bet · GD01JuU20 · 1989-12-31 00:00:00 — I detta betänkande behandlar utskottet fem motionsyrkandenmed anknytning lill trafiknykterhetslagstiftningen. Förslag om bl.a. att dennedre strafibarhetsgränsen sänks till 0,1 %o, att det lindrigaretrafik-nykterhetsbrottet benämns rattonykterhet och att skyddstillsyn i kombinationmed behandlingsprogram skall vara normalpåföljd vid rattfylleribrott avstyrksav utskottet. Med anledning av ett motionsyrkande omkörkortsåterkallelser föreslår utskottet att uttalar sig för attvissa utgångspunkter skall gälla för den översyn av reglerna omkörkortsingripanden som pågår. Tillbetänkandet har fogats tre särskilda yttranden. 1989/90:Ju223 av m.fl. (mp) vari yrkas 2. att beslutar att straffbarhetsgränsen för rattonykterhetskall vara 0,1 %o alkohol i blodet. 1989/90:Ju230 av m.fl. (c) vari yrkas 1. alt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anföris rörande övervakning och information vid en sänktpromillegräns. 1989/90:Ju602 av förste vice talman ()vari yrkas 1. att beslutar att begreppet rattonykterhetbehålls vid blodalkoholhalter understigande 1,5 %o, 2. att beslutar att körkort inte skall kunnaåterkallas vid så låga alkoholhalter att förmågan att föra fordonet på ett betryggande sätt inte påverkats. 1989/90:Ju608 av m.fl. (s) vari yrkasatt hos regeringen begär förslag innebärande att skyddstillsyn ikombination med behandlingsprogram blir huvudregel vid rattfylleribrott. 1 1989/90. 1989/90 JuU20 behandlade nylig;en ett regeringsförslag omändringar i trafiknykterhetslagstiftningen samt ett antal motioner medanknytning till regeringens förslag (prop. 1989/90:2, JuU2, rskr. I ärendet beslutades bl.a. att trafiknykterhetsbrotten iirafikbrottsla-gen och järnvägstrafiklagen skall vara indelade i två grader,rattfylleri och grovt rattfylleri samt att den nedre straffbarhetsgränsen skallsänkas från nuvarande 0,5 %o till 0,2 %o alkohol i blodet (med en motsvarandesänkning för alkoholhalten i utandningsluften). Ändringar företogs även ikörkortslagens regler om äterkallelse och varning i körkortsärenden, ochvidare gjordes vissa uttalanden om påföljdsvalet vid trafiknykterhetsbrott. Debeslutade ändringarna träder i kraft . Nedre straffbarhetsgränsen vid rattfylleri I motion Ju223 yrkas att den nedre straffbarhetsgränsenför rattfylleri skall sänkas till 0,1 %o. Enligt motionärerna bör gränsen varaså låg som möjligt, eftersom en högre gräns innebär risk för förgiftningssymptomför känsligare personer och även inbjuder till slarv med starkare drycker änlättöl. Som har nämnts ovan beslutade om ensänkning av den nedre gränsen för det straffbara området vid rattfylleri från0,5 %o till 0,2 %o. Enligt vad utskottet då anförde (1989/90:JuU2 s. 18 f)skulle en sådan gräns mer tillgodose behovet av att i trafiknykterhetslagstiftningenbeakta den inverkan som även lägre alkoholhalter kan ha på körförmågan.Utskottet framhöll vidare att en gräns på 0,2 %o ligger så nära noll som förnärvarande kan anses vara motiverat från trafiksäkerhetssynpunkt och alt en sålåg promillegräns i förening med regeln om kliniskt rattfylleri, somkriminaliserar varje alkoholpåverkan som kan antas innebära en fara förtrafiksäkerheten innebar att budskapet om att alkohol och trafik inte hör ihopkommer till klarare uttryck också i lagstiftningen. Utskottet uttalade alt vad som sammanfattningsvb hadevarit avgörande för utskottets inställning var följande. En utgångspunkt är att alkohol och trafik inte hör ihop.Också lagstiftningen bör inom ramen för rättssäkerhetens krav förmedladetta pedagogiska budskap. Även om det i och för sig finns anledning att sänka dennuvarande gränsen, så bör detta ske med den återhållsamhet som grundläggandestra&ättsliga principer påbjuder. Strafflagstiftning är i princip ett medelsom skall användas endast mot gärningar som är klart skadliga eller farliga förenskilda eller för samhället, och för att utvidga det straffbara området skalldet krävas mycket starka skäl. Redan den av utskottet förordade sänkningeninnebär en kraftig utvidgning av det straffbara området, och en ytterligareutvidgning skulle medföra att det kriminaliserade området utvidgades i enomfattning som inte är moti- verad från trafiksäkerhetssynpunkt. En ytterligare utvidgning skulle 1989/90:JuU20 också mötakraftiga erinringar med hänsyn till vikten av att rationellt utnyttjarättsväsendets knappa resurser. I förlängningen ligger här också enkriminalpolitiskt sett allvarlig fara för upprätthållandet av den allmännalaglydnaden. Utskottet vidhåller denna inställning och avstyrker därförbifall till yrkandet i motionen. Rattfylleri eller rattonykterhet? I motion Ju602 yrkas att begreppet rattonykterhet behållsvid blodalkoholhalter understigande 0,5 %o. Enligt motionärens uppfattning ärdet orimligt att använda beteckningen rattfylleri redan vid blodalkoholhaltersom är så låga att någon påverkan på körförmågan inte föreligger. Vid behandlingen av det ovan nämnda regeringsförslaget omändringar i trafiknykterhetslagstiftningen anslöt sig utskottet (1989/90:JuU2s. 22 f) till regeringens förslag att trafiknykterhetsbrotten borde delas in itvå grader. Utskottet ställde sig också bakom de valda brottsbeleckningarna,rattfylleri och grovt rattfylleri. I en motion som behandlades i samband medregeringsförslaget hade förordats att det för överträdelser under 0,5 %o bordefinnas en särskild brottstyp (rattfylleriförseelse eller rattonykterhet) ochatt påföljden för sådana överträdelser borde vara endast böter. Utskottetansåg (l989/90:JuU2 s. 23) detta inte vara lämpligt och uttalade att tiden farvisa om det finns något behov av en sådan ytterligare differentiering avtrafiknykterhetsbrotten. Detta kunde enligt utskottets mening lämpligenövervägas i samband med den utvärdering av de nya reglernas tillämpning somutskottet förordade. Utskottet har inte nu anledning att ha någon annanuppfattning i frågan om hur bestämmelserna om trafiknykterhetsbrotten bör varautformade än den som har redovisats ovan. Utskottet avstyrker därför bifalltill motionen i den här delen. Påföljdsvalet vid grovt rattfylleri I motion Ju608 yrkas att hos regeringen skallbegära ett förslag innebärande att skyddstillsyn i kombination med behandlingsprogramskall vara huvudregel vid valet av påföljd vid rattfylleribrott. I samband med behandlingen av regeringsförslaget omändringar i trafiknykterhetslagstiftningen behandlade utskottet en motion med samma s)ffte som den nu aktuella. Utskottet framhöll då (1989/90:JuU2 s. 26) att möjligheterna att vid rattfylleribrott använda icke frihetsberö vande påföljder ökade med regeringens förslag. Vidare erinrade utskot tet om att utskottet vid flera tidigare tillfållen hade uttalat sig för att man vid sidan om traditionell behandling även borde försöka ta till vara de positiva effekter som rehabiliteringsprogram kunde ge, och enligt utskottets mening borde verksamhet av detta slag kunna ges en väsentligt bredare tillämpning. Deambitioner som ligger bakom motionsförslaget är enligt ulskot- 1989/90:JuU20 tetsmening väl värda att ta fasta på, och utskottet vill därför än en gångframhålla angelägenheten av att vid val av påföljd för rattfylleri-brottmöjligheterna att använda olika typer av rehabiliteringsprogram tas lill vara.Det kan också konstateras att sådana påföljdskombinationer som motionärernaförordar har kommit till ökad användning redan med nuvarande regler, och förutsättningarnaför en fortsatt utveckling i den riktningen har förbättrats genom de beslutadeändringarna i trafiknykterhetslagstiftningen; de ger ju över huvud taget ökademöjligheter att använda icke frihetsberövande påföljder vid rattfylleribrott,t.ex. skyddstillsyn i förening med rehabiliteringsprogram eller kontraktsvård. Med dessauttalanden avstyrker utskottet bifall till motionen. I motion Ju602 yrkas att skall besluta attkörkort inte skall kunna återkallas vid så låga alkoholhalter att förmågan attföra fordonet på ett betryggande sätt inte har påverkats. I motiveringen germotionären uttryck för att de beslutade ändringarna i körkortslageninnebär att möjligheterna att återkalla körkort vid lägre alkoholhalter är förvidsträckta. Motionären framhåller att reglerna medför att en person som harhaft en blodalkoholhalt på 0,5 %o, men där förmågan att föra fordonet på ettbetryggande sätt över huvud taget inte har ifrågasatts, inte bara skall dömastill böter eller fångelse utan dessutom om inte synnerliga skäl föreligger få sitt körkort återkallat med de allvarliga sociala konsekvenser som detta kanmedföra. Att inneha körkort är inte en rättighet som tillkommerenvar. Av trafiksäkerhetsskäl är det nödvändigt att en person som inte klararde krav som måste ställas på förare av körkortspliktiga fordon inte heller fårinneha körkort. Till desssi krav hör vid sidan om rent fysiska och medicinskaförutsättningar att körkortshavaren har kunskap om och visar respekt förgällande trafikregler. I linje härmed måste det finnas möjligheter att ingripamot körkortshavare som visar sig vara olämpliga att inneha körkort, och sådanamöjligheter finns i körkortslagens bestämmelser om varning och återkallebe.Dessa ingripanden är inte några egentliga brottspåföljder men de har sammasyfte, nämligen att förmå körkortshavaren att respektera trafikreglerna ochdärmed främja trafiksäkerheten. I samband med att utskottet tog ställning till de nämndaändringarna i körkortslagen instämde utskottet till en början (1989/90:JuU2 s. 27) i justitieministerns uppfattning att det är en naturlig följd av en sänk ning av straffbarhetsgränsen att även brott inom det område som blir nykriminaliserat skall kunna få konsekvenser i körkortshänseende. Utskottet framhöll emellertid att äterkallelse av körkort kan drabba den enskilde mycket hårt och att detta särskilt gäller yrkes chaufförer och andra som är starkt beroende av körkort för sin . yrkesverksamhet, men också exempelvis personer som är bosatta i Det kunde enligtutskottets uppfattning för övrigt sättas i 1989/90:JuU20 fråga om enkörkortsåterkallelse verkligen behöver vara den regelmässiga följden av enöverträdelse, särskilt om överträdelsen i det enskilda fallet inte kan sägas hamedfört några konkreta trafikrisker. För återhållsamhet i detta hänseendetalade enligt utskottets mening också att det rent allmänt finns skäl att vararestriktiv med åtgärder som är ingripande för den enskilde, om inte starka skälav annat slag talar för att åtgärderna är nödvändiga. Utskottetframhöll vidare att trafiknykterhetsbestämmelserna å andra sidan ärgrundläggande för trafiknykterheten och att det för respekten för dessa reglerär viktigt att klart och tydligt markera att överträdelser inte tolereras.Utskottet ansåg därför att i likhet med vad som gäller äterkallelse bordevara huvudregel vid överträdelser av trafiknykterhetsreglerna men att det inomdet nykriminaliserade området borde göras möjligt att meddela varning i ställetför att återkalla körkortet. Vid dessa överträdelser borde, i likhet med vadsom gäller vid andra trafiköverträdelser, varning kunna meddelas om detta avsärskilda skäl kan anses vara en tillräcklig åtgärd. Särskilt vid lägrealkoholkoncentrationer borde enligt utskottets mening varning ofta kunna varaen tillräcklig åtgärd, förutsatt att föraren inte genom andra överträdelser avtrafikföreskrifter eller på annat sätt har visat en bristande vilja ellerförmåga att rätta sig efter vad som krävs i trafiken. Utskottet framhöll ocksåatt det är av väsentlig betydelse under vilka omständigheter i övrigt somöverträdelsen har skett och med vilket slags fordon. Behovetav restriktivilet beträffande äterkallelse av körkort gjorde sig enligtutskottets mening naturligtvis än mer gällande inom ramen för den sänkning avstraffbarhetsgränsen som utskottet föreslog, och i anslutning härtill påpekadeutskottet att om det i ett enskilt fall bedöms inte vara tillräckligt med envarning det enligt den aktuella bestämmelsen i körkortslagen är möjligt attbestämma en så kort spärrtid som en månad. Vidareframhöll utskottet betydelsen av att den föreslagna utvidgningen av detkriminaliserade området vid trafiknykterhetsbrott och de konsekvenser ikörkortshänseende som denna kan medföra i de enskilda fallen blir beaktad iden översyn (av bl.a. reglerna om äterkallelse av körkort) som skall göras avden tillsatta körkortsutredningen (dir. 1989:55). Utskottetkan så till vida ansluta sig till synpunkterna i den nu aktuella motionen attutskottet än en gång vill framhålla vikten av att de gjorda förändringarna ilagstiftningen om trafiknykterhetsbrotten blir beaktade i den pågåendeöversynen av körkortslagens bestämmelser. Enligt utskottets mening måste enutgångspunkt vid denna översyn vara den återhållsamhet som enligt det tidigaresagda rent allmänt bör prägla användningen från samhällets sida av åtgärder somär särskilt ingripande för den enskilde. Även eljest bör vad utskottet haranfört i saken vara vägledande i översynsarbetet. nu med anledning av motion Ju602 har uttalat bör som sin mening ge regeringen till känna. Informationoch övervakning l989/90:JuU20 I motion Ju230 yrkas ett uttalande av om att ensänkt promillegräns måste åtföljas av bättre övervakning och information. Vid behandlingen av det tidigare berördaregeringsförslaget om ändringar i trafiknykterhetslagstiftningen framhöllutskottet (1989/90:JuU2 s. 29) att det var angeläget med information för attförbättra trafiknykterheten. Utskottet konstaterade att sådan informationförekommer regelbundet och i en inte obetydlig omfattning och att den allmännadebatt sorn förslaget hade föranlett utgjorde ett värdefullt inslag i detfortlöpande informationsarbete som pågår hos myndigheter och organisationer.Enligt vad utskottet anförde skulle ytterligare informationsinsatser komma att krävasi samband med att de nya reglerna träder i kraft, och utskottet förklarade sigutgå från att sådana insatser skulle fortgå och vid behov intensifieras ävenutan något särskilt uttalande från sida. Utskottet är alltjämt av denna uppfattning och finnerytterligare stöd för den i det förhållandet att trafiksäkerhetsverket förnärvarande förbereder särskilda informationsinsatser inför ikraftträdandet den1 av de nya trafiknykterhetsregierna. Vad gäller det behov av bättre övervakning som påtalas imotionen vill utskottet framhålla att det självfallet är en uppgift för polisenatt inom ramen för befintliga resurser övervaka efterlevnaden av de nyareglerna. Med utgångspunkt i de allmänna riktlinjer som statsmakterna ger fårdetta arbete ske i enlighet med de fortlöpande överväganden som polisen görlokalt och regionalt för att förebygga och bekämpa brottslighet av olika slag.Det kan här nämnas att civilministern i årets budgetproposition (prop.1989/90:100, bil. 15 s. 128) anger hastighetsövervakningen som ett område sombör ägnas särskild uppmärksamhet i polisarbetet. En intensifierad övervakningpå detta område bör enligt utskottets uppfattning kunna få positiva effekteräven när det gäller övervakningen av irafikbrottslighet av annat slag, t.ex.trafiknykterhets-överträdelser. Utskottetavstyrker med des;a uttalanden bifall till motion Ju230. 1. beträffande den nedre straffbarhetsgränsen attriksdagen avslår motion 1989/90:Ju223 yrkande 2, 2. beträfemde brottsbeteckningen för detlindrigare trafiknykter- hetsbrottet attriksdagen avslår motion 1989/90:Ju602 yrkande 1, 3. beträffande påföljdsvalet vidrattfylleribrott att avslår motion 1989/90:Ju608, 4. beträffande körkortsingripanden attriksdagen med anledning av motion 1989/90:Ju602 yrkande 2 som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet har anfört, 6 5. beträffande informationoch övervakning 1989/90:JuU20 att avslårmotion 1989/90:Ju230. Stockholmden På justitieutskottets vägnar Närvarande:Britta Bjelle (fp), (), (), IngbrittIrhammar (c), (), (), (), EvaJohansson (s), (), (), (), AndersSvärd (c), (vpk), (), (),() och (). Den nedre straffbarhetsgränsen (mom. 1) IngbrittIrhammar (c), (), (vpk) och ()anför: Isamband med att utskottet behandlade ett förslag från regeringen om ensänkning av promillegränsen reserverade sig företrädarna för (c), (vpk) och(mp) till förmån för en sänkning av straffbarhetsgränsen till 0,1 %o. Enligtvad som framhölls i reservationen skulle en sådan gräns innebära en principiellnollgräns, dvs. att den nedre straffbarhetsgränsen sattes så nära noll som ärmöjligt med hänsyn till rättssäkerheten samt praktiska och medicinska skäl. Viär alltjämt av denna uppfattning men med hänsyn till att heltnyligen har tagjt ställning till var gränsen bör ligga avstår vi från att idetta sammanhang framföra något eget yrkande i frågan. Brottsbeteckningen för det lindrigaretrafiknykterhetsbrottet (mom. 2) GötheKnutson, och (alla m) anför: Enligtvår uppfattning finns det anledning att ifrågasätta om beteckningenrattfylleri verkligen är den mest lämpliga för överträdelser inom det intervall(0,21,5 %o) som fr.o.m. utgör rattfylleri. Särskilt vid lågaalkoholhalter (0,5 %o och därunder) framstår beteckningen rattfylleri sommindre träffande. Med hänsyn till att har tagit ställning tillbrottsbeteckningarna i trafiknykterhetslagstiftningen och till att riksda- gen då uttalat sig tillförmån fiir en utvärdering av den nya lagstiftning- 1989/90:JuU20 ens tillämpning avstår vi emellertid från att i detta sammanhang framföra något yrkande i frågan. Påföljdsvalet vid rattfylleri (mom. 3) GötheKnutson, och (alla m) anför: Isamband med att utskottet senast behandlade frågor om trafiknykterhetsbrottentog utskottets företrädare för (m) i en reservation avstånd från vad utskottetsmajoritet anförde beträffande påföljdsvalet vid rattfylleribrott. Ireservationen framhölls att straffvärdet för grovt rattfylleri var så högt attdet normalt motiverar fångelse i stället för en icke frihetsberövande påföljdoch att med andra ord utrymmet för andra påföljder än fångelse var begränsat. Vihar alltjämt denna uppfattning men med hänsyn till att helt nyligenhar uttalat sig i ;;aken avstår vi från att i detta sammanhang framföra någoteget yrkande.