bet · GD01KU7 · 1989-12-31 00:00:00 — Negativ föreningsrätt samt kollektivanslutning m.m. 1989/90 KU7 Utskottet behandlar i detta betänkande nio motionsyrkandensom väckts under den allmänna motionstiden rörande grundlagsskydd förnegativ föreningsrätt samt förbud mot kollektivanslutning resp. organisationsanslutning.Utskottet avstyrker motionsyrkandena. Två reservationer (m, fjo, c och mp) ochett särskilt yttrande (vpk) föreligger. 1988/89:K202 av och (bådam), vari yrkas att beslutar att endast fysiska personer efter egenansökan om inträde skall kunna anslutas till politiskt parti. 1988/89:K204 av i och JanHyttring (båda c), vari yrkas att beslutar uttala att fristående organisationinte må anslutas till politiskt parti. 1988/89:K206 av (), vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär förslag till ändring i regeringsformen för attsäkerställa den negativa föreningsrätten. 1988/89:K222 av m.fl. (m), vari yrkas 14. att hos regeringen begär förslag tilländring i regeringsformen för att säkerställa den negativa föreningsrätten. 1988/89:K227 av (), vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär förslag till sådan ändring av regeringsformenatt det klart och tydligt framgår att endast enskilda personer får vara medlemmari politiska partier. 1988/89:K231 av och (båda mp), vari yrkas att beslutar att negativ föreningsrätt skrivsin i grundlagen samt att organisationsklausuler förbjuds. 1988/89;K238 av m.fl. (mp), vari yrkas 2. att avskaffar möjligheten attkollektivansluta människor till politiska partier. 1 1989/90. Rättelse: S.7rad 11 Tillkommit:(mom. 1)S. 8rad 17 Tillkommit: (mom.2)S. 10 rad 2 ny rubrik 1988/89:K239av m.fl. (m), vari yrkas 1989/90:KU7 2. attriksdagen hos regeringen begär förslag om ändring i regeringsformen för attsäkerställa den negativa föreningsrätten. Motiveringen återfinns i motion1988/89:A753. 1988/89:K242 av m.fl. (c, m, fp), variyrkas att beslutar anta följande förslag till lag om formerna föranslutning till politiskt parti. Lag om formerna För anslutning till politiskt parti Härigenom föreskrivs följande. Enskild person får antas som medlem i politisksammanslutning endast om han genom egen ansökan gett till känna att han önskarinträda i sammanslutningen. Antas någon som medlem utan sådan ansökan, saknardet rättsverkan. Denna lag träder i kraft . Föreningsfriheten innebär enligt 2 kap. 1 §regeringsformen (RF) en frihet gentemot det allmänna att sammansluta med andraför allmänna eller enskilda syften. Den s.k. negativa föreningsrätten anges i 2kap. 2 § RF som ett skydd mot att tvingas tillhöra politisk sammanslutning,trossamfund eller annan sammanslutning för åskådning i politiskt, religiöst,kulturellt eller annat sådant hänseende. I likhet med den positivaföreningsfriheten och de övriga i RF angivna s.k. opinionsfriheterna samt vadsom i övrigt i huvudsak gäller beträffande rättighetsreglerna i RP är dennegativa föreningsrätten formulerad som en frihet som gäller endast i förhållandetmellan den enskilde och det allmänna. Sin nuvarande utformning har bestämmelsenom den negativa föreningsrätten fått i samband med de ändringar i RF:srättighetskapitel som på grundval av fri- och rättighetsutredninggenomfördes fr.o.m. . I proposition 1975/76:209 Fri- och rättigheter i grundlagerinrades om att fri- och rättighetsutredningen i sitt betänkande (SOU 1975:75)Medborgerliga fri- och rättigheter Regeringsformen hade åberopat åtskilligaomständigheter som stöd för en begränsning av skyddet för fri- och rättighetertill att i allmänhet gälla endast den enskildes relation till den offentligamakten, inte förhållandet enskilda emellan. Utredningen hade bl.a. påpekat attett rättighetsskydd som skall gälla gentemot lagstiftaren, , måste gesen form som binder denna, nämligen i grundlag, medan det däremot för att skyddamedborgarnas rättigheter mot angrepp från andra enskilda i de flesta fall vartillräck- ligt medvanlig lag. Utredningen hade inte ansett det som praktiskt 1989/90:KU7 möjligtatt låta rättighetsskyddet generellt avse också förhållande mellan enskildainbördes. Man skulle i så fall ha varit nödgad att i grundlagen detaljerat angevilka rättighetskränkande beteenden som är förbjudna för den enskilde och vilkarättsverkningar som är knutna till överträdelser av förbuden. Utredningen hadeockså pekat på de problem som en grundlagsreglering, som generellt skyddar fri-och rättigheterna också gentemot enskilda, skulle medföra för civilrättens del.I det sammanhanget nämndes de konflikter som kunde uppkomma mellan grundlagensrättighetsregler och de civilrättsliga reglerna på avtals- och egendomsrättensområde. Departementschefen fann utredningens ställningstagande välunderbyggt. Han framhöll att det uppenbarligen inte var praktiskt möjligt atti grundlag ge rättigheterna ett omfattande skydd gentemot enskilda, och att detenligt hans mening i de flesta fall inte heller kunde föreligga något behov avsådant skydd. De möjligheter som erbjöds inom den vanliga lagstiftningen fickanses vara helt tillräckliga. Utskottet har tidigare under en följd av år både i sambandmed grundlagspropositioner och i anledning av motioner från allmän motionstidbehandlat frågan om negativ föreningsrätt. Frågan har bl.a. behandlats av utskottet i samband med1976 års reform med förstärkningar i RF:s fri- och rättighetsregler. Utskottettog (KU 1975/76:56 s. 20) avstånd från tanken att i grundlag ge rättigheternaett skydd gentemot angrepp från enskilda. Enligt utskottets mening var det intevare sig praktiskt möjligt eller lämpligt att till utredning uppta också den isin helhet mycket omfattande frågan om rättighetsskydd för enskild mot annanenskild. Frågor om sådant skydd borde som dittills lösas inom den vanligalagstiftningens ram. De önskemål som därvid kunde vara aktuella fick enligtutskottet övervägas allteftersom de framkom. Vid sin behandling av olikasakfrågor i t.ex. motioner och propositioner kunde ta initiativ tillerforderliga utredningar. Mot utskottets uttalande avgavs en reservation (m). Vid en senare behandling av motioner rörande negativföreningsrätt m.m. hänvisade utskottet (KU 1983/84:8 s. 11) till det tidigaregjorda ställningstagandet och till att skulle behandlamotioner rörande behovet av lagstiftningsåtgärder beträffande s.k. negativföreningsrätt på arbetsmarknadsområdet (AU 1983/84:5). Det låg enligt utskotteti linje med vad utskottet tidigare gett uttryck för, att frågan prövades avriksdagen i det sammanhanget. I en reservation (m, c, fp) framfördes att fråganom den negativa föreningsrätten borde bli föremål för en parlamentarisk utredning. I betänkande 1984/85:30behandlades den enskildes förhållande till organisationerna. Utskottet fanninte anledning att med frångående av tidigare ställningstaganden ta initiativtill åtgärder som yrkats bl.a. i fråga om grundlagsreglering av den negativaföreningsrätten. Utskottet erinrade dock om att frågan om negativ r 1989/90. föreningsrättsenast utretts av den s.k. nya arbetsrättskommittén i 1989/90:KU7 betänkandetMBL i utveckling (SOU 1982:60) och om att yttrandefrihetsutredningen ibetänkandet yttrandefriheten (SOU 1983:70) utrett frågor rörande denenskildes rättighetsskydd gentemot enskilda organisationer. Utskottet avstyrkteockså 1986, 1987 och 1988 yrkanden rörande negativ föreningsrätt (KU1986/87:17 s. 8, KU 1987/88:9 s. 6 och KU 1987/88:32 s. 9). Bl.a. hänvisadestill att i proposition 1986/87:151 om ändringar i tryckfrihetsförordningen m.m.tagits ställning för att skydd för enskilda mot olika yttrandefrihetsbegränsandeåtgärder av andra enskilda inte borde bli reglerat i grundlag. Vid samtligatillfållen avgavs gemensamma reservationer av de borgerliga ledamöterna. behandlade frågan om den negativaföreningsrätten (1988/89:AU4). Arbetsmarknadsutskottethänvisade till vad nya arbetsrättskommittén anförde i sitt betänkande SOU1982:60 om att det saknades anledning att föreslå lagregler som tar sikte påden negativa föreningsrätten. När det gäller användningen av s.k.organisationsklausuler i kollektivavtal som kan innebära att arbetsgivareinte får anställa någon oorganiserad eller någon som tillhör en annan fackligorganisation underströk kommittén betydelsen av att en facklig anslutningskall vara frivillig och bero av den enskildes bestämmanderätt. Detta innebaremellertid inte att kommittén ville förorda ett lagfåst förbud motorganisationsklausuler. , som också hänvisade tilluttalanden i tidigare betänkanden, vidhöll sin tidigare inställning. De problemsom kan föreligga och som utskottet bedömde vara av begränsad omfattning bordekunna lösas på annat sätt än genom lagstiftning. I en reservation (m, c, fp)framfördes att den negativa föreningsrätten borde garanteras i lag som även innefattarförbud mot organisationsklausuler. I motionerna K206, K222 yrkande 14, K231 samt K239 yrkande2 har yrkats utvidgat grundlagsskydd för den negativa föreningsrätten. 1 ettpar av motionerna betonas vikten av att organisationsklausuler inte bör fåförekomma. Som ovan nämnts har tidigareavstyrkt motionsyrkanden rörande grundlagsskydd för den negativa föreningsrätten.Utskottet motiverade i betänkandet KU 1975/76:56 sitt ställningstagande medatt det inte var praktiskt möjligt eller lämpligt att till utredning upptaockså den i sin helhet mycket omfattande frågan om rättighetsskydd för enskildmot annan enskild. Frågor om sådant skydd borde enligt utskottets mening somdittills lösas inom den vanliga lagstiftningens ram. harhärefter i olika sammanhang vidhållit detta ställningstagande. Utskottet anserinte heller nu att det finns anledning till något initiativ ifrågan om grundlagsskydd. När det gäller det förbud mot organisationsklausulersom yrkas i motion K231 och som också tas upp i motion K206 vill utskottethänvisa till att denna fråga kommer att behandlas av arbets- 1989/90: KU7 marknadsutskottet under detta . Motionerna K206, K222 yrkande 14,K321 och K239 yrkande 2 avstyrks därför. biföll vid tre tillfållenreservationer (c, fp) till betänkanden varigenomriksdagen uttalade att kollektivanslutning inte borde förekomma men att fråganinte i första hand borde lösas genom lagstiftning utan genom åtgärder frånpartiernas sida i form av opinionsbildning mot kollektivanslutning. avstyrkte utskottet en motion vari begärdeslagstiftningsåtgärder mot kollektivanslutning. Utskottsmajoriteten anslöt sigtill de ovannämnda uttalanden som ställt sig bakom. Samtidigtframhöll utskottet att den debatt som förekom inom bl.a. det socialdemokratiskapartiet och den fackliga rörelsen gjorde att utskottet hyste starkaförhoppningar att frågan kunde lösas . En reservation (s)och ett särskilt yttrande (m) förekom. biföll utskottets hemställan. har behandlat en radmotioner i kollektivanslutningsfrågan. Åren 19781981 biföll reservationermed samma innehåll som ställde sig bakom . Därefter harriksdagen bifallit utskottsmajoritetens yttranden. Ett förslag till lag omformerna för anslutning till politiskt parti som lagts fram i encenterpartimotion granskades 1984 på utskottets begäran av lagrådet bl.a. ifråga om hur det förhöll sig till regeringsformens regler om föreningsfrihetenoch om utformningen tillgodosåg syftet med bestämmelsen. Lagrådet hade fråndessa utgångspunkter inte något att erinra mot lagförslaget. Senast frågan behandlades av varhösten 1988 i samband med att utskottet behandlade fyra motioner från allmänna motionstiden , vari hemställdes om lagstiftning mot kollektivan slutning resp. organisationsanslutning till politiskt parti. Utskottet hän visade till att den socialdemokratiska partikongressen beslutat att medlemskap endast kan grundas på individuell anslutning och att övergången från kollektiv till individuell anslutning skall vara genomförd . Utskottet ansåg därför att det saknades anledning att stifta lag i ärendet. Mot den bakgrunden och med hänsyn till de negativa effekter föreslagen lagstiftning skulle ha inom det föreningsrättsliga området avstyrkte utskottet motionerna. I en reservation (m, fp, c, mp) framhölls att lagstiftning i frågan var ofrånkomlig bl.a. mot bakgrund av att den socialdemokratiska parti kongressens beslut endast hade karaktär av kosmetisk åtgärd. I ett särskilt yttrande (vpk) framhölls att frågan borde lösas genom åtgärder inom arbetarrörelsen och inte genom lagstiftning, som skulle kunna r leda tillingrepp i det fria föreningslivet. Utskottetsbedömning 1989/90:KU7 Utskottet behandlar i detta avsnitt fem motioner variyrkas åtgärder mot kollektivanslutning resp. organisationsanslutning tillpolitiskt parti. Motion K242, som väckts av (), ()och (), innehåller ett förslag till lag om formerna föranslutning till politiskt parti med innebörd att enskild person får antas sommedlem i politisk sammanslutning endast efter egen ansökan. 1 motion K202 avGullan och (båda m) yrkas att beslutar attendast fysiska personer efter egen ansökan om inträde skall kunna anslutas tillpolitiskt parti. 1 motion K227 av () yrkas att hosregeringen begär förslag till sådan ändring av regeringsformen att det klartoch tydligt framgår att endast enskilda personer får vara medlemmar i politiskapartier. I motion K204 av i och (bådac) yrkas att beslutar uttala att fristående organisation inte måanslutas till politskt parti. m.fl. (mp) yrkar i motion K238(yrkande 2) att avskaffar möjligheten att kollektivansluta människortill politiska partier. Utskottet får liksom vid de två senaste årens behandlingav frågan konstatera att beslut nu fattats av den socialdemokratiskapartikongressen om avskaffande av kollektivanslutning till detsocialdemokratiska partiet. Utskottet vill med anledning av de nu aktuellamotionerna uttala att det mot bakgrund av detta kongressbeslut saknas anledningatt stifta lag i ärendet samt att lagstiftning mot kollektivanslutning ochorganisationsanslutning skulle kunna få negativa följder inom detföreningsrättsliga området. Motionerna K202, K204, K238 yrkande 2 och K242avstyrks således. 1. beträffande negativ föreningsrätt attriksdagen avslår motionerna 1988/89:K206, 1988/89:K222 yrkande 14,1988/89:K231 och 1988/89:K239 yrkande 2, 2. beträffandekollektivanslutning m.m. att avslår motionerna 1988/89;K202, 1988/89;K204, 1988/89:K227,1988/89:K238 yrkande 2 och 1988/89:K242. Närvarande; (), ()*, CatarinaRönnung (s), (), ()*, (s), Hans Nyhage (m),(), ()*, Elisa- 1989/90:KU7 bethFleetwood (m), (), ()*, (vpk), HansLeghammar (mp), (), () och BirgerAndersson (c)*. *Ejnärvarande vid justeringen. Negativ föreningsrätt (mom. 1) AndersBjörck (m), (), Hans Nyhage (m), (),(), (), Hans Leghammar (mp) och BirgerAndersson (c) anser debatt den del av utskottets yttrande som på s. 4 börjar med "Som ovan"och slutar med "avstyrks därför." bort ha följande lydelse: Denpositiva föreningsrätten, dvs. rätten att fritt ansluta sig till och tillhöraen förening, finns inskriven i grundlagen och i medbestämmandelagen. Det bordevara en självklarhet att med rätten att tillhöra en förening också följerrätten att slippa en förening. Så har också föreningsrätten tolkats i ettuttalande av för mänskliga rättigheter. I är dockrätten att stå utanför en förening ingen självklarhet. Fackliga organisationerser sig oförhindrade att genom mycket långtgående åtgärder försöka tvinga inarbetstagare som medlemmar. Åtgärder som kan betecknas som svartlistning avicke medlemmar förekommer också. Mycket tyder på att föreningsrätten kommitatt tolkas som om den ger föreningen obegränsad rätt att bestämma över sinamedlemmar att skriva sina egna lagar. En sådan tolkning kan givetvis inteaccepteras i en demokrati. Medrätten att ansluta sig till en förening borde rimligen också följa rätten attutan sanktion utträda ur en förening. Denna rätt är ingen självklarhet iSverige. Arbetsdomstolen har emellertid vid flera tillfållen fastställt att enmedlem i en facklig organisation äger rätt att lämna organisationen på egenbegäran. Det förekommer dock att att fackliga organisationer nekar ellerställer upp svårigheter om en medlem önskar utträda. Det förekommer också attfackliga organisationer uppställer svårigheter för arbetsgivare som önskaranställa någon som ej är fackligt ansluten. Enligt utskottets mening och somtidigare framhållits i en rad reservationer till utskottets betänkanden idenna fråga är den elementära mänskliga rättigheten att själv besluta omutträde ur en organisation av så väsentlig karaktär att den inte avlagstiftaren bör delegeras till enskilda organisationers avgörande. För att garanteraden enskildes frihet att själv välja eller avstå från medlemskap i t.ex. enfacklig organisation bör därför denna negativa föreningsrätt grundlag-fåstas. deb attmoment 1 i utskottets hemställan bort ha följande lydelse: 1989/90:KU7 1. beträffande negativ föreningsrätt att medanledning av motion 1988/89:K231 och med bifall till motionerna 1988/89;K206,1988/89:K222 yrkande 14 samt 1988/89:K239 yrkande 2 hos regeringen begärförslag till ändring i regeringsformen för att säkerställa den negativa föreningsrätten. Kollektivanslutning m.m. (mom. 2) (), (), Hans Nyhage (m),(), (), (), Hans Leghammar(mp) och () anser deb att den del av utskottets yttrande som på s. 6 börjarmed "Utskottet får" och slutar med "avstyrks således. "bort ha följande lydelse: Enligt 2 kap. 2 § RF är varje medborgare gentemot detallmänna skyddad mot tvång att ge till känna sin åskådning i politiskt,religiöst, kulturellt eller annat sådant avseende. 1 andra bestämmelser i i vallagen skyddas valhemligheten både mot det allmänna och mot enskilda.Detta är ett uttryck för grundläggande och självklara värderingar i enpolitisk demokrati. Den enskilde skall själv och utan att behöva uppge det förandra bestämma vilket politiskt parti vederbörande vill stödja i de allmännavalen. Lika självklart borde det i en demokrati vara att den enskilde självgenom en frivillig handling skall avgöra om hon eller han vill ansluta sig tillett politiskt parti samt avgöra vilket parti det skall gälla. Grundsatsen omindividens politiska integritet och suveränitet bryts emellertid avSveriges socialdemokratiska arbetarparti genom tillämpning av kollektivanslutning.Flertalet av partiets medlemmar har inte själva tagit ställning till sittmedlemskap. I stället har de registrerats som medlemmar genom majoritetsbeslutav fackliga organisationer. Ett mycket stort antal av de anslutna medlemmarnavet inte ens om att de blivit medlemmar. En orimlig effekt av dettaförfaringssätt är att hundratusentals personer tvångsansluts till ett parti somde inte röstar på i de allmänna valen och dessutom tvingas betala medlemsavgiftertill detta parti. Den som i efterhand reserverar sig, dvs. kräver utträde,tvingas därmed deklarera att han eller hon inte vill vara med i detsocialdemokratiska partiet. Den socialdemokratiska partikongressen 1987 beslutade omförsök med nya anslutningsformer till partiet. Kollektivanslutning skall dock kunna tillämpsis fram till . Därtill kommer att det införs helt nya anslutningsbegrepp som starkt påminner om gamla anslutningsformer. En facklig organisation skall på två olika sätt kunna vara medlem i SAP. Därmed tvingas de fackligt anslutna att kollektivt vara med och betala till det socialdemokratiska partiet. Mest uppseendeväckande är dock att avgiften för individuellt ansluten med lem helt eller delvis skall kunna betalas av den fackliga organisationen. Enligt utskottets mening framstår lagstiftning som den enda säkra framkomliga vägen för att förhindra kollektivanslutningen. ansersåledes att motionerna K227, K238 yrkande 2 och K242 bör 1989/90:KU7 bifallasså till vida att antar det i motion K242 framlagda När det gäller frågan om organisationsanslutning villutskottet framhålla att det aldrig får förutsättas att någon kategori människorenskilt eller i grupp tvingas ansluta sig till ett visst parti. Det får intevara så att ett enskilt medlemskap i en fackförening innebär att denna fackföreningpå grund av medlemskapet skickar pengar till det socialdemokratiska partiet.Det skulle vara att betala medlemsavgift utan att få några rättigheter och utanreservationsrätt. Alternativet för den enskilde skulle vara att gå ur denfackliga organisationen och därmed tvingas ställa sig vid sidan av det fackligaarbetet. Mot denna bakgrund tillstyrker utskottet motionerna K202 och K204 såtill vida att ett uttalande mot organisationsanslutning bör göras. deb att moment 2 i utskottetshemställan bort ha följande lydelse: 2. beträffande kollektivanslutning m.m.att a) med anledning avmotion 1988/89:K227 och med bifall till motionerna 1988/89:K238 yrkande 2 och1988/89:K242 antar det genom motion 1988/89:K242 framlagda lagförslaget, dockmed den ändringen att lagen skall träda i kraft , b) med anledningav motion 1988/89:K202 och med bifall till motion 1988/89;K204 uttalar attfristående organisation ej må anslutas till politiskt parti. Särskilt yttrande Kollektivanslutning m.m. (mom. 2) (vpk) anför; Inom arbetarrörelsen har det alltid funnits enighet omvikten av samverkan mellan rörelsens fackliga och politiska grenar. Kollektivanslutningenhar dock ständigt stått under debatt inom arbetarrörelsen. Densocialdemokratiska partikongressens beslut att avskaffa kollektivanslutningengenom att medlemskap i partiet endast skall grundas på individuell anslutningsvarar mot allt starkare stämningar inom arbetarrörelsen. Beslutet står ocksåi överensstämmelse med upprepade uttalanden om att frågan inte iförsta hand bör lösas genom lagstiftning utan genom åtgärder från partiernasegen sida. Däremot kan partikongressens beslut om att fackligorganisation skall kunna anslutas till det socialdemokratiska partiet starktifrågasättas. Organisationsanslutningen kan komma att skada sammanhållningeninom fackföreningsrörelsen. Enligt kommunisternas mening börockså denna fråga lösas genom åtgärder inom arbetarrörelsen och inte genomlagstiftning. En lagstiftning skulle kunna leda till ingrepp i det friaföreningslivet.