bet · GD01JoU16 · 1989-12-31 00:00:00 — blir i praktiken den myndighet somfår utfårda närmare föreskrifter om innehållet i livscykelspecifikationerna ochannat som rör inrapporteringen. 17 § Tillverkare eller importör skall skriftligendeklarera varans miljöeffekter (miljövarudeklaration). Denna skall finnas tillgänglig hos . Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer fårmeddela närmare föreskrifter om deklarationsskyldigheten. Livscykelspecifikationen såsom beskriven i 16 § skallligga till grund för miljövarudeklarationen. Denna information kan i denenklaste formen bestå av någon eller några sidor, vilka finns tillgängliga hostillverkaren eller importören, vilka skall vidareförmedia den till statensnaturvårdsverk, som i sin tur skall distribuera den till berörda ochkonsumenter som efterfrågar den. Den skall förutom alla miljörelate-radeegenskaper ange eventuellt existerande organisation för insamling/återtagningtill återanvändning eller återvinning. får ange närmarevad miljödeklarationen skall innehålla. 18 § Den som tillverkar varor eller i sin verksamhetförbrukar kemiska produkter eller varor skall upprätta och till miljö- och hälso skyddsnämnden offentliggöra materialbalanser. Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer får genärmare föreskrifter om tillämpningen av denna paragraf. Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer fårmedge undantag från bestämmelsen för enskilda näringsidkare, grupper avnäringsidkare och branscher där inlämnande av materialbalans är uppenbartobehövlig. I stället för att med mer eller mindre tillförlitligametoder mäta utsläppen från olika verksamheter skall miljö- och hälsoskyddsnämndenfå taga del av företagens materialbalanser. Dessa skall tillsändas nämndenårligen och de skall vara offentliga. Skyldighet att upprätta materialbalanser föreligger föralla som bedriver verksamhet, som alstrar avfall. Vissa näringsidkare alstrarstora mängder miljöfarligt avfall utan att producera varor, t.ex.kemtvätte-rier. På sådana verksamheter är denna paragraf också tillämplig. I materialbalansen skall näringsidkare redovisa vilkaråvaror och processkemikalier som används i verksamheten och den mängd somanvänts. Materialbalansen skall vidare ge upplysning om vilka mängderrestprodukter som uppstår och dessas kemiska sammansättning. Detta förfarandekommer att ge en rättvisare bild av verksamheters miljöpåverkan och kommer attunderlätta tillsynen. blir i praktiken den myndighet somfår lämna närmare föreskrifter om innehållet i materialbalansen, inrap porteringen till miljö- och hälsoskyddsnämnden och dennas tillsyn i 126 För att materialbalanserna på ett så korrekt sätt som 1989/90:JoU16 möjligtskall återge verkligheten är felaktigt upprättade materialbalan- Bilaga2 ser straffeanktionerade enligt 34 §. 19 § För att eliminera eller reducera mängden miljöfarligaämnen i avfallet eller för att eliminera eller reducera avfallsmängden får rege ringen eller myndighet som regeringen bestämmer besluta om att den produktansvarige åläggs 1. att utföra märkning, som specielltpekar på nödvändigheten av att lämna tillbaka varan efter dess användning, 2. att separat insamla, transporteraoch behandla varan, 3. att återtaga varan, 4. att införa pantsystem, 5. att följa särskilda föreskrifter ombeskaffenhet, inskränkningar i användningsområdet och förbud. Denna paragraf skall tjäna som ett smidigt instrument förstatens naturvårdsverk att snabbt kunna ingripa, när åtgärder behöver vidtagasför att styra avfallshanteringen i en för miljön positiv riktning. Märkningen enligt punkt 1 skall inte förväxlas med demiljövarudeklarationer som beskrivs i 17 §. Märkning enligt denna paragrafskall ske på själva produkten eller medfölja produkten på lämpligt sätt. Punkt 2 innebär att skall kunnafastställa att bestämda produkter, speciellt förpackningar bara får säljas påett avfallsavlastande sätt, speciellt i flergångsförpackningar eller på ettsätt som underlättar återvinning. Punkt 3 innebär en plikt för företaget att ta tillbakaprodukten för återanvändning, återvinning eller annan behandling, samt attåterläm-ningen skall säkerställas genom lämpliga återtagnings- och pantsystem. Punkt 4 innebär att produkten sedan konsumenten förbrukatden skall återlämnas på bestämt sätt, speciellt avskilt från övrigt avfall. Punkt 5 skall tillämpas, när statens naturvårdsverkbedömer att en produkt skall få användas endast för bestämda ändamål, i falldär mindre hälso- och miljöfarligt alternativ finns. 20 § För produkt eller vara som tillverkas, importeraseller överlåtes skall finnas registrerad produktansvarig. Förteckningöver produktansvariga föres av . För varje produkt skall det finnas någon som är ansvarig.Konsumenter skall lätt kunna erhålla information om vem som är ansvarig förviss produkt genom att vända sig till , som skall föraförteckning över produktansvariga. Genom att företagare genom denna lag blir skyldiga attansvara för sin produkt, upprätta materialbalanser ochlivscykelspecifikationer, lämna uppgifter till miljö- och hälsoskyddsnämnd omavfallets mängd och sammansättning blir utomståendes insyn i verksamhetenförbättrad. Information skall inte kunna hemlighållas med åberopande avkonkurrensskäl. Näringsfriheten får ge vika för hälso- och miljöhänsyn. Kommunalrenhållningsordning 1989/90:JoU16 21 § För varje kommun skall finnas en renhållningsordningsom skall ° innehållaföreskrifter om kommunensavfallshantering. I renhållningsordningen skall föreskrivas under vilkaförutsättningar undantag kan medges från renhållningsordningens föreskrifter.Frågor om undantag prövas av miljö- och hälsoskyddsnämnden. Det är viktigt att hålla avfallsplanen skild frånrenhållningsordningen för att betona avfallsplanens betydelse för denkommunala renhållningen. Renhållningsordningen prövas för antagande avkommunfullmäktige, men vinner inte rättskraft och kan inte överklagas av kommuninvånarna.Därför ingår avfallsplanen inte i renhållningsordningen utan skall prövas avkommunfullmäktige för antagande och därefter prövas för fastställelse avlänsstyrelsen. 21 26 §§ motsvarar 914 §§ i den nu gällanderenhållningslagen. 27 § Kommunen får föreskriva att avgift skall erläggasför sådan bortforsling och sådant slutligt omhändertagande av avfall som sker genom kommunens försorg enligt denna lag. Avgiften skall enligt kommunens bestämmande erläggas till kommunen eller till den som utför renhållningen. Denna paragraf motsvaras av 15 § i renhållningslagen. 28 § .avgiften för hushållsavfall skall vara årlig ellerpå annat sätt periodisk. Den skall bestämmas till högst det belopp som behövs för att täcka nödvändiga kapital- och driftskostnader för renhållningen. Från dessa kostnader skall avräknas kostnaderna för vad som kan belöpa på användning av anläggningar eller utrustning för annat ändamål än renhållning. För annat avfall får kommunfullmäktige anta taxa, som kaninnebära differentierade avgifter beroende på avfallstyp och separeringsgrad. Om kommunen uppdrar åt annan att utföra renhållningen, fåravtalet med denne läggas till grund för beräkning av avgiften, om intekostnaden därigenom blir väsentligt högre än om kommunen själv utförrenhållningen. Första och tredje styckena motsvaras av 16 § irenhållningslagen. För hushållstaxan föreslås ingen ändring. Denna lag gällerför allt avfall. Därför är paragrafen utökad med ett andra stycke, som angerhur taxan för industriavfall får sättas. Eftersom självkostnadsprincipengäller, vilket framgår av första stycket, skall kommunen ha rätt att ta uthögre taxa för sådant avfall, som kräver kostsammare behandling. För attunderlätta återanvändning och återvinning får kommunen ta ut differentieradetaxor beroende på separeringsgrad. Likställighetsprincipen måste dockupprätthållas, dvs. samma grunder skall tillämpas vid differentieringen, så attinte obefogad skillnad uppstår för olika företa- 29 § Avgiften skall utgå enligttaxa, som antas av kommunfullmäktige. 1989/90:JoU16 I taxan skall anges hur avgiften skall bestämmas när taxan saknar Bilaga2 tillämpligbestämmelse om avgift. Därvid skall de grunder som anges i 28 § beaktas. Taxan skall innehålla föreskrifter om vem som äravgiftsskyldig och till vem avgiften skall erläggas. Paragrafen motsvarar 17 § i renhållningslagen. 30 § Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmerkan införa avgifter på produkter, varor och avfall, om det är påkallat av miljö- eller resurshushållningsskäl. Paragrafen öppnar möjligheter att införa miljöavgifter somlett styr medel att minska avfallsmängden samt avfallets farlighet. Avgifterna kan innebära ett bra stöd för kommunerna i deras arbete ed att minska de totala avfallsmängderna. Införande av lagrummet utgör en förberedelse för att genomföra de förslag till ekonomiska styrmedel som miljöavgiftsutredningen kommer att presentera i sitt slutbetänkan de. 31 § Tillsynen över efterlevnaden av denna lag och medstöd av lagen meddelade föreskrifter utövas inom kommunen av miljö- och hälso skyddsnämnden. utövar den centrala tillsynen och utövar tillsyn inom länet. Det nya i denna paragraf är tillsättandet av en centraltillsynsniyn-dighet. Tillsynen enligt avfallslagen kräver en centraltillsynsmyndighet. Lämpligast för denna uppgift är , somredan är tillsynsmyndighet för efterlevnaden av miljöskyddslagen, lagen omkemiska produkter, förordningen om miljöfarligt avfall och hälsp-skyddslagensom alla innehåller bestämmelser om avfallshantering, i Verkets uppgjft är att meddela nödvändiga föreskrifter,att bistå övrig tillsynspersonal med råd och upplysningar om hur denna skalltillämpa den lagstiftning som den är utsedd att övervaka. Dessutom skall denfungera som en informtionscentral, som förser de regionala och lokalatillsynsmyndigheterna med det faktaunderlag, som karl anses erforderligt förett effektivt tillsynsarbete. myndigheternautan sådant stöd. 32 § För tillsynen har miljö- och hälsoskyddsnämnden rätt att få , tillträde till byggnader, lokaler och områden. Detåligger polisen att lämna det biträde som behövs för tillsynen. 33 § får meddelaförelägganden eller förbud som uppenbart behövs för att denna lag eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen skall efterlevas. I ett beslut om föreläggande eller förbud kan vite sättasut. Frågan om utdömandet av vitet prövas av . Iakttasinte ett föreläggande, får nämnden låta vidta åtgärden på den 129 32 och 33 §§ motsvarar renhållningslagens 22 och 23 §§. Ingen 1989/90:JoU16 Ansvar och besvär m.m. 34 § Den som med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot 4 §första stycket, 7 § första stycket, 9 § första och tredje styckena, 14 § första stycket, 16 § första stycket, 17 § ffirsta stycket, 18 § första stycket eller föreskrifter som har meddelats med stöd av dessa, dömes, om gärning en inte är ringa, till böter eller fängelse i högst . Sanktionssystemet kräver en grundlig översyn, vilketligger utanför detta förslag. Vi vill här endast markera att vissa åliggandenför såväl kommun som näringsidkare skall vara straffeanktionerade. 35 § Kommunfullmäktiges beslut att anta avfallsplanöverklagas genom kommunalbesvär. Beslut som meddelats av miljö- och hälsoskyddsnämndöverklagas till länsstyrelse. Länstyrelsens beslut överklagas tillKammarrätten. Beslut som meddelats av överklagastill regeringen. Denna lag träder i kraft den 1januari 1991. Genom denna lag upphävsrenhållningslagen (1979:596). Uppvaktningar ......................................................... ......... 23 Utskottet ................................................................. ......... 23 Tidigareriksdagsbeslut om avfallshantering m.m....... 23 Utgångspunkterför avfallshanteringen m.m............... 24 Producentensansvar m.m.......................................... ......... 27 Återanvändningoch återvinning................................. ......... 34 Källsorteringm.m........................................................ ......... 37 Vissaåtgärder på förpackningsområdet m.m............. 49 Överblickoch kontroll.................................................. 54 ()m.m............................................................... ......... 61 Slam frånkommunala reningsverk.............................. ......... 63 Internationelltsamarbete på avfallsområdet ........... 65 Hemställan.................................................................. ......... 69 Utgångspunkterför avfallshanteringen m.m............... ......... 69 Producentensansvar m.m.......................................... 69 Återanvändningoch återvinning................................. 70 Vissaåtgärder på förpackningsområdet m.m.............. 72 Överblickoch kontroll.................................................. 74 ()m.m............................................................... 75 Slam frånkommunala reningsverk.............................. 75 Internationelltsamarbete på avfallsområdet ........... 76 Bilaga 1Näringsutskottets yttrande 1989/90:NU7y . Bilaga 2Miljöpartiets förslag till lag om avfall och gotab 96525, 1990