bet · GD01LU4 · 1989-12-31 00:00:00 — En ytterligare åtgärd som kommittén föreslår är en begränsning avkreditinstitutens möjligheter att erhålla samhällets eller inkassoföretagenshjälp att driva in fordringar på privatpersoner i de fall då antingenkreditprövningen varit ofullständig eller pris och övriga villkor är oskäliga.Enligt kommittén bör frågorna om ett förbättrat lagskydd för hushållenöverföras lill för skyndsam vidare beredning i sambandmed den pågående översynen av konsumentkreditlagen. I betänkandet tas också upp frågan om behovet av åtgärdervid konstaterade betalningssvårigheler. Skuldkommiltén anser, att de erfarenhetersom vunnits av gäldsanering genom kontonämndens verksamhet har varitgoda och därför bör utvidgas. bör hanteringen enligt kommitténsmening bli mer effektiv, vilket förutsätter elt bättre förfaltningsmässigtstöd att genomdriva ackord. Kommittén föreslår därför, att regeringen prövarmöjligheten att institutionali-sera ackordsförfarandet för enskilda antingen ielt centraliserat system som bygger vidare på nuvarande kontonämnds arbeteeller i ett decentraliserat system kopplat till kronofogdemyndigheternasverksamhet. För att kunna gemomföra ackord även när parterna inte frivilligtvill bidra till en lösning krävs förfaltningsmässigt stöd. För att gäldsaneringskall få en beslående effekt förutsätts i båda fallen, menar kommittén, allkommunala konsumenivägledare och deltar i arbetet genom att görautredningar och förmedla kontakter. Kommittén anser all utredningen för vissakonkursrättsliga frågor av regeringen bör få i uppdrag att med förtur bereda spörsmåletvidare. betänkande har varit föremål förremissbehandling. Mot bakgrund av den kraftigt ökade skuldsättningenhos svenska hushåll har regeringen offentliggjort vilka åtgärder mananser bör vidtas i syfte att skärpa kraven på banker och finansinstitut vidkreditgivning till hushåll och därmed begränsa Enligt regeringen bör kreditinstituten /90:LU4 påtasig ett ökat ansvar för den "överskuldsättning" som för närvarandeförekommer. Det bör ske genom att banker och andra kreditinstitut själva helteller delvis får stå för kostnaden vid skuldsanering av särskilt drabbadehushåll. Elt särskilt skuldsaneringsinstitut bör därför införas, ochinsolvensutredningen bör behandla spörsmålet med förtur. En viktig del i arbetet med att förebygga skuldsvårigheterför hushållen anser regeringen vara att kreditprövningen blir merändamålsenlig än . För alt säkerställa att en korrekt och effektivkreditprövning verkligen görs bör det enligt regeringen finnas möjligheter attjämka ett fordringsbelopp om kreditgivaren har gjort en otillräcklig kontrollav kredittagarens betalningsförmåga. Förslag till bestämmelser kommer enligtregeringen att behandlas i samband med den översyn av konsumentkreditlagen somför närvarande görs på . Vidare anser regeringen att det ikonsumentkreditlagen bör införas regler om rätt för kredittagare att lösa lån iförtid. En sådan rätt skulle innebära en harmonisering till EG:s direktiv förkonsumentkrediter. I fråga om marknadsföring av krediter förordar regeringenatt skuld-kommitténs förslag om förbud mot att ansökningshandlingar bifogas viddirektreklam för kredit blir genomfört. För att kraven på kreditprövning skall få genomslagskraftär det enligt regeringen nödvändigt att kreditinstituten har tillgång till ettengagemangsregister med uppgifter om exempelvis en persons totala beviljaderespektive utnyttjade krediter. Regeringen hänvisar till attUpplysningscentralen fick ett utvidgat tillstånd att bedrivakreditupplysningsverksamhet innebärande att uppgifter om beviljade krediter ochkontokort får lämnas inom s.k. slutna användargrupper. Regeringen anser attförutsättningar därmed har skapats och menar all det är angeläget att ettsystem med kreditengagemangsregi-sler startas. 1 betänkandet behandlar utskottet fyra motioner som tarupp olika konsumentkreditfrågor. Regler om kontokort och andra former av konsumentkredilerfinns i konsumentkreditlagen (1977:981), som tillkom i syfte att stärka konsumenternasställning i kreditsammanhang. Lagen gäller kredit (betalningsanstånd ellerlån) som är avsedd huvudsakligen för enskilt bruk och som lämnas eller erbjudskonsument av näringsidkare i dennes yrkesmässiga näringsverksamhet. Lagen ärockså tillämplig på kredit som lämnas av någon annan än en näringsidkare omkrediten förmedlas av näringsidkaren som ombud för kreditgivaren. Bestämmelserna i lagen är av både näringsrättslig ochcivilrättslig 1989/90;LU4 natur och omfattar såväl krediter som lämnas utandirekt samband med köp av varor, dvs. fristående krediter, som kreditköp. Medkreditköp förstås enligt lagen köp av vara då säljaren lämnar köparen anståndmed någon del av betalningen. Kreditköp föreligger också då betalningen helteller delvis erläggs med belopp som köparen får låna av säljaren eller av annankreditgivare på grund av en överenskommelse mellan kreditgivaren och säljaren.Som kreditköp räknas vidare vissa avtal om uthyrning m.m. Vid kreditköp gällersom huvudregel enligt 8 § konsumentkreditlagen att av varanskontantpris skall betalas kontant (kontantinsats). Av 9 § följer att ennäringsidkare som underlåter att ta ut kontantinsats kan meddelas ettvitesförbud av att fortsätta härmed. Enligt 30 § gäller dockreglerna om kontantinsats och ingripande av inte sådanakreditköp för vilka regeringen meddelat föreskrifter med stöd av lagen(1986:1202) med bemyndigande att meddela föreskrifter om betalningsvillkor vidkreditköp. Regeringen har utnyttjat bemyndigandet som finns i denlagen och föreskrivit genom förordningen (1989:217) om ändring i förordningen(1988:160) om betalningsvillkor vid kreditköp att kontantinsatsen skall vara60 % vid kreditköp. Konsumentkreditlagen innehåller vidare (5 §) bestämmelserom att en näringsidkare vid annonsering, skyltning och liknande marknadsföringbeträffande kredit i princip skall lämna information om den effektiva räntanför krediten samt om kredit kost nåden och kontantpriset. Innan kreditavtalingås skall den näringsidkare som lämnar eller förmedlar krediten lämnakonsumenten skriftlig information i de hänseenden som sagts.Informationsskyldigheten sanktioneras genom regler i marknadsföringslagen. I motion 1987/88:Fi25 av () framhållsatt det i för sig är positivt alt många hushåll på grund av avregleringarna på densvenska kredilmarknaden har fått det lättare att låna pengar direkt i bankeller i kreditinstitut. har, menar motionären, många kreditgivaresintensifierade marknadsföring av krediter, lett till att många hushåll har"lurats" av olika erbjudanden om "snabbkrediter", varsvillkor i efterhand visat sig vara klart oskäliga. Med hänsyn därtill ansermotionären att det finns anledning att utsträcka konsumentlagstiftningensbestämmelser om s.k. ångervecka till att också gälla krediter, och motionärenyrkar att regeringen lägger fram ett lagförslag därom. Möjligheten förkonsumenten att ångra ett lånebeslut skulle enligt motionären kunna knytas tillatt lånet t.ex. givits med ovanligt hög ränta eller till att lånet har andravillkor som inte är förenliga med seriös långivning. Motionären anser att ettlämpligt sätt att komma till rätta med uppenbart oskäliga räntevillkor är attregeringen eller anger den effektiva räntenivå som bör utlösarätt till ångervecka. I motion 1988/89:L701 av och 1989/90:LU4 (båda s) framhålls alt många hushåll numera i högregrad än tidigare lånefinansierar delar av sin konsumtion och ofta hamnar ibetalningssvårigheter med ett ökat behov av budgetrådgivning hos de kommunalakonsumentsekreterarna som följd. För att bryta en sådan negativ utvecklingkrävs enligt motionärerna förutom sparstimulerande åtgärder av skilda slagäven en utvidgning av den kommunala budgetrådgivningen lill hushållen.Motionärerna anser vidare att ett större ansvar för saklig information börläggas på kreditgivarna. Motionärerna begär tillkännagivande om angivna ågärderför att förebygga skuldproblem hos enskilda. Även i motion 1988/89:L706 av m.fl. (c)framhålls att utvecklingen på kreditmarknaden fört med sig att många enskildaråkat i en svår ekonomisk situation. Enligt motionärerna behövs det bättrekontroll och större ansvarstagande vid beviljande av kredit för att undvika attmänniskor med hänsyn till sin ekonomi får för många kreditkort och för storakreditmöjligheter. Motionärerna framhåller också vikten av attmarknadsföringsåtgärder och information om krediter utformas på ett sådantsätt att människor erhåller sådana klara uppgifter om kreditkostnader m.m. såatt de inte förleds att skaffa sig och utnyttja kreditkort på ett sätt som inteär förenligt med deras ekonomi. 1 motionen anförs också att utnyttjandet av kontokort harbåde för-och nackdelar för konsumenterna och handeln. Enligt motionärerna ärdet väsentligt att konsumenterna inte fråntas möjligheten attbetala kontant, och delta är speciellt betydelsefullt för åldringar,handikappade och andra som måste uppdra åt främmande personer alt göraerforderliga inköp. Motionärerna påpekar vidare att utvecklingen mot nyakortbetalningssystem med elektronisk överföring för med sig särskilda problem.Motionärerna hänvisar härvidlag till att enligt vad uttalat en av de största nackdelarna för konsumenterna med kort av denna nya art äravsaknaden av lagregler som skyddar konsumenterna i de fall där kortenutnyttjas av obehöriga eller när elektroniken inte fungerar med följd attinbetalningar inte registreras. Bankernas och kreditförelagens regler i dessahänseenden uppges vara stränga och till konsumenternas nackdel. En annanbetydelsefull fråga som enligt motionärerna måste övervägas vid utvecklingen avnya betalningssystem gäller skyddet för den enskildes integritet. Enligt motionärernas mening är det av stor betydelse attutvecklingen mot en ökad kredilkortsmarknad och övergången till elektroniskabetalningssystem noga följs av samhällets organ och att erforderligalagstiftnings- och andra åtgärder vidtas för att konsumentskyddet skall blitillfredsställande. Vikten av alt regeringen följer dessa frågor och tarerforderliga initiativ anser motionärerna bör ges regeringen lill känna(yrkande 2). I motion 1988/89:L714 av m.fl. (s) hävdas attdel /90:LU4 närvarande inte finns någon samordning mellan de olikakontokorlsfö-retagen. En person kan få ett flertalkontokorlskrediter. Motionärerna erinrar om att skuldkommittén i betänkandet(SOU 1988:55) Hushållens skuldsättning i syfte att minska risken för missbrukav kontokortskrediter föreslagit att regeringen inrättar ett register hosstatistiska centralbyrån eller bankinspektionen med information om det antalkreditkort som en person innehar. Motionärerna anser att detta förslag bör genomförasoch yrkar tillkännagivande därom (yrkande 1). Utskottet erinrar om att behandladeflera motioner med önskemål om åtgärder mot den ökande användningen avkontokortskrediter. I sitt av godkända betänkande i ärendet (LU1987/88:31) framhöll utskottet att de senaste årens utveckling påkonsumentkreditområdet ingav en stark oro. Karaktäristiskt för utvecklingen varbl.a. att allt fler konsumenter genom att sätta sig i skuld hamnar i enekonomisk situation där de inte ens inom en överskådlig framtid kan fullgöraalla sina förpliktelser och därmed råkar i en allvarlig ekonomisk kris.Förhållandena på konsumentkreditområdet hade enligt utskottet flera delvissamverkande orsaker. Sålunda kunde utvecklingen till en del förklaras med attmånga konsumenter saknar möjlighet att överblicka de ekonomiska konsekvensernaav skuldsättningen, exempelvis vilken inverkan kreditkostnaderna har för derastotala ekonomiska situation. En annan orsak var att det blivit lättare förprivatpersoner alt få lån av olika kreditgivare. Vid sidan av denutlåningsverksamhet som banker och finansbolag bedriver hade det vuxit fram enkreditmarknad där elt stort antal andra finansieringsföretag som inte stårunder bankinspektionens tillsyn lämnar lån lill konsumenterna. borde dock effekterna av de åtgärder som hadeinitierats avvaktas, och utskottet avstyrkte därför bifall till motionerna. Sedan senast behandlade frågor omkonsumentkrediter har problemen inte avtagit utan snarare tilltagit i styrka.För många hushåll har den ökande skuldsättningen visat sig medföra inte barasvåra ekonomiska problem utan även allvarliga sociala problem. Utskottet anserdet därför nödvändigt att det vidtas ändamålsenliga åtgärder för altkomma till rätta med förhållandena på kredilmarknaden. Som närmare framgår avredogörelsen ovan (s.7 ff.) har under den senaste liden också vidtagitsåtskilliga ytterligare åtgärder i syfte alt lösa problemen. Utskottet villhärvidlag särskilt peka på att den av begärda utredningen av vissakonkursrättsliga frågor numera kommit lill stånd. Utredningen, benämndinsolvensutredningen (Ju 1988:02), skall enligt sina direktiv lägga framförslag lill bl.a. ett skuldsaneringsinstitut, som skall göra det möjligt förfysiska personer att under vissa bestämda förutsättningar bli av med sinaskulder eller del av dem. Vidare har med verkan fr.o.m. införtskrav på att finansieringsverksamhet inte får bedrivas utan särskilt tillstånd. Bestämmelsernahärom finns i lagen (1988:606) om finansbolag. Lagen 1989/90:LU4 är tillämpligpå bl.a. alla företag som bedriver finansieringsverksamhet riktad motkonsumenter eller som ägs av bank. Vidare avlämnade skuldkommittén i december1988 sitt betänkande (SOU 1988:55) Hushållens skuldsättning, vari framläggsflera förslag i syfte att bl.a. förebygga skuldproblem för hushållen. är en förbättring av kreditinstitutens kreditprövning gentemotkonsumenterna den mest angelägna åtgärden, och kommittén lägger fram fleraförslag med detta syfte. I betänkandet föreslås bl.a. att hushållen skall gesrätt att inom en månad utan särskild kostnad få ångra ett ingått lån. Vidareföreslås förbud mot att ansökningshandlingar bifogas direktreklam för kredit.För att säkerställa en noggrann kreditprövning föreslår kommittén attkreditinstitutens möjligheter att erhålla samhällets eller inkassoföretagenshjälp att driva in fordringar på privatpersoner skall begränsas. Från regeringens sida har man mot bakgrund av hushållensökande skuldsättning offentliggjort vilka åtgärder som bör vidtas isyfte all skärpa kraven på kreditinstituten vid kreditgivning lill hushåll ochdärmed begränsa hushållens konsumtionskrediier. Enligt regeringen börkreditinstituten påta sig ett ökat ansvar för den "överskuldsättning"som förekommer genom att kreditinstituten själva helt ellerdelvis får stå för kostnaden vid skuldsanering av särskilt drabbade hushåll.Ett särskilt skuldsaneringsinstitut bör införas, och insolvensutredningen börenligt regeringen behandla denna fråga med förtur. Elt viktigt led i arbetetmed alt förebygga skuldsvårigheter för hushållen anser regeringen vara attkredilprövningen förbättras. För alt säkerställa alt en korrekt kredilprövningverkligen görs anser regeringen att det bör finnas en möjlighet att jämka fordringsbeloppi de fall kreditgivaren har gjort en otillräcklig kontroll av kredittagarensbetalningsförmåga. Förslag till sådana bestämmelser kommer enligt regeringenalt behandlas i samband med den översyn av konsumentkreditlagen som pågår inomjustitiedepartementet. Vidare anser regeringen att det i konsumentkreditlagenbör införas regler om rätt för kredittagare att lösa lån . I fråga ommarknadsföring av krediter förordar regeringen i likhet med skuldkommittén ettförbud mot att ansökningshandlingar bifogas vid direktreklam för kredit.Regeringen anser slutligen att del är angeläget alt ett system medkreditengagemangsregister, för vilket redan finns förutsättningar vidUpplysningscentralen, startas. I anslutning lill offentliga görandetav de planerade åtgärderna har regeringen beslutat om de ovan nämndabestämmelserna i förordningen (1988:160) om betalningsvillkor vid kreditköp,varigenom införts skärpta krav på kontantinsats vid kreditköp. Enligt utskottets mening får syftet med önskemålen imotionerna 1989/90:LU4 1987/88:Fi25, 1988/89:L701, 1988/89:L706 i denna del och1988/89:L714 i denna del anses tillgodosett genom de åtgärder påkonsumentkreditområdet som enligt det ovan anförda avses bli genomförda. Någrainitiativ i frågorna från sida kan därför inte anses erforderliga.Utskottet avstyrker följaktligen bifall till motionerna Fi25, L701, L706yrkande 2 i denna del och L714 yrkande 1. Vad härefter gäller det i motion L706 upptagna spörsmåletrörande elektroniska betalningssystem vill utskottet hänvisa lill att det sedan gjort en framställning härom inom regeringskanslietför närvarande pågår en kartläggning av de juridiska och tekniska spörsmål somkan tänkas uppkomma från konsumentskyddssynpunkt i samband med användandet avolika elektroniska former för betalning. Kartläggningen beräknas enligt vadutskottet har inhämtat pågå . Även inom det nordiskasamarbetet samt inom EG och pågår som ovan redovisats (s.9) arbete medolika frågor rörande elektronisk betalningsförmedling. Med hänsyn härtill anserutskottet att motionärernas önskemål också i denna del får anses tillgodosett,och något initiativ från sida i saken är inte påkallat. Utskottetavstyrker därför bifall till motionsyrkandet i denna del. I motion 1988/89:L714 av m.fl. (s) las ocksåupp frågan om legitimationskontroll av kortinnehavare. Motionärerna hävdar attmånga anställda i butiker, hotell, restauranger, m.m. har svårt att på etttillfredsställande sätt kontrollera kortinnehavares identitet och eventuellspärrning av kort. Med hänsyn härtill förordar motionärerna en förbättradlegitimationskontroll vid användandet av kontokort och begär tillkännagivandedärom (yrkande 2). Som utskottet framhöll vid behandlingen av enmotion om integritetsskydd vid kontroller i samband med konlokortsköp för denökade användningen av kontokort med sig att högre krav än förr måste ställas påen effektiv kontroll av att kontokort inte missbrukas. Det ligger inte minst ikonsumenternas eget intresse att obehöriga utnytljanden av kontokort motverkasgenom en sådan kontroll. Viktigt är också att innehavare av kontokort som redanär hårt ekonomiskt ansträngda inte förvärrar sin ekonomiska situation genom att trots att krediten utnyttjats fullt ut fortsätta att använda kortet förinköp. är det emellertid viktigt att kontrollen utövas på ett sådantsätt att den enskildes integritet inte träds för när. Med hänsyn lill frågansbetydelse utgår utskottet från att spörsmålet uppmärksammas i samband med denpågående översynen av konsumentkreditlagen. Något särskilt uttalande i sakenfrån sida med anledning av motion 1988/89:L714 yrkande 2 kan därförinte anses erforderligt, och utskottet avstyrker bifall till motionsyrkandet. Hemställan 1989/90:LU4 att avslår motionerna 1987/88:Fi25, 1988/89:L701, 1988/89:L706 yrkande 2 och 1988/89:L714. Närvarande: (), (), OweAndréas-son (s). (), (), (),(), (), (), (), (), (), (), (), (vpk), () och ().