bet · GD01LU37 · 1989-12-31 00:00:00 — Enligt utskottets mening kan detemellertid inte av lagtexten anses klart framgå att bestämmelsen i 2 § innebärvissa begränsningar av möjligheterna att enligt 11 och 14 §§ förordna omvitesförbud m.m. Med hänsyn till risken för missförstånd anser utskottet attdet är en fördel om lagtexten utformas så att det av resp. paragraf direkt gåratt utläsa att förordnande som där sägs får meddelas endast om ett utnyttjandeeller röjande av en företagshemlighet skulle vara obehörigt enligt 2 §.Utskottet förordar således att de i promemorian framlagda ändringsförslagengenomförs. Som framhållits i promemorian kan det yttrandefrihetsrättsligaregelsystemet leda till att beslut om vitesförbud och andra åtgärder enligt 11och 14 §§ inte får meddelas. Med anledning av det av lagrådet gjorda uttalandetvill utskottet framhålla att det åberopade rättsfallet ger uttryck för denprincipen att enskild person inte är skyldig att medverka till bl.a. spridningav tryckt skrift genom att exempelvis upplåta sin mark för spridningen.Respekteras inte hans önskan att inte behöva medverka kan han givetvis utverkaett vitesförbud från domstol. Utöver vad som ovan anförts föranleder inte förslagen ipropositionen och motionerna några särskilda uttalanden från utskottets sida. I propositionen föreslås att lagstiftningen om skydd förföretagshem ligheter skall träda i kraft . Till följd av vilandeför klaringen av lagstiftningsärendet kan riksdagsbehandlingen emellertid avslutas först efter . Utskottet förordar att lagstiftningen , , Hemställan 1989/90:LU37 1. beträffandeavslag på propositionen m.m. attriksdagen avslår motionerna 1989/90:L805, 1989/90:L810 och 1989/90:L811, I(fp) 2(vpk) 3(mp) 2. beträffandeskydd för företagshemligheter attriksdagen med anledning av proposition 1987/88:155 och motion 1987/88:L10 antardet i bilaga 1 framlagda lagförslaget med som utskottets förslag betecknadlydelse, 3. beträffandepropositionen i övrigt attriksdagen antar de i propositionen framlagda förslagen till lag om ändring idatalagen (1973:289) och lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) med denändringen att ikraftträdandetidpunkten för lagförslagen bestäms till den 1juli 1990. Närvarande: (), (), OweAndréasson (s), (), (), (), AllanEkström (m), (), (), (), BengtHarding (), (vpk), (). (), (), () och (). Avslag på propositionen m.m. (mom. 1) och (båda fp) anser deb att den del av utskottets yttrande som börjar på s. 15med "Utskottet vill" och slutar på s. 54 med ""bort ha följande lydelse: Utskottet erinrar om att det redan i en reservation (fp)fogad till utskottets avgivna betänkande 1988/89:LU30 yrkades avslag på regeringens proposition om lag om skydd för företagshemligheter. I reservationen underströks till en början att den nuvarande lagstiftning en om skydd för företagshemligheter inte visat sig vara ändamålsenlig och att det därför är angeläget att vi får en bättre lagstiftning på 55 området.Mot det i propositionen framlagda lagförslaget kunde emel- lertidenligt reservanterna resas så starka invändningar att förslaget inte 1989/90:LU37 ej ensmed de i och för sig motiverade ändringar som förordats i den av lagrådetgranskade promemorian var ägnat att ligga till grund för ett riksdagsbeslutom ny lagstiftning på området. Den allvarligaste invändningen mot lagförslaget är,framhöll reservanterna, att förslaget innefattar en olöst intressekonfliktmellan å ena sidan företagens behov av sekretess och å andra sidan den fria opinionsbildningenoch den allsidiga upplysning som TF är avsedd att säkerställa. Reservanternapåpekade att propositionen över huvud taget inte innehåller några resonemang omförslagets förenlighet med den grundlagsfåsta yttrande- ochinformationsfriheten och med TF.s bestämmelser om anskaflarfrihet ochmeddelarskydd. 1 samband med den belysning av dessa frågor som skett genom denkompletterande utredning som företagits inom lagutskottet samt av lagrådet ochkonstitutionsutskottet hade den föreslagna lagens räckvidd i och för sigblivit något bättre preciserad. Reservanterna ansåg emellertid trots detta attdet fortfarande förelåg sådana oklarheter vad gäller lagens tillämpningsområdem.m. att inte borde fatta beslut i frågan på det föreliggandeutredningsmaterialet. I sammanhanget borde särskilt beaktas att de som äranställda i enskild tjänst inte åtnjuter något meddelarskyddenligt TF beträffande hemliga uppgifter i arbetsgivarens verksamhet.Reservanterna erinrade därvid om att regeringen hade tillkallat en kommitté meduppdrag att skyndsamt utreda frågan om meddelarfrihet i förhållandet mellanenskilda. Med hänsyn till det samband som föreligger mellan den fråga somsålunda skulle utredas av kommittén och den föreslagna lagstiftningen om skyddför företagshemligheter skulle, fortsatte reservanterna, ett beslut omlagstiftning komma att föregripa resultatet av kommitténs arbete. Med hänvisning till det anförda förordade reservanternaatt skulle avslå propositionen och hos regeringen begära nyttförslag till lag om skydd för företagshemligheter sedan resultatet av meddelarskyddskommitténsutredningsarbete förelåg. Det nya förslaget borde vara så utformat att dettillgodosåg både företagens skyddsbehov och medborgarnas yttrandefrihet i enfinstämd balans. Förslaget borde vidare, som närmare hade utvecklats i tvåmotioner (m resp. fp), omfatta också fall då någon missbrukar enföretagshemlighet som oriktigt lämnats ut från en myndighet. Utskottet kan för sin del helt ansluta sig till debedömningar som gjordes i den nu återgivna reservationen. Enligt utskottets mening är det således absolut nödvändigt att det sker en samordning mellan meddelarfriheten på den enskilda sektorn och skyddet för företagshemligheter. Som framhålls i motion 1989/90:L805 kan endast på det sättet garanti skapas för bästa möjliga slutresultat. Det finns därför ingen anledning och skulle dessutom vara principiellt felak tigt att nu genomföra en lagstiftning om skydd för företagshemlighe ter, som faktiskt berör grundlagsskyddade rättigheter. Slutsatsen har desto större giltighet som meddelarskyddskommittén numera framlagt ett förslag till grundlagsreglering av meddelarskyddet för bl.a. anställda 56 Kommittén har för övrigt i flera avseenden förordat ändringari lagutskottets vilandeförklarade förslag till lag om skydd /90:LU37 företagshemligheter,vilket ytterligare understryker angelägenheten av en samordning avlagstiftningen på resp. område. Med hänvisning till det anförda förordar utskottet att riksdagenavslår propositionen och som sin mening ger regeringen till känna vad utskottetanfört om samordning av lagstiftningen om meddelarfrihet inom den enskildasektorn och om skydd för företagshemligheter. När regeringen senare återkommermed ett nytt förslag om lag om skydd för företagshemligheter bör förslagetomfatta också fall då någon missbrukar en företagshemlighet som oriktigtlämnats ut från en myndighet. Utskottets ställningstagande innebär attmotionerna 1989/90:L805 och 1989/90:L811 tillgodoses helt samt att motionerna1987/88:L10 och 1989/90:L810 tillgodoses i huvudsak. deb att utskottets hemställan undermoment 1 bort ha följande lydelse: 1. beträffande avslag på propositionen m.m.att deb med bifall till motionerna 1989/90:L805 yrkande 1,1989/90:L810 yrkande 1 och 1989/90:L811 avslår propositionen, deb med bifalltill motion 1989/90:L805 yrkande 2 samt med anledning av motionerna 1987/88:L10och 1989/90:L810 yrkande 2 som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört om samordning av lagstiftningen om meddelarfrihet inom denenskilda sektorn och om skydd för företagshemligheter. Avslag på propositionen m.m. (mom. 1) (vpk) anser deb att den del av utskottets yttrande som börjar på s. 15med "Utskottet vill" och slutar på s. 54 med ""bort ha följande lydelse: Utskottet erinrar om att det redan i en reservation (vpk)fogad till utskottets avgivna betänkande 1988/89:LU30 yrkades avslag på regeringens proposition om lag om skydd för företagshemligheter. I reservationen framhölls till en början att såväl privat som offentlig affärsverksamhet behöver visst sekretesskydd och att det inom normal sådan verksamhet givetvis förekommer handlingar och uppgifter som bör hållas förtroliga inom företaget och mellan affärspartner. Enligt reservanten gynnade emellertid det i propositionen framlagda lagförsla get om skydd för företagshemligheter alltför mycket företagens intres sen på bekostnad av berättigade intressen av att få insyn i företagen och kunna avslöja tvivelaktiga eller olagliga förfaranden. Exempelvis hade definitionen av vad som är företagshemlighet gjorts så vid att den omfattade praktiskt taget all information om ett företags inre förhållan den som någon lämnar ut. Vidare hade regeringens lagförslag inte alls ställts i relation till den informations- och tryckfrihet som i offentlig verksamhet gäller för sekretessbelagda uppgifter. De grundläggande brister som sålunda vidlådde förslaget gjorde att det inte ej ens med de i ochför sig motiverade ändringar som hade förordats i den av 1989/90:LU37lagrådet granskade promemorian var ägnat att ligga till grund för ettriksdagsbeslut om ny lagstiftning på området. Reservanten påpekade vidare att propositionen över huvudtaget inte innehåller några resonemang om förslagets förenlighet med den grundlagsfåstayttrande- och informationsfriheten och med omanskaffarfrihet och meddelarskydd. I samband med den belysning av dessa frågorsom skett genom den kompletterande utredning som hade företagits inomlagutskottet samt av lagrådet och hade den föreslagnalagens räckvidd i och för sig blivit något bättre preciserad. Reservanten ansågemellertid trots detta att det fortfarande förelåg sådana oklarheter vad gällerlagens tillämpningsområde m.m. att inte borde fatta beslut i fråganpå det föreliggande utredningsmaterialet. I sammanhanget borde enligtreservanten särskilt beaktas att de som är anställda i enskild tjänst förnärvarande inte åtnjuter något meddelarskydd enligt TF beträffande hemliga uppgifteri arbetsgivarens verksamhet. Reservanten erinrade därvid om att regeringen hadetillkallat en kommitté med uppdrag att skyndsamt utreda frågan ommeddelarfrihet i förhållandet mellan enskilda. Med hänsyn till det samband somförelåg mellan den fråga som sålunda utreds av kommittén och den föreslagnalagstiftningen om skydd för företagshemligheter skulle ett beslut om lagstiftningkomma att föregripa resultatet av kommitténs arbete. Det borde i ställetuppdras åt regeringen att, när utredningsresultatet var klart, återkomma tillriksdagen med ett nytt förslag till lag om skydd för företagshemligheter därde ovan nämnda synpunkterna var tillgodosedda. Med hänvisning till det anförda förordade reservanten attriksdagen skulle avslå propositionen och hos regeringen begära ett nytt förslag till lag om skydd för företagshemligheter sedan resultatet av meddelar skyddskommitténs utredningsarbete förelåg. Utskottet kan för sin del helt ansluta sig till de bedömningar som reservanten sålunda gjorde . Utskottet vill härutöver understryka att den föreslagna lagstiftningen lägger en fullständigt orimlig börda på den anställde. Som framhålls i motion 1989/90:L810 skall den anställde sålunda innan ett missförhållande hos arbetsgivaren får röjas ta ställning till om denne utsätter sina anställda eller de kringboende för miljörisker eller allvarliga miljörisker. Bara om miljöriskerna är allvarliga får förhållandet avslöjas. Om den anställde t.ex. känner till att gifttunnor grävts ner på ett fabriksområde, måste han ta ställning till hur giftig substansen är innan han röjer uppgiften. Är giftet inte tillräckligt starkt, blir röjandet av uppgiften ett lagbrott. Om den anställde miss tänker att arbetsgivaren gjort sig skyldig till brott, måste han avgöra om skälig misstanke efter terminologin i föreligger. Skulle graden av misstanke vara lägre, är det ett brott mot den föreslagna lagen att avslöja förhållandet. anförda förhållanden innebär att om den föreslagna lagstiftningen antas de anställda i privatföretag kommer att skrämmas till tystnad, även om sådant som deras samvete och respekt för landets lagar bjuder dem att berätta. För utskottet står det därför klart att den nuifrågavarande lagstift- 1989/90:LU37 ningen inte bör genomföras. Riktigheten avdenna ståndpunkt framgår desto tydligare sedan meddelarskyddskommittén numeraframlagt ett förslag till grundlagsreglering av meddelarskyddet för bl.a.anställda i privata företag. 1 flera avseenden riktar kommittén kritik mot detvilandeförklarade lagförslaget om skydd för företagshemligheter och kommitténföreslår också en längre gående meddelarfrihet för de privatanställda än vadsom följer av det förslaget. Kommittén har emellertid inte gjort någon egenanalys av begreppet företagshemlighet utan bygger sina resonemang på det avriksdagen vilandeförklarade lagförslaget (se t.ex. s. 16 kommittébetänkandet),vilket härigenom utgjort ett hinder för kommittén i dess arbete på attförstärka och utvidga meddelarskyddet. Om det vilande lagförslaget nu skulleantas kommer inte heller det fortsatta arbetet med att ta fram en lagstiftningom meddelarskydd på det privata området att kunna ske förutsättningslöst, utanlåsningen till den alltför företagsvänliga inställning som genomsyrar denvilandeförklarade lagen kommer att kvarstå. Med hänvisning till det anförda förordar utskottet attriksdagen avslår propositionen och hos regeringen begär ett nytt förslag tilllag om skydd för företagshemligheter. Det nya förslaget bör vara så utformatatt det tillgodoser både företagens behov av sekretess och de krav som måsteställas på offentlig insyn i företag och till ifrågasättande och demokratiskdiskussion. Exempelvis måste det i lagstiftningen göras helt klart att deprivatanställda inte kan drabbas av någon påföljd för att de avslöjaroegentligheter inom företagen. Utskottets ställningstagande innebär att motion1989/90:L810 och 1989/90:L811 tillgodoses helt samt att motionerna 1987/88:L10och 1989/90:L805 tillgodoses i huvudsak. deb att utskottets hemställan undermoment 1 bort ha följande lydelse: 1. beträffande avslag på propositionen m.m.att deb med bifell till motionerna 1989/90:L805 yrkande 1,1989/90:L810 yrkande 1 och 1989/90:L811 avslår propositionen, deb med bifalltill motion 1989/90:L810 yrkande 2 samt med anledning av motionerna 1987/88:L10och 1989/90:L805 yrkande 2 som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört om framläggande av nytt förslag till lag om skydd förföretagshemligheter. Avslag på propositionen m.m. (mom. 1) deb att den del av utskottets yttrande som börjar på s. 15med "Utskottet vill" och slutar på s. 54 med ""bort ha följande lydelse: Utskottet erinrar om att det redan i en reservation (mp)fogad till utskottets avgivna betänkande 1988/89:LU30 yrkades avslag på regeringens proposition om lag om skydd för företagshemligheter. reservationenframhölls att en lagstiftning med den inriktning som föreslagitsi propositionen kan innebära risker för informations- och 1989/90:LU37 yttrandefrihetenoch leda till att hemlighetsmakeriet inom näringslivet ökar. En lagstiftningsom stärker skyddet för företagshemligheter fick därför enligt reservantengenomföras endast om det finns ett verkligt behov härav. Den föreliggandepropositionen gav emellertid inte belägg för att ett sådant behov skulleföreligga. Bl.a. saknades konkreta exempel på att det nuvarande skyddet förföretagshemligheter visat sig otillräckligt. Det kan i vart fall, fortsattereservanten, inte med fog göras gällande att en reformering av skyddet ärsärskilt brådskande. Reservanten underströk att en brist i propositionen är attden över huvud taget inte innehåller några resonemang om förslagets förenlighetmed den grundlagsfåsta yttrande- och informationsfriheten och med TF:sbestämmelser om anskaffarfrihet och meddelarskydd. I samband med den belysningav dessa frågor som skett genom den kompletterande utredning som hadeföretagits inom lagutskottet samt av lagrådet och hadeden föreslagna lagens räckvidd i och för sig blivit något bättre preciserad.Reservanten ansåg emellertid trots detta att det fortfarande förelåg sådanaoklarheter vad gäller lagens tillämpningsområde m.m. att över huvudtaget inte bör fatta något beslut i frågan på det föreliggande underlaget. Isammanhanget borde enligt reservanten särskilt beaktas att de som är anställdai enskild tjänst inte åtnjuter något meddelarskydd enligt TFbeträffande hemliga uppgifter i arbetsgivarens verksamhet, och hon påpekadeatt regeringen hade tillkallat en kommitté med uppdrag att skyndsamt utredafrågan om meddelarfrihet i förhållandet mellan enskilda. Med hänsyn till detsamband som förelåg mellan den fråga som sålunda utreddes av kommittén och denföreslagna lagstiftningen om skydd för företagshemligheter skulle ett beslutom lagstiftning komma att föregripa resultatet av kommitténs arbete. I ställetborde regeringen, när utredningsresultatet förelåg, göra en ny bedömning avfrågan om det behövs andra regler för företagshemligheter än de som finns . Skulle det då visa sig att det finns ett reellt behov av ett annorlundautformat skydd borde regeringen återkomma med förslag till lagstiftning.Reservanten betonade att i så fall ett lagförslag i ämnet i vissa avseenden böravvika från det som förelades . Sålunda borde det intekomma i fråga att såsom företagsspioneri kriminalisera redan självakunskapsinhämtandet utan det borde krävas att kunskapen därefter också använtspå ett klandervärt sätt. En straffbestämmelse om företagsspioneri kunde annarsalltför lätt tas till förevändning för att misskreditera t.ex. en anställdeller en arbetskamrat som av helt andra anledningar är oönskad påarbetsplatsen. Vidare borde beaktas vad som anförts i bl.a. motion 1987/88:L10om att samma regler skall gälla när en företagshemlighet oriktigt lämnats utfrån en myndighet som när den åtkom-mits på annat sätt. Mot bakgrund av det anförda förordade reservanten attriksdagen skulle avslå propositionen samt ge regeringen i uppdrag att, sedan resultatet av meddelarskyddskommitténs arbete föreligger, ånyo övervä- 60 ga i vadmån det finns behov av andra regler om företagshemligheter och hurdessa regler i så fall skall vara utformade. Utskottet kan /90:LU37 sindel helt ansluta sig till de bedömningar som reservanten sålunda gjorde våren1989. Utskottet vill härutöver framhålla att den nu gällande lagen (IKL) frånår 1931 har tillämpats ett fåtal gånger och att det är tveksamt om det överhuvud taget finns något behov av en ny lag när det gäller obehöriga handlingari konkurrensförhållanden. Som framhålls i motion 1989/90:L811 har inte ensnäringslivet velat hävda att ett sådant behov föreligger. En rad allvarligaanmärkningar kan också riktas mot utformningen av det vilandeförklaradelagförslaget. Exempelvis innebär förslaget att det är brottsligt och grund förskadestånd att avslöja en företagshemlighet som utgör ett missförhållande,trots att det kan vara synnerligen svårt att avgöra var gränsen går mellan ettmissförhållande och ett allvarligt missförhållande, som får avslöjas. Vidare ärde uppseendeväckande stränga påföljderna i förslaget inte ställda i relationtill exempelvis påföljderna för miljöbrott i näringsverksamhet. För utskottetär det tydligt att ett antagande av lagförslaget innebär stor risk förrättsövergrepp och rättsosäkerhet. Lagen och dess förarbeten ger inte någragarantier för att t.ex. inte skulle ha kunnat dömas förföretagsspioneri om lagen gällt då han gjorde sina avslöjanden. Lagen kommerdessutom att bli mycket svårtolkad, något som framgår av att den juridiskaexpertis som utarbetat och granskat förslaget i viktiga frågor haft olikauppfattningar rörande lagens tillämpning. Ytterligare ett tungt vägande skäl för avslag på detvilande förslaget om skydd för företagshemligheter är att en lagstiftning nuskulle föregripa och därmed försvåra det pågående arbetet med en grundlagsregleringav meddelarskyddet på den privata sidan. nyligenframlagda utredningsbetänkande utgör en bekräftelse härpå. Kommittén riktar iflera avseenden kritik mot det vilandeförklarade förslaget och föreslår ocksåen längre gående meddelarfrihet för de privatanställda än vad som följer av detförslaget. Kommittén har emellertid inte gjort någon egen analys av begreppetföretagshemlighet utan bygger sina resonemang på det av riksdagenvilandeförklarade lagförslaget (se t.ex. s. 16 kommittébetänkandet). Om detvilande lagförslaget nu skulle antas kommer inte heller det fortsatta arbetetmed att ta fram en lagstiftning om meddelarskydd på det privata området attkunna ske förutsättningslöst, utan låsningen till den alltför företagsvänligainställning som genomsyrar den vilandeförklarade lagen kommer att bestå. Med hänvisning till det anförda förordar utskottet attriksdagen avslår propositionen och som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört om utformningen av ett nytt lagförslag, vilket bör föreläggasriksdagen tidigast i samband med att får ta ställning till ettförslag till grundlagsreglering av meddelarskyddet i förhållandet mellanenskilda. Utskottets ställningstagande innebär att motion 1989/90:L811tillgodoses helt samt att motionerna 1987/88:L10, 1989/90:L805 och 1989/90:L810tillgodoses i huvudsak. deb att utskottetshemställan under moment 1 bort ha följande lydelse: I989/90:HJ37 1.beträffande avslag på propositionen m.m. att deb med bifall tillmotionerna 1989/90:L805 yrkande 1, 1989/90:L810 yrkande 1 och I989/90:L811avslår propositionen, deb med anledning av motionerna 1987/88:L10,1989/90:L805 yrkande 2 och 1989/90:L810 yrkande 2 som sin mening ger regeringentill känna vad utskottet anfört. Regeringensförslag till lag om skydd /90:LU37 företagshemlighetermed av utskottet föreslagna Bilaga i ändringar Lag om skydd for företagshemligheter Regeringens förslag Utskottets förslag Med företagshemlighet avses i Med företagshemlighet avses i denna lag sådaninformation om af- denna lag sådan information om af färs- eller driftsförhållanden i en nä- Tärs- eller driftförhållanden i en nä ringsidkares rörelse som näringsid- ringsidkares rörelse som näringsid karen håller hemlig och vars röjan- karen håller hemlig och vars röjan de är ägnat att medföra skada för de är ägnat att medföra skada för honom. honom / konkurrenshänseende. Medinformation förstås både sådana uppgifter som har dokumenterats i någon form,inbegripet ritningar, modeller och andra liknande tekniska förebilder, ochenskilda personers kännedom om ett visst förhållande, även om det inte hardokumenterats på något särskilt sätt. Lagen gäller endast obehöriga angrepp påföretagshemligheter. Somett obehörigt angrepp anses inte att någon anskaffar, utnyttjar eller röjer enföretagshemlighet hos en näringsidkare för alt offentliggöra eller inför enmyndighet eller annat behörigt organ avslöja något som skäligen kan misstänkasutgöra brott, på vilket fängelse kan följa, eller som kan anses utgöra annatallvarligt missförhållande i näringsidkarens rörelse. Somett obehörigt angrepp anses inte heller att någon utnyttjar eller röjer enföretagshemlighet som han eller någon före honom har fått del av i god tro. Den som med uppsåt olovligen bereder sig tillgångtill en företagshem lighet skall dömas för företagsspioneri till böter eller fängelse i högst tvåår eller, om brottet är grovt, till fängelse i högst . Vid bedömande huruvida brottet är grovt skall särskilt beaktas om gärningen har varit av 2 särskiltfarlig art, avsett betydande värde eller inneburit synnerligen kännbar skada. Tillansvar enligt första stycket skall dock inte dömas, om gärningen är belagd medsträngare straff i . Förförsök eller förberedelse till företagsspioneri skall dömas till ansvar enligt23 kap. . Den som anskaffar en företagshemlighet med vetskapom att den som tillhandahåller hemligheten eller någon före honom har berettsig tillgång till denna genom företagsspioneri skall dömas för olovligbefattning med företagshemlighet till böter eller fängelse i högst två åreller, om brottet är grovt, till fängelse i högst .