bet · GD01JuU19 · 1989-12-31 00:00:00 — 1989/90:Ju605 av (fip) vari yrkas attriksdagen beslutar att i lagen (1988:688) om besöksförbud införa en paragrafmed följande lydelse: 25 § Den som bryter mot ett besöksförbud skall omedelbartanhållas eller häktas, om det ej är uppenbart att skäl därtill ej förekommer. 1989/90:Ju607 av m.fl. (c) vari yrkas 30. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om skärpning av besöksförbudslagen. 1989/90:Ju717 av () vari yrkas attriksdagen beslutar ändra 1 § andra stycket besöksförbudslagen så att rekvisitet"allvarligt" avskaffas. Lagen om besöksförbud trädde i kraft (prop. 1987/88:137, JuU 42, rskr. Syftet med lagstiftningen är attförbättra situationen för främst de kvinnor som utsätts för förföljelse ochtrakasserier av män de tidigare sammanlevt med. Också andra utsatta personerges motsvarande skydd. Besöksförbud kan utfardas om det på grund av särskildaomständigheter finns risk att någon kommer att begå brott mot, förfölja ellerpå annat sätt allvarligt trakassera en annan person. Vid bedömningen skallsärskilt beaktas om den mot vilken förbudet avses gälla tidigare begått brottmot den andra personens liv, hälsa, frihet eller frid. Besöksförbud skall i förstahand avse ett förbud att besöka eller på annat sätt ta kontakt med en annanperson eller att följa efter denne. Om ett sådant förbud inte är tillräckligtkan ett utvidgat besöksförbud meddelas. Ett sådant förbud kan innebära t.ex.förbud att uppehålla sig i närheten av den andra personens bostad ellerarbetsplats. 1 1989/90. 1989/90 JuU19 budmeddelas i taget. Enligt den ursprungliga regleringen var 1989/90:JuU19 straffetför överträdelse av förbud böter eller Sngelse , och åtalfick i princip ske endast efter angivelse. Under den allmänna motionstiden väcktes ettantal motioner om skärpning och effektivisering av lagen om besöksförbud. Motionärernavände sig i första hand mot att en överträdelse av ett besöksförbud inte kundeleda lill tvångsingripanden i form av frihetsberövande (häktning). Motionernabehandlades av utskottet (se l989/90:JuU5, rskr. Utskottet uttalade att erfarenheterna av lagen ombesöksförbud visade att den var ett alltför trubbigt instrument när det gälldeatt förhindra förföljelse och trakasserier av utsatta kvinnor. Enligt utskottetsmening fanns det anledning såväl att höja straffmaximum till fångelsesom att ta bort den särskilda åtalsbegränsningen, och utskottet föreslogriksdagen att anta ett inom utskottet utarbetat lagförslag med den innebörden.Riksdagen antog förslaget. Lagändringarna träder i kraft . Den nyaregleringen kritiseras i de nu aktuella motionerna. 1 motion Ju605 krävs en lagändring som innebär alt den somöverträder besöksförbud normalt skall häktas. I motion Ju607 krävs en skärpningav lagstiftningen, och i motion Ju7l7 krävs en utvidgning av möjligheten attålägga en person besöksförbud. Som framgått biföll i december förra åretett förslag om höjning av straffmaximum m.m. som syftade till en skärpning ocheffektivisering av lagen om besöksförbud. Den nya regleringen har ännu inte trätti kraft. Frågan om ytterligare lagändringar i samma syfte är enligt utskottetsmening mycket för tidigt väckt, och utskottet avstyrker bifall lill motionerna. I anslutning lill vad som anförs i motion Ju607 villutskottet understryka alt olika åtgärder från t.ex. polisen, ochkriminalvården är erforderliga för alt skydda, hjälpa och stödja kvinnor somutsätts för förföljelse. Utskottet har också behandlat ett stort antalfrågor om förbättrat stöd till brottsoffer (se 1989/90:JuU5), och utskottet fårinom kort anledning att återkomma till denna fråga. När det gäller yrkandet i motion Ju605 om obligatoriskhäktning vill utskottet tillägga att en sådan ordning i och för sig förekommervid vissa brott. Det är emellertid då fråga om myckel allvarliga brott förvilka minimbtraffet är fångelse , t.ex. mord, dråp eller männi-skorov.Del kan knappast ifrågakomma alt i straffprocessuellt hänseende jämställaöverträdelse av besöksförbud med sådan brottslighet. Hemställan 1989/90:JuU19 att avslår motion 1989/90:Ju605, motion 1989/90:Ju607 yrkande 30 och motion 1989/90:Ju717. Närvarande: (), (),(), (), (), IngbrittIrhammar (c), (), (), (), EvaJohansson (s), (), (), (), AndersSvärd (c), (vpk), () och (). och (båda c) samt KentLundgren (mp) anför: Vi konstaterar att misshandlade och förföljda kvinnor kanberedas ett särskilt skydd genom regleringen i lagen om besöksförbud. Lagstiftningenensam räcker emellertid inte utan behöver kompletteras med andra åtgärder. Vitänker då särskilt på att polisens möjligheter att ingripa vid brott motbesöksförbudslagen ofta är begränsade, helt enkelt därför att kvinnan saknarmöjlighet att kalla på polisen i akuta fall. Vi har därför i annat sammanhangaktualiserat frågan om överfallslarm för särskilt utsatta kvinnor. Vi vill idetta sammanhang också erinra om att har ett särskilt ansvar föratt garantera kommuninvånarnas trygghet. Det kan enligt vår mening inteuteslutas att kan ha skyldighet att i vissa fall bekostainstallationen av överfallslarm i samband med utdömt besöksförbud; något somredan, enligt tillgänglig information, prövats i vissa kommuner. Det finnsdärför enligt vår mening behov av tolkning och förtydligande av 3 och 6 §§socialtjänstlagen i denna fråga. gotab 96225, 1990