bet · GD01SfU16 · 1989-12-31 00:00:00 — I proposition 1988/89:86framhålls att bland de asylsökande har barnen en särskilt utsatt position.Många av dem har utsatts för svåra påfrestningar till följd av osäkraförhållanden i hemlandet i allmänhet eller på grund av våld som har riktats motdem själva eller deras anhöriga. Ett snabbt uppbrott från den invandalivsmiljön och resan till ett främmande land under omständigheter som ofta ärsvåra för barn att förstå kan ytterligare drabba barnen hårt. Barnen måstedärför i asylärenden uppmärksammas som individer som kan ha egna individuellaskäl för uppehållstillstånd och inte som bihang till föräldrarna. I samband medutredning av asylärenden utfrågas därför numera vårdnadshavare om medföljandebarns förhållanden, bl.a. deras fysiska och psykiska tillstånd, men också omeventuella egna asylskäl för barnen. Med utgångspunkt däri får avgöras ombarnet självt bör höras, om sociala myndigheter bör kopplas in eller om någonannan åtgärd bör vidtas. Enligt av framlagda allmännaråd bör asylsökande däribland barn ges en inledande hälsoundersökning såsnart som möjligt. För vissa grupper, bl.a. barn, skall denna inledandeundersökning kunna följas upp av en läkarundersökning. Uppgifter från dessaundersökningar skall efter medgivande från vård nåds havaren kunna ingå i detutredningsmaterial som skall ligga till grund för beslut i ärendet omuppehållstillstånd. Utskottet vidhåller sin tidigare uppfattning att detanförda ger goda förutsättningar för att i asylärenden som inte leder tillomedelbar avvisning ta hänsyn till barnens särskilda situation. Utskottet utgåräven nu från att regeringen upprnärksamt följer hur målsättningen efterlevs.Utskottet vill nämna att invandrarverket numera även har enförtroendeläkare med barn- och ungdomspsykiatri som speciell kompetens. Någotriksdagens uttalande med anledning av motionerna Sf610 yrkande 16 och 51615yrkandena är enligt utskottets mening inte påkallat. Rättshjälp genom offentligt biträde lämnas enligt rättshjälpslagen (1972:429),RHL, i vissa särskilt angivna typer av mål och ärenden. Enligt 41 § RHL beviljas rättshjälp bl.a. i ärenden om avvisning enligt 36 utlänningslagen,dock ej i ärenden hos polismyndighet om inte utlän- ningenhållits i förvar än . Offentligt biträde skall i 1989/90:SfU16 dessa fallförordnas, om det inte måste antas att behov av biträde saknas (42 § RHL). Omrättshjälp beviljas omfattar rättshjälpen även insatser som har avseende påverkställigheten samt även det ärende som en ny ansökan om uppehållstillståndger upphov till. Frågor om rättshjälp och biträde i asylärenden avgörs avinvandrarverket. I ärenden som skall handläggas av polismyndighet (ärenden därutlänningen hållits i förvar än ) Sr polismyndigheten beviljarättshjälp, medan beslut om avslag endast får fattas av rättshjälpsnämnd. I motion 51610 av m.fl. anförmotionärerna att tillgång till ett offentligt biträde för asylsökande är denviktigaste reformen för större rättssäkerhet vid gränsen, och de begär iyrkande 5 förslag om sådan rätt till offentligt biträde för alla asylsökande. m.fl. begär i motion Sf615 yrkande 4,såvitt nu är i fråga, ett tillkännagivande om att den asylsökande före denförsta utfrågningen bör få tillgång till offentligt biträde. Enligt vad som anfördes i proposition 1988/89:86 börutgångspunkten vara att ingen asylsökande skall kunna avlägsnas ur riket utanatt ha erbjudits bistånd av ett offentligt biträde. Behov av biträde kommerdärför att föreligga i flertalet av de awisnings- och utvisningsärenden somskall prövas av invandrarverket i första instans. Om offentligt biträde skallförordnas får avgöras i det enskilda fallet. När invandrarverket beslutar omavvisning med omedelbar verkställighet måste det vara uppenbart att grund förasyl inte föreligger och att uppehållstillstånd inte heller skall beviljas påannan grund. 1 dessa fall torde det som regel kunna antas att behov avoffentligt biträde saknas, men undantag härifrån kan föreligga. Offentligtbiträde bör sålunda kunna lörordnas om det är fråga om avvisning tillhemlandet, utom i de fall där det är fråga om stabila demokratier präglade avrättskultur i svensk mening. Offentligt biträde bör också förordnas i övrigafall, såvitt det inte är fråga om att sända utlänningen till ett tredjeland därrisken för förföljelse och vidaresändande till land där förföljelse kaninträffa måste betraktas som utesluten. Offentligt biträde bör vidare alltidförordnas då det är fråga om asylsökande som till följd av minderårighet,sjukdom eller annat liknande skäl inte ens med tolk kan förväntas föra sintalan på ett ur rättssäkerhetssynpunkt betryggande sätt. I princip bör rätttill biträde föreligga redan under polisutredningen i asylärenden men i regel måsteviss utredning göras innan det kan avgöras om biträde skall förordnas. Utskottet (1988/89:51U19) ansåg att de bedömningar somgjorts i propositionen om i vilka fall offentligt biträde skall förordnas varväl avvägda. Utskottet underströk emellertid vikten av att ett biträde kommerin i ett asylärende . Utskottet vidhåller denna uppfattning och avstyrker bifalltill motion 51610 yrkande 5 och 51615 yrkande 4 i denna del. 1 motion 51615 yrkande 8 av m.fl. begärsatt rätts hjälpsmyndighet skall besluta om rättshjälp jämväl i de ärenden där 37 invandrarverket numera har beslutanderätten. Utskottetanförde i sitt betänkande 1988/S9:S1U19 att fördelarna med 1989/90:SfU16 att flyttaöver beslutanderätten i rättshjälpsfrågor till invandrarverket var dels atthandläggningptiderna därigenom kunde förkortas eftersom en myndighet mindrebehövde sätta sig in i ärendet, dels att problemet med hur besluten skullefattas i brådskande fall blev löst, eftersom invandrarverket skulle ha enjourverksamhet för ärenden om avvisning med omedelbar verkställighet.Utskottet ansåg att dessa fördelar var så stora att de vägde över principiellabetänkligheter mot att låta den myndighet som kan upplevas som motpart till denenskilde handha frågan om biträdesförordnande. Utskottet vidhåller denna inställning och avstyrker bifalltill motion Sf615 yrkande 8. I flera motioner föreslås att ett joursystem för juristerupprättas. Tillkännagivanden härom begärs i motionerna 5f610 yrkande 6 av BengtWesterberg m.fl., S161S yrkande 7 av m.fl. och 51626 yrkande 4 avHans Göran m.fl. I motion 51615 yrkande 5 begär m.fl.att riksdgen beslutar om ett sådant system. Utskottet har erfarit att frågan om inrättande av enadvokatjour har diskuterats mellan invandrarverket och advokatsamfundmen att invandrarverket inte anser att behov av en advokatjourföreligger. Något uttalande från sida bör nu inte göras i frågan,men utskottet utgår från att regeringen följer utvecklingen. Med det anfördaavstyrker utskottet bifall till motionerna 5f610 yrkande 6, 5f618 yrkande 7,Sf626 yrkande 4 och Sf615 yrkande 5. 1 motion 51615 begär m.fl. i yrkande 4(delvis) ett tillkännagivande om att den asylsökande bör få tillgång till tolkinför den första utredningen. Motionärerna begär även i yrkande 6 atttolksystemet ses över och kompletteras. Utskottet delar motionärernas uppfattning att denasylsökande bör få tillgång till tolk redan inför den första utredningen. Dettaförutsätter att det finns tillräcklig tillgång på tolkar men så tycks intealltid ha varit fallet. Utskottet utgår emellertid från att regeringen ochinvandrarverket har sin uppmärksamhet riktad på denna fråga och anser inte attnågot uttalande behövs med anledning av motion Sf615 yrkandena 4(delvis) och 6. En utlänning som befinner sig i kan avlägsnas urlandet genom avvisning eller utvisning. En utlänning som inte uppfyller deformella krav som gäller för inresa och vistelse i således när han iförekommande fall saknar pass, visering, uppehållstillstånd ellerarbetstillstånd får avvisas utan tidsgräns enligt 4 kap. 1 § UtlL. Vidare fåren utlänning avvisas om han eller hon stannat kvar sedan den viseringsfriatiden eller viseringen gått ut. Även avlägsnande på grund av medellöshet och risk lörbrottslig verksamhet skall ske genom avvisning (4 kap. 2 § UtlL). ar fördessa fall . En utlänning som haft uppehållstillstånd och stannar kvari landet 1989/90:SfU16 efter det att uppehållstillståndet har gått ut eller återkallats skall avlägsnas genom utvisning (4 kap. 3 § UtlL).Även avlägsnande på grund av brott skall ske genom utvisning (4 kap. 7 § UtlL).Avlägsnande på grund av asocialitet kan inte längre ske. En grundlig översyn av bestämmelserna om utvbning på grundav brott gjordes och vissa justeringar gjordes . Bestämmelsernahar utan några sakliga ändringar förts över till den nya utlänningslagen.Utvisning på grund av brott får endast ske om brottet varit av visssvårighetsgrad i huvudsak om utlänningen döms för brott som kan leda tillfångelse och om det finns risk lör fortsatt brottsligverksamhet eller brottet är sådant att den dömde inte bör få stanna här. Hänsyntas också till utlänningens anknytning till . Bl.a. gäller att enutlänning som vistats i med permanent uppehållstillstånd när åtalet väcktes, eller som då var bosatt i sedan minst treår, får utvisas endast om det finns synnerliga skäl. En utlänning som kom tillSverige innan han fyllde och som när åtal väcktes hade vistats härsedan minst lem år får inte utvisas. Utvisningsfrågan avgörs av den domstol somdömer i brottmålet. Om en utlänning utvisas skall domstolen beakta det men somutlänningen åsamkas genom utvisningen, när domstolen bestämmer påföljden förbrottet. I motion 51602 föreslår m.fl. att en utlänningsom förövat ett allvarligt brott bör utvisas om han inte kan åberopa sådanaskäl att han bör få vara kvar i . Motionärerna begär etttillkännagivande härom. Utskottet har tidigare behandlat motionsyrkanden med sammasyfte som det nu förevarande (se senast SfU 1984/85:27). Utskottet har därvidansett att de invandrarpolitiska skälen mot att införa särregler för invandrarealltjämt har stor bärkraft. Utskottet har dock framhållit att det är viktigtatt regeringen följer utvecklingen av praxis på området. Utskottet finner inte anledning för att frångåsitt tidigare ställningstagande i frågan, och utskottet avstyrker bifall tillmotion Sf602. Ett beslut om avvisning eller utvisning får i principendast verkställas om det kan ske till land där utlänningen erbjuds visstskydd. awisningsbeslut är direkt verkställbara (8kap. 7 § UtlL). får emellertid aldrig fatta awisningsbeslut iärenden där asylskäl åberopas, och polismyndighet skall vidare överlämnaärenden till invandrarverket, om polismyndigheten anser det tveksamt omavvisning bör ske. får förordna om omedelbar verkställighetav sitt awisningsbeslut i ärenden där asylskäl åberopats, om det är uppenbart att det inte finns grund för asyl och att uppehållstillstånd inte heller -.q skallbeviljas på någon annan grund (8 kap. 8 § UtlL). Beslut om 1989/90:SfU 16 omedelbaravvisning får meddelas senare än efter utlänningens ankomst tillSverige bara om det finns synnerliga skäl till det. beslut om avvisning, invandrarverketsbeslut om avvisning med förordnande om omedelbar verkställighet, domstols domeller beslut om utvisning samt regeringens beslut om utvisning av hänsyn tillrikets säkerhet skall verkställas möjligt (8 kap. 12 § UtlL). I andrafall är fristen för avvisning och för utvisning efterdet beslutet vann laga kraft, om inte annat bestäms i beslutet. Om utlänningeninte lämnar landet inom den föreskrivna tiden eller det med .säkerhet måsteantas att han inte har för avsikt att frivilligt lämna landet ,skall polismyndigheten verkställa beslutet så snart det kan ske. Utgångspunkten för tidsfristerna är den dag då beslutetvann laga kraft. Detta sker enligt förvaltningslagens regler efterdet att utlänningen fick del av ett beslut som han kan överklaga. Regeringensbeslut, som inte kan överklagas, vinner laga kraft genast. begär i motion 51615 (yrkande 10)ett tillkännagivande om att inga awisningar eller utvisningar bör ske innanbeslutet vunnit laga kraft. Beträffande omedelbar verkställighet i asylärendenanfördes i proposition 1988/89:86 att sådan möjlighet måste finnas omavvisning till ett första asylland skall kunna genomföras. Även i en del falldär verkställighet skall ske till hemlandet bör den emellertid kunnagenomföras, trots att avlägsnandebeslutet inte har vunnit laga kraft. Det ärinte rimligt att personer som uppenbart saknar rätt till asyl här i landetskall få avvakta att beslutet efter ett eventuellt överklagande blirdefinitivt. I propositionen anfördes vidare att det inte är ovanligt att deskäl, som medför att tillstånd att stanna i slutligen ges, inte är deursprungligen åberopade asylskälen utan skäl som har uppkommit först undervistelsen här. 1 när antalet asylsökande liksom antalet flyktingar ökaroch stora krav ställs på resurser för att ta emot och integrera flyktingar påett riktigt sätt, framstår det som felaktigt att den som kanske rentav lämnarmedvetet falska uppgifter om sina asylskäl får uppehållstillstånd pågrund av den anknytning han har vunnit till . Även för att motverka ensådan utveckling bör därför omedelbar verkställighet kunna genomföras iuppenbara fall. Omedelbar verkställighet borde enligt vad som anfördes ipropositio nen till en början kunna ske om varje risk för förföljelse framstod som utesluten i hemlandet. Så ansågs vara fallet i fråga om länder där man med säkerhet kunde säga att brott mot mänskliga rättigheter eller annan förföljelse inte förekommer. kunde det visserligen inte uteslutas att vissa personer i ett land utsattes för förföljelse men det kunde inte anses föreligga någon risk för den asylsökande. Omedelbar verkställighet skulle således kunna ske om en asylsökande inte åbero pade någon annan grund än en som redan hade prövats av regeringen beträffande andra personer och då inte befunnits tillräcklig; det kunde gälla exempelvis tillhörighet till en viss religion eller hemvist i ett visst 40 Omedelbar verkställighet skulle också kunna ske omutlänningen kunde återsändas till ett land (s.k. första asylland), där 1989/90:SfU16 hanuppehållit sig före ankomsten till och där han är skyddad motförföljelse och mot att sändas till ett land där han riskerar förföljelse. I propositionen angavs också att förordnande om omedelbarverkställighet får meddelas endast när det är uppenbart att grund för asylinte föreligger. En bedömning måste alltid göras av omständigheterna i detenskilda fallet. Ett annat fall när det är uppenbart att en asylansökan skallavslås kan vara att det står klart att utlänningens uppgifter är osanna i allaväsentliga delar. Så snart några mer ingående överväganden behöver göras omtilltron till sådana uppgifter som kan vara asylgrundande är det emellertiduteslutet att förordna att awisningsbe-slutet får verkställas direkt. Det skallockså vara uppenbart att uppehållstillstånd inte bör beviljas av andra skäl,t.ex. anknytning eller humanitära skäl. Utskottet anförde i sitt betänkande 1988/S9:SfU19 att deförutsättningar som föreslagits för att invandrarverket skall få förordna omomedelbar verkställighet av awisningsbeslut tillgodosåg berättigade krav pårättssäkerhet. Utskottet framhöll emellertid att invandrarverket självfalletborde beakta inte bara av utlänningen anförda skäl utan även andra skäl som varkända för verket. Utskottet utgick från att så skulle ske. Utskottet vidhåller sin tidigare uppfattning och avstyrkerbifall till motion Sf615 yrkande 10. Sättet för verkställighet berörs i motion 51610 yrkande 13av m.fl. Motionärerna begär ett tillkännagivande om vikten avatt asylsökande ges "skäligt rådrum" och möjlighet att lämna landetunder värdiga former. Utlänningen skall bl.a. få tid att förbereda resa tillannat asylland, om han inte vill återvända till hemlandet. I proposition 1988/89:86 framhölls beträffande sättet förverkställighet att det är önskvärt att den som avvisas eller utvisas gestillfålle att frivilligt lämna . Emellertid hade det visat sig attsystemet med frivillig verkställighet ofta inte fungerade. Som en tänkbar orsaktill detta nämndes de stora möjligheter till förnyad prövning som fanns enligtdåvarande regler. Det föreföll dock sannolikt att snabbare handläggning avärenden om uppehållstillstånd i förening med en ändring av systemet av prövningpå verkställighetsstadiet skulle komma att medföra också en större benägenhetfrån den enskildes sida att rätta sig efter beslutet. En uttrycklig regel somangav inom vilken tid den som har avvisats eller utvisats bör ha lämnat landetbedömdes ändå som värdefull. 1 propositionen framhölls vidare behovet av att kunnaanpassa fristerna till förhållandena i det enskilda fallet. Om det kunde hållas för visst att utlänningen inte frivilligt skulle komma att lämna , skulle en kortare tidsfrist än den som föreslogs för normalfallet kunna bestämmas av myndigheten redan i beslutet om avlägsnande. Detsam ma kunde gälla i de fall där utlänningen fanns på en statlig mottag ningsförläggning och normalt inte hade något berättigat behov av att 41 avvecklasin vistelse i . kunde däremot en längre 1989/90:SfU16 tidsfristvara motiverad, t.ex. om utlänningen gjorde troligt att han behövde extrarådrum för att ordna sina förhållanden i hemlandet. Utskottet (198S/89:SfU19) delade i huvudsak de bedömningarsom gjorts i propositionen om behovet av tidsfrister för verkställighet avavlägsnandebeslut. Utskottet underströk att den nya organisationen förmottagning av asylsökande, och den därmed sammanhängande förkortningen avhandläggningstiderna för asylärenden som kunde förutses, starkt bidrog till attnågra långa tidsfrister för en utlänning som vägras uppehållstillstånd inteborde behövas. Utskottet framhöll vidare att de föreslagna fristerna i fråga ombeslut av invandrarverket innebar en tidrymd om fem resp. fråndelgivningen av beslutet, eftersom tiden för lagakraftvinnande börjar löpaförst i och med delgivningen. Utskottet vidhåller sin tidigare uppfattning och avstyrkerbifall till motion 5f610 yrkande 13. I motion 51612 begär i etttillkännagivande om att det bör straffbeläggas att gömma personer som nekatsasyl i . I 10 kap. 3 § UtlL föreskrivs straff för den som i vissafall försöker hindra verkställighet av awisnings- eller utvisningsbeslut. Detgäller till en början den som försöker hindra verkställighet av ett beslut omutvisning som har fattas av hänsyn till rikets säkerhet. Det gäller även densom i vinningssyfte försöker hindra verkställighet av ett awisnings- ellerutvisningsbeslut, t.ex. genom att dölja utlänningen. För brotten stadgasfångelse i högst eller, när omständigheterna är mildrande, böter. Utskottet har tidigare behandlat liknande motionsyrkanden(se senast 19S8/89:SfU19). Utskottet beklagade därvid att enskilda personeroch vissa organisationer medverkade till att utlänningar höll sig gömda för attundgå ett eventuellt avlägsnandebeslut eller för att hindra verkställighet avett sådant beslut. Utskottet, som beaktade att sådan verksamhet ofta bottnade iideell övertygelse, ansåg dock att andra medel-än straffpåföljd, främstinformationsinsatser, i första hand borde tillgripas för att komma till rättamed sådant beteende. Vidare borde enligt utskottets bedömning bl.a. kortarehandläggningstider i asylärenden bidra till att göra sådana undanhållandenmindre vanliga. Utskottet vidhåller denna bedömning och avstyrker bifalltill motion 51612. beslut om avvisning kan enligt nuvaranderegler över klagas till invandrarverket. Beslutet skall dock enligt huvudregeln verkställas utan hinder av att det inte vunnit laga kraft. Invandrarver kets beslut om avvisning eller utvisning överklagas till regeringen. En domstols beslut om utvisning på grund av brott överklagas enligt reglerna om överklagande av dom i brottmål. Beslutet kan verkställas sedan det vunnit laga kraft eller efter nöjdförklaring. En polismyndighets beslut i verkställighetsfrågan kanformellt inte 1989/90:SfU16 överklagas. Beslut att vägra eller återkallavisering, uppehållstillstånd eller arbetstillstånd samt beslut om uppsikt kanheller inte överklagas. Överinstansen kan enligt 7 kap. 5 § UtlL i ett sammanhangfatta beslut i närliggande frågor. Ett beslut av invandrarverket att vägraeller återkalla uppehållstillstånd och arbetstillstånd i samband med ett beslutom avvisning eller utvisning kan sålunda prövas av regeringen tillsammans medprövningen av verkets avlägsnandebeslut. Enligt 7 kap. 10 § UtlL skall invandrarverket omprövabeslut på grund av nya omständigheter eller av annan anledning, om inteändringen blir till nackdel för utlänningen eller saknar betydelse för honom.Verket kan vidare i vissa fall ompröva sitt beslut även sedan det överklagatstill regeringen. Vid överklagande och vid omprövning av ett awisningsbeslutmed förordnande om omedelbar verkställighet skall invandrarverket pröva fråganom inhibition. Verket skall vid ny ansökan om uppehållstillstånd få besluta ominhibition av tidigare lagakraftvunnet awisningsbeslut samt i andra fall, omdet finns särskilda skäl, besluta om inhibition (8 kap. 10 § UtlL). I ett ärende som skall prövas av regeringen skall detstatsråd som har till uppgift att föredra sådana ärenden, för tiden till dessregeringen avgör ärendet, få besluta om inhibition (11 kap. 4 § UtlL). begär i motion 51615 yrkande 11 attverkställighet skall inhiberas vid överklagande av beslut. Utskottet konstaterar att såväl invandrarverket somregeringen har möjlighet att meddela inhibitionsbeslut, och utskottet avstyrkerdärför bifall till motion 5f615 yrkande 11. I motion 51626 yrkande 8 anför m.fl. atten ny överklagningsinstans bör tillskapas. Motionärerna anser vidare att denpågående utredningen av instansordningen även bör göra en översyn avmöjligheterna att överklaga beslut om uppsikt och verkställighet. Utskottet konstaterar till en början att ifrågavarandeutredning redan har i uppdrag att även överväga frågan om en nyöverklagningsinstans bör tillskapas. Beträffande möjlighet att överklaga beslutom uppsikt uttalades i proposition 1988/89:86 (s. 108) att de inskränkningar iden personliga friheten som kunde följa av ett uppsiktsbeslut inte var av såallvarlig natur att en rätt att överklaga måste införas. Detta gällde framförallt mot bakgrund av att ett uppsiktsbeslut är tidsbegränsat och att en nyprövning ändå måste ske med vissa tidsintervaller. I fortsättningen skulledärvid i regel förhandling hållas innan ett beslut förlängdes. Vad gällerverkställighetsbeslut vill utskottet erinra om att sådant beslut kan inhiberasi samband med överklagande av själva awisnings-beslutet. Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motionSf626 yrkande 8. Hemställan l989/90:SfU16 1. beträffande översyn av flyktingpolitikenm.m. attriksdagen avslår motionerna 1989/90:509, 1989/90:51617 och 1989/90:51626yrkandena 6 och 9, 2. beträffandedet internationella flyktingarbetet attriksdagen avslår motionerna 1989/90:507 yrkandena 1 och 4, 1989/90:51605yrkandena 3 och 4, 1989/90:51610 yrkande 1 och 1989/90:51618 yrkande 3, 1(m) 2(fp, vpk) 3(mp) 3. beträffande medlemskap i lOM attriksdagen avslår motionerna 1989/90:508, 1989/90:51610 yrkande 15 och1989/90:51638, 4(fp, c) 4. beträffandevbum för turbter attriksdagen avslår motion 1989/90:Sf643 yrkandena 1 och 2, 5(mp) 5. beträffandeflyktingar och vbering attriksdagen avslår motion 1989/90:51610 yrkande 4, 6(fp, vpk) 6. beträffande praxb i vberingsärenden attriksdagen avslår motionerna 1989/90:SO7 yrkande 3 och 1989/90:51618 yrkande 10, 7. beträffandeuppskjuten invandringsprövning för make attriksdagen avslår motion 1989/90:507 yrkande 2, 1989/90:51606, 1989/90:51607,1989/90:51614 och 1989/90:51645, 7(fp, c, vpk, mp) 8. beträffandegäststuderande m.m. attriksdagen avslår motion 1989/90:51505 yrkande 1, 9. beträffandesärskilda skäl mot asyl attriksdagen avslår motionerna 1989/90:505 yrkande 1, 1989/90:506 yrkande 2,1989/90:51610 yrkande 3, 1989/90:51615 yrkande 12, 1989/90:51618 yrkandena 1och 4-6, 1989/90:51626 yrkande 1, 1989/90:51628 yrkande 3, 1989/90:51635 och1989/90:51641, 8(fp, vpk, mp) 10. beträffande asyl för homosexuella attriksdagen avslår motionerna 1989/90:51615 yrkande 20 och 1989/90:51627, 9(fp, vpk, mp) 11. beträffande uppföljning av avvbadeasybökande