bet · GD01FiU40 · 1989-12-31 00:00:00 — att medavslag på motion 1989/90:Fi70 yrkande 18 antar det i proposition 1989/90:150bilaga 3 framlagda förslaget till lag om ändring i lagen (1962:381) om allmänförsäkring, 66 (mp) 45. beträffandehöjd grundpension att avslårmotion 1989/90:Fi73 yrkande 2, 67 (c) 46. beträffandeberäkningen av stabbudgetens inkomster att avslår motion 1989/90:Fi66 yrkande 3, 68 (m) 47. beträffandeberäkningarna i långtidsbudgeten att avslår motion 1989/90:Fi66 yrkande 5, 69 (m) 70 (fij) -motiv. 48. beträffandede allmänna riktlinjerna för budgetpolitiken att medavslag på motionerna 1989/90:Fi65 yrkande 2, 1989/90:Fi66 yrkande 2,1989/90:Fi70 yrkande 17, 1989/90:Fi71 yrkande 3 och 1989/90:Fi74 yrkande 2godkänner de allmänna riktlinjer för budgetregleringen som förordats iproposition 1989/90:150 bilaga 1 mom. 2 och som sin mening ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört, 71 (m) 72 (fp) 73 (c) 74 (v) 75 (mp) 49. beträffande anslag till täckrung av merkostnader förlöner 1989/90:FiU40 och pensioner m.m. att medbifall till proposition 1989/90:100 bilaga 15 punkt C 16 till Täckrung avmerkostnader för löner och pensioner m.m. för /91 undertrettonde huvudtiteln anvisar ett förslagsanstag på 3 , 50. beträffandeutnyttjande av firmnsfullmakten att läggertill handlingarna vad som anförts i proposition 1989/90:150 bilaga 1 mom. 13, att med bifltill proposition 1989/90:150 bilaga 1 mom. 8 bemyndigar regeringen att /91, om arbetsmarknadsläget kräver det, besluta om utgifter ienlighet med vad som förordats intill ett sammanlagt belopp på 2 500 000 000kr., 52. beträffandeårsbokslut för staten 1988189 att läggertill handlingarna vad som anförts i proposition 1989/90:150 bilaga 1 mom. 12, 53. beträffandestatliga kreditgarantier att medavslag på motion 1989/90:Fi74 yrkande 11 antar det i proposition 1989/90:150bilaga 1 mom. 10 framlagda förslaget till fag om ändring i lagen (1988:777) omavgifter för vissa statliga garantier, res.76 (c) 54. beträffande redovbning av rörliga krediter istabbudgeten att lägger till handlingarna vad som anförts i proposition1989/90:150 bilaga 1 mom. 11, 55. beträffande kompensation till myndigheter m.fl.till följd av förändringar inom mervärdeskatteområdet att läggertill handlingarna vad som anförts i proposition 1989/90:150 bilaga 1 mom. 14, 56. beträffande utredrung om de privata firuinsieUa transaktio nernas roll att avslårmotion 1989/90:Fi72, 57. beträffande kapitalbudget i statsbudgeten m.m. attriksdagen avslår motion 1989/90:Fi701, 58. beträffande samordnad lårteförvaltning attriksdagen avslår motion 1989/90:Fi708, 59. beträfEande lönekostnadspålägg för pensionärer attriksdagen avslår motion 1989/90:Fi721, 77 (m, fp) 60.beträffande precbering av anslagsyrkanden i budgetproposi- 1989/90:FiU40tionen att avslår motion 1989/90:Fi722. Stockholmden På finansutskottets vägnar Närvarande:Anne (fjp), (), (), iGamleby (s), (), Per (), (), IrisMårtensson (s), (), (), (),(fjp)*, (), (vpk), (),() och (). *Ej närvarande vid mom. 38. De allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken(mom. 1 a och b) , och (alla m) anser debatt den del av utskottets yttrande som på s. 36 börjar med "Denbedömning" och på s. 47 slutar med "berörd del" bort ha följandelydelse: Ikretsen av industriländer, som präglas av stabil ekonomisk expansion, stickerSverige av med en rejäl avmattning, vilken är hemmagjord till sin karaktär. Avtabell 3 framgår att regeringen sett sig föranlåten att revidera ned denväntade tillväxten frän strax över till både och nästa år.Beträffande återges prognosen enligt alternativ 2, vilket bygger på detmera realistiska löneantagandet, men enligt kompletteringspropositionen skullebruttonationalprodukten (BNP) inte ens i det optimistiska alternativ 1 stigamed . Med hänsyn till att befolkningstillväxten leder till ännulägre ökningstal för BNP per invånare, finns det skäl att tala om renstagnation. Försörjningsbalans och nyckeltal (procent där ej annat anges) apr i 1 alt 2 -0,3 Offent 1 ig konsumtion -37,5 -50,7 -54,0 -72,4 Anm: jan = regeringens budgetproposition 1990 april = regeringens kompletteringsproposition 1990 Källor: Budgetproposit lönen och kompletteringspropositionen1990 Exportenförutses möta svårigheter. Ökningstalen ligger trots en mer än dubbelt så snabb marknadstillväxt, vilket vittnar om att marknadsandelar snabbt går förlorade till följd av den ogynnsamma kostnadsutvecklingen i . Importen utvecklas däremot snab bare än vad som förutsågs , vilket är anmärkningsvärt mot bakgrund av den väntade avmattningen. Att importen ändå inte ökar mer med nuvarande kostnadstendenser /90:FiU40 sammanhänger med omslaget beträffande investeringarrta.Industrins Reservationer investeringar väntas enligt den revideradenationalbudgeten (RNB) utvecklas från en ökning 1989 via en svagytterligare uppgång till en minskning . Denlilla tillväxt som återstår bärs således upp av konsumtionen. Regeringenbrukar berömma sig av återhållsamhet med offentliga utgifter och samtidigtförebrå medborgarna för alltför stark köplust. Ändå steg den privatakonsumtionen 1989 inte med , medan den offentliga växte med . Även ökar den offentliga konsumtionen snabbare än den privata.Prognosen att uppgången på den offentliga sidan 1991 skall stanna under en halvprocent är i synnerhet vad beträffar den kommunala sektorn inte realistisk.Även om ett kommunalt skattestopp sätts in, lär det bli svårt att ens komma nedtill det gamla 1-procentsmålet för volymexpansionen. Det finns således skäl atträkna med att det slutliga utfallet jämfört med regeringens förväntningarkommer att innebära en viss omfördelning från privat till offentlig konsumtionnästa år. Förutsägelseni finansplanen att lönenivån skulle stiga med framstod somosannolik redan när den gjordes. Regeringen har justerat upp sin prognostill . Denna gäller dock endast under förutsättning av att pågåendeomförhandlingar inte leder till nya påslag och att löneglidningen blir måttlig.Att skriva in sådana villkor i en bedömning av de ekonomiska utsikterna ärmeningslöst. Påståendet i kompletteringspropositionen att prisklausulema iavtalen formulerades före beslutet om 1990 års skattereform ärdessutom felaktigt vad beträffar det för den framtida kostnadsutvecklingen kanskemest skadliga av dem alla, nämligen statstjänstemannaavtalet. Med beaktande avdet aktuella läget på arbetsmarknaden och den fortsatta högskattepolitiken kanerfarenhetsmässigt lönestegringen nu antas överskrida och kanske nå12 %. Beträffandeår 1991 bygger regeringen sina kalkyler på att lönenivån stiger med endast 3 %.Ett sådant antagande är inte bara helt orealistiskt utan också grovtvilseledande. En så kraftig neddragning av löneutvecklingstakten mellan två årsaknar allt stöd av erfarenheten. Det kan t.o.m. hävdas att den svenskamodellen för lönebildning tycks vara förenad med ett slags golv vid årliglönestegring. Även om efterfrågan på arbetskraft blir lägre , finns detmånga vakanser inom exempelvis den offentliga sektorn som väntar på att blifyllda. Skatteomläggningen kommer inte att nämnvärt påverka lönekraven,eftersom marginalskattelättnaderna uppvägs av andra skattehöjningar. Det ärför övrigt avslöjande att en löneökning på anges som trolig i RNB,där 3-procentsalternativet beskrivs som ett löst antagande. Enligt utskottetsuppfattning kan även en prognos på visa sig alltför snålt tilltagen. Underårets första kvartal steg priserna med , vilket endast obetydligt underskred inflationen under hela . På årsbasis ligger inflationstakten nu , vilket är mer än dubbelt 94 så snabbt som ijämförbara länder. I stor utsträckning ligger orsaken i Regeringens nya prognos på 1989/90:FiU40 liggersannolikt någon procentenhet för lågt. Prisstegringstakten får Reservationer antas ligga på ungefår oförändrad nivå , även om enavsaktning kan väntas ske , eftersom de nya skattehöjningarnaär koncentrerade till årets början. Mestanmärkningsvärd och mest oroväckande är ändå den snabba försämringenav bytesbalansen. Underskottet växer med i stort sett itaget. I föregående års reviderade finansplan bedömdes det 1989 stanna vid 17miljarder kronor. Det blev , vilket var en försämringmed . Enligt finansplanen skulle det1990 uppgå till . ligger regeringens prognos på drygt50 miljarder kronor. Det är den nivå som man förutsåg ,men i den reviderade finansplanen har den siffran höjts till över 70miljarder kronor. Omfarhågorna visar sig riktiga, motsvarar bytesunderskottet ca 5 %av BNP, vilket är avsevärt mer än vad som förekom under krisåren kring 1980.Till skillnad från är handelsbalansen fortfarande positiv, även omförsämringen sedan slutet av har varit snabb. Den post ibytesbalansen som utvecklas mest ogynnsamt är emellertid räntebetalningarnatill utlandet. Dessa växer snabbt främst till följd av den omfattande upplåningsom sker utomlands för att finansiera köp av utländska företag, fastigheteroch aktier. medges det i den reviderade finansplanen att avkastningen pådessa investeringar ofta återinvesteras utomlands och kanske aldrig kommer attföras hem till . I detta sammanhang förtjänar det påpekas att det vidsidan av det växande bytesunderskottet sker en snabb utström-ning av svensktinvesteringskapital. Detta slags internationalisering är i och för sigvälkommen, men det är ett problem att utländska placerare inte visar sammaintresse för satsningar i vårt land. Särskiltbekymmersamt är att det är svårt att se när tendensen till växande underskott ibytesbalansen skall kunna brytas. Ett underskott på drygt 70 miljarder kronor1991 betyder att räntekostnaderna för utlandsskulden påföljande år växer med ca7 miljarder kronor. Den snabba kostnadsökningen i medför fortsattamarknadsförluster för exporten, vilket möjligen motverkas av attkonjunkturavmattning-en dämpar importen, men handelsbalansen blir i bästa falloförändrad. Om svenska investerares intresse för utländska placeringar intebara är en tillfållig portföljanpassning efter valutaregleringens slopande utan vilket är mera troligt ett utslag av en strukturell och därmed merabestående förskjutning, kan bytesbalansen mycket väl försämras med ytterligare20 miljarder kronor 1992. Motbakgrund av särskilt bytesbalansens snabba försämring är det inte förvånande att räntenivån i har höjts kraftigt . Respektavståndet till euroräntorna, som länge varit , har vidgats avsevärt. I synnerhet som den inter nationella ränteutvecklingen verkar bli uppå- triktad torde vi få räkna med en hög svensk räntenivå trots konjunk- 95 Så längebytesunderskottet växer och placeringskapital 1989/90:FiU40 strömmar utkrävs det allt större räntemarginaler till omvärlden. Det Reservationerbetyder att investeringsklimatet i försämras ytterligare. Sammanfattningsviskan det konstateras att regeringens ekonomiska politik har fört vårt land tillden unika situationen att den svagaste tillväxten bland OECD-ländema förenasmed den snabbaste inflationen och att detta sker med en hisnandeökning av sparandeunderskottet sådant detta avläses i bytesbalansen.Självklart håller inte detta i längden. Ikompletteringspropositionen gör regeringen ett femte försök för året att visahandlingskraft pä det ekonomisk-politiska området, nu för säkerhets skull underbeteckningen handlingsprogram. Så mycket handling handlar det emellertid inteom. I den mån det inte rör sig om tidigare presenterade ställningstagandensaknas i stort sett konkreta åtgärdsförslag. I övrigt innehåller de tiopunkterna mest allmänna målsättningar och resonemang. Utskottethar ingen svårighet att ansluta sig till den inledningsvis tecknadeproblembilden med snabb inflation, svag tillväxt och lågt sparande som främstainslag. Det är också riktigt att dessa problem inte bör lösas genom avsteg frånvalutapolitikens mål utan genom en intern anpassning av utbud och efterfrågansamt insatser för att förbättra ekonomins funktionssätt. Regeringensstora svårighet är emellertid att den hindras från att vidta de rättaåtgärderna av den socialistiska ideologin. Den första punkten ihandlingsprogrammet avser den i annat sammanhang presenteradeskatteomläggningen, vilken betecknas som den enskilda åtgärd som har störstinverkan på den ekonomiska utvecklingen framöver. Det skulle ha varit sant, omden inneburit ett närmande till förhållandena i vår omvärld och inte haft sommål att slå vakt om rekordhårda skattetryck. Det är obegripligt tror sig stimulera sparande och en mer ändamålsenlig kapitalanvändning genomatt höja beskattningen av kapital och företagande med närmare 40 miljarderkronor. Inte ens arbetsutbudet stimuleras på det sätt som marginalskattelättnaderi sig borde föranleda, eftersom dessa finansieras genom höjningar av andraskatter. Ettannat område där regeringen sitter fast i förlegade föreställningar gällerlönebildningen. Trots att alla tidigare påverkansförsök har misslyckats, nusenast greppet med en s.k. riksmedlare, återkommer i handlingsprogrammet bådeförmaningar och hot. Men centralt samordnade förhandlingar är inte nyckelntill ett trendbrott i kostnadsstég-ringen. Och det är verklighetsfrämmande atttro att löneutvecklingen skulle kunna läggas fast redan nu.Lönebildning är en kontinuerligt fortgående process, som äger rum på tusentalsarbetsplatser runt om i landet. Den påverkas främst av samspelet mellan utbud och efterfrågan påarbetskraft och av den förda skattepolitiken. 9ukommande skatteomläggningen inte kan väntas nämnvärt dämpa löne- kravenberor naturligtvis på att skattetrycket inte sänks. Vad som kan 1989/90:FiU40 uträttaspå politisk väg är att skapa gynnsamma förutsättningar för en Reservationer återhållsam löneutveckling, medan direkt inblandning iavtalsrörelserna enligt utskottets uppfattning inte skall förekomma. Över huvud taget finns det i regeringens nypåkomnaentusiasm för utbudspolitik en benägenhet, vilken återspeglas på flera ställeni handlingsprogrammet, att flytta ambitionen att detaljstyra från ekonominsefterfrågesida till dess utbudssida. Men utbudspolitik handlar i grunden om attförbättra ekonomins funktionssätt genom att frigöra olika marknader, och det ärraka motsatsen till interventionism och nya regleringar. Enligt utskottets mening krävs det på detekonomisk-politiska området en snabb kursomläggning, för vilken nyckelbegreppenär utbudspolitik och avreglering. Den erforderliga åtstramningen avfinanspolitiken skall ske genom minskningar på statsbudgetens utgiftssida.Skattetrycket skall inte höjas utan sänkas. Olika marknader skall frigöras föratt fungera bättre. Tillgångar och verksamheter som lika bra eller bättre kanskötas i enskild regi skall föras över till privata händer. Inte minst viktigtär det att ta konsekvenserna av misslyckandena med statlig företagsamhet ochbryta upp de offentliga monopolen inom barnomsorg, utbildning och vård för attdärmed öppna för konkurrens och frihet att välja mellan olika alternativ. Ansatsen är således strukturpolitisk till sin karaktär.När nu utvecklingen så tydligt är på fel väg och avmattningen sätter in, kandet förefalla frestande att pröva några snabba ingrepp i ekonomin frånstatsmakternas sida i syfte att ställa allt till rätta. Men den bistrasanningen är att åtminstone 1990 och 1991 är stabiliseringspolitiskt förloradeår. Återfall i en aktiv konjunkturpolitik med försök att detaljstyra efterfråganskulle bara göra ont värre. Krisbekämpningen måste därför ges en långsiktiginriktning. Avmattningen kan hjälpa oss att fokusera på den fråga somalltmer framstår som avgörande för framtid: hur skall det åter kunnabli intressant för såväl svenskar som utlänningar att investera och verka ivårt land? Ett uttömmande svar på den frågan måste inrymma ett stort antalåtgärder som har det gemensamma syftet att skapa ett gott näringslivsklimat.Grundläggande för dem alla skall vara insikten att den tid är förbi då Sverigekunde utmärka sig och skaffa sig fördelar genom att gå sin egen väg. Det snabbtväxande internationella beroendet gör det nödvändigt att vi i stället närmaross förhållandena i jämförbara och vad avser ekonomisk utveckling merframgångsrika länder. Minskade offentliga utgifter, sänkta skatter ochavreglering är av stor betydelse för att återge dynamik och livskraft.Men för att skapa goda investeringsförutsättningar måste fler krav tillgodoses.En fjärde hörnsten bör bli en förstärkning av infrastrukturen. ,då kostnaderna för transfereringssystem och andra välfårds- 7 1989/90. anordningarhar stigit över alla bräddar, har sådana i ett avancerat 1989/90:FiU40 samhällenödvändiga inslag som bl.a. väl fungerande kommunikations- Reservationer nätkommit att bli allvarligt eftersatta. Regeringens besked i kompletteringspropositionenatt anslag ur den infrastrukturfond som föreslagits får dröja till enstabiliseringspolitiskt lämplig tidpunkt vittnar om att man inte förstårbetydelsen av sådana satsningar för förmåga att hävda sig i deninternationella konkurrensen. En starkt bidragande orsak till obenägenheten att satsa iSverige är osäkerheten om den framtida energipolitiken. Den planerade förtidaavvecklingen av kärnkraften skulle slå hårt mot särskilt de elintensiva delarnaav basindustrin, som dessutom i stor utsträckning är lokaliserade till redanutsatta regioner. Ett stort antal studier som ' framlagts visar attregeringens energipolitik inrymmer betydande motsägelser och står i strid medriksdagens miljöpolitiska beslut. I en specialstudie till 1990 årslångtidsutredning dras slutsatsen att den förda energi- och miljöpolitikendessutom inte är förenlig med en årlig tillväxttakt på . mening måste tillväxtmålet sättas än högre, vilket såledesförutsätter en mer produktions- och välfårdsfrämjande energipolitik. Ettgrundläggande krav är att gjorda investeringar i kärnkraft i enlighet medfolkomröstningens resultat skall utnyttjas så länge det är motiverat utifrånsamhällsekonomiska och säkerhetsmässiga aspekter. Intresset för att investera i påverkas ocksånegativt av rådande ovisshet beträffande medverkan i det europeiskaintegrationsarbetet. Den långa tvekan med beslutet om har intebara uppfattats som ett tecken på ointresse för infrastrukturen utbyggnad utanäven tolkats som ett utslag av isolationism och motvilja mot närmare kontaktermed kontinenten. Pågående förhandlingsprocess mellan EFTA och EG om bildandetav ett europeiskt ekonomiskt samarbetsområde (EES) har stött påsvårigheter. Även om den kan slutföras, får EES enligt utskottets mening inteses som något annat än en etappstation på vägen mot anslutning tillEG. Ett klargörande principbeslut med denna innebörd skulle betyda mycket föratt skall framstå som något mer än en randstat utan erforderlig kontaktmed det allt intensivare ekonomiska samarbetet i . I motionerna Fi71 (fp) yrkande 2 och Fi74 (c) yrkande 1redovisas en inriktning av den ekonomiska politiken på som iväsentliga avseenden överensstämmer med vad som anförs i motion Fi66 (m). mening är emellertid förslagen i de förstnämnda motionerna intetillräckligt långtgående, varför de avstyrks av utskottet. Vad utskottet anfört med anledning av motion Fi66 yrkande1 bör som sin mening ge regeringen till känna. Innebörden härav äratt utskottet avstyrker propositionens förslag till riktlinjer för denekonomiska politiken samt motionerna Fi65 yrkande 1, Fi70 yrkandena 2 och 16samt Fi71 yrkande 1. deb att utskottetshemställan under 1 a) och 1 b) bort ha följande 1989/90:FiU40 lydelse: Reservationer 1.beträffande de allmänna riktlinjerna för den ekonombka politiken a) att med avslag på regeringens förslag iproposition 1989/90:150 bilaga 1 mom. 1 i berörd del samt motionerna1989/90:Fi65 yrkande 1 i berörd del, 1989/90:Fi70 yrkandena 2 i berörd del och16, 1989/90:Fi71 yrkande 1 samt 1989/90:Fi74 yrkande 1 i berörd del godkännervad som förordats i motion 1989/90:Fi66 yrkande 1 i berörd del omstabilberingspolitbka åtgärder samt som sin mening ger regeringen till kännavad utskottet anfört, b) att med avslag på regeringens förslag iproposition 1989/90:150 bilaga 1 mom. 1 i berörd del samt motionerna1989/90:Fi65 yrkande 1 i berörd del, 1989/90:Fi70 yrkande 2 i berörd del,1989/90:Fi71 yrkande 2 samt 1989/90:Fi74 yrkande 1 i berörd del godkänner vadsom förordats i motion 1989/90:Fi66 yrkande 1 i berörd del om inriktningen pålängre sikt samt som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört. De allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken(mom. 1 a och b) GunnarBjörk och (båda c) anser debatt den del av utskottets yttrande som på s. 38 börjar med "Motbakgrund" och på s. 47 slutar med "berörd del" bort ha följandelydelse: Deallmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken Deninternationella ekonomin avmattas något under innevarande år men kommer enligtflertalet prognoser att stabiliseras eller vända uppåt igen . Samtidigtkommer den svenska ekonomin att fortsätta att försvagas om inte den ekonomiskapolitiken läggs om i rätt riktning. Utskottet anser, till skillnad från vad somanförs i propositionen och i motion Fi71 (fp), att en finanspolitiskåtstramning av den totala efterfrågan kommer för sent i nuvarandekonjunkturläge. Den ekonomiska politiken bör i stället ges den inriktning somförordas i motion Fi74 (c) och som redovisas längre fram. Regeringenhar ingått en politisk överenskommelse med om ett åtstramningspaket. Uppgörelsen ingår i de förslag som proposi tion 1989/90:150 presenterar i 10 punkter. Flertalet åtgärder finns emellertid redan som yrkanden i och överensstämmer i långa stycken med vad tidigare föreslagit. Det gäller framför allt senareläggningen av föräldraförsäkringen och semesterveckan, infö randet av arbetsgivarperioden och upphävandet av pris- och hyresstop pet. Andra åtgärder, såsom momshöjningen, avfärdades av en enig opposition vari ingick. att skattehöjningar ej varönskvärda i det rådande konjunkturläget. Utskottet finner detmärkligt att , , anser att Reservationer en momshöjning börgenomföras. Utskottet delar uppfattningen som framförs bl.a. imotionerna Fi74 (c) och Fi66 (m) att en momshöjning i nuvarande konjunkturlägeendast tenderar att förstärka problemen i Regeringensförslag för ekonomin presenteras som ovan nämnts i form av ett handlingsprogrami 10 punkter. Dessa punkter innefattar bl.a. den uppgörelse om den ekonomiskapolitiken som träffats med . Handlingsprogrammet innebär också tillviss del att regeringen upprepar tidigare beslut, bl.a. den överenskommelsesom slöts mellan socialdemokraterna och . Därutöverredovisas några nya förslag. Slutligen förs allmänna resonemang om inriktningenav den ekonomiska politiken. Detta gör att utskottet finner det meningsfulltatt endast kommentera vissa delar av regeringsprogrammet. Skattereformengenomförs i enlighet med tidigare framlagda förslag av regeringen ochfolkpartiet, men därutöver ingår i propositionen vissa åtstramningsförslag. Detgäller bl.a. momshöjningen och sänkningen av barnbidragsökningen. Ipropositionen anförs att skattereformen är den enskilda åtgärd som har störstinverkan på den ekonomiska utvecklingen framöver. Utskottet instämmer i detta.Därmed inte sagt att inverkan enbart är positiv. Enligt utskottets uppfattningfinns dess värre mycket som talar för att skattereformen i den utformning dengivits av regeringen och i väsentliga avseenden förstärker desamhällsekonomiska problemen på kort sikt. Utskottetanser att skattereformen borde utformas så att den kan bidra till att - växla ned det högasvenska pris- och kostnadsläget, - skapa förutsättningar för en bättre externbalans,en ökad produktivi tet och en lägre ränta. Dettainnebär att utskottet anser att genomförandet av skattereformen sä långtmöjligt måste integreras i den övriga ekonomiska politiken. Vid utformningen avskattereformen måste också den rådande ekonomiska konjunkturen beaktas.Utskottet anser mot denna bakgrund att skattereformen, sådan den föreslagits avregeringen och , fått en olycklig utformning. Skattereformensfinansiering kommer att höja konsumentpriserna med för vart och ett avåren 1990 och 1991. Dettaär en följd av att man valt att i stor utsträckning använda en höjning och enbreddning av mervärdeskatten för att finansiera sänkningen avinkomstskatterna.