagares brottsliga eller samhällsfarliga verksamhet avslöjas. , som instämmer i denna slutsats, vill tillägga att någon 119 form avskydd i dessa fall ej heller torde kunna införas genom avtal. Lagen ingriper på olika sätt gentemot den som anskaffar,utnyttjar eller Bilaga 5 röjer en företagshemlighet. Av betydelse när detgäller förhållandet till de grundlagsskyddade rättigheter som inledningsvisnämnts - yttrandefriheten, meddelarfriheten och anskaffarfriheten - äremellertid den inskränkning av lagens tillämpningsområde som upptagits i 2 § ipromemorieförslaget. Genom bestämmelserna i andra stycket i nämnda lagrum - iden lydelse lagrådet föreslagit i sitt yttrande över lagutskottets promemoria -inskränks lagens tillämpningsområde så, att lagen ej gäller fall när"någon anskaffar, utnyttjar eller röjer en företagshemlighet hos ennäringsidkare för att avslöja något som skäligen kan misstänkas utgöra brott,på vilket fängelse kan följa, eller som kan anses utgöra ett så allvarligtmissförhållande i näringsidkarens rörelse att intresset av att förhållandetbringas till allmän kännedom måste ges företräde framför näringsidkarens behovav skydd för företagshemligheten". Bestämmelserna täcker enligt lagrådetföljande tre fall: a) I samband med avslöjande av brottsligt förfarande avvisst kvalificerat slag - som i och för sig inte utgör företagshemlighet - röjsföretagshemlighet, b) Företagshemlighet, som kan anses utgöra allvarligtmissförhållande, röjs. c) I samband med avslöjande av förfarande som kan ansesutgöra allvarligt missförhållande - vilket förfarande i och för sig inte utgörföretagshemlighet - röjs företagshemlighet. För att bestämmelserna skall blitillämpliga i sistnämnda båda fall fordras som framgått dessutom attintresset av att det allvarliga missförhållandet avslöjas väger över intressetav att företags-hemligheten bevaras. Utskottet kan konstatera att genom den begränsning avlagens tillämpningsområde som följer av själva definitionen av begreppetföretagshemlighet samt de nämnda bestämmelserna i 2 § tillgodoses olikayttrandefrihetsintressen. Det blir alltså möjligt både för anställda och förutomstående att fritt diskutera sådana förhållanden inom företagen somförekomsten av vissa brott och allvarliga missförhållanden. Sådana diskussionerskall kunna föras inför olika organ och inför allmänheten samt självfalletockså i medierna. Detta följer av den konstruktion lagregleringen getts. Fördiskussion i press och andra medier av brott och allvarliga missförhållandeninom företagen skall alltså inte behöva åberopas stöd itryckfrihetsförordningens bestämmelser om meddelarfrihet o.d. Ej heller kansådan diskussion hindras genom hänvisning till privata avtal o.d. (selagutskottets promemoria s. 44). De företagshemligheter som lagen kommer att skyddabegränsas alltså till sådana som inte utgör eller står i samband med brott ochsom ej heller kan betecknas som allvarliga missförhållanden eller har att göramed sådana missförhållanden. Att sådana företagshemligheter undantas från denallmänna yttrande- och informationsfriheten måste enligt utskottet ansesförenligt med de möjligheter att begränsa yttrandefriheten som anges iregeringsformen (RF 2:12-13). Även när det gäller lagens sålunda begränsadetillämpningsområde kan det emellertid enligt utskottets mening finnas anledning att göra ytterligare begränsningar i skyddet, t.ex. genom att i förhållandet mellan enskilda - utanför myndighetsområdet - införa en motsvarighet till den meddelarfrihet som i fråga om uppgifter inom den offentliga sektorn i stor utsträckning finns , -y. Denna fråga ingår bland de spörsmål som 1989/90:LU37 kommer att behandlas av den kommitté (meddelarskyddskommittén.Ju Bilaga 5 1988:03) som tillsatts för att utreda meddelarfrihet iförhållandet mellan enskilda (dir. 1988:57). Som anförts i lagutskottets promemoria och i lagrådetsyttrande utgör tryckfrihetsförordningen inte något hinder för enskilda attavtala om inskränkningar i yttrandefriheten med följd att en avtaladtystnadsplikt bryter meddelarskyddet. 1 likhet med vad som anförts ilagutskottets promemoria anser emellertid att rättslägetfrån tryckfrihetsrättslig synpunkt får anses vara mera ovisst, omarbetstagarens tystnadsplikt inte uppkommit genom ett uttryckligt avtal utan ären följd av den grundläggande principen om lojalitetsplikt ianställningsförhållanden. Sådana frågor får enligt utskottet i avvaktan påresultatet av kommitténs arbete lösas i rättstillämpningen. Vad angår anskaffarfriheten vill utskottet erinra om attför närvarande är företagsspioneri straffritt, oavsett om gärningsmannen harpubliceringssyfte eller inte. Om gärningsmannen begår annat brott i samband medspioneriet-t.ex. egenmäktigt förfarande för att komma över de uppgifter detgäller -döms han emellertid för detta. Enligt det nu aktuella lagförslaget blir företagsspioneristraffbart. Om företagsspioneriet innefattar även annan brottslighet skallenligt vad som anförs i propositionen bara dömas för företagsspioneri. Omgärningsmannen emellertid har publiceringssyfte skall han, som lagrådetframhållit, till följd av tryckfrihetsförordningens bestämmelser omanskaffarfrihet dömas enbart för det särskilda brottet. I det anförda exempletskulle gärningsmannen alltså alltjämt endast dömas för egenmäktigt förfarandetrots att företagsspioneri enligt förslaget kommer att utgöra ett allvarligtbrott. Mot bakgrund av de synpunkter utskottet särskilt har attföreträda finner utskottet att skälen för att kunna ingripa mot brottetföretagsspioneri oberoende av gärningsmannens eventuella publiceringssyfte inteväger så tungt att de motiverar en ändring av tryckfrihetsförordningen. Utskottet vill slutligen - i anslutning till vad lagrådetanfört om att det genom vanlig lagstiftning inte över huvud taget är möjligtatt förbjuda inhämtande av viss information för publicering (lagrådets yttrandeden s. 5) -erinra om att frågan något diskuterades ilagrådsremissen i det lagstiftningsärende som ledde fram till proposition1986/87:151 om ändringar i tryckfrihetsförordningen m.m. Med anledning av ettJO-beslut gällande ett särskilt angivet fall togs i lagrådsremissen (s. 161 f)upp frågan huruvida det var förenligt med anskaffarfriheten att ansvar i det aktuellafallet utdömdes enligt ett straffstadgande i vanlig lag som tog sikte inteenbart på det sätt på vilket en uppgift anskaffades utan också på attanskaffandet avsåg en viss typ av information. Departementschefen ansåg sigbenägen att instämma i ett av JO uttalat tolkningsalternativ enligt vilket såvar fallet. Departementschefens uttalande ingick bland de förslag ilagrådsremissen som inte fördes fram i propositionen och har följaktligen intevarit föremål för bedömning. Sammanfattningsvis vill utskottet uttala att lagförslaget- med de ändring ar som föreslagits av lagrådet - inte kan anses strida mot de intressen som bär J2i upp dengrundlagsfästa yttrande- och informationsfriheten. Att företagsspio-1989/90:LU37 neri och olovlig befattning med företagshemlighet, som åtkommitsgenom Bilaga 5 sådant spioneri, straffbeläggs innefattar inte något angrepp motsådana intressen. Vad angår de anställdas möjligheter att påtala och till allmändiskussion föra ut iakttagelser vad gäller brott och andra allvarliga missförhållandenpå arbetsplatsen kan lagförslaget enligt utskottets mening närmast ses som enförbättring i förhållande till nuläget. Som tidigare nämnts är frågan ommeddelarfrihet på den enskilda sektorn föremål för utredning. Pågrund av det anförda anser utskottet att det från de synpunkter utskottet haratt beakta inte föreligger något hinder mot att redan nu genomföra den aktuellalagstiftningen. Utskottet avstyrker de yrkanden såvitt nu är i fråga somföljdmotionerna innehåller. Närvarande: (), (), CatarinaRönnung (s), (), (), (),(), Hans Nyhage (m), (), (), TorgnyLarsson (s), (), (), (vpk),() och (). (), () och (vpk) anser att utskottets överväganden bort ha följande lydelse: En brist i propositionen är att den inte över huvud tagetinnehåller några resonemang om förslagets förenlighet med den grundlagsfästayttrande- och informationsfriheten och med tryckfrihetsförordningensbestämmelser om s.k. meddelarfrihet. I samband med den belysning av dessafrågor som skett genom den kompletterande utredning som företagits inomlagutskottet och av lagrådet har den föreslagna lagens räckvidd i och för sigblivit något bättre preciserad. Utskottet anser emellertid trots detta att detfortfarande föreligger sådana oklarheter vad gäller lagens tillämpningsområdem.m. att inte bör fatta beslut i frågan på det nu föreliggandeutredningsmaterialet. Med hänsyn till det samband som föreligger med de frågorsom utreds av meddelarskyddskommittén (Ju 1988:03) skulle ett beslut nu kommaatt föregripa resultatet av detta utredningsarbete. Med hänvisning till detanförda avstyrker utskottet förslaget och föreslår följaktligen bifall tillavslagsyrkandena i motionerna 1987/88:L11 yrkande 1,1987/88:L12 yrkande 1,1987/88:L14 yrkande 1 och 1988/89:L1 yrkande 1. Särskiltyttrande 1989/90:LU37 , Hans Nyhage och (allam) anför följande: Med anledning av vad utskottet på s. 3 anfört ommeddelarskyddskommitténs arbete vill vi erinra om att moderata samlingspartietinte stod bakom tillkännagivande till regeringen omfortsatt utredning av frågan om meddelarskydd i förhällandet mellan enskilda(se reservation 16 i KU:s betänkande 1987/88:36). Innehållsförteckning 1989/90:LU37 Ärendetshandläggning i ............................. ........... 3 Propositionenshuvudsakliga innehåll......................... 7 Detyttrandefrihetsrättsliga regelsystemet................. 8 Utredningsförslagom meddelarfrihet i förhållandet mel lan enskilda................................................................. ......... 12 Tillämpningsområdet för lagen om skydd för företags hemligheter ................................................................ 20 Olovligbefattning med företagshemlighet.................. ......... 40 Skadeståndsansvarvid företagsspioneri mm.............. 41 Skadeståndsansvarvid avtalade tystnadsplikter ..... 41 Skadeståndsansvari övriga fall ................................ 48 Vitesförbudoch säkerhetsåtgärder............................. 53 Propositioneni övrigt.................................................. 54 Bilaga 1 Regeringensförslag till lag om skydd för företagshemlighetermed av utskottet föreslagna ändringar ... 63 Bilaga 2Regeringens förslag till lag om ändring i datalagen (1973:289)och lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) ... 68 Bilaga 3Promemoria angående proposition 1987/88:155 .... 71 Bilaga 4Lagrådets yttrande ............. 109 Bilaga 5Konstitutionsutskottels yttrande 1988/89:KU2y 119 gotab 96808, 1990 124