bet · GD01SoU2 · 1989-12-31 00:00:00 — Det blev då i lagenuttryckligen angivet att vid prövningen särskild hänsyn skall tas till sökandeslämplighet med avseende på laglydnad och benägenhet alt fullgöra sinaskyldigheter mot det allmänna (40 § LHD), Den på detta sätt utökadevandelsprövningen skulle ses som en försöksverksamhet och skall bli föremål förpraktisk utvärdering, förslagsvis efter en treårsperiod (prop. 1985/86:120,NU22). Genom enlagändring klargjordes att bristande lämplighet hos 1989/90:SoU2 entillståndshavare kan utgöra grund lör sanktioner återkallelse av tillstånd,varning eller särskild föreskrift (64 § andra stycket LHD). I prop.1981/82:143, som låg till grund för lagändringen, påpekades att ekonomiskmisskötsamhet kan föranleda åtgärd även om själva serveringen avalkoholdrycker sköts i enlighet med författningar och meddelade förskrifter.Departementschefen framhöll emellertid att det bl.a. av rättssäkerhetsskälmåste krävas att misskötsamheten varit betydande. har i samband med den sistnämndalagändringen meddelat tillägg till de ovan nämnda allmänna råden till lagen omhandel med drycker (SOSFS 1982:86). Beträffande ekonomisk brottslighet sägs ide allmänna råden att ingripande enligt praxis kan ske redan innan dom har meddelats,t.ex. om gärningen är erkänd eller omständigheterna är sådana att detsannolikt blir en fallande dom. anser nämligen att förtroendetför vederbörande redan då kan ha rubbats så allvarligt att han inte längre böranförtros rätt att servera alkoholdrycker. Regler för serveringstillstånd m.m. I motion So270 av m.fl. (fp, c) tas uppflera frågor som rör serveringstillstånd. Motionärerna uppger att det under1980-talet skett en fördubbling av antalet serveringstillstånd för starköl, vinoch sprit, vilket de anser inge stor oro. Vid besluten om serveringstillståndtillämpas inte alltid bestämmelserna i enlighet med förutsättningarna om storrestriktivitet och med alkoholpolitiska överväganden i första hand, menarmotionärerna. Alltmer har näringspolitiska, turistpolitiska och så kalladelikabehandlingsskäl vunnit i tyngd. Motionärerna hemställer att regeringen gestill känna vad i motionen anförts om den avvikande tillämpningen avtillståndsreglerna (yrkande 1). I samma motion påpekas att det föreliggerökade lagliga möjligheter att ingripa och dra in tillstånd vid misskötsamheteller brister i den ekonomiska redovisningen. Detta förutsätter emellertidökade resurser för kontrollinsatser. Enligt motionärerna fordras mycketomfattande misskötsamhet och slumpmässigt sammanfallande kontrollför att tillstånd skall ifrågasättas. Motionärerna anser detta varaotillfredsställande och hemställer att regeringen ges till känna vad i motionenanförts om behovet av ökad kontroll som en del av ett åtgärdsprogram ialkoholpolitiskt syfte (yrkande 2). Motionärerna anser vidare att nuvarandestämpelavgift för tillstånd är för låg. Avgiften bör vara så hög attmarginalkostnaden för ytterligare tillstånd noga måste övervägas av den somönskar erhålla tillstånd. Regeringen bör ge i uppdrag attsnabbutreda frågan om särskild tillståndsavgift med sikte på att lägga framförslag till konstruktion senast . Vad som i motionen anförtsom system med särskild tillståndsavgift bör ges regeringen till känna (yrkande3). I motion So228 av m.fl. (m) begärs förslagtill sådana 1989/90:SoU2 ändringar i LHD att servering av öl och vin inte skallvara förbunden med servering av lagad mat. Med laglig möjlighet att öppna fleraoch små serveringsställen utan mattvång ökar förutsättningarna att skapabetydelsefulla replipunkter för den sociala gemenskapen, menar motionärerna. Motionärerna i motion So241, och (båda s), anser att bestämmelsen i 46 § LHD om tider för servering avalkoholdrycker (se ovan s. 29) är otidsenlig och bör utgå. Enligt motionärernaskapar lagstiftningen på detta område en misstro bland stora grupper avmedborgare och minskar därmed tilltron till angelägna åtgärder motalkoholmissbruk. () redovisade 1984 en översiktligkartläggning av reglerna för servering av alkoholdrycker. Verket föreslog atttillståndsplikten skulle slopas delvis och att tillståndsprövningen skulleförenklas. framhöll i sitt betänkande (SOU1985:15) Handeln med drycker att det står klart att servering av åtminstone destarkaste alkoholdryckerna, dvs. spritdrycker, vin och starköl, även ifortsättningen bör vara underkastad en tillståndsplikt. Utredningen redovisadeemellertid vissa förenklingar som skulle kunna vidtas utan att grunderna för1977 års alkoholpolitiska beslut rubbas. Bl.a. föreslogs att servering avspritdrycker, vin och starköl borde tillåtas i stället förklockan 12.00, Med en sådan regel skulle man enligt utredningen uppnå attalkoholservering alltid kan ske under normal lunchtid. Utredningen ansåg dock att det inte kunde komma i frågaatt lösa upp sambandet mellan mat- och alkoholservering. Däremot föreslogs attden nuvarande regeln att matservering skall utgöra en betydande del av rörelsen(41 § LHD) skulle ersättas med en bestämmelse om att serveringstillstånd fårges endast åt serveringsställen som kan tillhandahålla lagad mat. Utredningenansåg att länsstyrelserna liksom skall ha hand om tillståndsprövningenenligt LHD. Såväl social- som skatteutskottet har tidigare avstyrktmotioner om ändrade regler lör serveringstillstånd med hänvisning till attdessa frågor omfattats av alkoholhandelsutredningens förslag (se bl.a. SoU1984/85:ly s. 8 och SkU 1987/88:5 och 22). I sistnämnda betänkande behandlades flera av de frågor somnu är aktuella, bl.a. om prövningen av ekonomisk misskötsamhet, om liberaliseringav reglerna för servering, om restriktivitet i tillståndsgivningen och ominförande av en licensavgift eller särskild serveringsskatt. Som ovan nämnts har skatteutskottet sedan utredningensförslag inte kommit att leda till någon proposition förutsatt attalkoholhan-delsfrågorna kommer att uppmärksammas av regeringen i det fortsattaarbetet med de alkoholpolitiska frågorna. De då aktuella motionerna avstyrktesmed hänvisning härtill (SkU 1987/88:22 s. 18). I det sistnämnda betänkandet uttalade skatteutskottetemellertid att 1989/90:SoU2 de viktiga frågor som ingått ialkoholhandelsutredningens uppdrag inte fick skjutas åt sidan. Skatteutskottetkonstaterade att frågan om serveringstillstånd utgjorde ett växande problemmed hänsyn till den stora ungdomliga publik som besöker restauranger ochandra serveringsställen. hade antaletserveringstillstånd ökat till över 4 000. hänvisadetill att möjligheterna att förbättra tillsynen skulle tas upp vid översynen avlänsstyrelsernas sociala funktioner och att frågan också uppmärksammats avsocialstyrelsen såsom central tillsynsmyndighet. förutsatte vidareatt regeringen skulle följa utvecklingen på detta område och ta initiativ tillförändringar som kunde vara erforderliga. Utskottet ansåg att återkommandeprövningar av dessa frågor liksom borde innefatta en samlad bedömningsom både tar hänsyn till önskvärdheten att utveckla arbetet med att skapadrogfria miljöer och till att utskänkningstillstånd skall kunna ges där detbedöms vara acceptabelt från alkoholpolitiska synpunkter (betänkandet s. 18). Regeringen gav år 198ö f.d. landshövdingen uppdrag att se över sociala funktion dess arbetssätt,arbetsformer och organisatoriska tillhörighet. Utredningen redovisade uppdrageti i promemorian Länsstyrebernas sociala funktioner (Ds 1989:9). Ipromemorian understryks behovet av en resursförstärkning till de socialaenheterna. När det gäller alkoholärendena ifrågasätts bl.a. om inte alltillståndsgivning borde kunna ske hos kommunen. Promemorian harremissbehandlats och är nu föremål för överväganden inom socialdepartementet.Enligt vad utskottet erfar kommer förslag grundade på promemorian att läggasfram för i samband med budgetpropositionen . Flera motionärer tar upp försäljningen av snabbvinsatser. I motion So274 av m.fl. (fp, c) hemställsatt snabbvinsatser endast skall få tillhandahållas i Systembolagets butikeroch med beskattning och övriga regler som gäller för alkoholhaltiga dryckereller motsvarande. I motion So30l av m.fl. (fp) begärs etttillkännagivande av vad i motionen anförs om åtgärder som är ägnade att stävjade problem som är förknippade med snabbvinsatserna (yrkande 2). Enligtmotionärerna vore det en tänkbar åtgärd att införa reklamförbud motsnabbvinsatser samt att endast tillåta försäljning på Systembolaget och då medskattepåslag satt i relation till skatt på vin. 1 motion So307 av Göran.Magnusson m.fl. (s) hemställs att regeringen ges till känna att allförsäljning av snabbvinsatser skall ske genom Systembolaget (yrkande 3). 3 1989/90.12 saml. I motionerna framhålls att försäljning av snabbvinsatserstrider mot l989/90:SoU2 den allmänna målsättning för alkohollagstiftningensom har slagit fast. Snabbvinsatser innebär en möjlighet för ungdomarunder att få tillgång till alkohol. Staten går också miste om skatt. Att tillverka vin i hemmet med så kallad snabbvinsats ärtillåtet och har blivit vanligt förekommande ;Snabbvinsatser säljs i dagligvaruhandeln utan några restriktioner och kanalltså köpas även av underåriga. Förfarandet är enklare än traditionell hemtillverkningoch ger vanligen en fårdig produkt på 2 3 månader. Frågor om hemtillverkning av vin har i olikaopinionsundersökningar ställts av IMU (1980) och (1982,1984 och 1988). I samtliga studier var det som svarade att de under desenaste 12 månaderna gjort vin av frukt och bär. Andelen som uppgav att detillverkat snabbvin ökade från 1980 till 1984 och 1988. Enligtberäkningar gjorda utifrån dessa undersökningar uppgick hemtillverkningen avvin till ca , till ca ochtill ca . Av tillverkningen det senare åretvar ca fruktvin och ca snabbvin. Somjämförelse kan nämnas att Systembolagets försäljning 1987 av lättvin uppgicktill ca . Siffrorna redovisas i CAN:s Rapport 89 Alkohol- ochnarkotikautvecklingen i . CAN påpekar att de redovisade siffrornasjälvfallet inte utgör någon exakt beskrivning av omfattningen avhemtillverkningen. De visar emellertid att hemtillverkat vin svarar för en inteoväsentlig del av den totala lättvinskonsumtionen. Reglerna om hemtillverkning av vin och frågan om de såkallade snabbvinsatserna har behandlats upprepade gånger i , dock utanatt leda till någon ändring av lagstiftningen i frågan. När frågan tidigare behandlats i har bl.a.konstaterats att svårigheter föreligger att med bibehållen rätt tillhemtillverkning av vin förbjuda saluförandet av snabbvinsatser. Problemensammanhänger bl.a. med att de ingredienser som ingår i snabbvin kan köpasseparat. Man har inte heller ansett det som en framkomlig väg att försökagenomföra en beskattning av snabbvinerna. råder allmän enighet om atthemtillverkning av vin i många fall innebär avsevärda problem frånalkoholpolitisk synpunkt och om att saluföringen av snabbvinsatser ter sigstötande i flera hänseenden. erinrade hösten 198ö om alt detinte är tillåtet att rikta marknadsföringen av vinsatser till ungdomar under 20år och om att alkoholhandelsutredningen föreslagit att man genom frivilligaöverenskommelser söker få till stånd en ytterligare begränsning eller nedtoningav marknadsföringen (SkU 1980/87:4 s. 12). Man ansåg att kommandeställningsta- gandentill utredningsförslaget borde awaktas och utgick också från att 1989/90:SoU2förhållandena på detta område skulle komma att uppmärksammas i arbetet inomAN-rådet. Med samma motivering avstyrktes motioner med krav på åtgärder motsnabbvinsatser (SkU 1987/88:5 s. 19). Inte heller socialutskottet ansåg att det fanns skäl föråtgärder från sida i frågan (SoU 1987/88:ly s. 6). Även avstyrkte skatteutskottet motioner medyrkanden om åtgärder mot snabbvinsatserna men ansåg då att frågan bordeuppmärksammas av regeringen och i det fortsatta arbetet med dealkoholpolitiska frågorna (SkU 1987/88:22 s. 18). Enligt motionärerna i motion So253 av m.fl.(c) finns det tecken som tyder på att hembränningen får allt större omfattningoch att den i allt fler sammanhang börjar bli socialt accepterad. Bl.a. sker enomfattande och öppen annonsering och försäljning av aktivt kol. Enligtmotionärerna måste samhället tydligare markera att hembränning inte ärtillåten. Detta kan enbart ske om polisen mer aktivt inriktar sig på dettabrott. Motionärerna hemställer att regeringen ges till känna vad som anförts ombehovet av insatser mot hembränningen (yrkande 4). Enligt statistik Försäljning, missbrukoch skador 1988 minskade antalet skäligen misstänkta fall av hembränningsbrottsom kommit till polisens kännedom från 1 1987 till 1988. Om ettexceptionellt fall med 400 registreringar räknas bort blir antalet 995det året. Om förändringen beror på polisens aktiviteteller en förändring i hembränneriet är, enligt , inte möjligtatt med säkerhet avgöra. Beträffande de inskrivningsskyldigas alkoholvanorredovisar CAN i Rapport 89 att nästan var tionde inskriven uppgivit atthan brukar berusa sig på hembränd eller denaturerad sprit. Andelen har varit istort sett då frågan först ställdes. CAN uppger vidare i sin Rapport 89 att andelen personersom uppgett att de druckit hembränd sprit år 1974var , 197Ö , 1980 , 1982 och 1985 . CAN påpekar dock attundersökningarna är genomförda av olika institut och att urvalsförfarandet ärnågot skiftande, varför det är svårt att bedöma i vad mån de skillnader som ärstatistiskt signifikanta motsvaras av faktiska skillnader. Enligt Sifos konsumtionsvaneundersökningar har andelen somdruckit sprit som inte köpts på Systembolaget minst av fyra ökatfrån ö % 1982 till II % 1985 och 1988. Utskottetbehandlade motioner om åtgärder mot 1989/90:SoU2hembränningen (yUrande till skatteutskottet SoU 1987/88:ly). Utskotteterinrade då om att alkoholhandelsutredningen föreslagit en skärpning avreglerna för hantering av aktivt kol, eftersom kolet ofta användes för reningvid olovlig tillverkning av sprit. Utskottet hänvisade också till att denregistrerade konsumtionen av alkohol (hembränt m.m.) var en fråga för AN-rådet.Utskottet förklarade sig se allvarligt på hembränning och utgick från attfrågan om skärpta regler övervägdes (yttrandet s. ö). instämdei socialutskottets uppfattning (SkU 1987/88:5 s. 19). I motion So313 av () yrkas attSystembolaget skall åläggas att ta emot tomburkar. Motionären anser inte attSystembolaget tar sitt ansvar för att skydda miljön. Trots att bolaget varje årsäljer ca 150 miljoner burkar öl vägrar man att ta emot några tomburkar.Motiveringen härför är att en försöksverksamhet med återlämning av burkar, somtidigare genomförts, visade dåligt resultat. Motionären anser dock attförutsättningarna numera är bättre, eftersom människors miljömedvetande nu ärväsentligt högre, liksom panten. Vid behandlingen av två motioner med samma innehåll våren1988 avstyrkte skatteutskottet motionerna och anförde. Utskottet har i och för sig förståelse för motionärernassynpunkt att Systembolaget bör delta i hanteringen av returförpackningar påsamma sätt som handeln i övrigt. Systembolaget lägger ned ett värdefullt arbetepå återvinningen av glas av olika slag. Däremot tar Systembolaget inte emotreturburkar, vilket beror på att en försöksverksamhet med mottagning iburkautomater enligt Systembolagets uppfattning visat ett så dåligt resultatför bolagets del att en sådan hantering inte skulle anses meningsfull. av burkarna återlämnades, och det skulle enligt uppgift kosta ca 20 milj.kr.att sätta in burkautomater i samtliga butiker. Vid bedömningen av denna frågabör man enligt utskottets uppfattning beakta att den endast torde ha enmarginell betydelse för allmänheten och för möjligheten att öka återvinningenav aluminiumburkarna. Systembolaget har endast 330 butiker i hela landet, ochdessa är dessutom inte lika tillgängliga eller attraktiva från denna synpunktsom t.ex. livsmedelsbutikerna. Mot bakgrund av det anförda finner utskottet intetillräckliga skäl för att ta något initiativ i denna fråga (SkU1987/88:22 s. 20). Teknisksprit i989/90:SoU2 I motion So30l av m.fl. (fp) hemställsatt hos regeringen begär förslag till insatser för att förhindra attteknisk sprit utnyttjas som berusningsmedel (yrkande 3). I motionen uppges att omkring 4 000 missbrukare bedömsnyttja teknisk sprit. Motionärerna anser det vara en viktig uppgift för socialkontorenatt uppmärksamma handeln på de restriktioner som redan nu finns. Dessutom ärytterligare centrala insatser nödvändiga för att stävja missbruket av teknisksprit, heter det i motionen. Förutom att genom avtal medförsäljarna försöker göra det svårare att komma över teknisk sprit börregeringen i samråd med producenterna försöka få till stånd enproduktutveckling som gör den tekniska sprit som säljs vid bl.a.bensinstationer oanvändbar som berusningsmedel. För försäljning av alkoholhaltiga preparat gäller sammaregler som för handel i allmänhet med det undantaget att preparaten inte fårsäljas, om det finns anledning att anta att varan skall användas i berusningssyfte(7 § lagen 11961:1811 om försäljning av teknisk sprit och alkoholhaltigapreparat, LFTA). Alkoholhaltiga preparat skall i princip vara denaturerade,dvs. ämnen skall tillsättas för att förhindra missbruk. ges därigenom enavskräckande smak och lukt. Denatureringen får dock inte göra varan direkthälsovådlig om den ändå förtärs. Preparatet måste också gå att använda till detavsedda ändamålet. genomförde en kommunenkät ommissbruk av alkoholhaltiga preparat. Syftet med enkäten var bl.a. att få enöversikt över situationen i hela landet och med detta som grund initiera åtgärdermot missbruket. Av enkätsvaren framkom att de flesta missbrukarna var män () och (). En tredjedel av alla kommuner (101) hade söktförebygga och/eller avhjälpa missbruket genom särskilda insatser. anordnade ett så kallat rådslagrörande missbruk av alkoholhaltiga preparat med företrädare för socialvården,polisen, nykterhetsorganisationer m.fl. Vid rådslaget konstaterades att dettotala antalet missbrukare av alkoholhaltiga preparat kan uppskattas till 4000 i landet och att de vanligaste preparaten är brännvätskor. Vidarekonstaterades att det i allmänhet rör sig om personer med ett långt framskridetmissbruk av såväl alkoholdrycker som tekniska alkoholprodukter. Motivet tillatt någon dricker dessa preparat i stället för varor från Systembolaget ärfrämst det låga priset men också tillgängligheten. har utgiviten rapport från rådslaget, PM 78/84, Socialutskottetbehandlade frågan om åtgärder mot missbruk av tek- 1989/90:SoU2 nisk spritsenast med anledning av motioner med samma syfte som den nuaktuella. Utskottet anförde därvid följande (SoU 1987/88:17 s. 30- 31). Utskottet vill ånyo understryka att missbruket av teknisksprit och liknande preparat är ett allvarligt problem. De missbrukare varom härär fråga är ofta de svårast skadade och mest vårdkrävande. hargivetvis ett ansvar för att även dessa missbrukare ges vård och behandling.Individinriktade åtgärder från sida är emellertidotillräckliga i dessa fäll. Enligt utskottets mening måste tillgängligheten av teknisksprit och alkoholhaltiga preparat nu begränsas. Detta kan främst ske genom enskärpning av bestämmelserna för försäljning. Vidare bör olika ersättningsmedelmed mindre risk för missbruk så långt som möjligt ersätta nuvarande preparat,främst T-röd. De angivna åtgärderna kan innebära vissa olägenheter för övrigakonsumenter. Detta måste dock accepteras. Regeringen bör enligt utskottets meningskyndsamt utarbeta åtgärdsförslag i enlighet med det anförda. Vad utskottet anfört om åtgärder mot missbruk av teknisksprit gav regeringen till känna. Regeringen har uppdragit åt att övervägaåtgärder för att minska missbruket av teknisk sprit och alkoholhaltigapreparat. Som ett led i regeringsuppdraget har träffat enöverenskommelse med olika branschorganisationer om att T-röd och liknandepreparat i enlitersförpackningar fr.o.m. endast skall säljasöver disk. redovisade socialstyrelsenuppdraget i en rapport till regeringen mot missbruk av tekniska alkoholprodukter.I rapporten anser att åtgärder mot missbruket av tekniskaalkoholprodukter bör inriktas mot två mål. Det första målet är att förhindrapågående missbruk. Det andra målet är att begränsa nyrekryteringen till gruppensom missbrukar sådana produkter. Eftersom de som berörs huvudsakligen är mycket gravaalkoholmissbrukare anser att det för att förhindra pågåendemissbruk i första hand krävs insatser på vård- och behandlingsområdet.Styrelsen kommer därför att översända sin rapport till landets samtligakommuner och länsstyrelser. föreslår även att medel avsätts fören utökning av bl.a. den analytiskt inriktade forskningen på området. Som stöd och komplement till insatserna på vård- ochbehandlings- . området och för att begränsa nyrekryteringen till gruppen sommissbrukar tekniska alkoholprodukter anser att det är viktigtatt handeln med de mest missbrukade tekniska alkoholprodukterna vissa alkoholhaltiga preparat begränsas. genom att de aktuella preparaten fortsättningsvis endast 1989/90:SoU2får försäljas över disk och genom att försäljningsförbudet i 7 § LFTAförtydligas, så att det i lagtexten uttryckligen anges att försäljning inte fårske till berusade personer eller till personer vars uppträdande i övrigt kan geanledning till antagande att medlet skall missbrukas. föreslår inga ändringsåtgärder vad gällerdenature-ring. Vid val av denaturering måste risken för missbruk vägas motarbetshygieniska, tekniska och industriella intressen, vilket begränsarmöjligheterna att förstärka denatureringen, heter det i rapporten. Styrelsenkommer dock att skärpa bevakningen av denatureringsfrågan. Alkoholproblemet är vårt lands största medicinska ochsociala problem. beräknas 6 000 7 000 människor dö en för tidig dödi alkoholrelaterade sjukdomar. Alkoholen är direkt orsak till vissa sjukdomaroch dessutom en bidragande orsak till en rad sjukdomstillstånd och utgör därfören stor belastning på sjukvården. Högkonsumenter har en högresjukskrivningsfrekvens, utnyttjar sjukvården mer och blir oftareförtidspensionerade. Det uppskattas att av alla vårdplatser inomakutsjukvården och av alla psykiatriska vårdplatser utnyttjas avpatienter med sjukdomar som orsakas av alkohol. Mellan 300 000 och 500 000svenskar beräknas ha så svåra alkoholproblem att det allvarligt påverkar derasarbete, familjeliv och hälsa. Av dem är åtminstone var femte kvinna. Förutommätbara skador orsakade av alkoholmissbruket tillkommer det lidande och denångest som alkoholmissbrukarna själva, deras familjer och närstående får utstå. Riktlinjerna för den nuvarande alkoholpolitiken beslutadesår . I regeringens proposition betonades att alkoholfrågan måste sättas ini sitt sociala och samhällspolitiska sammanhang. Åtgärder måste vidtas på enmängd områden i syfte att få ner alkoholkonsumtionen och alkoholskadorna.Riksdagen antog under bred enighet ett samlat alkoholpolitiskt program medtonvikt på socialpolitiska insatser i vid mening och ökade resurser tillförebyggande åtgärder och upplysningsverksamhet. Målsättningen är att begränsaden totala, alltför höga alkoholkonsumtionen och att komma till rätta medalkoholmissbruket. 1 riktlinjerna för alkoholpolitiken ingår en aktivprispolitik, restriktivitet och kontroll vid tillverkning och försäljning avalkohol, ekonomiskt stöd till organisationer och föreningar och en omfattandeopinionsbildning. När det gäller försäljningen av alkoholdrycker ansåg riksdagenatt restriktionerna borde begränsas till sådana som av en bred allmänhet kundeuppfattas som meningsfulla. antog tillsammans med över 30 andra länderinom 1989/90:SoU2 WHO:s europaregion ett hälsopolitiskt dokument om att bl.a.minska alkoholkonsumtionen med . Målet uppställdes motbakgrund av att undersökningar visade en markant ökning av alkoholkonsumtioneni de flesta europeiska länderna de senaste 25 30 åren och ett klart sambandmellan konsumtionsnivå, skadeutveckling och andelen storkonsumenter. Omtotalkonsumtionen minskar medför detta med stor sannolikhet en minskning avalkoholens skadeverkningar. I propositionen om utvecklingslinjer för hälso- ochsjukvården (prop. 1984/85:181) erinrade föredraganden, statsrådet , omdet av WHO angivna målet att minska alkoholkonsumtionen fram till år2000.