bet · GD01SoU28 · 1989-12-31 00:00:00 — Godkännande av om barnets rättigheter 1989/90 SoU28 Ibetänkandet behandlas regeringens proposition 1989/90:107 om godkännande avFN-konventionen om barnets rättigheter och de motioner som väckts med anledningav propositionen. Dessutom behandlas tre motioner som väckts . Ett motionsyrkande om barnpornografi, som väckts med anledningav proposition 1989/90:70 om våldsskildringar i rörliga bilder m.m. behandlasockså. Socialutskottettillstyrker forslaget i propositionen att godkänner konventionen menavstyrker med anledning av motioner (m, c och mp) förslaget om en reservationsåvitt avser artikel 37 punkt c. Utskottet föreslår vidare med anledning av tvåc-motioner att som sin mening ger regeringen till känna att ennärmare analys än som varit möjlig i detta sammanhang bör göras av hur långtkonventionens krav i denna del får anses gå. Skulle denna anlys visa på någonbrist i svensk lagstiftning eller praxis på området bör en ändring på lämpligtsätt övervägas. Övriga motioner avstyrks. 11reservationer (m, fjj, c, v och mp) och två särskilda yttranden (fp resp. mp)har avgivits. Iproposition 1989/90:107 om godkännande av om barnetsrättigheter föreslår regeringen att godkänna konventionen medförbehåll beträffande bestämmelserna om åtskiljande av barn och vuxna i artikel37 punkt c. 1 1989/90. Motioner väckta med anledning av propositionen 1989/90:So49av m.fl. (m) vari yrkas 1. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om valfrihet för barnfamiljer, 2. att för att uppfylla konventionensartikel 34 beslutar om en fastställd åldersgräns för barn ipornografiska sammanhang i enlighet med vad i motionen anförts, 3. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om ändringar i lag för att säkerställa barns rättatt hållas avskilda från vuxna vid förvar, 4. att beslutar anta hela ombarnets rättigheter utan reservationer. 1989/90:So50av m.fl. (vpk) vari yrkas 1. att hos regeringen begär en ändring iförslaget till konventionstext i enlighet med vad som anförs i motionen, 2. att hos regeringen begär förslag tillsådan ändring i sekretesslagen, 7 kap. 4 § så att barn inte hindras att 0vetskap om sina biologiska föräldrar. 1989/90:So5lav m.fl. (s) vari yrkas 1. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om godkännade av FN:s konvention om barnetsrättigheter, 2. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om mindre organisationers möjligheter att delta iinformations- och utbildningsarbetet för att sprida kunskap om FN:s konventionom barnets rättigheter. 1989/90:So52av () vari yrkas att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om ändringar i svensk lagstiftning och andrarutiner för att skall kunna tillträda om barnsrättigheter. 1989/90:So53av m.fl. (c) vari yrkas 1. attriksdagen godkänner konventionen om barnets rättigheter utan reservation, 2. attriksdagen begär en rapport från regeringen till nästkommande om vilka åtgärder som vidtagits för att sprida information om konventionen och dess innehåll, 3. att som sin mening ger regeringen tillkänna att konventionen om barns rätt måste beaktas i det statligabiståndsarbetet, 4. att som sin mening ger regeringen tillkänna att förslaget om en barnombudsman bör förverkligas för att i vårtland bevaka de yngres rättigheter, 5.att som sin mening ger regeringen till känna att den /90:SoU28 bör verka för att inom en åtgärdsplan föruppföljning och efterlevnad av kommer till stånd. 1989/90:So54av m.fl. (mp) vari yrkas 1. att gör sådan ändring i lag omkriminalvård i anstalt m.fl. lagar som innehåller bestämmelser omfrihetsberövande så att konventionen kan godkännas utan av regeringen angivetförbehåll mot artikel 37 punkt c), 2. att hos regeringen begär utredning ochförslag till en grundlagSst princip om barnets bästa i så god tid att lagen kanträda i kraft under nästa valperiod, 3. att beslutar attkoncessionssystemet för lokala kabelsändningar skall omfatta alla typer avsatelliter, 4. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad som anförts om att i internationella sammanhang aktivt börverka för att åldersgränsen för att inte & använda barn i direktafientligheter höjs till . 1989/90:So55av m.fl. (c) vari yrkas 1. att godkänner konventionen om barnetsrättigheter utan reservation, 2. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om behovet av en familjepolitik som bygger påvalfrihet, 3. att beslutar om att införa en 18-årsgränsi 16 kap. 10 a §. Motioner väckta under den allmänna motionstiden 1989/90:So625av m.fl. (fp) vari yrkas 17.att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att , efter genomgång och eventuell nödvändig anpassning till svensk lagstiftning, föreläggs riks dagen för ratificering. ' 1989/90:So640av och () vari yrkas att begär attregeringen inrättar en nationalkommitté med uppgift att bevaka barnetsrättigheter i enlighet med . 1989/90:So645av m.fl. (s) vari yrkas 1. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om en omedelbar svensk ratificering av konventionenom barnens rättigheter, 2. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om ett särskilt organ med ansvar att se till attkonventionen genomförs i vårt land, 1. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i 1989/90:SoU28 motionen anförts om behovet av möjligheter förbarn- och ungdomsorganisationerna att genomföra en särskild upplysningsaktionkring , 2. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om att aktionen riktas främst till barnen ochmeddelar deras rättigheter att delta, S information och göra sin röst hörd. Motion väckt med anledning av proposition 1989/90:70 omvåldsskildringar i rörliga bilder m.m. och som kulturutskottet överlämnat tillsocialutskottet 1989/90:Kr5av m.fl. (m) yrkande 8, vari hemställs att beslutarom en fastställd åldergräns för barn i pornografiska sammanhang ienlighet med vad som i motionen anförts. Konstitutions-,justitie-, lag-, utrikes-, försvars- och socialförsäkringsutskotten har yttratsig över propositionen och motionerna. Yttrandena fogas till betänkandet somBilaga 16. Den20 , på trettioårsdagen av tillkomsten av FN:s förklaring ombarnets rättigheter, antog generalförsamlingen, efter ett långvarigt ochkomplicerat arbete, utan omröstning konventionen om barnets rättigheter.Konventionen öppnades för undertecknande . hade konventionen undetecknatsav 76 stater och ratificerats av två stater, och . Konventionenblir bindande för de stater som undertecknat och ratificerat den. Konventionenträder i kraft efter dagen för deponering av det tjugonderatifikations- eller anslutningsinstrumentet. För stat, som deponerarratificerings- eller anslutningsinstrument senare än denna dag, träderkonventionen i kraft efter det att dess instrument deponerats. Konventionenom barnets rättigheter består av en inledning och 54 artiklar. I en första del,omfattande artiklarna 141, ges bestämmelser i sak om barnets rättigheter.Dessa artiklar kan i sin tur delas in i grupper av bestämmelser om barnets rätttill liv och utveckling, bestämmelser om rätt till trygghet och skydd ochbestämmelser om rätt till egen talan och respekt. I del två, omfattandeartiklarna 4245, ges bestämmelser om hur efterlevnaden av konventionen skallkontrolleras I entredje del, omfattande de resterande artiklarna, ges 1989/90:SoU28bestämmelser om undertecknande, ratificering, anslutning och ikraftträdande. Bakgrundentill konventionen är naturligtvis barnens situation i världen . Ipropositionen beskrivs denna situation bl.a. på följande sätt. Håilftenav jordens befolkning utgörs av barn och ungdomar. I många länder i tredjevärlden är barns och ungdomars andel av befolkningen än större. Denverklighet som barn och ungdomar möter är i många länder och i många situationerlångt från den verklighet som eftersträvas i konventionen. Visserligen harförbättringar skett på vissa områden men på många andra har barn och ungdomarblivit mer utsatta . Särskilt i tredje världen har barns situation imånga avseenden försämrats. EnligtFN:s barnftjnd, , kommer ca 1,5 miljarder barn attfödas. Av dessa kommer 100 miljoner att dö såvida intelevnadsvillkoren för barn i tredje världen ändras radikalt under dettaårtionde. Till detta kan läggas, att undernäring och sjukdomar som ofta för livet är den framtid som väntar en stor del av tredje världens barn.Likväl har anslagen till hälsovård minskat i tre fjärdedelarav och länder. Mendet är inte enbart bamadödligheten och hälsoproblemen som utgör en så negativdel av verkligheten i tredje världen. Även på andra områden är situationenkatastrofal. Ett exempel: det finns nu mer är 900 miljoner analfabeter ochnästan alla lever i utvecklingsländerna. Manbrukar grovt räkna med att omkring en halv miljard människor är handikappade.En fjärdedel av dessa, 120 miljoner, är barn, men bara cirka en miljon @rhjälp. Antaletövergivna barn ökar, liksom ungdomsbrottslighet och drogmissbruk bland barnoch ungdomar. I synes barnprostitution och barnarbete tillta.Senare årtionden har vidare fört med sig inslag i barns verklighet som tidigareinte var lika förekommande, bl.a. miljöförstöringen och de lokala krig somfrämst drabbar civilbefolkningen. Miljöförstöringen drabbar särskilt barnen. Ivärldens olika konflikthärdar är barn soldater, medlemmar antingen i ordinariestyrkor eller i gerillagrupper och därmed aktiva deltagare i förhärjande ochdödande. Ettresultat av bl.a. de många konflikterna i världen är flyktingproblemet.Hälften av världens flyktingar, dvs. ca åttio miljoner individer är barn.Dessa barn lever under förhållanden som är upprörande och helt oacceptabla. Detär självklart att även barns och ungdomars själsliga utveckling i hög gradäventyras av dessa svåra materiella förhållanden. I sammanhanget får dock integlömmas bort, framhålls det i propositionen, att största delen av barnen ochungdomarna i vår del av världen lever under goda förhållanden och utvecklastill vuxna personer som väl förmår taansvar för sina liv. Även där de materiella 1989/90:SoU28 villkoren ärnågorlunda acceptabla far dock många barn och ungdomar illa. Frågor om anpassning av svenska bestämmelser och omförbehåll vid en ratificering Regeringenföreslår i propositionen att godkänner konventionen med visstförbehåll. Utskottet återkommer till denna fråga efter en genomgång av deartiklar som föranlett motioner. Iartikel 1 anges vad som avses med barn i konventionens mening. Enligt artikelnär varje människa under barn, om inte barnet har blivit myndigt tidigareenligt den lag som gäller för barnet. Ombudsmannenför etnisk diskriminering (DO) påpekar vid den remissbehandling som föregåttpropositionen att utlänningslagstiftningen bygger på ett familjebegreppinnefattande man, hustru och ogifta barn . DO anser att enanpassning av lagstiftningen måste ske utifrån artikelns definition av barn. Enligtföredraganden medför definitionen i och för sig inga problem för svensk del.Artikel 1 innebär inte att man i all nationell lagstiftning rörande barn ochungdomar måste ha en åldergräns av . Det är endast beträffande derättigheter som behandlas i konventionen som man har att utgå från att dessarättigheter avser alla personer . Imotion So52 av () yrkas ett tillkännagivande om att den svenskautlänningslagen bör anpassas till konventionens definition av barn (yrkandetdelvis). Socialförsäkringsutskottetframhåller i sitt yttrande 1989/90:SfU3y följande. har i denna fråga anfört i propositionen att artikeln inte innebäratt man i all nationell lagstiftning rörande barn och ungdom måste ha enåldersgräns av . Det är endast beträffande de rättigheter som behandlas ikonventionen som man har att utgå från att dessa rättigheter avser allapersoner . Motionen i denna del får anses besvarad med vad somsålunda anförts. Socialutskottetinstämmer i vad socialförsäkringsutskottet anfört och avstyrker därmed motionSo52 (fp) yrkandet delvis. Enligtartikel 3 skall vid alla åtgärder som rör barn barnets bästa komma i främstarummet. Principen gäller åtgärder som vidtas av ofientliga organ men ocksåsådana som vidtas av privata sociala väl-fårdsinstitutioner. Svensk rätt rörande barnoch ungdomar utgår från principen om Principenär förankrad i grundlagen genom bestämmel- ser i 1 kap. 2 §regeringsformen om att det grundläggande målet /90:SoU28 denoffentliga verksamheten skulle vara den enskildes välfård i olika avseenden.Det åligger därvid det allmänna att särskilt verka för social omsorg ochtrygghet och för en god levnadsmiljö. Principenom barnets bästa framgår uttryckligen av exempelvis vårdnadsregler iföräldrabalkens 6 kap. och av 27 § socialtjänstlagen. Principen uttrycks ocksåmen med andra ord än barnets bästa i t.ex. 1 § lagen (1980:621) med särskildabestämmelser om vård av unga (LVU) (jfr 2 och 3 §§ i den nya LVU som träder ikraft , prop. 1989/90:28, SoU 15, rskr. 112, SFS 1990:52) och i4 kap. 6 § om förutsättningar för adoption. Ävenvid utformningen av bl.a. reglerna om barn och unga i brottsmålsprocessen harprinciper om barnets bästa varit av grundläggande betydelse. Som exempel kannämnas 7 § lagen med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare, som medgerhäktning av den som är endast när det föreligger synnerliga skälför detta. Sådana skäl måste också enligt 30 kap. 5 § föreliggaför att någon skall kunna dömas till Sngelse för brott som han eller hon begåttföre fyllda . En domstol kan också döma till lindrigare straff än vad somär stadgat för brottet när den tilltalade är (29 kap. 7 §brottsbalken). Särskilda regler gäller vidare till skydd för barn sommålsägande (se bl.a. lagen, 1988:609, om målsägandebiträde) och när barn hörsunder förundersökning rörande brott (15-19 §§ förundersökningskungörelsen,1947:948). Enligtpropositionen är tillämpningen av denna princip en lagstiftningsfråga men ihög grad också en fråga om tillämpning av lagstiftningen och praktiskthandlande över huvud taget. Att barnets bästa skall komma i främsta rummetutesluter, enligt föredraganden, inte att även andra hänsyn får tas men innebäratt vad som bäst gagnar barnet i första hand skall vara vägledande. 1 motionSo54 av m.fl. (mp) hemställs att hos regeringen begär utredning och förslag till en grundlagsSst princip om barnets bästa i så god tid att lagen kan träda i kraft under nästa valperiod (yrkande 2). Av grundläggande betydelse i konventionen är, enligt motionärerna, att vid alla åtgärder som rör barn, vare sig de vidtas av offentliga eller privata sociala välfårdsinstitutioner, domstolar, administrativa myndigheter eller lagstiftande organ, skall barnets bästa komma i främsta rummet. Detta är, enligt motionärerna, en så viktig överordnad princip att den bör grundlagsfåstas i svensk rätt. Frågan är om det skall ske i form av ett målsättningsstadgande enligt 1 kap. 2 § regeringsformen eller som en tvingande grundläggande rättighet enligt 2 kap. regeringsformen. Konstitutionsutskottetanför i sitt yttrande I989/90:KU8y följande. Principenom barnets bästa är en av utgångspunkterna för den offentli ga verksamheten . Målsättningsstadgandet i 1 kap. 2 § regerings formen ger uttryck för detta genom att det allmänna åläggs att särskilt verka för social omsorg och trygghet och för en god levnadsmiljö. denna bakgrund saknas detenligt utskottet anledning att ytterligare befåsta principen genom ensärskild målsättningsbestämmelse i rege- 1989/90:SoU28 ringsformen. Ejheller anser utskottet det påkallat att utöka bestämmelserna om grundläggandefri- och rättigheter i 2 kap. regeringsformen med en bestämmelse om barnetsbästa. föreslår således att motion So54 yrkande 2avstyrks. Socialutskottetinstämmer i vad anfört och avstyrker därmed motion So54(mp) yrkande 2. Åtgärderför att genomföra de rättigheter som erkänns i konventionen Iartikel 4 förbinder sig konventionsstaterna att vidta lämpliga lagstiftnings-,administrativa och andra åtgärder för att genomföra de rättigheter som erkännsi konventionen. Av artikeln framgår att när det gäller ekonomiska, sociala ochkulturella rättigheter skall konventionsstaterna vidta åtgärderna medutnyttjande till det yttersta av tillgängliga resurser och, om det behövs, inomramen för internationellt samarbete. Bestämmelser om skyldigheten attinformera om konventionen finns i artikel 42 som behandlas under ett senareavsnitt. Innebördenav artikel 4 är, enligt föredraganden, att det inte är tillräckligt attgarantera rättigheterna i lag utan konventionsstaten har ett ansvar för attförhållandena på de olika områden som berörs av konventionen också rentfaktiskt motsvarar konventionens krav. Försvensk del torde det, enligt föredraganden, just vara tillämpningen av denlagstiftning som berör barn och ungdomar som kräver särskild uppmärksamhet.Verkligheten stämmer inte alltid överens med vad som sägs i våra regler och ien del fall uppnår vi inte de mål som är syftet med reglerna. Även om detta imycket är frågor som, enligt föredraganden, faller utanför de överväganden sombör göras i detta sammanhang innebär det att konventionen har en stor roll attspela i alla nationella sammanhang som har med barn och ungdomar att göra. Ipraktiken innebär artikeln, enligt föredraganden, att man måste ställa högrekrav på ett rikt land än ett fattigt. För del innebär det således, attvi måste ställa oss frågan: Gör vi tillräckligt för våra barn ochungdomar med hänsyn till att är ett förhållandevis rikt land? Frågankan, enligt föredraganden, naturligtvis knappast besvaras generellt men fårstor betydelse så fort vi har att ta ställning till resursanvändning inom barn-och ungdomsområdet. Imotion SoSl av m.fl. (s) hemställs om etttillkännagivande om vad som anförts i motionen om godkännande av konventionen(yrkande 1). Motionärerna framhåller att det är av vikt att så många länder sommöjligt ansluter sig till konventionen och vill understryka vikten av attSverige aktivt verkar för detta. FN-konventionenär avsedd att tillämpas på ett världsomfattande plan och motionärerna menardärmed att vissa åtgärder bör vidtas i sveiisk rätt och praxis, även om de inteär direkt påkallade av konven- I opinionsbildning och som vägledning /90:SoU28 andra länder,där åtgärder är behövliga, kan en sådan svensk anpassning till konventionenvara av stort värde. Imotion So645 (s) hemställs att ger regeringen till känna vad somanförts om ett säskilt organ med ansvar att se till att konventionen genomförsi vårt land (yrkande 2). bör enligt motionärerna i likhet med FNtillsätta en särskild genomförandegrupp med ansvar för att genomlysa samhälletsolika sidor och föreslå sådana åtgärder som behövs för att uppfyllakonventionens krav. Imotion So53 av m.fl. (c) hemställs att uttalar attförslaget om en barnombudsman förverkligas för att i vårt land bevakade yngres rättigheter (yrkande 4). Motionärerna anser att det är trist attdiskussionen om en barnombudsman ännu inte gett något synbart reslutat. Fråganbör nu enligt dem ges prioritet inom regeringen. Vad som krävs ärinstitutionellt stöd både att stärka minderårigas rättsliga ställning och attdet skapas resurser att övervaka mer tematiskt olika myndigheters handläggningav frågor som berör individer under . Det är enligt motionärerna integivet hur detta skall organiseras rent konkret, sannolikt kommer det att krävasolika, kompletterande lösningar. I detta sammanhang bör frågan inte bliliggande och lösningar bör sökas som respekterar frivilligorganisationernasviktiga roll i detta sammanhang. Desynpunkter som motionärerna för fram i motion SoSl stämmer enligt utskottet välöverens med dem som redovisas i propositionen. Något tillkännagivande medanledning av motionen behövs alltså inte. Motion SoSl (s) yrkande 1 avstyrks.Utskottet återkommer i det följande till frågor om anpassning av svenskabestämmelser med hänsyn till de olika artiklarna i konventionen. bör ansvaret för att tillräckliga åtgärder vidtas ligga på regeringenoch de berörda myndigheterna. Något behov av ett sådant särskilt organ somförordas i motion So645 finns inte enligt utskottet. Motion So645 (s) yrkande 2avstyrks därför. Utskottethar tidigare behandlat frågan om inrättande av en statlig barnombudsmannatjänst.I betänkandet 1989/90:SoU17 gjorde utskottet för ett par månader sedanföljande bedömning. Utskottetanser att barnens villkor i samhället och barnens utsatthet med rätta harkommit att uppmärksammas alltmer. Utskottet vill återigen understryka attutskottet ser positivt på åtgärder som syftar till en bättre bevakning avbarnens intressen. Inrättandet av en centralt placerad barnombudsmannatjänstkan vara en sådan åtgärd. Flera olika funktioner kan knytas till en sådanombudsman, t.ex. att skapa opinion i olika frågor som är viktiga för barn.Utskottet anser att förutsättningarna för att inrätta en statligbarnombudsmannatjänst på lämpligt sätt bör utredas ytterligare. Utredningen böravse, förutom arbetsuppgifterna för en barnombudsman och avgränsningen av dessauppgifter mot andra myndigheters och organisationers uppgifter, även de organisatoriskafrågorna och frågan om finansieringen av verksam- 1989/90:SoU28 heten.Sveriges åtaganden vid en ratificering av bör enligtutskottet också beaktas. anförde borde med anledning av de dä aktuella motionernasom sin mening ge regeringen till känna. Reservation avgavs av (m). Riksdagenföljde utskottet (rskr. Utskottetvidhåller sin redovisade inställning i fråga om inrättande av enstatlig barnombudsmannatjänst. Något nytt tillkännagivande till regeringen ifrågan är inte påkallat. Utskottet avstyrker därför motion So53 (c) yrkande 4. Utskottetåterkommer i ett senare avsnitt till ett motionsyrkande om inrättande av ennationalkommitté för Barnets rättigheter med uppgift att sprida information omkonventionen och dess innehåll. Imotion So53 (c) tas också upp två frågor om internationella insatser frånsvensk sida med anledning av konventionen. Iyrkande 3 hemställs sålunda att uttalar att konventionen om barnsrätt måste beaktas i det statliga biståndsarbetet. Enligt motionärerna bör densvenska biståndspolitiken både den bilaterala och den multilaterala utformas så att den blir barnorienterad. Konventionenblundar, enligt motionärerna, inte för att fattigare stater kan få problem attgenomföra en del rättigheter som kräver materiella resurser. Avsikten är attresursproblemen skall kopplas till en diskussion om bistånd. En bärande tanke ikonventionen är, enligt motionärerna, att dess genomförande är eninternationell angelägenhet. Inget annat fördrag om mänskliga rättigheter harett så tydligt samband mellan problem och bistånd. I andra fall talas det juinte sällan om att avbryta bistånd när en regering inte fyller måtten vadgäller mänskliga rättigheter. Här är alltså greppet det motsatta, åtminstoneså länge som vederbörande regering visar god vilja. Kopplingentill biståndet kommer, enligt motionärerna, att bli avgörande förkonventionens framtid. Att de fattiga staterna vågade acceptera konventionenslångtgående krav berodde nog just på löften om stöd från FN-organ och rikaländer. Svensk biståndspolitik bör enligt motionärerna uppfylla detta krav. Ipropositionen framhålls det internationella samarbetet som komplement tillutvecklingsländernas egna ansträngningar för att säkerställa de ekonomiska,sociala och kulturella rättigheterna. I artikel 45 ges också, påpekas det, denkommitté som skall granska efterlevnaden av konventionen en rätt attvidareförmedia, från en konventionsstat, en framställning om rådgivning ochbistånd till bl.a. , () och tillfrivilligorganisationer. Enligtföredraganden är det internationella biståndets volym otillräcklig. Det ärendast tre förutom , som nått upp till det av FN fastställdamålet för det officiella biståndets andel (0,) av bruttonationalprodukten.Det finns en klar överensstämmelse mellan de störstabidragsgivarnas, inklusive , inriktning i bi- 1989/90:SoU28 ståndssamarbetet ochstadganden och anda i konventionen om barnets I propositionen ges ettflertal exempel på detta.