bet · GD01SoU9 · 1989-12-31 00:00:00 — Ibetänkandet behandlas förslagen i prop. 1988/89:138 om riktlinjer förspecialiseringstjänstgöring för läkare m.m. och de motioner som väckts medanledning av propositionen. I betänkandet behandlas också ett antal motionersom väckts under allmänna motionstiden . Betänkandetbehandlar vidare läkarförsörjningen och frågan om läkarna skall ha rätt tilltillsvidareanställning under specialiseringstjänstgöringen. I syfte att fådessa frågor belysta har utskottet hållit en utfrågning med företrädare försocialdepartementet, . , SamverkansnämndenNorra Sjukvårdsregionen, universitets- och högskoleämbetet (UHA), och . Närdet gäller läkarförsörjningen erinrar utskottet om sina tidigare uttalanden omatt samhället inte kan acceptera den brist på läkare som råder i vissa delar avlandet och inom vissa prioriterade specialiteter. Utskottet har vid fleratillfållen efterlyst en samlad redovisning från regeringens sida för hurregeringen ser på problemen med läkarförsörjningen. Även om vissaförhoppningar nu kan knytas till ett förändrat system för planering ochfördelning av läkarresurserna tillgodoser inte vad som anförs i propositionenkraven på en sådan samlad redovisning. Utskottet anser därför att regeringenbör återkomma till med en redovisning och en analys beträffande dengeografiska och verksamhetsmässiga fördelningen av läkarna. Effekterna av deolika förslag som lagts fram i utredningar och rapporter men även i motionertill behöver belysas. Regeringen bör göra en förutsättningslösprövning av vilka åtgärder som lämpligen bör företas för att målsättningen omen rättivs fördelning av vårdresurserna skall uppnås. Utskottet delar denuppfattning som kommit till uttryck vid utskottsutfrågningen att det behövs enstörre flexibilitet när det gäller fördelningen av utbildningsplatser tillbristområden. Utskottet anser därför att även de framtida utbildningsbehovetbör belysas i sammanhanget. anfört bl.a. med anledning av vissa motioner (fp, m och c) föreslåsriksdagen ge regeringen till känna. Ifråga om kraven på tillsvidareanställning för läkare har utskottet för sin delvid en samlad bedömning av de argument som åberopats 1 1989/90. 1989/90 SoU9 för attbehålla systemet med visstidsförordnanden och de argument 1989/90:SoU9 som talarför att läkare bör vara tillsvidareanställda funnit att övervägande skäl talarför att läkare under sin specialistutbildning bör ha samma anställningstrygghetsom de flesta andra grupper i samhället och att de alltså bör kunna förordnastills vidare på sina tjänster. Utskottet anser det emellertid samtidigtväsentligt att ett nytt vidareutbildningssystem tillgodoser kraven på såväl engenomströmning i systemet som en rättvis fördelning av läkarresurserna. Utskottet anser att undantag måste kunna göras bl.a. närdet gäller läkartjänster vid de s.k. undervisningssjukhusen. När det gällerfrågan om tillsvidareanställningen bör avse viss klinik eller visst landstingsområdefinner utskottet det angeläget att en tillsvidareanställning underspecialiseringstjänstgöringen kan förenas med en tjänstgöringsskyldighet inomlandstingsområdet. Regeringen bör återkomma till med ett lagförslagsom kan tillgodose de av utskottet framförda kraven. anfört föreslås ge regeringen till känna. Utskottets m-, fp- och c-ledamöter har avgivit enreservation beträffande del av motiveringen. Reservanterna anser att frågan omtillsvidareanställningen bör avse viss klinik eller visst landstingsområde iförsta hand är en fråga för arbetsmarknadens parter och förutsätter att den kanlösas i avtalsförhandlingar mellan berörda parter. Utskottet tillstyrker i övrigt regeringens förslag tillriktlinjer för läkares specialiseringstjänstgöring. Utskottet avstyrker övriga motionsförslag. Utskottets fp-och c-ledamöter reserverar sig till förmån för ett motionsyrkande omspecialistutbildning till allmänläkare. I övrigt föreligger sju reservationer(m, fjp, mp) i huvudsak till förmån för egna motionsyrkanden. Ett särskiltyttrande (m) har avgivits. I proposition 1988/89:138 har regeringen() föreslagit dels att godkänner de riktlinjerför läkares specialiseringstjänstgöring som angetts i propositionen (avsnitt4.1 och 4.2), dels att tar del av vad som anförts i propositionen omläkares allmäntjänstgöring (avsnitt 3 och 5.3), specialiseringstjänstgöringsåvitt gäller praktisk tjänstgöring, anställningsform, systematisk utbildningoch kvalitetskontroll (avsnitt 4.3-4.Ö), det nordiska samarbetet (avsnitt 4.7)och ytterligare planeringsåtgärder för fördelning av läkararbets-kraften(avsnitt 5.4). Motioner 1989/90:SoU9 Motioner väckta med anledning av propositionen 1988/89:5o36av Margö m.fl. (vpk) vari yrkas att beslutar om ändringav hälso- och sjukvårdslagen § 15 så att läkares specialiseringstjänstgöringsom huvudregel sker under tillsvidareanställning med undantag förundervisningssjukhusen. 1988/89:So37av m.fl. (fjp) vari yrkas 1. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad som i motionen anförs om etik i läkarutbildningen, 2. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad som i motionen anförts om rätten till handledning under utbildning, 3. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad som i motionen anförts om miniminivå för SK-kurserna, 4. att med avslag på propositionen i dennadel som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs omläkarnas anställningstrygghet, 5. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad som i motionen anförs om beaktande av psykosociala problem iläkarutbildning och läkartjänstgöring, 6. att hos regeringen åter begär ettåtgärdsprogram om läkarförsörjning i glesbygd. 1988/89:So38av () vari yrkas 1. att ger regeringen till känna vad som imotionen anförts om allmäntjänstgöringens längd, 2. att ger regeringen till känna vad som imotionen anförts om anställningsförhållandet under specialistutbildningen. 1988/89:5o39av och (båda s) vari yrkas att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om anställningstrygghetför underläkare under specialiseringstjänstgöring. 1988/89:5o40av och (båda mp) vari yrkas att som sinmening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om att hälso- ochsjukvårdslagen § 15 begränsas till att endast avse läkare underallmäntjänstgöring. 1988/89:So41av m.fl. (c) vari yrkas att beslutar ge regeringentill känna vad i motionen anförts angående tillsvidareanställning av läkareunder specialistutbildning. I988/89:5o42av m.fl. (m) vari yrkas 1. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförs om positiva åtgärder för en bättre regionalfördelning av läkararbetskraft, 2. att i syfte att stärka de offentliganställda läkarnas anställningstrygghet beslutar att begränsa hälso- och sjukvårdslagens 3 § 15 till att endast avse läkare underallmäntjänstgöring. 1. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i 1989/90:SoU9 motionen anförs mot den i propositionen förordadebegränsningen av icke-legitimerade läkares möjligheter tillvikariatstjänstgöring, 2. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts mot ettinförande av ett sammanhållet AT-prov, 3. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna att , eller ännu hellreen fristående medicinalstyrelse, skall ansvara för utformning och organisationav kunskapskontrollen under AT. Motioner väckta under allmänna motionstiden 1988/89;So434 av och (båda s) vari yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om behovet av fler platser på specialistutbildningen tillögonläkare. 1988/89:5o441 av m.fl. (fp) vari yrkas attriksdagen beslutar att ortopedisk medicin skall inrättas som självständig medicinskspecialitet. Motiveringenåterfinns i motion 1988/89:Ub554. 1988/89;So458 av . (fp) vari yrkas 2. att som sin mening ger regeringen till kännavad som i motionenanförs angående utbildningsinsatser för att trygga tillgången Motiveringenåterfinns i motion 1988/89:5077. l988/89:So483 av m.fl. (s) vari yrkasatt som sin mening ger regeringen till känna att det särskildasakkunnigförfarandet vid tillsättning av läkartjänstéi' bör upphävas. 1988/89;5o518 av och (bådamp) vari yrkas 1. att riksdagenbeslutar att utbildningstjänster i ortopedisk medicin .. inrättas, 2. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna att läkare med ovanstående utbildningskall erhålla specialistkompetens. Motion Överflyttad från socialförsäkringsutskottet l989/90:Sf2 av m.fl. (c) vari yrkas 1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i tnotionen anförts om läkarförsörjningen. Motionen är väckt med anledning av regeringens proposition1988/89:153 med redogörelse för en överenskommelse om vissa ersättningar tillsjukvårdshuvudmännen m.m. för . Övriga yrkanden i motionen behandlas avsocialförsäkringsutskottet. Utskottet 1989/90:SoU9 fattade beslut om längden av läkaresgrundutbildning samt om ett system och en organisation för vidareutbildning avläkare efter läkarexamen (prop. 1969:35, SU 83, rskr. Den ordning som dåinfördes har bestått i huvudsak oförändrad . I enlighet med 19ö9 årsreform av läkarutbildningen omfattar grundutbildningen studier under fem ochett halvt år. Grundutbildningen avslutas med läkarexamen. Utbildningen efter läkarexamen är uppdelad i två delar.Den första delen utgörs av allmäntjänstgöring (AT) . Denna delär lika för alla läkare. Efter genomgången AT och godkända kunskapsprov iinternmedicin, kirurgi och psykiatri erhålls läkarlegitimation. Den andra delenär fortsatt vidareutbildning (FV) som leder fram till specialistkompetens.Tiden för tjänstgöringen varierar för de olika specialiteterna från fyra . Utbildningen efter läkarexamen utgörs främst avtjänstgöring som läkare i underordnad ställning inom offentlig hälso- ochsjukvård. All tjänstgöring förutsätts vara motiverad av ett sjukvårdsbehov ochkunna inordnas i hälso- och sjukvårdens organisation. I specialistutbildningeningår utöver den praktiska tjänstgöringen s.k. systematisk undervisning. Dennabestår av självstudier och särskilda kurser med kunskapsprov. För att få specialistkompetenskrävs i flertalet specialiteter att läkaren skall ha gått igenom sex veckolångakurser (s.k. NLV-kurser). Det är en uppgift lör regeringen att bestämma vilkaspecialiteter sotn skall finnas samt att ange tjänstgörings- ochutbildningskriterjer lör att uppnå specialistkompetens. Regeringen har iförordningen (1984:545) om behörighet att utöva yrke inom hälso- och sjukvårdenfastställt 44 specialiteter. har bemyndigats att fastställabehörighetsvillkor lör sådana verksamhetsområden som inte omfattas av denfastställda specialitetsförteckningen. Sådana villkor finns för 15 s.k,behörighetsämnen. Regeringen tillsatte en särskild utredare för attse över läkarnas specialistutbildning. Utredaren, som antog namnet utredningenom läkarnas specialistutbildning m.m., LSU 85, överlämnade betänkandet(SOU 1987:53) Kompetensutvecklingen efter läkarexamen och en till betänkandetfogad bilaga (SOU 1987:54) Målbeskrivningar. Utredningen, som behandlat bådeallmäntjänstgöringen och specialiseringstjänstgöringen, föreslog bl.a. enförnyelse och framför allt en avreglering av läkarnas vidareutbildning, därstyrningen i första hand sker med klart angivna mål för kompetensutvecklingen.Utredningen föreslog bl.a. att läkare under specialiseringstjänstgöringen tillskillnad mot vad som gäller skall vara tillsvidareanställda. I denna delreserverade sig dock , ochsocialstyrelsens företrädare i utredningen. Propositionen 1989/90:SoU9 Propositionenbehandlar frågor om läkares vidareutbildning efter läkarexamen. När det gällerläkarnas allmäntjänstgöring uttalas i propositionen att denna i högre grad änför närvarande avses bli en tillämpad del av utbildningen, under vilkenläkarna får en praktisk klinisk träning och introduktion i arbetslivet.Samtidigt skall AT innebära en traditionell läkartjänstgöring underhandledning. I propositionen uttalas att AT-perioden bör avslutas med ettsammanhållet kunskapsprov. Liksom skall AT fullgöras på särskildtjänst för allmäntjänstgöring på s.k. blockförordnande. AT-perioden skallockså lik-, som omfatta 21 månader fördelade på tresexmånaderstjänstgö-ringar och en tremånderstjänstgöring. beredstillfålle att ta del av det som anförs om bl.a. läkarnas allmäntjänstgöring. Regeringenlägger i propositionen fram förslag till riktlinjer för läkarnasspecialiseringstjänstgöring. Det föreslås sålunda att det detalj-regleradesystem som finns som innebär att specialistkompetens erhålls efter ettvisst antal tidsbestämda tjänstgöringar inom olika medicinskaverksamhetsområden ersätts av en ordning med målbeskrivningar för de olikaspecialiteterna. Kompetensutvecklingen sker liksom genom praktisktarbete som läkare under handledning, med teoretiska studier som komplement. Ipropositionen föreslås vidare att målet för specialiseringstjänstgöringenskall vara att uppnå förmåga att sjävständigt och på ett rutinerat sätt kunnahandlägga det som är vanligt förekommande inom specialiteten. Riksdagenföreslås godkänna de föreslagna riktlinjerna för specialiseringstjänstgöringen.Riksdagen har dessutom beretts tillfålle att ta del av det som anförs ipropositionen om den praktiska tjänstgöringen under specialiseringen,anställningsformen, den systematiska utbildningen (SK-kurser),kvalitetskontrollen, det nordiska samarbetet, åtgärder beträffande AT för attnå en jämnare läkarfördelning och ytterligare åtgärder för en effektivareläkarförsörjning. Imotion 1988l89:So38 av () begärs ett tillkännagivande tillregeringen om vad som anförs i motionen om allmäntjänstgöringens längd(yrkande I). Motionären anser alt AT-tjänstgöringen bör utökas till ochhänvisar därvid till förslagen från LSU 85. Enligt motionären bör av allmäntjänstgöringen få ske inom valfri specialitet. Ipropositionen anför föredraganden (s. ö) att han är tveksam till den förlängning av AT som LSU 85 föreslagit. Förlängningen motive rades inte främst av utbildningsskäl utan bl.a. för att förbättra beman ningen inom vissa bristområden samt för att ge en läkare möjlighet att arbeta inom en ytterligare specialitet innan denne beslutar sig för vilken specialitet han önskar vara verksam inom. I propositionen awisas tanken på att försöka lösa vissa bemanningsproblem inom hälso- och sjukvården genom en obligatorisk förlängning av AT- 6 Läkarensönskemål att få erfarenhet från ytterligare speciali- 1989/90:SoU9 tet anses kunnatillgodoses genom möjligheten att få viss tillfållig behörighet att förelegitimationen utöva läkaryrket. Utskottetdelar regeringens bedömning att övervägande skäl talar för att AT-periodenslängd liksom bör vara 21 månader. Läkarbe-manningsfrågorna ochläkarens önskemål att få erfarenhet från ytterligare medicinska områden börtillgodoses på annat sätt. Utskottet avstyrker med det anförda motion 5o38 (m)yrkande I. Imotion 1988/89:So42 av m.fl. (m) hemställs att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts mot ett införande avett sammanhållet AT-prov (yrkande 4). Enligt motionärerna innebär en samladexamination lör en så som AT-tjänstgöringen en risk förnegativa effekter från inlärningssynpunkt. Det skulle också innebära en ökadpress på dem som skall examineras. Den nu gällande uppdelningen medför engrundligare inlärning och därmed i högre grad bestående kunskaper än ett sammanhålletprov. Ett uppdelat prov ger också enligt motionärerna ett klarare utslag ifråga om kunskapsbrister inom något av ämnesområdena. Bestämmelserom AT-prov finns i föreskrifter om vidareutbildning av läkare(1985:11). Av föreskrifterna framgår att den obligatoriskaallmäntjänstgöringen i allmän kirurgi, allmän internmedicin och psykiatri skallvara förenad med prov som anordnas av . Det är således fråga omtre delprov. LSU85 föreslog att ett sammanhållet AT-prov skulle införas syftande till attpröva måluppfyllelsen för hela AT-perioden. Införandetav ett sammanhållet prov föreslås också i propositionen. Föredraganden uttalaratt han anser att övervägande skäl talar för ett sammanhållet AT-prov somsyftar till att pröva måluppfyllelsen för hela AT-perioden. Provet bör framförallt inriktas på att pröva det kliniska omdömet i sådana situationer som ärvanligt förekommande inom hälso- och sjukvården. Det bör liksom kunnagenomföras decentraliserat i landet och på flera orter . Utskottetanser att frågan om utformningen av kunskapskontrollen efter läkarexamen inteär en fråga som bör ta ställning till. Enligt utskottet bör riksdagendärför avstå från att här göra något uttalande. Motion So42 yrkande 4 avstyrksdärför. Imotion So42 (m) begärs ett tillkännagivande till regeringen att ,eller ännu hellre en fristående medicinalstyrelse, skall ansvara förutformning och organisation av kunskapskontrollen under AT (yrkande 5).Motionärerna anser det mera konsekvent att den statliga expertmyndighet sombeslutar om legitimation har detta ansvar. Ansvaretatt utforma och organisera kunskapskontrollen åvilar 1989/90:SoU9socialstyrelsen. prövar också frågor om legitimation. LSU 85föreslog inte någon ändring i denna del. Ipropositionen framförs att ansvaret att utforma och organiserakunskapskontrollen under AT bör handhas av högskolemyndigheterna, medansocialstyrelsen liksom bör pröva frågor om legitimation. Ipropositionen framhålls att man bör eftersträva ett förstärkt samband mellan AToch grundutbildningen, där AT ses som en praktiskt tillämpad del avutbildningen som den g;ivet'vis skall vara en traditionellläkartjänstgöring under handledning. Detta bör enligt föredraganden medföra attutbildningsmyndigheterna tar ett ökat ansvar för grundutbildning och AT. Utskottetanser i likhet med vad som anförs i propositionen att högskolemyndigheterna börha ansvaret för utformning och organisation av kunskapskontrollen under AT. Iövrigt är detta emellertid inte någon fråga som bör beslutas av ochden bör följaktligen inte vidare föranleda något uttalande från ,sida. Utskottet avstyrker med hänvisning härtill motion 5o42 (m) yrkande 5. Enligtlagen (1974:12) om anställningsskydd gäller, med vissa här ej aktuellaundantag, all anställning tills vidare, dvs. Avvikelsefrån denna föreskrift skall meddelas genom bestämmelse i annan lag eller iförordning som har meddelats med stöd av lag. I 15 § hälso- och sjukvårdslagen(1982:763) stadgas att läkare under allmäntjänstgöring eller specialistutbildningenligt lagen (1960:408) om behörighet att utöva läkaryrket skall förordnas förviss tid. Fleramotioner tar upp frågan om läkarnas anställningsförhållande underspecialiseringstjänstgöringen. Några av motionerna avser tillkännagivandentill regeringen om anställningstryggheten medan andra motioner innehålleryrkanden om ändring av 15 § hälso- och sjukvårdslagen. Imotion 1988l89:So37 av m.fl. (fp) begärs ett till kännagivande till regeringen om vad som anförs i motionen om läkarnas anställningstrygghet (yrkande 4). Enligt motionärerna har sy stemet med tidsbegränsade anställningar för underläkare under specia listutbildning inte förmått hindra brister i läkarförsörjningen i glesbygd. Motionärerna finner det osannolikt att metoden skall visa sig mer framgångsrik. Motionärerna anser att det från rekryteringssynpunkt kan vara en fördel om landstingen direkt kan ge nylegitimerade läkare fast anställning vid det sjukhus eller den vård central som behöver arbetskraftstillskott. Klinikens/vårdcentralens led ning får då ett intresse att ge den nya medarbetaren bästa tänkbara utbildning och handledning. Motionärerna påtalar också att n den tidsbegränsadeanställningsform som gäller begränsar värdet av den lagfåsta rätten till föräldraledighet och rätt till ledighet /90:SoU9 Undantag från huvudregeln med tillsvidareanställning kan dockenligt motionärerna vara motiverat för att till godose behovet av genomströmning vid undervisningssjukhusen. framförsi motionerna 1988189:So38 av () yrkande 2, 1988/89:So39 av och (båda s) och I988/89:So41av m.fl. (c). I motion l988/89:So36 av Margö m.fl. (vpk)hemställs att beslutar om ändring av 15 § hälso- och sjukvårdslagenså att läkares specialiseringstjänstgöring som huvudregel sker under tillsvidareanställningmed undantag för undervisningssjukhusen. Liknande yrkanden finns i motionernal988l89:So40 av och (båda mp) och 1988189:So42 avSten m.fl. (m) yrkande 2. Som framgått i det föregående föreslog LSU 85 attspecialiseringstjänstgöringen , till skillnad mot vad som gäller , skall ske under tillsvidareanställning. Undantag föreslogs dock ske förundervisningssjukhusen. Enligt utredningen skulle den föreslagna metoden förmålstyrning av specialistutbildningen göra att behovet av strikt enhetliga,tidsbegränsade tjänstgöringar vid bestämda vårdenheter inte längre föreligger.Socialdepartementets, och socialstyrelsensföreträdare i utredningen opponerade sig mot detta med motiveringen att detskulle äventyra genomströmningen i systemet, och avhända staten möjligheternaatt leva upp till sitt ansvar för försörjningen av läkare inom olikaspecialiteter. I propositionen föreslås att specialiseringstjänstgöringenäven fortsättningsvis skall fullgöras på tidsbegränsade förordnanden. Någon detaljregleringav tidsperioderna för olika tjänstgöringsavsnitt skall inte göras.Föredraganden anför (s. 11 f.) att utredningen inte tillräckligt har belystkonsekvenserna av förslaget. Han framhåller att vidareutbildningssystemet hartvå syften: det ena är att garantera läkare specialistutbildning och det andraär att fungera som ett planerings- och föredelningssystem med inriktning på attge hela landet tillgång till erforderlig läkararbetskraft. Enligt föredragandentar utredningsförslaget sikte på enbart det det första syftet, att utbilda nyaspecialister. Han anser och hänvisar därvid även till , UHÄ ochde medicinska faktulteternas uppfattning i frågan att det finns risk för attden avtagande rörligheten på läkarnas arbetsmarknad övergår i ren stagnation,om tillsvidareförordnanden införs. Det skulle innebära att en läkare som efterlegitimation fått en anställning vid ett visst sjukhus förblir där under långtid. Läkarens kunnande skulle därmed inte bli så allsidigt som det skulle kunnavara jämfört med om läkaren successivt byggt på med erfarenheter från flerasjukhus/vårdenheter. Det sistnämnda anses vara önskvärt för alla läkare ochnödvändigt för dem som skall inneha en överordnad ställning. I propositionen uttalas att det således bör finnas ettsätt att vidmakthålla en viss arbetsmarknadsrörlighet och attvisstidsförordnande därför bör bibehållas för de icke fårdigutbildade läkarna.Föredraganden r 1989/90. anför dock att han är beredd att ompröva sin inställning om det 1989/90:SoU9 framöverkan visas att incitament för ökad rörlighet kan skapas på annat sätt,exempelvis genom nya löne- och tjänstekonstruktioner. Utskottet gör följande bedömning. Den grundläggande läkarutbildningen omfattar fem ochett halvt års högskolestudier. Endast ett mindre antal av studerandena antastill läkarutbildningen direkt efter avslutad gymnasieskola. Efter läkarexamenföljer sedan nära allmäntjänstgöring som fullgörs på tidsbegränsadeförordnanden. Specialiseringstjänstgöringen omfattar ytterligare ca 5 årstjänstgöring. Även denna fullgörs på tidsbegränsade förordnanden. Läkarna ärdärmed i praktiken när de kan få den första fastaanställningen. Tillsvidareanställning har varit ett starkt fackligt kravfrån läkarnas sida . Det har också framförts avSveriges vid den av utskottet anordnade utfrågningen. Avsaknadenav anställningstrygghet under vidareutbildningen har ansetts försämra läkarnastnöjligheter att utnyttja lagstadgade rättigheter som rätten tillföräldraledighet och ledighet för studier m.m. Från redovisades vid utfrågningen under beredningen av ärendet om propositionen om riktlinjer för specialiseringstjänstgöringför läkare m.m. haft diskussioner om möjligheterna att erbjuda läkarnatillsvidareanställning under specialiseringstjänstgöringen. Socialdepartemeneterinrade om att vidareutbildningssystemet skall fungera som ett system förplanering och fördelning av läkararbetskraft som det skall garanteraläkarna specialistutbildning. En förutsättning för att systemet skall fungeraär att det sker en genomströmning i systemet.