bet · GD01JuU35 · 1989-12-31 00:00:00 — Ett utvidgat knivförbud m.m. I detta betänkande behandlar utskottet ettregeringsförslag om ett utvidgat knivförbud som skall avse allmän plats ochäven områden där grundskole- eller gymnasieundervisning bedrivs. Utskottettillstyrker förslaget men förordar ytterligare överväganden i fråga om förbudmot innehav av överlåtelse av vissa ferliga föremål. I en reservation (m) görs uttalanden lill förmån för enbegränsad utvidgning av det nuvarande knivförbudet. I proposition 1989/90:129 har regeringen() före slagit att anta av lagrådet granskadeförslag till 1. lag om ändringi lagen (1988:254) om förbud mot att i vissa fell inneha knivar och andrafarliga föremål och 2. lag omupphävande av förordningen (1959:312) om förbud mot innehav av vissa stiletterm.m. Propositionenshuvudsakliga innehåll redovisas på s. 6. I samband med propositionen behandlar utskottet tre medanledning av propositionen väckta motioner samt yrkanden i en under denallmänna motionstiden väckt motion. Motionsyrkandenaredovisas på s. 5 f. Lagförslagenhar följande lydelse. 1 1989/90. 1989/90 JuU35 Lag om ändring i lagen (1988:254) om förbud mot att i vissafall inneha knivar och andra farliga föremål Härigenomföreskrivs i fråga om lagen (1988:254) om förbud mot att i vissa fall innehaknivar och andra farliga föremål dels att rubriken skall ha följande lydelse,dels att 1,2 och 5 §§ skall ha följande lydelse. Lag (1988:254) om förbud mot att ivissa fall innelia knivar och andra farliga föremål Lag (1988:254) om förbud beträffandeknivar och andra farliga föremål Knivar, andra stick- och skärvapen och andra föremål somär ägnade att användas som vapen vid brott mot liv eller hälsa fär inteinnehas vid offentliga tillställningar som avses i allmänna ordningsstadgan(1956:617) eller vid allmänna sammankomster som avses i lagen (1956:618) omallmänna sammankomster. Förbudet i första stycket gäller inte, om innehavet står i överensstämmelse med ändamålet medtillställningen eller sammankomsten, 2. om föremålet skall användas vidarbete pä platsen eller 3. om innehavet annars med hänsyntill föremålets art och övriga omständigheter är att anse som befogat. Knivar, andra stick- och skärvapen och andra föremål somär ägnade att användas som vapen vid brott mot liv eller hälsa får inteinnehas på allmän plats eller inom skolområde där gruncbkole- eller gymnasieundervisningbedrivs. Förbudet i första stycket gällerinte, om föremålet enligt särskilda föreskrifter ingår i utrustning för visstjänst eller visst uppdrag eller om innehavet annars med hänsyn till föremåletsart, innehavarens behov och övriga omständigheter är att anse som befogat. Stickvapen eller knivar som ärkonstruerade sä att klingan eller bladet snabbt kan fällas eller skjutas ut ursitt skaft (springstiletter eller springknivar) får inte innehas av personerunder 21 dr. Utöver vad som följer av 1 § gäller förbud mot att påallmän plats inneha knogjärn, batonger, kaststjärnor och andra sådsma föremålsom är särskilt ägnade att användas som vapen vid brott mot liv eller hälsa. Förbudet i första stycket gällerinte om föremålet enligt särskilda föreskrifter ingår i utrustning för visstjänst eller visst uppdrag eller om innehavet annars med hänsyn till särskildaomständigheter måste anses uppenbart befogat. Knogjärn, kaststjämor eller andra sädana föremål som ärsärskilt ägnade att användas som vapen vid brott mot liv eller hälsa samtspringstiletter eller springknivar fär inte överlåtas till personer under 21 åreller salu-hållas. Knivar eller andra föremål som innehafts i strid mot 1eller 2 § skall förklaras förverkade, om det inte är uppenbart oskäligt. Knivar eller andra föremål som innehafts i strid mot I §eller som överlåtits eller saluhållits i strid mot 2 § skall förklarasförverkade, om det inte är uppenbart oskäligt. Denna lag träder i kraft . I* 1989/90. 2 Förslagtill 1989/90:JuU35 Lag om upphävande av förordningen (1959:312) om förbudmot innehav av vissa stiletter m. m. Härigenom föreskrivs att forordningen (1959:312) omförbud mot innehav av vissa stiletter m. m. skall upphöra att gälla vidutgången av . Dennalag träder i kraft . Motioner väckta med anledning av propositionen 1989/90:Ju35 av () vari yrkas att riksdagenavslår regeringens förslag om ändring av bestämmelserna il § att bära kniv m.m.på allmän plats, dock med undantag för regeln om knivförbud på skolområde. 1989/90:Ju36 av m.fl. (m) vari yrkas 1. att med avslag på propositionens förslag i denna del beslutar att utforma 1 §första stycket knivlagen i enlighet med vad i motionen anförts, 2. att riksdagenbeslutar att någon åldersbegränsning avseende förbud att inneha och överlåtaspringstiletter m.m. och så kallade gatustridsvapen inte skall föreskrivas iknivlagen, i enlighet med vad i motionen anförts. 1989/90:Ju37 av m.fl. (c) vari yrkas 1. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet avförtydligande av rätten att inneha kniv i legitimt syfte, 2. att riksdagenbeslutar att utvidga förbudet mot springstiletter, springknivar och s.k.gatustridsvapen lill att gälla import, saluhållande och innehav av sådanavapen, 3. att riksdagenbeslutar att en regel införs om möjlighet att i vissa fall meddela undantagfrån förbudet att importera, saluhålla och inneha stiletter, springknivar ochs.k. 4. att beslutar att till lagen om knivförbudöverföra reglerna om vårdnadshavares ansvar för att barn inte befattar sig med springstiletter, springknivar och s.k. gatustridsvapen, 5. att riksdagenbeslutar införa övergångsbestämmelser till lagen om knivförbud som innebär attotillåtna vapen skall inlämnas till polismyndighet, 6. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anföris om utvärderingav lagen om knivförbud. Motion väckt under den allmänna motionstiden 1989/90:Ju607 av m.fl. (c) vari yrkas 19. att riksdagenbeslutar om sådan lagändring alt förbudet att bära kniv även omfattar allmänplats, 20. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anföris omimportförbud, förbud mot överlåtelse och saluhållande av gatustridsvapen. har olika lagstiftningsåtgärder vidtagitsför att motverka våldsbrotten och hindra den brottsliga användningen av vapen,knivar och andra tillhyggen. utvidgades möjligheten enligt 36 kap. 3 §brottsbalken (BrB) att förklara knivar och andra ferliga föremål förverkade.Sedan den 1 juli 1987 bar polisen enligt polislagen (1984:387) rätt att undervissa omständigheter kroppsvisitera personer för att söka efter vapen och andrafarliga föremål som kan förklaras förverkade enligt nyssnämnda regel i BrB.Förverkande av knivar och andra farliga föremål kan också ske med stöd av denallmänna bestämmelsen i 36 kap. 2 § BrB. Lagen (1988:254) om förbud mot att ivissa fall inneha knivar och andra farliga föremål (knivlagen) trädde i kraftden (prop. 1987/88:98, JuU40, rskr. 254) och innehåller bl.a.förbud mot innehav av knivar och andra ferliga föremål vid offentligatillställningar och allmänna sammankomster. Knivlagen byggde på 1987 årsvapenutrednings betänkande (SOU 1987:61) Knivförbud. Utredningen har därefterutvärderat erfarenheterna av knivlagen. I sitt slutbetänkande (SOU 1989:44)Översyn av vapenlagstiftningen har utredningen redovisat utvärderingen och föreslagitbl.a. att knivförbudet utvidgas till att gälla generellt på allmän plats.Propositionen bygger på betänkandet och remissbehandlingen av det. I propositionen föreslås ett utvidgat knivförbud.Förslaget innebär alt det blir förbjudet att på allmän plats och inom områdendär grundskole- eller gymnasieundervisning bedrivs inneha knivar och andraferliga föremål. Med sådana förmål avses bl.a. andra stick- och skärvapen änknivar samt s.k. gatustridsvapen. Undantag från förbudet skall gälla deb fell där föremåletingår i utrustning för viss tjänst eller visst uppdrag, deb när innehavetannars med hänsyn till föremålets art, innehavarens behov och övriga omständigheterär att anse som befogat. Förbudet mot innehav av springstiletter m.m. för personerunder och förbudet mot överlåtelse av sådana föremål till sådanapersoner, vilket nu föreskrivs i förordningen (1959:312) om förbud mot innehavav vissa stiletter m.m., behålls och förs in i knivlagen. Lagförslagetinnehåller vidare ett motsvarande förbud mot överlåtelse av gatustridsvapen.Slutligen föreslås att ett förbud mot saluhållande av stiletter, springknivaroch gatustridsvapen införs. Lagförslagenföreslås träda i kraft . Enligt förslaget ersätts det nuvarande förbudet iknivlagen mot att inneha knivar och andra ferliga föremål vid offentligatillställningar och allmänna sammankomster liksom förbudet mot att på allmänplats inneha s.k. gatustridsvapen av ett mer vidsträckt förbud mot att påallmän plats och inom vissa skolområden inneha sådana föremål och vapen (1 §första stycket). Allmän plats används här i den betydelse som begreppet har iBrB. I motionerna Ju35 och Ju36 riktas kritik mot förslagetsåvitt avser införandet av ett knivförbud på allmän plats. I motion Ju35 begärssåledes att propositionen avslås i denna del. Bl.a. anför motionären atterferenheterna från ett liknande generellt knivförbud i visat attförbudet där endast haft symbolisk funktion och att våldsbrotten inte har blivitlindrigare eller fårre samt att lagförslaget brister i förutsebarhet. I motionJu36 anförs att förslaget i nu aktuella delar är alltför vidsträckt.Motionärerna föreslår i stället att 1 § knivlagen i den nu gällande lydelsenkompletteras med ett förbud att bära kniv även "i samband med" eller"i anslutning till" offentlig tillställning eller allmän sammankomst.En sådan lagändring skulle, enligt motionärerna, öppna möjlighet att beslagtaknivar från exempelvis personer som köar utanför ett dansställe eller i övrigt exempelvis efter att ha avvisats uppehåller sig i närheten, vilket enligtmotionärerna är exempel på situationer där risken för våld är som störst. Utskottet delar justitieministerns uppfettning att ettutvidgat knivförbud är ägnat att minska antalet sådana våldsbrott där stick-och skärvapen kommer till användning. Många våldsbrott av detta slag, särskiltpå allmänna platser, kan vara situationsbetingade och begås av någon som utannärmare överväganden tar fram en kniv i en situation som har inletts av enordväxling eller ett handgemäng. Blotta vetskapen om alt det finns ett klartförbud mot att över huvud taget ta med sig en kniv bör rimligtvis få enförebyggande effekt, och ett mer generellt knivförbud bör således kunna påverkaden allmänna attityden till innehav av knivar och andra liknande föremål.Enligt vad som redovisas i propositionen anses det införda finskaförbudet mot farliga eggvapen ha medfört en sådan ändrad inställning.Effekterna av ett utvidgat knivförbud bör naturligtvis inte överskattas, menenligt utskottets mening talar övervägande skäl för en utvidgning. Utskottetkan således inte dela den kritik mot förslaget som framställs i motion Ju35. När det gäller frågan om räckvidden av ett utvidgatknivförbud vill utskottet erinra om att det förbud mot innehav av s.k.gatustridsvapen som finns i 2 § knivlagen gäller allmän plats med deninnebörd som begreppet har i BrB. Utredningen har inte föreslagit att någonannan avgränsning skall tillämpas beträffande det utvidgade knivförbudet, ochunder remissbehandlingen har inte heller framförts någon invändning häremot.Även om i och för sig andra avgränsningar kan tänkas saknar utskottet anledning att frångå vad utredningen och 1989/90:JuU35 Utskottet kan så lill vida instämma i uttalandet i motion Ju36,vilket också påpekats från polishåll (jfr prop. s. 9), att risken för våld ärstörre bland personer som har samlats utanför den plats eller den lokal där enallmän sammankomst eller offentlig tillställning äger rum än på själva platseneller i lokalen. Men även i andra situationer kan förekomsten av knivar ökarisken för våld betydligt. Utskottet tänker här på förekomsten av andraköbildningar och träffpunkter där många personer förekommer , t.ex.vid tunnelbanestationer, järnvägsstationer och busshållplatser. Här kan ocksånämnas köer vid korvkiosker och liknande inrättningar. Den i motion Ju36föreslagna räckvidden av ett knivförbud skulle enligt utskottets uppfattningkunna vålla gränsdragningsproblem som inte, vilket föreslås i motionen, tordekunna lösas i praxis med bibehållet krav på rättsäkerhet. Med anledning av defarhågor som uttrycks i motionen om att det nu föreslagna utvidgadeknivförbudet kommer att medföra risk för regelmässiga kroppsvisitationer avgemene man vill utskottet hänvisa till vad som framhölls i samband med att detnuvarande knivförbudet infördes (se prop. 1987/88:98 s. 19). Här underströksatt det utöver vad som kan följa av 19 § andra stycket polislagen inteföreligger någon allmän befogenhet för polisen att, utan brottsmisstanke,kroppsvisitera personer för att undersöka om någon har överträtt reglerna omknivförbud. Mot bakgrund av vad nu anförts ställer sig utskottet bakompropositionen i nu behandlad del. Utskottet avstyrker bifall till motionernaJu35 och Ju36. Genom utskottets nu gjorda ställningslagande får kravet imotion Ju607 om införande av knivförbud på allmän plats anses tillgodosett. Från förbudet att inneha knivar och andra farliga föremålföreslås i propositionen vissa undanlag (I § andra stycket). Det gäller innehavav föremål som enligt särskilda föreskrifter ingår i utrustning för viss tjänsteller visst uppdrag. Här avses t.ex. en batong som bärs med stöd av enreglementsenlig befogenhet, t.ex. av poliser, väktare eller ordningsvakter.Det andra undantaget gäller innehav som annars med hänsyn lill föremålets art,innehavarens behov och övriga omständigheter är att anse som befogat. Behovetär i dessa fall avsett alt hänföra sig till i första hand arbete ellerfriluftsliv. I motion Ju37 kritiseras lagförslaget i denna del och detefterlyses ett tillkännagivande till regeringen om behovet av förtydligande.Enligt motionärerna bör det av lagtexten klart framgå att förbudet inte äravsett att inkräkta på den legitima användningen av kniv, t.ex. vid arbete,hobbyverksamhet, jakt och friluftsverksamhet m.m. Lagförslaget i lagrådsremissen (prop. s. 29) innehöll enbestämmelse som uttryckligen undantog föremål som "vid tillfållet behövsvid arbete eller för friluftsliv". I specialmotiveringen härtill uttaladesbl.a. att det, för att undanlaget skulle gälla, borde vara tillräckligt att 1989/90:JuU35 personenbär med sig föremålet med hänsyn till något arbete eller friluftsliv "somhan är, har varit eller kommer att bli engagerad i". Lagrådet (prop. s. 33) ifrågasatte bl.a. om intenyssnämnda motivuttalande syntes alltför långtgående i förhållande tilllagtexten. Enligt lagrådet föreföll det vidare svårt att i lagtext ge uttryckför de situationer som avses med undantaget. Lagrådet ifrågasatte därför ominte tillämpningen av lagen skulle underlättas om dessa fall, på sammasätt som alla övriga undantag, fick bedömas enbart utifrån synpunkten attbefogade innehav skall vara straffria. I propositionen har lagtexten justerats i enlighet medlagrådets synpunkter. Utskottet saknar anledning att här ha annan uppfattning.Utformningen av undantagen innebär i realiteten att ett totalt förbud motknivar som till sin typ inte har något normalt legitimt användningsområde,t.ex. springstiletter, föreligger. Förbudet kommer också att omfatta allaformer av innehav för vilka det inte finns något godtagbart skäl, exempelvisknivar som bärs i självförsvarssyfte, och en sådan avgränsning är ju också justsjälva grundtanken bakom förslaget till det utvidgade förbudet. Det bör strykas under att förbudet inte träffar sådantinnehav av kniv som framstår som rimligt och naturligt i samhället. Som exempelnämns i propositionen en hantverkare som bär med sig sina arbetsredskap elleren person som annars bär med sig en kniv på väg till eller från ett arbete därkniven behövs. Att jägare, scouter eller annat friluftsfolk har med sig knivmåste givetvis också godtas från straffrättslig synpunkt. Vägledande förtillämpningen av den föreslagna regleringen av förbud mot innehav av kniv bör,som det framhålls i propositionen, normalt kunna vara om det är fråga om ettsådant knivinnehav som typiskt sett ökar risken för våldsanvändning i samhället.Även enligt utskottets uppfattning torde det i praktiken inte innebära någrasärskilda svårigheter att urskilja dessa fall från fall när innehavet typisktsett framstår som befogat, och polisen bör givetvis i överensstämmelse medallmänna principer i tveksamma fall avstå från att ingripa. Som framhölls närdet nuvarande knivförbudet infördes är det naturligtvis angeläget att knivförbudettillämpas med förnuft och generositet, så att det inte med fog kan uppfattassom ett otillbörligt ingrepp i den personliga sfåren. Som justitieministernanför kan det med en sådan tillämpning inte resas invändningar mot förbudetfrån rättssäkerhetssynpunkt. Mot bakgrund av vad nu anförts avstyrker utskottet bifalltill motion Ju37 i denna del. Innehavsförbud avseende stiletter och gatustridsvapen Enligt regeringsförslaget överflyttcis det nu istilettförordningen stadga de innehavsförbudet beträffande springstiletter och springknivar för personer till knivlagen (1 § tredje stycket). Begreppen har i propositionen definierats något annorlunda än enligt nuvarande _ reglering,så att de också omfattar s.k. butterflyknivar (se prop. s. 13 f). Motionsvägenframförs synpunkten att förslaget här är för snävt. Såledesbegärs i motionerna Ju36 och Ju37 att förbudet skall gälla generellt utan åldersgränsoch även omfatta s.k. gatustridsvapen. Vidare föreslås i motion Ju37undantagsbestämmelser från ett sådant generellt förbud för bl.a. samlarobjekt. Inledningsvis vill utskottet erinra om att innehav avspringstiletter eller springknivar automatiskt kommer att omfattas av detförslagna generella förbudet mot att inneha kniv på allmän plats och på vissaskolområden. I förhållande till stilettförordningens regler innebär detta enskärpning genom att förbudet kommer att gälla oavsett innehavarens ålder.Frågan om införandet av ett totalt innehavsförbud för de knivar som avses i 1 §tredje stycket (här kallade stiletter) har inte närmare övervägts avutredningen och ej heller berörts i propositionen. Stilettförordningen infördes efter riksdagenshörande (prop. 1959:158, 2LU41, rskr. I samband härmed väcktes en motionvari förespråkades att förbudet mot att inneha dessa vapen skulle gälla ävenpersoner . Andra lagutskottet (2LU41 s. 13) uttalade att utskottet,eftersom ifrågavarande vapen saknar nämnvärd betydelse såsom redskap vid legalaförehavanden, inte hyste några starkare betänkligheter mot ett generellt förbudi enlighet med motionärernas förslag. Såsom föredragande departementschefenframhållit i propositionen skulle emellertid ett sådant förbud medföraadministrativa svårigheter, och utskottet ansåg sig därför böra förorda attriksdagen antog förslaget om ett förbud mot ett sådant innehav av personerunder . Utskottet ansåg emellertid att om den föreslagna ordningen skullevisa sig ineffektiv saken borde tas upp på nytt. Beträffende det legala användningsområdet för stilettersaknar utskottet anledning att ha annan uppfattning än vad andra lagutskottetgav uttryck för . Utredningsmaterialet i nu ifrågavarande lagstiftningsärenderedovisar att förekomsten av kniv och stilett vid misshandel, rån och våldtäkti ökat starkt vilket inger utskottet en stor oro. Det nu föreslagnagenerella knivförbudet på allmän plats och på vissa skolområden innebär emellertid,enligt vad som redovisats ovan, en skärpning av nu gällande regler istilettförordningen och bör skapa förutsättningar för en förbättring härvidlag. När det sedan gäller frågan om ett förbud mot innehav avsådana vapen som avses i 2 § (s.k. gatustridsvapen; ang. definition, se prop.s. 15) gäller ett sådant förbud på allmän plats. Utredningen harföreslagit att detta förbud bör kompletteras med ett förbud mot import,saluhållande och överlåtelse, och menat att ett totalförbud skulle vara alltförlångtgående. Nästan samtliga remissinstanser har godtagit utredningens förslag. Justitieministern har stannat för att låta förbudet attinneha gatu stridsvapen gälla enbart innehav på allmän plats och inom skolområ den. I sina överväganden (prop. s. 15 f) anför hon att hon har svårt att se att galuslridsvapen har något egentligt existensberättigande. Emeller tid bör, enligt hennes mening, en förbudslagstiftning inte gå längre än 10 vad som är klart motiverat. Utredningens förslag härvidlag torde i praktiken,anser hon, ligga nära ett totalförbud. Av betydelse är också, 1989/90:JuU35 anför honvidare, att det nuvarande förbudet tycks ha fungerat bra och att konsekvensernaav ett totalförbud kan vara svåra att överblicka. Enligt utskottets uppfettning finns det mycket som talarför att ett generellt förbud mot innehav av stiletter och gatustridsvapen, somsåledes inte avser enbart personer , allvarligt borde övervägas ilinje med tankarna i motionerna Ju36 och Ju37. Ett sådant förbud måsteemellertid förses med undantagsbestämmelser för exempelvis innehav av enstakasamlarobjekt och samlingar på museer. Olika lösningar för att nå detta syftekan självfallet tänkas. Utskottets bedömning är att de överväganden som utskottetsåledes förordar bör äga rum i anslutning till den utvärdering som utskottetförutskickar i det följande. I avvaktan på resultatet av dessa övervägandengodtar utskottet den av regeringen nu föreslagna regleringen. Vad utskottet numed anledning av motionerna Ju26 och Ju37 uttalat bör ges regeringen lillkänna. Förbud mot överlåtelse och saluhållande av stiletter ochgatustridsvapen Propositionen i denna del innehåller förslag om förbud motatt salu-hålla stiletter och gatustridsvapen samt mot att överlåta sådanaföremål till personer (2 §). I motion Ju36 begärs att ett generellt överlåtelseförbud(dvs. utan åldersgräns) skall gälla beträffande dessa föremål. I motion Ju607framförs önskemål om dels ett generellt överlåtelseförbud när det gällergatustridsvapen, dels förbud mot saluhållande av sådana föremål. I motion Ju37framförs önskemål om förbud mot saluhållande av springstiletter, springknivaroch galuslridsvapen. Utredningen har föreslagit ett generellt förbud mot attöverlåta gatustridsvapen och stiletter. Justitieministern har i propositionen (s. 20) redovisatsina överväganden beträffande överlåtelse av nu aktuella föremål. Hon anseratt de viktigare fallen där en överlåtelse kommit till stånd torde träffas avdet förbud mot saluhållande som hon föreslagit, och hon påpekar också allansvar kan komma i fråga för överträdelse av förbudet mot innehav på allmänplats. Mot bakgrund härav anser hon det inte motiverat att dessutom införa ettgenerellt förbud mot överlåtelse. Ett sådant förbud skulle i praktiken kommaatt avse överlåtelser mellan enskilda personer, och det är, enligt hennesmening, mycket tveksamt om det skulle komma att få någon praktisk betydelse.Hon tillägger att det inte kan komma i fråga att införa ett förbud motöverlåtelser utan att göra undantag för exempelvis enstakaöverlåtelser av samlarobjekt. När det gäller ungdomar anser hondäremot att ett sådant överlåtelseförbud som gäller enligtstilettförordningen även fortsättningsvis bör gälla och då även omfatta gatustridsvapen, I likhet med vad utskottet funnit i frågan om förbudatt inneha stiletter och gatustridsvapen anser utskottet att många skäl talarför en generellförbudsreglering, såsom utredningen föreslagit, också i fråga 1989/90:JuU35 omöverlåtelse av dessa vapentyper. Även här gäller emellertid, somjustitieministern anför, att en sådan reglering fordrar undantagsbestämmelserför bl.a. samlarobjekt. Detta gäller även t.ex. batonger o.d. tillpolisverksamhet eller annan verksamhet där sådana föremål enligt särskildaföreskrifter ingår i utrustning för viss tjänst eller visst uppdrag (se 1 §andra stycket). Utskottet gör även här den bedömningen att de övervägandensom utskottet anser påkallade i denna sak bör äga rum i anslutning till denförut nämnda utvärderingen.