bet · GD01JuU14 · 1989-12-31 00:00:00 — Utskottet underströkdock att fångelsestraff bör ses som en absolut sista utväg när socialtjänstensmöjligheter till hjälp och stöd är uttömda eller när brottslighetens art kräverett fångelsestraff. Utskottetanser alt tiden nu är mogen alt ompröva denna inställ- 1989/90:JuU14 ning.Enligt utskottets uppfattning har fångelsestraff visat sig vara en alltigenomolämplig påföljd för de unga lagöverträdare varom här är fråga. Även dessaungdomar bör således överlämnas för vård inom , och extraresurser bör tillföras dé institutioner (hem enligt 12 § LVU) som får den svårauppgiften att stödja ungdomarna i deras rehabilitering. När det sedan gäller de äldre ungdomarna gör signödvändigheten att undvika fångelsestraff gällande med i det närmaste sammastyrka. Utskottet vill i detta sammanhang peka på- att den nyaförsöksverksamheten med samhällstjänst (firop. 1989/90:7, JuUlO), somutskottet tillstyrkt, är särskilt ägnad att ersätta fångelsestraff förden här aktuella gruppen ungdomar. Försöksverksamheten kommer, om den införs,att leda till att ett mindre antal ungdomar döms till fångelse än vad som i dagär fallet. Delta är en utveckling som utskottet i och för sig välkomnar. Detta är emellertid inte tillräckligt. I linje medutskottets gjorda ställningstagande beträffande fångelsestraff förungdomar bör möjligheterna ytterligare begränsas att döma ungdomarmellan 18 och lill fångelse. Ulskott<:t vill därför förorda att det ifortsättningen skall krävas synnerliga skäl för fångelse i dessa fall. Dettainnebär att den praxis som tidigare gällt i fråga om fångelse för ungdomarunder i princip blir tillämplig när det gäller ungdomar mellan 18 och 21år. Ett fångelsestraff bör alltså ses som en sista utväg som kan ifrågakommaförst när möjligheter uttömts och samhällstjänst prövats ellernär gärningen är sådan att ett fångelsestraff är oundvikligt. Naturligtvis börstrafflindringsbestämmelsen i 29 kap. 7 § BrB tillämpas i de få fall det bliraktuellt med en dom på fangelse. Regeringen bör återkomma med förslag tilllagstiftning som tillgodoser utskottets synpunkter. Vad utskottet med anledning av motionerna Ju637 och Ju821här anfört bör ges regeringen till känna. deb att utskottets hemställan undermoment 8 bort ha följande lydelse: 8. beträffande fängebe för unga altriksdagen med anledning av motion l988/89:Ju637 i denna del (yrkandena 1 och 2)samt motion 1988/89:Ju821 i denna del (yrkande 6 delvis) ger regeringen lillkänna vad utskottet anfört. Häktning av unga m.m. (mom. 9) (vpk) anser deb att den del av utskottets yttrande som på s. 14 börjarmed "Utskottet vill först" och på s. 15 slutar med "ochJu821" bort ha följande lydelse: mening kan den ovan beskrivna utvecklingen mot 1989/90:JuU14 allt flerhäktade ungdomar inte accepteras. Tvärtom bör möjligheten att anhålla och häktaungdomar tas bort och möjligheter att i stället tahand om dem förstärkas. Utskottet vill här anmärka att i 6 § LVU öppnas möjlighettill omhändertagande bl.a. om den unge genom brottslig verksamhetsätter sin utveckling i fara och länsrättens beslut om omhändertagande intekan avvaktas med hänsyn till risken för den unges utveckling. Utskottet villockså peka på att det inom ramen för en vistelse på ett hem enligt 12 § LVU ärmöjligt att ålägga den unge sådana restriktioner beträffande rörelsefrihet'Ochkommunikation med omvärlden som eljest tillgodoses genom häktning. En placeringpå ett sådant hem är alltså enligt utskottets mening ett fullgott alternativtill häktning. Regleringen i LVU är således enligt utskottets uppfattningtillräcklig också när del gäller frihetsberövanden på grund av brott. Det måstenämligen förutsättas att det föreligger ett akut vårdbehov i här aktuellasituationer. I den tidigare nämnda propositionen om vård i vissa fällav barn och ungdomar (prop. 1989/90:28) framgår att drygt 500 ansökningar omplats på hem enligt 12 § LVU avvisades . Sammanlagt rörde det siguppskattningsvis om 100-150 ungdomar. Som skäl för awisningarna angavs bl.a.att det var brist på platser och/eller på personal. Detta kan enligt utskottets mening inte accepteras. Ensjälvklarhet måste vara att det finns tillräckliga resurser för att omhändertade mest utsatta ungdomarna och ge dem erforderlig vård. Det nu sagda innebär att utskottet ställer sig bakomförslagen i motionerna Ju637 och Ju821 om att avskaffa möjligheten att anhållaoch häkta ungdomar . Regeringen bör få i uppdrag alt läggafram ett förslag härom för . Regeringen bör vidare åläggas att senasti nästa års budgetproposition presentera de åtgärder som krävs för attgarantera berörda ungdomar ett gott omhändertagande inom . här anfört bör ges regeringen till känna. deb att utskottets hemställan undermoment 9 bort ha följande lydelse: 9. beträffande häktning av unga m.m. attriksdagen med anledning av motion 1988/89:Ju637 i denna del (yrkande 3) ochmotion 1988/89:Ju821 i denna del (yrkande 6 delvis) som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört. Särskiltyttrande i989/90:JuUi4 Fängelse för unga (mom. 8) KentLundgren (mp) anför: Enligtmin mening bör man i det allra längsta undvika att döma ungdomar under 18 årtill fångelse och stor restriktivilet bör gälla i fråga om ungdomar mellan 18och . Som framgår under rubriken häktning av unga m.m. råder det sådanplatsbrist på de institutioner som har möjlighet att ta emot de ungdomar dethär gäller (hem enligt 12 § LVU) att ett stort antal ungdomar måste avvisasvarje år. Detta kan enligt min mening inte accepteras. De mest utsattaungdomarna måste tillförsäkras den vård de behöver, oavsett om de begått brotteller är i behov av vård av annan orsak.