bet · GD01LU21 · 1989-12-31 00:00:00 — Ibetänkandet behandlar utskottet dels proposition 1989/90:100 bilaga 15() i vad avser anslag till , konsumentverketoch allmänna rekJamationsnämnden samt bidrag till miljömärkning av produkter,dels 15 motioner som väckts under den allmänna motionstiden och som tar uppfrämst olika konsumentpolitiska frågor. Till utskottet harinkommit en skrivelse från barnmiljörådet. Utskottettillstyrker bifall till propositionen i förevarande delar och avstyrker bifalltill motionsyrkanden. Tillbetänkandet har fogats 15 reservationer och tre särskilda yttranden. I proposition1989/90:100 bilaga 15 () föreslår rege ringen debunder punkt Fl (s. 123125) att till /91 anvisar ett förslagsanslag på , debunder punkt F4 (s. 129130) att till för budgetåret1990/91 anvisar ett förslagsanslag på , debunder punkt F5 (s. 130132) att till Allmänna reklamationsnämndenför /91 anvisar ett förslagsanslag på debock under punkt F6 (s. 132133) att till Bidrag till miljömärkning avprodukter för /91 anvisar ett reservationsanslag på 1 000 000kr. 1Riksdagen 1989/90. 1989/90 LU21 1989/90:L702 av m.fl. (mp) vari medhänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:Jo505 yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna att namnskyddade produkter skallmärkas i enlighet med vad som anförts i motionen. 1989/90:L705 av och (båda c) vari yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om miljömärkning och varudeklaration om miljöskadligaämnen. 1989/90:L707 av m.fl. (c) vari yrkas såvittnu är i fråga 1. att riksdagensom sin mening ger regeringen lill känna vad i motionen anförts omprisinformation till konsumenterna, 2. att rik.sdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omrepresentation för forskningen i miljömärkningsstyrelsen, 3. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om varudeklarationav miljöfarliga ämnen, 5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anföris om verksamhet. 1989/90:L708 av () vari yrkas altriksdagen hos regeringen begär förslag till lag om förbud mot import ochförsäljning av krigs- och våldsleksaker. 1989/90:L711 av och (båda s) vari yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om behovet av lagstiftning mot kränkande könsdiskriminerandereklam. 1989/90:L712 av m.fl. (fp) vari medhänvisning lill vad som anförts i motion 1989/90:N257 yrkas att somsin mening ger regeringen tiil känna vad i motionen anförts om extrapriser. 1989/90:L713 av m.fl. (vpk) vari yrkas 1. att riksdagenbegär alt regeringen tillsätter en utredning med uppgift att komma med förslagtill åtgärder som gör del möjligt för dem som så önskar att slippa erhållareklam samt undersöka vilka ekonomiska styrmedel som krävs för alt uppnå enallmän begränsning av reklamen, 2. att riksdagenhos regeringen begär alt får i uppdrag att utarbeta förslagtill riktlinjer för den kommunala konsu-me n tve r ksa m hete n, 3. att riksdagentill stöd för uppbyggnad av konsumentverksamhet och för stöd tillkonsumentrörelser för /91 anslår . 1989/90:L714av m.fl. (fja) vari yrkas såvitt nu är i fråga 1989/90:LU21 1. alt riksdagensom sin mening ger regeringen lill känna vad i motionen anföris om attforskarföreträdare bör ingå i den bildade , 2. alt riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omkonsumentverkets verksamhet för främjande av miljövänlig konsumtion, 3. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omkonsumentverkets provningsverksamhet, 4. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omvarudeklarationer, 5. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omteledistribuerad varuinformation, 6. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anföris omprismärkning, 8. att riksdagenbeslutar avskaffa den konsumenttekniska nämnden, 9. alt riksdagenför /91 till anvisar 350 000 kr.mer än regeringen föreslagit eller således , 10. att för /91 tillkonsumentverket anvisar . mindre än regeringen föreslagit eller således . 1989/90:L715 av och (båda c) vari yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anföris om lagstiftning om miljöfarliga ämnen i rengöringsmedel. 1989/90:L716 av och (båda mp) variyrkas att hos regeringen begär regler för tidningarnas dispositionenligt vad som anförts i motionen. 1989/90:L717 av m.fl. (m) variyrkas såvitt nu är i fråga 1. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts omprisinformation, 2. att riksdagenbegär alt regeringen tillsätter en utredning för att genomföra en översyn avkonsumentverkets instruktion i enlighet med vad som anförts i motionen, 3. att riksdagenhos regeringen begär en utvärdering av konsument-tekniska nämnden samt enöversyn av dess sammansättning i enlighet med vad som anföris i motionen, 7. att begär att regeringen tillsätter enutredning med uppgift att överväga rätt för enskild eller grupp att föra lalan vid allmän domstol vid fall av vilseledande reklam. 1989/90:L718 av m.fl. (mp) vari yrkas 1. att hos regerigen begär en kraftfull satsningpå hushålls ekonomisk forskning i samband med den kommande forskningspropo sitionen, 3 2. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i 1989/90:LU21 motionen anförts om behovet av starkt ökade resurser lillkonsumentupplysning, 3. alt riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omkonsumentverkets utvidgade verksamhet med bl.a. ökad forskningsbevakning, 4. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna att konsumentinformation frånkonsumentverket, livsmedelsverket och kemikalieinspektionen bör samordnas. 1989/90:L719 av m.fl. (c) vari yrkasatt som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom uppföljning av avtalet om våldsleksaker såväl inom som utom denbranschanslulna handeln. 1989/90:L721 av m.fl. (mp) vari yrkassåvitt nu är i fråga 1. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om köpfrid ochatt det skall tillsättas en utredning för att stärka konsumentens ställninggentemot marknadskrafterna, 2. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att företag,posten och andra ofientliga institutioner inte skall ha rätt att säljaadresser och annan information, som är underlag för direktreklam tillmedborgare och hushåll, 3. all riksdagensom sin mening ger regeringen lill känna vad i motionen anförts om atttillsätta en utredning med syfte att starkt begränsa kommersiell reklam påoffentliga platser, 4. att riksdagensom sin mening ger regeringen lill känna vad i motionen anförts om attkommersiell reklam i massmedier inte skall främja könsdiskriminering, rasismoch resursslöseri, 5. all riksdagensom sin mening ger regeringen lill känna vad i motionen anförts om altproduktinformationen och konsumentvägledningen skall reformeras ochförbättras, 6. att riksdagensom sin mening ger regeringen lill känna vad i motionen anföris om införandelav produktspecifikationer, som också skall gälla importerade varor, 7. alt riksdagensom sin mening ger regeringen lill känna vad i motionen anförts om att posleneller annan distributör har rätt att leverera reklamproduktinformalion baralill dem som uttryckligen har beställt den eller på sin brevlåda tydligtmarkerat att man vill ta emot reklamproduktinformation, 8. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att detskall finnas en "ansvarig utgivare" för all reklamproduktinformation,som tar det juridiska ansvaret om produktinformationen sprids på ett felaktigtsätt, 11. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anföris om alt kunderna på köpplatsen skall ha tillgång lill allrelevant varuinformation. 12. attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i 1989/90:LU21 motionen anförts om behovet av att öka möjligheter att spridasina kunskaper inom konsumentområdet, 13. att som sin mening gerregeringen lill känna vad i motionen anföris om att stärka konsumenternasställning inför EG-anpassningen, 14. att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om att EG-anpassningen inte fårinnebära att de svenska konsumenternas ställning försvagas, alt produkter blirsämre och att I förbjudna tillverkningsmetoder används i produkter somimporteras till från EG, 15. att som sin mening gerregeringen lill känna vad i motionen anförts om att skall få demedel som det har äskat i sin petita inför det kommande budgetåret. 1989/90:L722 av m.fl. (mp) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna att omedelbara ochkraftfulla åtgärder måste vidtas för att en stark och medveten konsumentmaktskall kunna skapas. Utskottet behandlar i betänkandet regeringens förslag tillanslag för /91 till , allmänna reklamationsnämndenoch jämte två motionsyrkanden (L707 yrkande 5 och L714 yrkande9) med anknytning lill anslag och fyramotionsyrkanden (L721 yrkandena 12 och 15, L714 yrkande 10 samt L718 yrkande 2)med anknytning till anslag. Vidare behandlas elt motionsyrkande (L717 yrkande 7) somgäller verksamhetsområde och tio motionsyrkanden som gällerkonsumentverkets verksamhetsområde. Av de sistnämnda yrkandena avser åttainriktningen av arbete m.m. (L717 yrkande 2, L714 yrkande 2,L721 yrkandena 13 och 14, L718 yrkandena 1, 3 och 4 samt L722) och två denkonsumenllekniska nämnden inom verket (L714 yrkande 8 och L717 yrkande 3). Därutöver behandlas i betänkandet ett antal motioner iolika frågor på konsumentskyddsområdet, nämligen konsumentverksamhetm.m. (L713 yrkandena 2 och 3 saml L721 yrkande 5 delvis), prisinformation (L707yrkande 1, L714 yrkande 6, L717 yrkande 1 och L712), provningsverksamhet (L714yrkande 3), produktinformation genom varudeklaration (L714 yrkande 4),information genom datakommunikation (L714 yrkande 5), varumärkning m.m. (L702,L721 yrkande 5 delvis samt yrkandena 6 och 11), könsdiskriminerande reklam m.m. (L711 och L721 yrkande 4), våldsleksaker (L708 och 1989/90:LU21 L719) ochreklambegränsning (L713 yrkande I, L721 yrkandena 1, 2, 3, 7 och 8 samt L716). Avslutningsvis behandlas regeringens förslag till bidragför /91 till miljömärkning av produkter jämte två motionsyrkandenom miljömärkningsstyrelsens sammansättning (L707 yrkande 2 och L714 yrkande 1)och tre motionsyrkanden om miljömärkning (L707 yrkande 3, L705 och L715). Som en allmän bakgrund till förslagen i propositionen ochmotionerna kan nämnas alt godkände mål och riktlinjerför konsumentpolitiken (prop. 1985/86:121, LU34, rskr. Riksdagsbeslutetinnebär att målet för konsumentpolitiken skall vara att stödja hushållen ideras strävan att effektivt utnyttja sina resurser samt att stärkakonsumenternas ställning på marknaden. Konsumentpolitiken skall sålunda blitydligare inriktad på hushållsekonomiska frågor och då särskilt på hushållensbaskonsumtion. Tre särskilt viktiga utvecklingslinjer utpekas iriksdagsbeslutet. För del första skall den lokala verksamheten ges högprioritet. Utbyggnaden, som skall ske genom kommunernas frivilliga åtaganden,bör ha som mål att konsu-mentpolitisk verksamhet inrättas i alla kommuner.Vidare bör de lokala konsumentmyndigheternas arbetsuppgifter och myndigheternassamarbete med andra intressenter ges större omfattning. Bl.a. skallreklamationshanteringen decentraliseras ytterligare. För det andra skallsärskilt utsatta grupper stödjas. För det tredje förordas att fler grupper isamhället engageras i konsumentpolitiken. Konsumenternas möjligheter attpåverka produktion och distribution av varor och tjänster kan på det sättetförstärkas. Ett ökat engagemang från organisationer eftersträvas. Vidare skallföretagen ha ett större ansvar för att förbättra konsumenternas förhållanden. För att uppnå målet med konsumentpolitiken skall särskildainsatser göras när det gäller att utveckla konsumenternas kunskaper genomutbildning, konsumentinformation och information från företagen m.m. Forskningoch andra undersökningar om konsumenternas förhållanden skall få högprioritet. Anslagen till , allmännareklamationsnämnden och m.m. handlägger ärenden enligtkonkurrenslagen (1982:729), marknadsföringslagen (1975:1418),konsumentkreditlagen (1977:981), lagen (1978:763) med vissa bestämmelser ommarknadsföring av alkoholdrycker, lagen (1978:764) med vissa bestämmelser ommarknadsföring av tobak.svaror, konsumentförsäkringslagen (1980:38), lagen(1971:112) om avtalsvillkor i konsumentförhållanden, lagen (1984:292) omavtalsvillkor mellan näringsidkare och produktsäkerhetslagen (1988:1604). 1 budgetpropositionen föreslås att lillmarknadsdomstolen för /91 anvisar ett förslagsanslag på . Förslagetlill medelsberäkning föranleder inte några erinringar /90:LU21 utskottetssida, och utskottet tillstyrker därför bifall lill regeringens förslag. I detta sammanhang tar utskottet upp en motion om rättenatt väcka talan i allmän domstol mot vibeledande reklam. I motion L717 (yrkande 7) av m.fl.(m) yrkas att begär att regeringen tillsätter en utredning meduppgift att överväga rätt för enskilda eller grupp av enskilda att föra talanvid allmän domstol vid fall av vilseledande reklam. Yrkandet framställs medhänvisning till bl.a. tidigare motioner om att specialdomstolar såsommarknadsdomstolen bör avskaffas. Som ovan berörts är en för hela landetgemensam specialdomstol för prövning i första och enda instans av ansökningarom ålägganden och förbud med stöd av den marknadsrättsliga lagstiftningen.Enligt marknadsföringslagen gäller att domstolen kan förbjuda näringsidkare attfortsätta med reklamåtgärder som bedöms som otillbörliga mot konsumenter ellerandra näringsidkare. Ansökan om ett sådant förbud görs avkonsumentombudsmannen. Om denne för visst fall beslutar att inte göra någonansökan till får ansökan göras av sammanslutning avkonsumenter, löntagare eller näringsidkare. En näringsidkare som berörs av denotillbörliga marknadsföringen får också ansöka om konsumentombudsmannenavstått. Utskottet kan inte se att det föreligger några fördelarmed en ordning som innebär att också de allmänna domslolarna ges möjlighet attpröva frågor om otillbörlig marknadsföring. Tvärtom kan enligt utskottetsmening en sådan ordning medföra påtagliga nackdelar bl.a. därigenom att detuppkommer risker för all rättsutvecklingen på området inte blir enhetlig.Utskottet vill också peka på alt frågan om vilken domstol som skall bedöma enviss marknadsföring inte bör vara avhängig av om del är konsumentombudsmanneneller enskilda som väcker talan. Även processekonomiska skäl talar mot attmarknadsföringsmål skall kunna handläggas av både de allmänna domstolarna ochmarknadsdomstolen. Någon utredning som föreslås i motionen är med hänsyn tilldet anförda inte motiverad. Utskottet avstyrker därför bifall till motion L717yrkande 7. har lill uppgift att prövatvister mellan konsumenter och näringsidkare som rör en vara, tjänst ellerannan nyttighet som tillhandahållits huvudsakligen för enskilt bruk (konsumenttvister)samt att ge rekommendation om hur tvisten bör lösas. Nämnden skall dessutomyttra sig i konsumenttvister på begäran av domstol. Vidare skall nämnden stödjakommunernas medling i sådana tvister genom bl.a. utbildning och rådgivning tillkonsumentvägledare på lokal nivå. Nämndens prövning av tvister sker på olikaavdelningar, inriktade på olika avtalsområden. Nämnden prövar emellertid intealla konsumenttvister. Enligt förordningen (1988:1583) med instruktion förallmänna reklamationsnämnden gäller bl.a. att nämnden inte prövar konsumenttvisteri vilka värdet av vad som yrkas understiger ett visst 1989/90:LU21 lägre belopp som nämnden har bestämt. Vidare får nämnden själv bestämma attundanta viss vara, tjänst eller nyttighet från prövning. Beträffande föreslås i budgetpropositionenatt för /91 anvisar ett förslagsanslag på 11 960 000kr. I motion L714 av m.fl. (fp) yrkas attriksdagen anvisar . mer än vad regeringen föreslagit för att allmännarekJamationsnämnden i enlighet med vad nämnden begärt i sin anslagsframställningskall kunna inrätta en ny avdelning för finansiella tjänster (yrkande 9).Motionärerna framhåller att tvister om bankers och andra finansinstitutstjänster till konsumenterna är ett växande problem. prövning av tvister rörande sådana tjänster har hittillsbegränsats till konsumentkrediter som lämnats i samband med köp. inte tagit upp kredittvister som inte haft samband med köp ellerförlust av bankomatkort. Inte heller har nämnden prövat tvister som gälltbehållningen på ett konto eller andra situationer där banken är gäldenär iförhållande till konsumenten. Enligt motionärerna bör beloppet tillförasreklamationsnämnden genom en omfördelning av anslaget till (yrkande 10). 1 motion L707 av m.fl. (c) begärstillkännagivande att regeringen skall följa utvecklingen när det gäller behovethos av en avdelning för finansiella tjänster(yrkande 5). I motionen framhålls att det är värdefullt att nämnden får möjlighetatt pröva också de många tvister som kan uppstå när det gäller konsumentersförhållande till främst banker, finansieringsinstitut och försäkringsbolag. Enligt vad utskottet inhämtat planerar allmännareklamationsnämnden att fr.o.m. den inrätta en ny avdelning förprövning av konsumenllvister som rör finansiella tjänster. Nämnden räknar medatt den nya avdelningen kan komma till inom ramen för det i budgetpropositionenföreslagna anslaget genom att nämnden höjer nuvarande beloppsgränser förprövning av ärenden i nämnden. Antalet ärenden som handläggs påvissa av nämndens avdelningar väntas därigenom minska något, och det skapasett ekonomiskt utrymme så att nämnden kan komma i gång med prövning av bl.a.banktvister. Utskottet kan för sin del ansluta sig till motionärernasuppfattning att bör ges möjlighet att prövatvister om finansiella tjänster. Som framgår av det anförda kan en sådanordning åstadkommas inom ramen för de resurser som föreslås i propositionen.Motionärernas önskemål får därmed anses helt tillgodosedda, och någonriksdagens åtgärd med anledning av motionsyrkandena är således inte påkallad.Utskottet avstyrker därför bifall till motion L714 yrkande 9 och L707 yrkande5. Utskottets ställningstagande innebär alt anslaget tillallmänna rekla mationsnämnden bör beräknas på det sätt som föreslagits i propositio- 8 nen, och utskottet tillstyrker bifall till regeringens förslag. är central förvaltningsmyndighet förkonsument- 1989/90:LU21 frågor med uppgift att stödja hushållen i deras strävanatt effektivt utnyttja sina resurser samt att stärka konsumenternas ställningpå marknaden. I anslutning lill detta fullgörs de uppgifter som ankommer påkonsumentombudsmannen enligt marknadsföringslagen, produklsä-kerhetslagen ochlagen om avtalsvillkor i konsumentförhållanden. Verket fullgör vidare uppgifterenligt konsumentkreditlagen, konsu-menttörsäkringslagen, lagen (1971:1081) ombestämning av volym och vikt samt förordningen (1985:619) om statligt stöd tillglesbygd. omorganiserades som en följd avriksdagens ovan redovisade beslut. Fr.o.m. /87 erhåller verketmedel genom ett förvaltningskostnadsanslag (förslagsanslag). 1 fråga om föreslås i budgetpropositionenatt för /91 anvisar ett förslagsanslag på 70 200 000kr. I motion L714 av m.fl. (fp) yrkas (yrkande 10)att lill anvisas . mindre än vad regeringen föreslagit,ett belopp som, såsom ovan redovisats, i stället bör tillföras allmännareklamationsnämnden. I motion L721 av m.fl. (mp) framhållermotionärerna alt måste ges helt andra resurser än verket har för att kunna delge konsumenterna sina kunskaper och därmed hjälpakonsumenterna att bli aktiva och ge dem styrande makt (yrkande 12). I motion L721 begärs vidare att tillkonsumentverket skall anvisa ett anslag som motsvarar vad verket begärt i sinanslagsframställning (yrkande 15). I motion L718 av m.fl. (mp) framhålls altdet är nödvändigt att konsumentupplysningen ges starkt ökade resurser, som börkanaliseras till olika organ. Förutom till skall stöd ges tillkommuner och konsumentorganisationer i form av riktade bidrag. Motionärernabegär att detta ges regeringen lill känna (yrkande Vad först gäller yrkandet i motion L714 vill ulskoltethänvisa till vad utskottet ovan förordat, nämligen att anslaget till allmännareklamationsnämnden beräknas i enlighet med regeringens förslag och attyrkande 9 i motion L714 om en höjning av anslaget avslås. I enlighet härmedavstyrker utskottet också önskemålet i motionen (yrkande 10) om en finansieringav anslagshöjningen genom omfördelning av anslaget till . Utskottet har ingen annan uppfattning än motionärerna imotionerna L718 och L721 när det gäller angelägenheten av att informationentill konsumenterna förbättras och byggs ut. uppgifter i dessaavseenden måste emellertid fullgöras i enlighet med de mål och riktlinjer somriksdagen lade fast konsumenlpolitiska beslut och inom ramen för deresurser som står verket lill buds. När del gäller anslaget till konstaterarutskottet att verkets hemställan om medel för /91 tillgodosetts i S budgetpropositionenmed undantag för begärda medel för det västeuro- 1989/90:LU21 För detta arbete hade verket begärt , vilket belopp dock reducerats till . Enligt utskottets mening får det belopp som beräknats fördet västeuropeiska integrationsarbetet anses tillräckligt, och utskottet finnerinte anledning till erinran mot medelsberäkningen i övrigt. Med hänvisning till vad som sålunda anförts avstyrkerutskottet bifall till motionerna L718 yrkande 2 och L721 yrkandena 12 och 15samt förordar att bifaller propositionen i vad avser anslaget tillkonsumentverket. Inriktningen av arbete m.m. I fem motioner framställs yrkanden som gäller inriktningenav arbete m.m. Som ovan berörts omorganiserades år 1986som en följd av beslut om mål och riktlinjer för konsumentpolitiken.Av förordningen (1988:61) med instruktion för framgår attverket särskilt skall -undersöka och följa hushållens förhållanden samtkonsumenternas situation på marknaden, -stödja hushållen i deras strävanatt utnyttja sina resurser effektivt, -uppmärksamma konsumentgrupper, somekonomiskt, socialt eller utbildningsmässigt är svaga, -övervaka marknadens utbudsamt näringsidkarnas marknadsföring ochsäljvillkor, -utarbeta riktlinjer för näringsidkarnas marknadsföring och utformningav varor, tjänster och andra nyttigheter samt för näringsidkarnas tillämpningav konsumentkreditlagen (1977:981), -söka påverka näringsidkare att anpassa sinverksamhet efter konsumenternas behov och stimulera näringsidkarna att vidtaegna åtgärder i detta syfte, -ulföra eller låta utföra undersökningar avvaror, tjänster och andra nylligheter, -informera andra organ om sådanakonsumentproblem som verket inte kan åtgärda, -främja information till konsumenterna om förhållanden som är väsentliga för dem, -främja utbildning i konsumentfrågor,-stödja organisationer som arbetar med konsumentfrågor, -stödja forskning inomverkets arbetsområde, -följa reklamens utveckling, -följa utvecklingen ochbeakta konsumenternas intressen beträffande distributions-och varuförsörjningsfrågor, -svara för centrala uppgifter i anslutning tillkonsumentverksamheten på lokal nivå. Verket utför också mot ersättning undersökningar inom sittverk samhetsområde på uppdrag av myndigheter eller enskilda. Verket skall , samråda med andra myndigheter som handlägger konsumentfrågor. Vidareskall verket samarbeta med kommunerna och med enskilda 1989/90:LU21 organisationer,vilkas verksamhet omfattar konsumentfrågor. generaldirektörär chef för verket. Denne är även konsumentombudsman. I motion L717 av m.fl. (m) anförsatt har en dubbelroll, nämligen dels myndighetens, delsopi-nionsbildarens, och att det är svårt för verket att förena dessa bådaroller. bör enligt motionärerna koncentrera sig påsäkerhetsfrågor, produktkontroll, tester och EG-standarder. Konsumentombudsmannenbör vidare enligt motionärerna ha en fri och självständig ställning iförhållande till verket. Motionärerna yrkar att begär alt regeringentillsätter en utredning för att genomföra en översyn av konsumentverketsinstruktion i enlighet med vad som anförts i motionen (yrkande 2).