yttr · GC05SoU1 · 1988-12-31 00:00:00 — Lagrådet hänvisade till att lagförslaget enligtdepartementschefen skulle ses mot bakgrund av att ett förslag frånbrottsförebyggande rådet (BRÅ) om uppgiftslämnande från polis och åklagareavvaktades innan mer omfattande ändringar övervägdes. Från lagrådets sidaanfördes att en mera genomgripande ändring av lagstiftningen när det gälleruppgifter från hälso-och sjukvården och från synes vara såangelägen att man kunde utgå från att en ny lagändring skulle komma att följainom kort (KU 1982/83:12 s. 38). Vid den efterföljande riksdagsbehandlingen beslutades omett tillkännagivande till regeringen, vari bl.a. framhölls att särskiltsekretessen mellan hälso- och sjukvård, socialtjänst och skola behöver ses överytterligare (KU 1982/83:12 s. 15, rskr. Regeringen överlämnade riksdagensbeslut till socialberedningen. Beredningen har i betänkandet Barns behov ochföräldrars rätt (SOU 1986:20 s. 140 f.) berört sekretessen inomsocialtjänsten. Något förslag i frågan har dock inte lämnats från beredningen. I proposition 1983/84:142 föreslogs att myndigheternagenerellt skulle få vidgade möjligheter att lämna uppgifter till polis ochåklagare angående misstankar om allvarligare brott. Förslaget byggde på denpromemoria från brottsförebyggande rådet som tidigare aviserats. Förmyndigheterna inom hälso- och sjukvården samt föreslogsemellertid inte någon ny ordning. Privatsjukvård m.m. 1988/89:SoUly Utanför tillämpningsområdet för 7 kap. 1 § sekretesslagenfaller verksamhet Bilaga 1 vid sjukhus och andra liknande inrättningar somdrivs av enskilda, liksom privat drivna läkarmottagningar,tandläkarmottagningar, laboratorier m.m. Här gäller i stället föreskrifterna ilagen (1980:11) om tillsyn över hälso- och sjukvårdspersonalen m.fl. Deväsentligaste bestämmelserna om tystnadsplikt finns i 6 §. "Den som tillhör eller har tillhört hälso- ochsjukvårdspersonalen får inte obehörligen röja vad han i sin verksamhet harerfarit om en enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden. Somobehörigt röjande anses inte att någon fullgör uppgiftsskyldighet som följerav lag eller förordning." Av förarbetena till sistnämnda lag framgår att avsiktenmed bestämmelsen är att det i princip skall råda samma sekretess inom denprivata hälso- och sjukvården som inom sådan vård som bedrivs i allmän verksamhet.Av 1 § samma lag framgår att med hälso- och sjukvårdspersonal avses iförevarande sammanhang även personalen vid apotek. Påtalade svårigheter i tillämpningen av sekretesslageninom hälso- och sjukvården samt behandlade i anslutning tillproposition 1981/82:186 flera motioner som tog upp frågan om behovet avundantag från regeln om sekretess mellan myndigheter. Sålunda ifrågasattes imotionerna 1980/ 81:1127 av och (båda s) och1981/82:476 av Berfil Fiskesjö m.fl. (c) om inte den s.k. generalklausulen i 14kap. 3 § sekretesslagen, som möjliggör utlämnande av uppgifter efter enintresseavvägning, skulle kunna få en vidgad tillämpning. 1 motion 1981/82:1127framhölls särskilt informationsbehovet mellan olika myndigheter inom hälso- ochsjukvårdsområdet och inom . I motion 1981/82:208 av (båda m) pekades på behovet av ett bättre samarbete mellanpolis, skola och sociala myndigheter. Frågan om sekretessen mellan förskole-och fritidsverksamhet å ena sidan och den vanliga skolan å andra sidan togs uppi motion 1981/82:2486 av m.fl. (c, s, m) (KU 1982/83:12). uttalade bl.a. att det i storutsträckning delade de i motionerna framförda farhågorna för att reglerna omsekretess mellan myndigheter kan leda till större olägenheter i myndigheternassamarbete än som motiveras av de intressen sekretessen skall skydda. Det framhöllsatt särskilt sekretessen mellan hälso- och sjukvård, socialtjänst och skolabehövde ses över ytterligare. Det anfördes vidare att frågan som togs upp imotionen av m.fl. krävde en snabb lösning (s. 15). anfört gavs regeringen till känna. beslut (rskr. överlämnades av regeringentill socialberedningen. motion som behandlades i betänkandet KU 1986/87:9 tog 1Littmarck (m) upp frågan om sekretessen mellan sjukvård och socialtjänst, medhänsyn till att det på dessa verksamhetsområden inte föreligger rätt att medstöd av 14 kap. 3 § sekretesslagen lämna ut hemliga uppgifter, dvs. Motionen pekade särskilt på vården av narkofikamissbrukare.Konstitufionsutskottet avstyrkte motionen och anförde bl.a. Utskottethar tidigare intagit en avvaktande inställning till sekretesslagens regelsystemnär det gäller sekretess mellan myndigheter. Det är fortfarande utskottetsuppfattning att frågan kan behöva ses över när tillräckliga erfarenhetererhållits av den nuvarande ordningen. Motionen föranleder utskottet attframhålla att det här är fråga om mycket integritetskänsliga uppgifter som ioch för sig motiverar sträng sekretess. Utskottet vill också peka på att ettuppgiftsutbyte alltid kan ske efter vederbörande patients samtycke. Fråganom sekretess mellan myndigheter och hos apotek tas upp i de ännu intebehandlade motionerna 1986/87:K402 (m), 1986/87:K408 (m), 1986/ 87:K414 (m, s,fp, c), 1986/87:K427 (s) och 1987/88:K434 (m, fp, c). Imotion 1986/87:K408 av () föreslås att sekretesslagen ändras såatt hälso- och sjukvårdssekretessen inte hindrar t.ex. ett apotek att takontakt med receptförskrivande läkare för att förhindra omotiverad förskrivningav beroendeframkallande läkemedel. Enligt motionären inskrider sekretesslagenhär till förmån för en missbrukares driftmässiga behov av farmaka och medverkartill att social och medicinsk skada uppstår. Äveni mofion 1986/87:K414 av m.fl. (m, s, fp, c) berörs förevarandefråga. Motionärerna anser att regeringen bör göra en skyndsam översyn ochframlägga förslag till erforderliga ändringar av sekretesslagen i den del somrör begreppet men. De pekar på vikten av att läkare - även på eget initiativ -får lämna information till vid prövning huruvidasocialförsäkringsförmån skall utgå. Motionärerna framhåller också att apotekenoch myndigheterna inom hälso- och sjukvården måste kunna kommunicera i frågorom utlämnande av narkotiska läkemedel. Härkan anmärkas att när det gäller kontakten mellan läkare och allmänförsäkringskassa finns redan en sekretesbrytande bestämmelse intagen i 20 kap.9 § lagen (1962:381) om allmän försäkring. Det krävs dock en begäran frånkassans sida för att sekretessen skall brytas. Som anges i motionen kanuppgiftslämnande om en enskild patients läkemedelsförbrukning från läkare tillapotekspersonal endast ske om patienten lämnat sitt samtycke härtill. Imotion 1986/87:K427 av () begärs att hos regeringenbegär en skyndsam handläggning av frågan om myndighetssekretess. Motionärenpekar på sekretessproblem vid samarbete mellan exempelvis socialnämnd ochfritidsnämnd och anför att problemen förvärras i takt med att kommundelsnämnderinrättas. I motionen hänvisas till ovan nämnda tillkännagivande. Vidallmänna motionstiden har väckts motion 1987/88:K434 av m.fl.(m, fp, c) vari det begärs ändring i sekretesslagen för att undanröja hinder iinformationsutbytet mellan förskola och grundskola. I mofion 1986/87:K402 avGullan och (båda m) begärs enöversyn, av sekretesslagen för att underlätta polisens arbete i 1988/89:SoUly brottsutredningar. Enligt motionen är sekretesslagensbestämmelser röran- Bilaga 1 de rätten för hälso- och sjukvårdspersonal attlämna uppgift till polis om brott oklara. Beträffandeden sistnämnda mofionen kan följande anmärkas. Enligt 14 kap. 2 § fjärde stycket sekretesslagen har, somtidigare nämnts, myndigheterna rätt att fill bl.a. polismyndighet lämnauppgifter om brottsmisstankar som avser annat än bötesbrott. Enligt femtestycket får dock sådana uppgifter - när de omfattas av hälso- ochsjukvårdssekretessen -endast lämnas ut om det brott som misstankarna gäller ärav sådan svårighetsgrad att det lindrigaste straffet som är föreskrivet ärfängelse . I fråga om brott enligt 3,4 och 6 kap. BrB (dvs. brottmot liv och hälsa, brott mot frihet och frid resp. sexualbrott) mot den sominte fyllt föreligger dock inte hinder för polisanmälan. Någon allmän skyldighet för personal inom hälso- ochsjukvården att - då sekretess inte lägger hinder i vägen - lämna ut uppgift ombrottsmisstankar till polismyndighet föreligger ej. Här kan slutligen nämnasatt enligt 7a § lagen (1980:11) om tillsyn över hälso- och sjukvårdspersonalenm.fl. är hälso- och sjukvårdspersonal skyldig att lämna uppgift om huruvidanågon intas på en sjukvårdsinrättning, om uppgiften för särskilt fall begärs avbl.a. I motion 1986/87:K428 av () behandlas frågan omsekretess för vissa uppgifter hos ochdomstolsverket i ärenden om rättshjälp. I motionen påpekas att sekretessen inomhälso- och sjukvården i vissa fall kan gälla även gentemot den som fått vårdeller behandling. Enligt motionen kan detta sekretesskydd inte upprätthållashos eller hos i samband medbesvär över beslut av psykiatriska nämnden, utskrivningsnämnden ochbeslutsnämnderna för psykiskt utvecklingsstörda i ärenden om rättshjälp. Detbegärs att regeringen föranstaltar om en översyn av berörda bestämmelser isekretesslagen i syfte att komma till rätta med de i motionen påtaladeproblemen. har vid tre tidigare fillfällen (KU1983/84:29, KU 1985/86:13 och KU 1986/87:9) avstyrkt liknande motioner medhänvisning till att utvidgningar av sekretessen inte bör företas i annat fallän när det finns starka skäl härför. hade inte erfaritatt den gällande ordningen medfört några olägenheter för de myndigheter somberörs. I motion 1987/88:K429 av () begärs enöversyn av sekretessreglerna för sjukvården som skall behandla frågan om det ärmöjligt att mjuka upp sekretessreglerna så att även en frånskild förälder medumgängesrätt kan få upplysningar om barn som är intaget för vård. Det kan i sammanhanget anmärkas att utredningen om barnensrätt behandlar frågor om barns sekretesskydd gentemot vårdnadshavaren ibetänkandet SOU 1987:7. Frågan om sekretess vid hjärttransplantationer tas upp imotion 1987/ 1988/89:SoUly 88:K414 av och (). Några påpekanden av JO 1 JO:s ämbetsberättelse 1987/88s. 182 f behandlas bl.a.frågan om överiämnande av patientjournaler mellan olika kliniker vid ettsjukhus (se även bl.a. JO 1986/87 s. 198 f.). JO konstaterar att fråganhuruvida kliniker vid ett sjukhus är att anse som självständigaverksamhetsgrenar i sekretesslagens mening - vilken uppfattning JO tidigareuttalat - är föremål för skilda meningar. JO anför att ett slutligt svar pådenna fråga torde endast kunna ges genom lagstiftning. Det kan här nämnas att frågan om huruvida kliniker ärsjälvständiga verksamhetsgrenar enligt sekretesslagen diskuterats bl.a. medavseende på remiss av pafient med HIV-smitta. ochsocialstyrelsen har därvid kommit till skilda ståndpunkter. I JO:s ämbetsberättelse 1986/87 s. 159 f tas frågan upp omrapportering och registrering av läkemedelsmissbrukare. JO konstaterar attlänsläkarna tidigare - helt rättsenligt - bedrev en sådan verksamhet. Som ettförsta försök att ersätta denna verksamhet har rekommenderatatt det inrättas s.k. samrådsgrupper med företrädare för bl.a. apotek,privatpraktiker och socialtjänst. JO framhåller att ett uppgiftslämnande om enenskild patients läkemedelsförbrukning från vårdansvarig läkare tillsanirådsgrup-pen förutsätter att patienten lämnat sitt samtycke till detta.Detsamma gäller för att uppgiften skall få föras vidare från samrådsgruppentill läkare och apotekspersonal. Liknande frågor tas upp i JO:sämbetsberättelse 1987/88 s. 148 f. Där behandlas sekretessen inom lokalanarkotikagrupper i en kommun. Grupperna fungerar som samrådsorgan och ärsammansatta av företrädare för skilda myndigheter. JO konstaterar att utbyteinom gruppen av uppgifter om enskilds personliga förhållanden kräver denenskildes samtycke. Vissa kommittéer och utredningar I socialberedningens betänkande Barns behov och föräldrarsrätt (SOU 1986:20) behandlas de sekretessbestämmelser som är aktuella vidsocialtjänstens arbete med utsatta familjer (s. 140 f.). Beredningen pekar påde krav sekretessreglerna ställer vid arbete i samarbetsorgan med företrädareför olika myndigheter. Beredningen föreslår dock inte någon ändring i gällandesekretessbestämmelser. Det anförs att sekretessen i praktiken inte innebärnågot hinder för samarbetet utan endast kräver att man från socialtjänstenssida iakttar den grundläggande respekten för människors självbestämmanderättoch integritet (s. 148). Beredningen berör också frågan om barnsintegritetsskydd gentemot föräldrarna. I Översyn av LVU (Ds S 1987:3) föreslår den särskildeutredaren att 71 § socialtjänstlagen ändras så att skyldigheten att anmäla och lämna upplysning ar utvidgas från att avse myndigheter vars verksamhet berör barn och ungdom till att gälla myndigheter som i sin verksamhet/År uppgifter om barn och ungdom samt dem som är anställda vid sådana myndigheter (s. 135 f). Förslaget skall ses mot bakgrund av avgöranden iregeringsrätten 1988/89:SoUly som gäller uppgiftslämnande frånLillhagens sjukhus resp. förvaltningshälso- Bilaga 1 vården i Göteborgskommun till socialnämnden. (Avörandena behandlas nedan under D. Bestämmelserna om hemlighållande av det omhändertagnabarnets vistelseort behandlas av utredaren (s. 118) som emellertid inteföreslår någon förändring i nuvarande bestämmelser. Samma särskilda utredare har i utredningen om det oföddabarnet redovisat betänkandet Skydd för det väntade barnet 1. Åtgärder vidmissbruk m.m. under graviditet (SOU 1987:11): I utredningen anförs följande (s.83). Vid vissa typer av missbruk - särskilt missbruk av heroin- är särskilda insatser i samband med förlossningen av mycket stor betydelseför att hjälpa barnet. Det är i dessa fall viktigt att förlossningskliniken igod tid före förlossningen får uppgift om kvinnans förhållanden. Även sedan barnet är fött är det betydelsefullt att t.ex.barnklinik och social myndighet kan lämna varandra uppgifter om barnetsförhållanden så att lämpliga behandlingsinsatser kan sättas in. Den nuvarande sekretesslagen innebär begränsningar när detgäller myndigheters möjligheter att ge varandra information. Detta gäller inteminst inom hälso- och sjukvården och . Så kan t.ex. enpsykiatrisk klinik eller en social myndighet inte lämna ut uppgifter om enkvinnas personliga förhållanden till M VC om inte kvinnan samtycker till det.Inte heller kan anmälan göras i dessa fall med stöd av 71 § SoL eftersom denna bestämmelseendast tar sikte på födda barn. I många fall kan sannolikt ett samtycke erhållas eftersomde allra flesta gravida kvinnor - som sagts - torde vara villiga attgöra en särskild ansträngning för att inte genom missbruk eller livsföring iövrigt utsätta det väntade barnet för risk att skadas. Frågan är vad som kangöras i sådana fall där kvinnan inte samtycker till att uppgifter om hennespersonliga förhållanden lämnas ut. Problemet torde inte vara helt ovanligteftersom kvinnor med missbruksproblem ofta är misstänksamma motmyndighetspersoner. Utredaren föreslår ett tillägg till bestämmelsen omundantag från sekretess i 14 kap. 2 § sekretesslagen för att uppgifter tillskydd för det väntade barnet skall kunna lämnas mellan olika myndigheter ochverksamhetsgrenar inom hälso- och sjukvården och . läkemedelsutredning behandlar i betänkandetLäkemedel och hälsa (SOU 1987:20) bl.a. sekretessproblem som rör uppgifter iärenden om godkännande av läkemedel. Utredningen föreslår på denna punkt vissaförändringar i sekretessen. När det gäller tillsynen över bl.a.psykofarmaka-förskrivningen konstaterar utredningen att de organ som inrättatsinom olika landsting som ersättning för länsläkarnas tidigaretillsynsverksamhet på området haft stora svårigheter i sin verksamhet. Dehärmed sammanhängande sekretessfrågorna berörs dock inte. Data- och offentlighetskommittén granskar i sitt förstadelbetänkande Integritetsskyddet i informationssamhället 1. (SOU 1986:24)tillgängligheten av patientuppgifter för olika ADB-register. När det gälleruppgiftslämnande i vårdsyfte och för tillsyn anser kommittén att gällandebestämmelser är fillfredsställande. I sammanhanget kan anmärkas att frågan omen klinik är en självständig verksamhetsgren eller ej diskuteras avutredningen. stannarför uppfattningen att det i regel är de olika klinikerna som bäst svarar 1988/89:SoUly mot begreppet självständig verksamhetsgren (anserdäremot Bilaga 1 att hälso- och sjukvårdsverksamheten på ett sjukhus utgören självständig verksamhetsgren och inte en klinik, jfr Allmänna råd frånsocialstyrelsen 1982:4 s. 29). När det gäller uppgiftslämnande för forskning ochstatistisk verksamhet anför kommittén att utlämnandet till flera registerförefaller sakna erforderligt författningsstöd. Kommittén föreslår därför enlagbestämmelse som med vissa begränsningar medger uppgiftslämnande förforskning eller framställning av statistik. anför i betänkandetFörskola-skola (SOU 1985:22) att tolkningen och tillämpningen av sekretesslagenhar vållat bekymmer vid samverkan mellan förskola och skola. Tveksamheten omvilken information som skall föras över från förskola till skola rörandeenskilda barn är stor enligt kommittén (s. 166). JO ifrågasatte i ett beslut om inte den s.k.generalklausulen borde göras tillämplig även på vårdområdet, när det är frågaom förhållanden som rör barn . Beslutet överlämnades till regeringensom i sin tur överlämnade beslutet till utredningen om barnens rätt.Utredningen avvisar i betänkandet Barnets rätt 3. Om barn i vårdnadstvister -talerätt för barn m.m. (SOU 1987:7) en lösning som medför att generalklausulenblir tillämplig på uppgifter om barn. Utredningen hänvisar därvid tillprinciperna om frivillighet och samtycke på vårdområdet (s. 145 f.). Meringående behandlar utredningen frågor om barns sekretesskydd gentemot vårdnadshavaren(s. 135 f.). Utredningen har remissbehandlats. Förslagen om skärpt sekretess i förhållande tillvårdnadshavaren har kritiserats av flera remissinstanser. Endastsocialstyrelsen och kammarrätten i behandlar frågan om sekretessmellan myndigheter och ansluter sig till utredningens ställningstagande. Regeringsrätten har i sitt avgörande RÅ85 2:6 tagit uppfrågan om omfattningen av uppgiftsskyldigheten enligt 71 § socialtjänstlagen.Frågan gällde vad som avses med uttrycket "myndigheter vars verksamhetberör barn och ungdom" i paragrafen. En social distriktsnämnd hade begärtatt få del av uppgifter i en kvinnas sjukjournal över psykiatrisk vård hosLillhagens sjukhus i . Nämnden behövde uppgifterna därför att kvinnanbegärt att den pågående vården av hennes barn enligt LVU skulle upphöra.Regeringsrätten fann att det vid sjukhuset inte bedrivs någon verksamhet somberör barn och ungdom. Någon skyldighet att lämna ut uppgifterna förelåg därförinte. Ett likartat fall som gällde uppgiftslämnande frånförvaltningshälsovården i avgjordes (Ab-29/85). Frågan om handlingssekretess mellan skilda myndigheter varföre 24 sekretesslagmed något undantag oreglerad. I viss utsträckning tillämpades dock 1937års lag även mellan myndigheter inbördes. Reglerna om offentliga 1988/89:SoU ly funktionärers tystnadsplikt gällde i princip även gentemot andraoffentliga Bilaga 1 funktionärer. I det nya regelsystemet försvann för sjukvärdens del densärskilda regleringen för uppgifter som lämnats i förtroende till läkare m.fl.Dessa bestämmelser ersattes med enhetlig reglering för alla uppgifter iverksamheten. Genom de nya bestämmelserna togs vidare bort den möjlighet tillintresseavvägning som tidigare funnits inom områdena för såväl sjukvård somsocialtjänst. Den nya sekretesslagen innebär, jämfört med tidigareordning, att uppgifter om enskilda kan lämnas från en sjukvårdsmyndighet ellersocialtjänstmyndighet fill en annan myndighet i endast mycket begränsadutsträckning. Diskussionen kring sekretessen inom vårdområdet har ocksåfrämst rört sekretessen mellan skilda myndigheter resp. skildaverksamhetsgrenar inom en myndighet. I olika sammanhang har man pekat på hindersom möter ett från vård- och skyddssynpunkter berättigat utbyte av uppgifter. Lagstiftaren har valt att söka bota olägenheterav detta slag genom stadganden om uppgiftsskyldighet, vilka i angivna fallbryter sekretessen. På grund av den tröghet som är inbyggd ilagstiftningsarbete kan dock även hinder mot uppgiftslämnande som framstår somstötande komma att finnas kvar . Det är heller inte möjligtatt förutse alla de situafioner på vårdområdet där det kan finnas behov av ettfriare uppgiftslämnande mellan olika berörda myndigheter. Som tidigarepåtalats av socialutskottet (SoU 1979/80: ly) medför dessutom den generellaplikt att lämna uppgifter som följer av de sekretessbrytande stadgandenasvårigheter på vårdområdet, där det i många fall krävs en känslig och nyanseradbedömning mot bakgrund av olika vårdsynpunkter. En annan metod att komma till rätta med det aktuellaproblemet förordades av socialutskottet i dess yttrande över förslaget tillsekretesslag (se ovan). En tillämpning av den s.k. generalklausulen - eller aven "förstärkt" variant av klausulen - på vårdområdet skulle medge enviss intresseavvägning i särskilt angelägna fall där det framstår som stötandeatt inte kunna lämna ut en uppgift, t.ex. om konstaterad psykisk sjukdom hosvårdnadshavaren till ett litet barn. Liknande synpunkter har även framförts isenare riksdagsmotioner. Mot bakgrund av det anförda och med anledning av de frånkonstitutionsutskottet remitterade motionerna finns skäl för socialutskottetatt nu inhämta remissyttranden från berörda myndigheter och organisationerrörande deras erfarenheter och synpunkter i fråga om sekretesslagensfillämpning på vårdområdet. FörteckningÖver remissinstanser och i988/89:SoUiy sammanställningav remissyttranden över motioner ''s'* och PM om sekretessfrågor inomsjukvård och socialtjänst. Efter remiss har yttranden avgetts av justitieombudsmannenGunnel (JO), justitiekanslern (), riksåklagaren (),kammarrätten i , , , hälso- ochsjukvårdens ansvarsnämnd, psykiatriska nämnden, ,(), , ,, i , i Malmöhuslän, , , i (LO),(), Centralorganisationen /SR,, förre justitieombudsmannen , Föreningenbarnens rätt i samhället (), motnarkotika. (), SamarbetsgruppenKALV. Yttranden har också kommit in från () och . Riksåklagaren har bilagt yttranden från överåklagarna vidåklagarmyndigheterna i och åklagardistrikt samt överåklagarnavid regionåklagarmyndigheterna i och . Kammarrätten i har bilagt rättens dom den 29januari 1982, mål nr 6448-1981. har bilagt yttranden frånpolismyndigheterna i , och . har bilagt dels nämndens yttrandeöver departementspromemorian (Ds Ju 1981:17) Sekretesskydd ochinformationsbehov, dels nämndens skrivelse till den 9november 1982. i liar bilagt yttranden frånMalmö socialnämnd och socialförvaltningen i . i (LO) har bilagt yttrandefrån . Centralorganisationen /SR har bilagt yttranden frånSveriges psykologförbund och samt återge» synpunkterfrån , och . Ett stort antal av remissinstanserna förordar en översynav sekretessreglerna på vårdområdet för att underlätta visst informationsutbytemellan myndigheter. Till denna grupp hör 70, RA, ,, hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd, psykiatriskanämnden, , , socialenheten vidlänsstyrelsen i , mot narko- 1988/89"SoUlv tika och förre JO . Även kammarrätten i är positiv fill en samladöversyn men förklarar sig inte vara helt övertygad om att skälen för en reformtar över. Några remissinstanser är i huvudsak positiva tillsekretesslagen men pekar på behov av utredning av vissa sekretessproblem påvårdområdet. Dessa instanser är , ,stadskansliet i , TCO, i och Riksförbundetför social och mental hälsa (RSMH). Vidare anser , () och Föreningen i samhället () att sekretesslagen börmodifieras på några punkter. JK är negativ till en allmän översyn av ifrågavarandesekretessregler. Inte heller SÖ och /SR anser behov föreligga av ändring isekretesslagen i de delar som tas upp i motionerna. Samarbetsgruppen KALV och motsätter sig kraftigtändringar i sekretesslagen som syftar till att underlätta informafionsutbytetpå vårdområdet. I stället förordar föreningarna en skärpt sekretess påområdet. Remissinstanser som förordar större möjligheter tillinformationsutbyte