bet · GD01JuU16 · 1989-12-31 00:00:00 — detta brott lägre straffvärde än exempelvis grov stöld och grovtbedrägeri. betänkande harremissbehandlats men ej lett till lagstiftning i denna del. Inomjustitiedepartementet har utarbetats promemo- 10 rian (Ds 1988:27) Häleri. I promemorian anförs att för att slutlig ställning skall kunna tas lill de av förmögenhetsbrottsutredningen /90:JuU 16 föreslagnaändringarna bör beslutsunderlaget kompletteras såvitt gäller vissa berördaspecialområden, bl.a. behovet av en kriminalisering av efterföljandedelaktighet i t.ex. fall med tillgångar som härrör från den illegalanarkotikahandeln. I promemorian görs en sådan komplettering, och förslag försfram om bl.a. införande av en ny typ av häleribrott bestående av gärningar somi väsentlig mån främjar möjligheterna för någon att behålla eller tillgodogörasig betydande ekonomiska värden som härrör från eller motsvarar tillgångar somförvärvats eller undandragits genom brott. Något förslag om höjning av straffmaximumför grovt häleri förs inte fram. Promemorian har remissbehandlats och övervägs nu inomregeringskansliet. har i sitt slutbetänkande (SOU1986:14) Påföljd för brott föreslagit att maximistraffet för bl.a. grov stöldoch grovt häleri bestäms till Sngelse . Utskottet kan konstatera att den i motion Ju607aktualiserade frågan om en höjning av straffmaximum för grovt häleri undersenare år uppmärksammats i olika sammanhang och övervägs inom regeringskansliet.Med hänsyn härtill finns det enligt utskottets mening inte skäl för riksdagenatt med anledning av motionsönskemålet ta initiativ till någon åtgärd påområdet. Utskottet avstyrker därför bifall till motionen. I motion Ju6l6 begärs en skärpning av skatlebroltslagenoch i motion Ju821 begärs att straffsatserna för ekonomisk brottslighet sesöver och höjs. I motion Ju80S framställs önskemål om att en parlamentariskutredning får i uppdrag alt se över rättssäkerheten i lagar gällande ekonomiskbrottslighet. Utskottet har i sitt av godkändabetänkande (JuU 1980/81:21 s. 62) angett en beskrivande definition av begreppetekonomisk brottslighet som får anses vara allmänt vedertagen: Begreppet ekonomisk brottslighet har inte någon striktstraffrättslig avgränsning, och det finns olika uppfattningar om innebörden av' begreppet. Under uttrycket ekonomisk brottslighet ryms en rad företeelser avskilda slag, och i den allmänna debatten torde begreppet användas såväl i frågaom straffbara gärningar som beträffande företeelser som väl kan ansesstraffvärda men som enligt gällande lagstiftning inte är kriminaliserade. Enligt den beskrivning av begreppet som de brottsbekämpande 1 [ myndigheterna,dvs. i första hand polis- och åklagarmyndigheterna. använderbör till ekonomisk brottslighet räknas först och främst sådan 1989/90:JuU16 kriminalitetsom har ekonomisk som direkt motiv. skallbrottsligheten för att betraktas som ekonomisk kriminalitet ha en kontinuerlig karaktär, bedrivas på ett systematiskt sätt och förövas inom ramenför näringsverksamhet som inte är kriminaliserad men som i det enskilda fallet utgör själva grunden för de kriminella De ekonomiska brotten anses ofta vara av kvalificerad arti den meningen att de enskilda brolien har stor omfattning, rör stora samhälleligavärden och drabbar jjupper av enskilda. Brotten är i regel svåra att uppdagaoch beivra. Som exempel på vad som brukar räknas lill ekonomisk brottslighet ihär avsedd mening kan nämnas brott som skattebedrägerier, valutabrolt,bedrägerier och gäldenärsbrott. Straffet för skattebedrägeri är enligt 2 §skattebrottslagen (1971:69) fångelse i högst . För grovt skattebedrägeri(4 §) är straffet fångelse lägst och högst . Vid bedömande avhuruvida brottet är grovt skall särskilt beaktas, om det rört mycket betydandebelopp eller eljest varit av synnerligen farlig art. I samband med att utskottet tog ställning lill riktlinjerför arbetet mot den ekonomiska brottsligheten (JuU 1984/85:28) behandladeutskottet en motion med begäran om skärpning av straffen för den grova,planmässigt genomförda ekonomiska brottsligheten. Utskottet erinrade om att proportionalitetsprincipengivetvis måste beaktas i samband med reformarbetet mot den ekonomiskabrottsligheten på samma sätt som vid annan lagstiftning. Mellan straffets ochbrottets svårhet måste alltså råda proportionalitet. Vid en bedömning av sakenmåste olika former av ekonomiska brott värderas inte bara i förhållande tillvarandra utan också i förhållande till annan brottslig-hel. Och självfalletmåste det lika väl vid ekonomisk brottslighet som vid annan brottslighet skapasgarantier för att sanktionerna inte kommer att framstå som oproportionerligtstränga i förhållande till de konkreta överträdelserna. Utskottet pekade också på det arbete på en allmän översynav straffekalorna som fangelsestraffkommittén bedrev. I direktiven förkommittén framhölls i sammanhanget att insatserna i kampen mot bl.a. denekonomiska brottsligheten kan behöva stödjas av ändringar i de straffvärden somkommer till uttryck i och andra författningar. Någon anledning förutskottet att föregripa fångelsestraffkommitténs arbete fanns inte enligtutskottets mening, och önskemålet i motionen om straffekärpning borde inteföranleda någon åtgärd från sida (JuU 1984/85:28 s. 26 O- Fängelsestrafflcommittén anför i sitt betänkande (SOU1986:14) Påföljd för brott (s. 142) att straffNärdet för de brott som kan bliaktuella vid ekonomisk och organiserad brottslighet allmänt sett inte börhöjas. Enligt kommitténs uppfattning bör inte brott som begås i näringsverksamheteller brott som består i att undandra skatter eller avgifter ha andra och högrestraffekalor än motsvarande brott som begås utan samband med näringsverksamhet eller som riktar sig mot enskilda Under år1988 dömdes sammanlagt 434 personer enligt skattebrotts- 1989/90:JuU 16 Avdessa dömdes 119 () till fångelse, 117 () till villkorlig dom, 186 () till böter och 12 () lill annan påföljd. I sammanhanget kan nämnas att regeringen i december 1984uppdrog åt BRA att genomföra ett forsknings- och utvärderingsprojekt omekonomisk brottslighet, I den promemoria som upprättades inomjustitiedepartementet och som ligger till grund för BRA:s arbete i ämnet sägsatt det är angeläget att de lagstiftningsåtgärder som vidtagits mot ekonomiskbrottslighet utvärderas. Härvid har anförts alt rättssä-kerhetsaspeklerna börägnas särskild uppmärksamhet. Inom ramen för detta arbete har publicerats en rapport(1988:3) Eko-brott, Eko-lagar och Eko-domstolar. I rapporten ges en översiktöver den lagstiftning som härrör från den s.k. eko-kommissionen. Tre avförslagen behandlas närmare, nämligen lagen (1985:354) om förbud mot yrkesmässigrådgivning i vissa fall m.m., bestämmelsen om företagsbot och bestämmelsernaom s.k. eko-domstolar. I rapporten ingår slutligen ett avsnitt omrättssäkerhet. BRÅ:sarbete beräknas bli slulredovisat . har enligt sina direktiv haft attse över om ändringar kan behövas i de straffvärden som kommer lill uttryck ibrottsbalken och andra författningar i syfte att stödja samhällets insatser ikampen mot bl.a. ekonomisk brottslighet. Kommitténs förslag härvidlag är förnärvarande föremål för regeringens ställningstagande. Detta arbete bör inteföregripas. Mot bakgrund av vad som anförts avstyrker utskottetbifall till yrkandena i motionerna Ju616 och Ju821 om en skärpning av bl.a. skattebrottslagen. Såvitt gäller önskemålet i motion Ju805 om alt enparlamentarisk utredning får i uppdrag all se över rättssäkerheten i lagargällande ekonomisk brottslighet vill utskottet hänvisa lill vad som anförisovan, nämligen att en sådan utvärdering görs av BRA. Uppdragetär ännu inte avslutat. Utskottet är mot bakgrund härav inte berett att förordaatt samma fråga skall utredas av en parlamentariskt utsedd utredning. Utskottetavstyrker därför bifall till motionen i nu berörd del. I ett flertal motioner tas upp olika frågor med anknytningtill narkoti kabrottsligheten. I motion Ju802 begärs ett uttalande om den allmänna inriktningen av narkotikapolitiken; målet måste vara alt genom skärpt strafflagstiftning få ner antalet missbrukare. I motionen förespråkas också bl.a. upprättandet av en europeisk bas för bekämpandet av narkotikabrottslighet. 1 motionerna Ju634, Ju802, Ju805, Ju808 och 13 Ju81Sbegärs att fångelse skall ingå i straffekalan för alla former av 1** 1989/90. narkotikabrott.1 motion Ju802 riktas också kritik mot vissa begräns- 1989/90:JuU16 ningar avgärningsformerna i 1 § narkotikastrafflagen. I motionen förordas sålundabeträffande framställning att straffansvaret inte skall begränsas till att avsenarkotika avsedd för missbruk, beträffande förvärv att straffansvaret inteskall begränsas lill alt gälla narkotika i överlålelsesyfte och beträffandeinköp att straffansvaret inte skall begränsas till att avse narkotika som inteär avsedd för eget bruk. narkoiikapolitiska beslut (prop. 1984/85:19 och46, bet. JuU 12, bet. SoU 8, bet. SkU 9 och bet. UbU 7) utgör grunden för ensamordnad och intensifierad narkolikapolitik. Utskottet slog då fast attgrundsynen i kampen mot narkotikamissbruket måste vara att samhället inte kangodta något annat bruk av narkotika än det som är medicinskt motiverat. Alltannat är missbruk och måste med kraft bekämpas. Kampen mot narkotikamissbruketfår inte begränsas till att enbart minska dess förekomst, ulan måste syfta tillatt eliminera missbruket. Narkotikamissbruket kan aldrig accepteras som en delav vår kultur. Målet måste vara ett narkotikafritt samhälle. Åtgärderna har inriktatspå att hindra införsel och spridning av narkotikan, att förbättra detförebyggandet arbetet och alt skapa en mer heltäckande vård- ochbehandlingskedja. har stora satsningar gjorts som ett led iAlDS-bekämpningen. inrättades ett samordningsorganför narkotikafrågor inom (). Samordningsorganet harunder tagit initiativ som rör bl.a. samordning av insatser mellanpolis, kriminalvård och socialtjänst. Särskilda aktiviteter har ocksågenomförts för all uppmärksamma polisens insatser på gatunivå.Samordningsorganet har vidare berett frågor som rör det internationellanarkotikaarbetet. Som nämnts förut har tidigare ställt sig bakomde riktlinjer för resursanvändning för polisen som föreslagits ibudgetpropositionen (se senast prop. 1988/89:100, bil. 15, s. 120, bet.l989/90:JuU15) och som bl.a. innebär att polisenskall prioritera bekämpningen av narkotikabrottsligheten. I propositionen harsärskilt framhållits vikten av all insatserna mot gatulangningen av narkotikafortsätter med oförminskad styrka och, i all den utsträckning som det ärmöjligt, ytterligare intensifieras. Regeringen bar inrättat en aktionsgrupp motnarkotika. Aktionsgruppen har ställning av myndighet. I aktionsgruppen ingårbl.a. riksåklagaren, generaldirektörerna för , socialstyrelsenoch , generaltulldirektören och rikspolischefen. Gruppensarbete skall vara avslutat med utgången av . Aktionsgruppen har inrättats i syfte att intensifierasamhällets samlade insatser mot narkotika och skall bl.a. göra en närmarevärdering av den internationella utvecklingen och de konsekvenser denna kan 1989/90:JuU16 Mot denna bakgrund bör gruppen enligt direktiven ta initiativ föratt stärka det arbete mot narkotika som bedrivs av statliga myndigheter,kommuner, landsting och olika organisationer. Befintliga resurser skallutnyttjas effektivare och samordningen stärkas. Högsta prioritet skall ges åtpreventiva åtgärder inom olika områden. Bl.a. bör gruppen ta initiativ tillåtgärder mot missbruket bland unga, initiera en landsomfattande offensiv motnarkotikahanteringen med tonvikt bl.a. på detaljhandeln med narkotika, övervägamöjliga åtgärder mot en spridning av nya preparat samt analysera deansträngningar som gjorts för utvecklandet av en offensiv narkomanvård. har också lagt fram ett egetnarkotikaprogram. Enligt programmet skall all personal inom polisväsendet inomramen för ordinarie arbetsuppgifter engageras i kampen mot narkotikan. Socialministern har i ett interpellationssvar i riksdagenden om en intensifierad narkotikabekämpning (se riksdagenssnabbprotokoll 1989/90:32 s. 1 ff) anfört bl.a. att vad som behövs för atteffektivt komma åt narkotikabrottsligheten i missbrukarledet är inte höjdastraffeatser utan ett mer aktivt polisarbete mot gatulangning. Vidare har hanredovisat att regeringen i samband med åtgärderna mot att stoppa spridningen avHrv/AIDS under fyra budgetår satsat ca 300 milj. kr. på att utveckla enoffensiv narkomanvård. Insatserna inom narkomanvården har inneburit attöppenvården för narkotikamissbrukare mer än tredubblats, att institutions- ochfamiljevården utökats väsentligt och att kriminalvårdens insatser utvecklats isamarbete med narkomanvården. Tvångsvården för missbrukare har också utökats.Han förutskickar vidare ökade satsningar härvidlag. Det internationella samarbetet utgör en viktig del avnarkotikapolitiken. För del sker detta dels i nordiska och europeiskasammanhang, dels genom FN. Inom det nordiska samarbetet sker en uppföljning av denhandlingsplan som genomfördes och som gick ut på ettintensifierat polis- och tullsamarbete och ett fördjupat erfarenhetsutbyteinom förebyggande-, vård- och forskningsområdet. En rad aktiviteter pågår inompolis- och tullområdet liksom inom prevention, vård och forskning. AlDS-fråganhar hög prioritet i uppföljningsarbetet. skall ett nordisktministermöte hållas varvid det fortsatta arbetet mot narkotika inom Nordenskall diskuteras. Inom den s.k. Pompidougruppen, som är en arbetsgrupp förnarkotikafrågor inom , genomförs ett samarbetsprogram.Inom gruppen diskuteras nu dels relationerna till de s.k. , delsEG-frågornas betydelse för det framtida samarbetet. har också signerat en inom FN utarbetad nykonvention mot illegal narkotikahandel. Konventionen innehåller viktiga bestämmelserom bl.a. straff för befattning med tillgångar som härrör från narkotikahandel,om internationellt samarbete när det gäller förver- 1989/90:JuU 16 kände avvinning av narkotikabrott och om internationell rättshjälp. En ratificering avkonventionen förutsätter vissa ändringar i svensk lagstiftning. Förberedelserhärför pågår inom . har i årets generalförsamling föreslagitatt FN utvecklar elt globalt aktionsprogram mot narkotika. Programmet innebäralt FN i betydligt större utsträckning än stöder länder och regionerså att de kan utveckla effektiva insatser mot narkotika. Det svenska förslagetkommer alt behandlas vid det specialmöte om narkotika som FN:sgeneralförsamling skall ha . beslöt regeringen att för innevarandebudgetår bidra med 25 milj. kr. I mitten av novemberbeslöt regeringen om ytterligare 15 milj. kr. för utökade insatser, i förstahand i . Utskottet har tidigare (JuU 1987/88:13 s. 15) behandlatmolionsön-skemål om inrättandet av en europeisk motsvarighet till den amerikanskaEPlC-basen (Inlelligence Center). innehåller all möjliginformation om narkolikabrollslighet. Den amerikanska polisen på såväl federalsom delsiatlig nivå har tillgång lill denna information. Detsamma gäller förandra myndigheter som har till uppgift alt bekämpa narkotikabrottsligheten.Canada har genom ett särskilt avtal tillträde till databasen. Utskottet konstaterade att behovet av information omnarkotikabrottslighet inom tillgodoses genom kontakter via , denordiska sambandsmännen och direkta kontakter mellan berörda myndigheter.Enligt uppgift från fungerade informar lionsulbytet bra pådetta sätt, och något behov av en databas som motsvarar fanns inte.Mot bakgrund härav saknades del anledning för utskottet att föreslå inrättandetav en sådan databas som, enligt utskottets bedömning, kunde medföra vissasäkerhetsrisker. Enligt vad utskottet nu inhämtat är rikspolisstyrelsenfortfarande av samma uppfattning. Emellertid har enligt rikspolisstyrelsenbilden komplicerats genom alt vissa länder, , bildal olika nyagrupper mot narkotika, vilka ej är knutna till . Rikspolisstyrelsensuppfattning är därför att behovet av en europeisk dalabas på området på siktkan komma all ändras. Om straff för befattning med narkotika finns bestämmelseri narkotikastrafflagen (1968:64). Lagen trädde i kraft ochhar ändrats vid elt flertal tillfallen, Åndringarna har bestått i dels att deolika gärningsformerna för narkotikabrott har kompletterats och utvidgats,dels att olika straffekärpningar fortlöpande har genomförts. Den senastgenomförda lagändringen, som trädde i kraft , innebar främst altkonsumtion av narkotika kriminaliserades. I narkotikaslrafllagen straffbeläggs nu under sex särskilda punkter 1989/90:JuU 16 olika förfarandensom utgör narkotikabrott. För narkotikabrott skall den dömas underförutsättning att gärningen sker uppsåtligen som olovligen 1. överlåternarkotika; 2. framställernarkotika som är avsedd för missbruk; 3. förvärvarnarkotika i överlålelsesyfte; 4. anskaffar,bearbetar, förpackar, transporterar, förvarar eller tar annan sådan befattningmed narkotika som inte är avsedd för eget bruk; 5. bjuder utnarkotika till försäljning, förvarar eller befordrar vederlag för narkotika,förmedlar kontakter mellan säljare och köpare eller företar någon annan sådanåtgärd, om förfarandet är ägnat att främja narkotikahandel eller 6. innehar, brukareller lar annan befallning med narkotika. Straffet för narkotikabrott är fångelse i högst (I§) eller, om brottet är alt anse som ringa, böter eller fångelse i högst sexmånader (2 §). Består sådan gärning endast i eget bruk av narkotika är straffetböter. En särskild regel om ansvarsfrihet finns vid eget bruk av narkotika omgärningen uppdagats genom all vederbörande sökt eller underkastat sig vårdeller annan behandling. Vid grovtbrott är straffet fångelse i lägst två och i högst . De ovan under 1 5 beskrivna gärningarna är straffbarasom vårdslöshet med narkotika om de begås av grov oaktsamhet. Straffet härförär böter eller fångelse i högst elt år. 1 ringa fall skall dock ej dömas tillansvar (3 a §). Också försök, förberedelse och medverkan lillnarkotikabrott eller grovt narkotikabrott är kriminaliserade, om gärningenavser annan befattning än som avses i I § 6. I samband med den senaste ändringen inarkotikastrafflagen, då kriminaliseringen äv del egna bruket skedde (JuU1987/88:13, rskr. 280) behandlade utskottet flera motioner vari det förordadesalt fångelse skulle ingå i straffekalan för alla former av narkotikabrott.Motionärerna ansåg sammanfattningsvis att straffet för narkolikakonsumlionmåste spegla straffvärdet för denna handling jämfört med straffvärdet för andrabrott samt att fångelse i straffekalan var en förutsättning för att kunnautnyttja vissa tvångsmedel och för att kunna döma till vård. Utskottet slog fast alt en grundläggande utgångspunkt fören vidgad kriminalisering måste vara att de nya reglerna utformas så att denenskildes och olika myndigheters vårdansträngningar inte motarbetas. Avsiktenmed den kriminalisering som utskottet ställde sig bakom var således inte att fåtill stånd en sådan ordning att i princip all narkomanvård från samhälletssida skulle kunna ske under tvång. Vården av missbrukare borde enligt utskottetsuppfattning alltjämt i princip åvila och sjukvården och frågorom användandet av tvång i vården av missbrukare avgöras inom ramen för den socialrättsliga lagstiftningen.En annan sak var rent allmänt sett att den som 1989/90:JuU16 dömts tillfångelse eller skyddstillsyn skall kunna beredas vård inom kriminalvårdens ramom han har missbruksproblem. Utskottet konstaterade att i den mån kriminaliseringenträffar tillförsel av narkotika till den egna Icroppen ett brott som iförhållande lill andra straffbara förfaranden med narkotika måste anses harelativt lågt straffvärde fanns således anledning att se till att detta intefår lill konsekvens att en ny möjlighet till tvångsvård införs bakvägen. Ianslutning till dessa principiella uttalanden framhöll utskottet ocksåbetydelsen av att tillräckliga resurser avsätts till narkomanvården. Dessaöverväganden talade, enligt utskottets uppfattning, mot att låta fångelse ingåi straffekalan i 2 § vid enbart eget bruk av narkotika. Utskottet konstaterade vidare att om sålunda eget bruk avnarkotika normalt bör anses som ringa brott och bestraffas med böter så fannsdock som också framhölls i propositionen ett visst utrymme för att hänföragärningen lill narkotikabrott av normalgraden enligt 1 §. Utskottet underströkmed skärpa att denna möjlighet emellertid bara borde komma lill användning isällsynta undantagsfall. Särskilt framhölls att enbart den omständigheten attdet är fråga om upprepat fall av eget bruk inte torde böra medföra en strängarebedömning än den som utskottet förordat för normalfallet. Vad gällde frågan om möjligheten att använda vissatvångsmedel husrannsakan, kroppsvisitation och kroppsbesiktning konstateradeutskottet först att strafekalan för enbart eget bruk av narkotika i 2 § endasthar begränsad betydelse. Husrannsakan och kroppsvisitation torde nämligen,enligt utskottets uppfattning, endast komma till användning när det är frågaorn att efterforska om någon innehar narkotika, och brottsmisstanken avser dåett brott vara fångelse kan följa. I dessa fall kan de nu nämndatvångsåtgärderna således komma till användning. I fråga om kroppsbesiktning, en åtgärd som förutsätterfångelse i straffekalan, delade utskottet departementschefens ochrikspolisstyrelsens uppfattning att intresset av att polisens brottsbeivrandeverksamhet på området fick en ändamålsenlig inriktning talade för att reglernahärom inte skulle bli tillämpliga när det var fråga om eget bruk. Sammanfattningsvis anslöt sig utskottet till uppfattningenatt fangelse inte borde ingå i straffekalan vid eget bruk enligt 2 §, ochutskottet avstyrkte bifall till de aktuella motionsyrkandena. I ett svar på en interpellation omskärpt narkotikalagstiftning (se snabbprotokoll 1989/90:22 s. 11 ff)har justitieministern bl.a. strukit under att tyngdpunkten i samhälletsinsatser mot narkotikamissbruk bör ligga på förebyggande åtgärder och insatsersom syftar till vård och rehabilitering. Verksamheten inom rättsväsendet fårinte motverka samhällets ansträngningar att erbjuda vård åt vårdbehövande, ochenligt hennes mening är den lagstiftning som vi nu har lämpligt utformad föratt säkerställa att denna inriktning ligger fast. Utskottetsöverväganden /90:J u U 16 Målet för samhällets insatser på narkotikaområdet är attskapa ett narkotikafritt samhälle. Detta av fastslagna mål har enstark förankring inte minst i de politiska partierna och i folkrörelserna.Trots att stora satsningar har genomförts är problemenfortfarande avsevärda, och utskottet välkomnar därför de ansträngningar bådeinternationellt och inom som initierats av regeringen i dessafrågor. I anslutning till önskemålen i motion Ju802 om ettuttalande om inriktningen av narkotikapolitiken vill utskottet i likhet med vadsocialministern anfört i sitt ovan redovisade interpellationssvar uttrycka attvad som behövs för att effektivt komma åt narkotikabrottsligheten imissbrukarledet inte är höjda straffeatser utan ett mer aktivt polisarbete motgatulangningen. I direktiven för den nyinrättade aktionsgruppen mot narkotikaanges att gruppen bl.a. skall initiera en landsomfattande offensiv motnarkotikahanteringen. Här vill utskottet också peka på de återgivnauttalandena om polisens insatser mot gatulangning som civilministern gjorde i1989 års budgetproposition i samband med uttalanden om inriktningen avpolisverksamheten. Enligt utskottets uppfattning har stora insatser motnarkotikamissbruket och narkotikahanteringen gjorts, och den nuvarande inriktningenav detta arbete kan utskottet helt ställa sig bakom. Utskottet anser det därförinte nödvändigt för att nu uttala sig i frågan om inriktningen avnarkotikapolitiken. Såvitt gäller önskemålen i motion Ju802 om inrättandet aven europeisk databas för bekämpandet av narkotikabrottslighet har utskottetsamma inställning som . Utskottet är således inteberett att ställa sig bakom ett sådant önskemål. Utskottet avstyrker bifalltill motion Ju802 i nu behandlad del. 1 fråga om önskemålen om införandet av fångelse istraffekalan vid eget bruk av narkotika enligt 2 § narkotikastrafflagen harutskottets uttalanden i saken alltjämt bärighet.