bet · GD01UU22 · 1989-12-31 00:00:00 — Denna utveckling är glädjande och skallsjälvfallet, enligt vad utskottet redan anförde , bemötas positivt avden . skall den närhelsttillfålle ges påtala de brott mot mänskliga rättigheter som förekommer iAlbanien. Härmed får motion U623 (fp) anses besvarad. 6.Mänskliga rättigheter i /90:UU22 Utskottet har under en följd av år behandlat frågan ommänskliga rättigheter i , dels i samband med behandlingen av rapportenfrån den svenska delegationen vid ,dels i tidigare betänkanden om mänskliga rättigheter (/90:UU5). har vissa politiska fri- ochrättigheter återställts formellt och den turkiska regeringen har anslutit sigtill internationella folkrättsliga instrument avseende mänskliga rättigheter.Turkiet har accepterat behörighet att pröva klagomål frånenskilda. har anslutit sig till såväl FNs som Europarådetskonvention mot tortyr. För ytterligare formella framsteg mot ökad respekt förde rhänskliga rättigheterna i krävs dock i flertalet fall genomgripandelagändringar och i vissa fall ändringar i konstitutionen. Det är också ännu långt kvar innan de åtgärder somvidtagits för att höja respekten för mänskliga rättigheter praktiskt börjartillämpas t.ex. inom den turkiska rättskipningen. Enligt rapporter från AmnestyInternational är tortyr och misshandel fortfarande vanligt förekommande trotsTurkiets anslutning till internationella konventioner. Rättskipningen ärfortfarande långsam, vilket medför att flera av de massrättegångar sominleddes ännu inte avslutats (t.ex. rättegången mot denturkiska fackliga huvudorganisationen och mot fredsförbundet). Ett stort antal av de statstjänstemän som avskedades avmilitärregimen har fortfarande inte återfått sina tjänster. harinte utfårdats någon amnesti till de turkiska medborgare som flydde i början av1980-talet under militärregimen. Dessa kan därför inte återvända utan risk föråtal. Den fackliga lagstiftningen är trots vissa förbättringarfortfarande restriktiv och utestänger stora grupper av statsanställda frånstrejk- och föreningsrätt. Åsiktsfriheten är begränsad genom restriktiv tillämpningav förbudet i som syftar till att en "socialklass" eller religiös rörelse skall överta statsledningen. Den kurdiska minoriteten tillåtsinte använda sitt språk officiellt eller i skrift. Mycket återstår innan kan betraktas som enfullvärdig demokrati. ansökan om medlemskap i har ökatansträngningarna hos den turkiska regeringen att passa in i ett europeisktdemokratiskt sammanhang. har under en följd av år noga bevakatutvecklingen i och kritiserat de brott mot mänskliga rättighe- Även denna granskning har sannolikt bidragit 1989/90:UU22 till attpåskynda den demokratiska utvecklingen i . har i dettasammanhang spelat en aktiv roll. 1 och med att erkänt den individuella klagorättenkommer enskilda fall att kunna tas upp inför den europeiska kommissionen för demänskliga rättigheterna och vidare inför domstolen. Det står alltså därmed varoch en fritt att inför kommissionen påtala brott mot mänskliga rättigheter sombegås i . Detta innebär t.ex. att kurder i kan påtala brott motsina rättigheter. Antagandet av den europeiska tortyrkonventionen kommer attinnebära att den övervakningskommitté som skall tillse hur staterna efterleversina åtaganden besöker . Utskottet vill i detta sammanhang uttrycka sinoro över att tortyr fortfarande används i turkiska fångelser. Efter att ha tagit del av bl.a. rapporter från AmnestyInternational om fortsatta kränkningar av de mänskliga rättigheterna i Turkiet,bl.a. fortsatt tortyr i de turkiska fångelserna, får utskottet uttrycka sinstora oro över att situationen i inte synes förbättras utan snarareåter blivit sämre. Vad som i motionerna U624 och U641 yrkas om att återanmäla inför resp. bör, enligtutskottets mening, kunna övervägas i ljuset av den rapport som blir resultatetav ett besök av i . Med det ovan anförda får yrkande 1 i motion U624 (vpk) ochifrågavarande del av yrkande 4 i motion U641 (fp) anses besvarade. Inom ramen för den s.k. mekanismen i slutdokumentet frånESK-uppföljningsmötet i kan medlemsstaterna påtalavarandras brister i efterlevnaden av de åtaganden som gjorts avseende mänskligarättigheter. Även vid konferensen om den mänskliga dimensionen tasmissförhållanden upp i olika länder. Den svenska delegationen tog upp Turkietvid det möte avseende den mänskliga dimensionen som hölls i i juni 1989.Turkiet kan enligt utskottets uppfattning även tas upp vid nästa möte iår om den mänskliga dimensionen, bl.a. vid behandlingen av frågor om nationellaminoriteter. Möjligheterna att övervaka väg mot demokrati ochmänskliga rättigheter är alltså många. spelar här en unik roll.Utskottet utgår från att regeringen och den svenska parlamentarikerdelegationenäven fortsättningsvis kommer att noga följa denna fråga och ta erforderligainitiativ. Det är utskottets förhoppning att utvecklingen avseende respektenför mänskliga rättigheter åter skall vända i en positiv riktning. I den mån kurdernas mänskliga rättigheter kan tas upp tillbehand ling i inkluderas även den turkiska regeringens behandling av den kurdiska minoriteten. Som utskottet tidigare fram fört bör regeringen fortsätta ansträngningarna att ta upp kurdernas mänskliga rättigheter till behandling i FN. Möjligheternaatt tillsätta en särskild rapportör som skall bevaka de 1989/90:UU22 mänskligarättigheterna i , vilket yrkas i motion U624 (vpk), anser utskottetemellertid vara små. De särskilda s.k. tematiska rapportörer somtillsätts av kan även undersöka förhållanden i (t.ex.rapportörer som bevakar tortyr och ofrivilliga försvinnanden). Med det ovan anförda avstyrks yrkande 3 i motion U624(vpk). Yrkande 2 i motion U624 (vpk) och kvarvarande del av yrkande 4 i motionU641 (fj)) får anses besvarade. Det kurdiska folkets mänskliga rättigheter Utskottet har under en lång följd av år tagit uppkurdernas situation (/90:UU5). En utförlig beskrivning av detkurdiska folkets situation och geografiska belägenhet har givits under tidigarebehandling av frågan, och utskottet får hänvisa till dessa. (UU 1983/84:12, UU1985/86:2 och 21, UU 1987/88:4 samt 1988/89:UU6). Den kurdiska befolkningen finns utspridd över ettgränsområde mellan sex länder: , , , , ochLibanon. Den största befolkningruppen finns i och beräknas uppgå till1012 miljoner kurder. Ca 5 miljoner beräknas bo i , 2,5 miljoner i ,800 000 i och mindre grupper i och . De kurdiska minoritetsgrupperna lever i en utsattsituation i synnerhet i . Förföljelserna mot den kurdiskaminoritetsbefolkningen har i efter krigsstilleståndet med tagit sigbestialiska uttryck genom bombningar av byar och genom användandet av kemiskastridsmedel mot bl.a. kvinnor och barn. Det sålunda upptrappade våldet ochförbrytelserna mot kurderna är bestraffning för att den kurdiska motståndsrörelsenstödde under kriget. Tiotusentals kurder har på grund av detta flytt frånsina hem, och många lever nu i svåra förhållanden i flyktingläger. Storagrupper har deporterats från de norra kurdiska områdena i landet till södraIrak. som den kurdiska minoriteten i den irakiskagrundlagen tillförsäkrats etniska och kulturella garantier samt regionalautonomi med visst självstyre framför allt i kulturella frågor, pågår medvetnaansträngningar från den irakiska regimen att assimilera den kurdiskabefolkningen och utplåna dess kurdiska särart. Samma politik förs i ,där bl.a. det kurdiska språket är förbjudet. Det ärenligt utskottets mening oacceptabelt att kurdernas mänskliga 1989/90:UU22 rättigheterinte respekteras i de länder där de lever som minoritetsgrupp. De, liksomandra minoriteter, bör få leva i fred, få del av den ekonomiska utvecklingenoch bibehålla sina kulturella särdrag. försökte under årets möte med tillsammansmed andra stater att åter ta upp brott mot de mänskliga rättigheterna,bl.a. kurdernas situation, till behandling. Detta lyckades tyvärr inte på grundav irakiskt motstånd med stöd av huvudparten av i . kritiserade i ett inlägg vid MR-kommissionendå bl.a. situationen för den kurdiska minoriteten togs upp. Den särskilde representant som tillsattes avMR-kommissionen för att undersöka brotten mot mänskliga rättigheter i Irantilläts besöka . Rapportören skall senarei år ånyo besöka . Den kurdiska minoritetens situation kan därvid ävenstuderas. Den rapportör som undersöker fall av summariska rättegångar ochutomrättsliga avrättningar har även studerat , bl.a. avrättningarna avfångar som uppges vara medlemmar av eller sympatisörer till organisationer somstår i opposition till regeringen. Regeringen bör enligt utskottets uppfattning fortsättaansträngningarna att ta upp kurdernas mänskliga rättigheter till behandling iFN i syfte att förmå de länder där kurderna bor att respektera denna minoritetsrättigheter. Kriget mellan och förde med sig oerhörda mänskligalidanden inte minst bland kurderna. Det är utskottets förhoppning attfredsförhandlingarna mellan och även skall behandla kurdernassituation. Utskottet får liksom tidigare beklaga svårigheterna medatt väcka en bred internationell opinion i FN för den kurdiska frågan i sinhelhet. Som utskottet tidigare framfört är inte primärtforum för frågor rörande kurdernas situation och rättigheter, eftersom Turkietendast är ett av de länder som har en kurdisk minoritet. Det faktum att Turkietnu erkänt den enskilda klagorätten i gör det dock möjligt även förden kurdiska minoriteten i att väcka talan. Inom ramen för det svenskaengagemanget för en demokratisk utveckling i torde också kurdernasrättigheter kunna bevakas. Utskottet utgår ifrån att regeringen tar alla tillfållen iakt att främja kurdernas mänskliga rättigheter såväl i internationella fora somgenom bilaterala kontakter med de berörda länderna. Härmed får motion U626 (m), berörd del i yrkande 11 imotion U641 (fp), yrkande 8 i motion U642 (c), yrkandena 13 i motion U654 (mp)och yrkandena 1 3 i motion U655 (vpk) anses besvarade. Ekonomiska sanktioner mot , och , vilketföreslås i motion U655 (vpk), är dock enligt utskottets uppfattning inte en framkomlig väg. Enligt praxis skall ekonomiska sanktioner mot ett land endast vidtas efter beslut eller rekommendation av FNs säkerhets råd. (Undantag är sanktioner mot ). 3 1989/90. Härmedavstyrks yrkande 7 i motion U655 (vpk). Motionerna U654 (mp) och U655 (vpk) tar upp de kurdiskaflyktingarna som flytt från och lever i mycket svåra förhållanden iflyktingläger i . Utskottet får i likhet med motionärerna i U654 (mp)djupt beklaga att UNHCR ännu inte kunnat få komma in och bistå flyktingarna ilägren. Enligt vad utskottet erfarit kan en lösning snart vara förestående.Sverige har ställt 4 milj.kr. till UNHCRs förfogande för detta arbete.Regeringen har vid ett flertal tillfållen både till och till UNHCR uttrycktoro över att biståndsprojekt inte kommit i gång liksom över UNHCRs bristandeinsyn i lägren. Flyktingarna i lägren lever under mycket svåra förhållanden.Detta gäller inte minst barnen. Utskottet delar den oro för föräldralösa barnoch handikappade barn som framförs i motion U655 (vpk). Utskottet utgår frånatt de biståndsinsatser som redan gjorts och som görs även riktar sig tilldessa utsatta grupper. Enligt vad utskottet erfar bidrar ochSvenska röda korset med 3 milj.kr. för insatser i flyktinglägren. Härmed får yrkande 4 i motion U654 (mp) och yrkandena 46i motion U655 (vpk) anses besvarade. Mänskliga rättigheter kränks i . Som utskottet redantidigare i detta betänkande konstaterat begås ytterst allvarliga kränkningar avden kurdiska minoritetens mänskliga rättigheter. Tortyr, försvinnanden,fångslanden på politiska grunder, summariska rättegångar m.m. förekommerutbrett och riktar sig även mot andra befolkningsgrupper i . I motionerna U641 (fp) och U642 (c) yrkas att den svenskarepresentanten i aktualiserar frågan om en särskild rapportörför granskning av anmälda brott mot de mänskliga fri- och rättigheterna iIrak. Som utskottet redan tidigare i detta betänkande anfört harbl.a. vid upprepade tillfållen sökt ta upp de brott som den irakiska regeringen begår mot mänskliga rättigheter till behandling i MR- kommissionen. har detta inte lyckats eftersom har förmått en majoritet av medlemmarna i kommissionen att rösta för att frågan inte skall behandlas. Vid årets möte med kommissionen behandlades en inbjudan till underkommissionens för förhindrande av diskrimine ring och skydd av minoriteter medlemmar att besöka . En resolu tion med syfte att formalisera inbjudan och hemställa en rapport från besöket till kommissionens nästa möte föranledde emellertid att återta inbjudan. Utskottetutgår ifrån att regeringen fortsätter sina ansträngningar att 1989/90:UU22 ta upp detirakiska förtrycket av mänskliga rättigheter till behandling i MR-kommissionenoch därmed också aktualiserar frågan om en särskild rapportör. Därmed får ifrågavarande del av yrkande 11 i motion U641(fp) och yrkande 15 i motion U642 (c) anses besvarade. 1 motionerna U642 (c) och U650 (vpk) tas den iranskaregeringens brott mot de mänskliga rättigheterna upp. Som utskottet redan tidigare konstaterat har MR-kommissionenssärskilde representant för äntligen tillåtits besöka landet. I denrapport över besöket som representanten framlade vid årets möte medMR-kommissionen konstaterar rapportören att vissa förbättringar skett i skyddetav de mänskliga rättigheterna i . Exempel härpå var ökad tolerans avbahaierna även om det officiella förbudet för dem att utöva sin religionfortfarande bestod. Allvarliga anklagelser om missförhållanden framfördesockså i rapporten t.ex. misshandel och tortyr och att personer som officielltavtjänat frihetsstraff kvarhållits i fångelset eller avrättats. Rapportörenanser att förhållandena i landet påfordrar ett nytt besök. Ett sådant ärplanerat till . Den resolution avseende rapportörens rapport som antogs iMR-kommissionen var mycket återhållsam. ansåg sig därför inte kunnaställa upp som medförslagsställare. Rapporten har också utsatts för stark kritik avoppositionen i , dels för alltför stor återhållsamhet hos rapportören, delsför att iranska myndigheter på olika sätt hindrat rapportören från atteffektivt kunna genomföra sitt uppdrag. Utskottet utgår från att regeringen även fortsättningsvisarbetar för att brott mot de mänskliga rättigheterna uppmärksammas ochpåtalas t.ex. i samt vid bilaterala kontakter. Därmed får yrkande 14 i motion U642 (c) och motion U650(vpk) anses besvarade. I motion U606 (fp) yrkas att aktivt bör stödja detarbete som bedrivs avMR-kommissionens särskilda kommitté som har till uppgift attundersöka israeliska åtgärders inverkan på situationen för mänskli- 35 garättigheter i de ockuperade områdena. fördömde vid årets möte med MR-kommissio- 1989/90:UU22 nenIsraels fortsatta kränkning av det palestinska folkets mänskliga rättigheteroch röstade för den resolution som kommissionen antog om mänskliga rättigheteri det ockuperade . Resolutionen baseras bl.a. på den särskilda kommitténsrapport. Utskottet får anledning återkomma till konflikten iMellanöstern och till situationen på de ockuperade palestinska områdena.Tidigare har utskottet uttalat sig i frågan i bl.a. betänkande 1989/90:UU3. Därmed fåryrkande 3 i motion U606 anses vara besvarat. Utskottet har under en följd av år behandlat situationen iAfghanistan, senast (1989/90:UU2). Efter det att de sista sovjetiska trupperna i enlighet medGenéveöverenskommelserna () lämnade den 15 februari1989 har stridigheterna fortsatt mellan Mudjahedin (de stridande delarna avmotståndsrörelsen som befinner sig inne i ) och den SovjetstöddaKabulregeringens trupper. fortsätter att med bl.a. vapenleveranserstödja regeringen under ledning av president . fortsätter atttillsammans med stödja Mudjahedin. Stridigheterna förmodas komma attfortsätta. Den interimsregering som bildades av de sju partier sombefinner sig i landsflykt i i (islamiska enhet)har splittrats på grund av motsättningar mellan vissa av partierna. En del avdessa (Jamiat-partiet och Hezb-i-Islami) bekämpar varandra inne i . Den fråga som kan sägas vara grunden till konflikten iAfghanistan, vem som politiskt skall styra landet, berördes inte iGenéveöverenskommelserna. Motståndsrörelsen var ej part vid överenskommelsernaoch menar att dessa slöts över dess huvud. På grund av de fortsattastridigheterna kvarstår flyktingproblemet. Ca 5 miljoner flyktingar har tagitsin tillflykt till (3 miljoner) och (2 miljoner). Ett stort antalafghaner befinner sig fortfarande på flykt inom landet. som den sovjetiska ockupationen avAfghanistan varade krävde i årliga resolutioner deutländska truppernas tillbakadragande från landet och det afghanska folketsrätt till självbestämmande. Den har upprepade gånger i FNsgeneralförsamling uttryckligen ställt sig bakom resolutionens krav. Under 1989års generalförsamling krävde att FN via säkerhetsrådet tar sitt ansvaroch bidrar till genomförandet av en fredlig lösning på konflikten i . tillsattes en särskild rapportör för att granskasituationen när det gäller de mänskliga rättigheterna i . I likhet presenterade denne till årets möte med en rapport om situationen som byggde på information inhämtad såväl 36 iAfghanistan som i flyktingläger i och . framhöll isin rapport att situationen vad gäller de mänskliga rättighe- 1989/90:UU22terna inte förbättrats efter det sovjetiska uttåget. Den väpnade konfliktenkvarstod och förorsakade alltjämt enormt mänskligt lidande och ledde till att 5miljoner flyktingar fortfarande stannade i exil. Oröjda minfålt i fleraprovinser var vidare ett hinder för att flyktingarna skulle kunna återvända.Enligt rapportören uppgick den officiella siffran för antalet politiska fångartill 3 000. Vissa förbättringar hade dock skett av förhållandena i fångelserna.Rapportören betonade i sina rekommendationer till kommissionen att alla parter ikonflikten måste respektera den humanitära rätten. Den fortsatta konflikten i innebär ohyggligalidanden för befolkningen dels den som är kvar inne i landet, dels den sombefinner sig i flyktingläger i eller . Avsaknaden av en lösning påkonflikten hindrar främjandet av de mänskliga rättigheterna. Utskottet fåråter framföra förhoppningen att såväl krigföringen som de utländskavapenleveranserna till de stridande parterna i skall upphöra ochatt en politisk lösing skall komma till stånd som tillgodoser det afghanskafolkets önskemål. Det är av största vikt att flyktingarna får återvända för attåter i fred kunna bygga upp sitt land. Utskottet utgår från att den svenskaregeringen fortsätter det humanitära biståndet till såväl flyktingarna som denödlidande inne i . Den önskan att hålla siginformerad om utvecklingen i bör naturligtvis även i fortsättningeninnebära kontakter med samtliga berörda parter inkl. den afghanskamotståndsrörelsen. Det afghanska folkets rätt till självbestämmande,oberoende, fred och att utan inblandning och påtryckning utifrån välja sitteget ekonomiska, politiska och sociala system har, vilket framgår avbakgrunden till detta betänkande, åter och åter igen fastslagits av FNsgeneralförsamling. ställer sig bakom FNs krav. Utskottet välkomnar det faktum att internationellarödakorskommittén numera tillåts besöka alla delar av . Härmed får yrkandena 1 5 i motion U629 (m) ansesbesvarade. I motion U642 (c) yrkas att regeringen i sina kontaktermed unionen påtalar vikten av att aktivt deltar i minröjningsarbetet i . Enligt av vad som ovan framgår var mineringen och behovet att få bort minorna en av de frågor som togs upp av den särskilde rapportören i dennes rapport inför . Min röjning ingår även som ett prioriterat område i det återuppbyggnads program som FN planerar. Insatserna på detta område har på grund av de fortsatta stridigheterna fått inriktas på förebyggande utbildning bland flyktingarna så att dessa när de återvänder själva skall kunna upptäcka och oskadliggöra minor, '->m utskottet konstaterat - tidigareskulle minröjningsarbetet när dett :n komma i gång i större skala naturligtvis underlättas av ett sovjetiskt deltagande. Utskottet 1989/90:UU22 utgår frånatt regeringen i relevanta sammanhang tar upp denna fråga med sovjetiskarepresentanter. Därmed får yrkande 9 i motion U642 (c) anses besvarat. Utskottet har under en lång följd av år behandlatmänskliga rättigheter i , i synnerhet vad avser Östra Timors rätttill självbestämmande (/90:UU5). Den har tagit avstånd från Indonesiensinvasion och annektering av som ägde rum . Denna åsikt harunder årens lopp redovisats offentligt upprepade gånger. Det är uppenbart att under de drygt14 år som förflutit efter invasionen successivt blivit allt fastare inlemmat iIndonesien. Detta har föranlett allt fler länder i världen att konstatera attIndonesien har överhöghet över . En viss motståndskamp, ledd av Fretilin, torde förekomma,men den är av allt att döma av begränsad omfattning. FNs generalsekreterare har generalförsamlingensuppdrag att genom konsultationer med alla berörda parter söka nå en lösning påden otillfredsställande situationen. Dessa konsultationer har intefått något genombrott. Östra Timor-frågan har inte förekommit pågeneralförsamlingens dagordning, bl.a. i avvaktan på att generalsekreterarenskonsultationer skall ge något resultat. Vad gäller (tidigare Västpapua) antoggeneralförsamlingen en resolution rörande Västpapuas införlivande medIndonesien. röstade för resolutionen. Resolutionen rör tillämpningenav överenskommelse mellan och den tidigare kolonialmaktenNederländerna om (Västpapua). Efter FN-ledda förhandlingar hade överenskommitsatt skulle överta administrationen över den holländska kolonin föratt hålla folkomröstning om områdets fortsatta status. Självbestämmandetgenomfördes på indonesiskt vis med tillsatta konsultativa församlingaruppgående till sammanlagt 1 025 personer. Församlingarna röstade enhälligt föratt Västpapua skulle fortsätta att ingå i . Den representant som FNtillsatt för att följa självbestämmanderättsakten konstaterade i sin rapportatt en sådan ägt rum i enlighet med indonesisk praxis samt med de begränsningarsom följt av territoriets geografiska karakteristika och den allmänna politiskasituationen i området. Situationen när det gäller de mänskliga rättigheterna iIndonesien är inte tillfredsställande. Ett undantag är religionsfriheten medförhållandevis stor tolerans. Tortyr och misshandel av fångar förekommer, människor försvinner, rättssäkerheten är liten, 1989/90:UU22 domstolarnaär både ofria och korrumperade. Situationen bedöms vara sämst i ochpå . Organisationer som bevakar och försvarar mänskligarättigheter tillåts. ICRC får fritt verka i . Sedan den 1 januari1989 behöver utlänningar inte tillstånd för att besöka . Besökstillståndkrävs däremot för utlänningar på . ICRC har dock insyn även där. FNs underkommission för förhindrande av diskriminering ochskydd av minoriteter antog vid sitt möte en resolution om ÖstraTimor. I resolutionen anmodas bl.a. den indonesiska regeringen att tillåtabesök på av MR-organisationer. Den svenska inställningen till den otillfredsställandesituationen på är välkänd för den indonesiska regeringen. Våruppfattning har redovisats upprepade gånger. Det är åter utskottets förhoppning att konsultationerna iFNs generalsekreterares regi skall leda till en lösning som går dentimoresiska befolkningens legitima önskemål till mötes. Detta kan självfalletinnebära anordnandet av folkomröstning. Vad gäller får utskottet konstatera att Sverigeaccepterade Västpapuas införlivande med genom ett antagande av resolution2504 (XXTV) . Frågan om direkt stöd till Fretilin och OPM har, vad avserden förstnämnda befrielserörelsen, tidigare behandlats av utskottet. Utskottetkonstaterade då (1989/90:UU5) att direkta bidrag till befrielserörelser enligtsvensk praxis endast bör utgå om i en resolution medsvensk anslutning uttalat sig till förmån för ett sådant stöd. Detta är intefallet vare sig med Fretilin eller OPM. Därmed avstyrks yrkandena 2 och 5 i motion U618 (mp) samtyrkande 5 i motion U630 (vpk). Yrkande 4 i motion U630 (vpk) får ansesbesvarat. De brott som begås mot mänskliga rättigheter i ÖstraTimor, på och i måste fördömas.