prot · GC0939 · 1988-12-31 00:00:00 — Ett problem som vi inte har berört, men som jag ändåbetraktar som ganska allvarligt i sammanhanget, är att vi också måste ha ettsystem som gör del möjligt för oss all konstatera att kommunerna, som haransvaret för alla andra rörelsehindrade elevers gymnasiegång, inle tenderar attskjuta ifrån sig ansvaret för fler elever än de som verkligen behöver enanpassad utbildning. Vi är naturligtvis också överens om att det för det storaflertalet rörelsehindrade elever är gymnasieutbildning på hemorten som gäller. Jag är litet osäker om huruvida det verkligen kan vara pådet sätt som dock alla säger mig att det är, nämligen att det finns en klartavgränsad grupp på 50-70 ungdomar i dessa årskullar som behöver detta system.All min erfarenhet av handikapproblemalik säger mig att det ocksåfinns en gråzon, en grupp människor som inte har tillräckligt omfattandefunktionshinder för att uppenbart ingå i den här gruppen, men som också,kanske just för att de har så omfattande hinder, är svära aft behandla på detandra sättet. Vi måste också tänka på den marginalgruppen, som jag menar måstefinnas, men som vi har talat mycket litet om. Ambifionen är, när nu handikapputredningen tar itu medfrågan med förtur, alt vi skall få fram ell förslag som ger ökade möjligheterför denna grupp ungdomar att få gymnasieutbildning i lika stor utsträckning somgäller för alla andra ungdomar. Talmannen anmälde atf MargaretaPersson och anhållit att till protokollet få antecknat atf deinte ägde rätt till ytteriigare inlägg. Överläggningen var härmed avslutad. Omfördelningen av medel för investeringar ilänstrafikanläggningar 5 §Svar på interpellation 1988/89:18 om fördelningen av medel för investeringar ilänstrafikanläggningar AnL 28 Kommunikationsminister : Herrtalman! har frågat mig dels hur skillnaden på 120 milj.kr. mellan beslut om investeringar i länstrafikanlägg- Omfördelningen av medel för investeringar i länstrafikanläggningar Prot.1988/89:39 ningar och utskickade medelsramar kan förklaras,dels om jag avser att vidta någon åtgärd för att fåinvesteringsplaner som bättre svarar mot regionalpolitiska målsättningar. Som känner lill byggs statliga vägarenligt fastställda tioårsplaner som revideras . Vid årsskiftet1987-1988 fastställde länsstyrelserna sina flerårsplaner för byggande avlänsvägar . Dessa planer skall som ett resultat avriksdagens beslut om den trafikpolifiska propositionen nu kompletteras medinvesteringar i länsjärnvägar och kolleklivtrafikanläggningar. För åren1989-1997 skall s.k. förenklade länstrafikanläggningsplaner upprättas länsvis.Nya planer för länslrafikanläggningar kommer därefter all upprättas för åren1991-2000. De förenklade länstrafikanläggningsplaner som upprättas innebärdärför i huvudsak att byggnadsobjekt i gällande planer flyttas till de nyaplanerna. För aft underlätta detta arbete har regeringen beslutat att de nyaplanerna skall upprättas i samma prisnivå som använts i de gällande planerna,dvs. Anslaget till investeringar i länslrafikanläggningar, somär på 545 milj. kr., har därför räknats om fill kostnadsnivå och blirdå 480 milj. kr. Från beloppet 480 milj. kr. har avräknats det belopp somregeringen avsatt lill smärre förbättringsåtgärder pä länsjärnvägarna, 18 milj.kr. Vidare har moms och projekteringskostnader förstafliga vägar avräknats centralt. Kostnaden för detta uppgår till 38 milj. kr.Därefter återstår 424 milj. kr., vilket är det belopp som har fördelats tillbyggande av länslrafikanläggningar. Skillnaden mellan beloppet 545 milj. kr.och 424 milj. kr. är således dels en bokföringsfråga, dels ett resultat av attplanerna av praktiska skäl redovisas i en fast prisnivå. När del gäller den regionalpolitiska aspekten påfördelningen av planeringsramar till länen vill jag hänvisa lill dentrafikpolitiska propositionen. Där anges bl.a. all det finns andra mål - utöverde regionalpolitiska - som skall tillgodoses i vägplaneringen, t.ex. atf säkravägkapitalet, åstadkomma en god miljö och förbättra trafiksäkerheten.Planeringen för att uppnå målen för trafikpolitiken kan därför inte ensidigtske med hänsynstagande till ett visst vägnät eller till vissa delar av landet.Även storstadsområdenas frafiksituation har brister som behöver åtgärdas. Beslut om investeringar i länstrafikanläggningar tas påregional nivå. Det är bara om och är oeniga om innehålleti en plan som frågan överlämnas till regeringens prövning. Arbetet med de nyaplanerna pågår , och dessa skall beslutas . Jaghar inte för avsikt att ingripa i detta arbete. AnL 29 (): Herr talman!Jag ber alt få tacka kommunikationsministern för svaret. Först några kommentarer kring svaret på frågan om skillnaden mellan beslutat och utgivet anslag. Jag accepterar svaret. Jag kan inte avgöra om 38 milj. kr. fill bl.a. projekteringskostnader är rimligt eller inte. Vad jag däremot hört utifrån fältet är alt det bästa sättet att bygga länsvägar är att lägga ut arbetet på entreprenad efter aft ha tagit in offerter. I entreprenaden 28 ingår då ocksåprojekteringskostnaden. Så över fill fördelningen av pengarna fill länsvägar. Jagfrågade om statsrådet ämnade vidta någon åtgärd för att få till ståndfördelningsplaner som bättre svarar mot den uttalade regionalpolitiskamålsättningen. svarar med alt hänvisa till tre andramålsättningar, nämligen all säkra vägkapitalet, att åstadkomma en god miljö ochatf förbättra trafiksäkerheten. Jag tycker att detta svar är i högsta gradhalvdant och otillfredsställande och aft det tyder på dåligt samvete. Även påvägarna utanför storstadsområdena måste man säkra vägkapitalet, förbättramiljön och öka trafiksäkerheten. Detta är ju en målsättning som skall gällaalla vägar, och del står också som första mål i regeringens trafikpolitiskaproposition frän all "medborgarna och näringslivet i landets olikadelar skall erbjudas en tillfredsställande, säker och miljövänligtrafikförsörjning fill lägsta möjliga samhällsekonomiska kostnad". Det finns två målsättningar för vägpolifiken somstatsrådet inte nämnde i sill svar. Den första är att "vägnätet skallbidra till ett effektivt resursutnyttjande", och den andra är - och denmålsättningen vill jag stryka under - att "ett grundläggande delmål ivägpolitiken är atf säkerställa en tillfredsställande standard även på dellågtrafikerade vägnätet". Det länder till heder alt haninte gör några försök all påstå atf den föreslagna fördelningen av vägmedlen ärregionalpolitiskt riklig. Regeringen med industriministern i spetsen har rest landoch rike runt och talat om vikten av att hela landet skall leva. Regeringenhävdar i debatter att man vill och skall föra en akfiv regionalpolitik.Samtidigt blir framfidsforskare och samhällsforskare alltmer ense om alt detär utformningen av infrastrukturen som är avgörande för om bygder skall levaeller inte. De är också ense om att vägarna är en av de viktigaste delarna avinfrastrukturen. TCO har gjort en undersökning om de viktigaste krav som deras24 distrikt ställer på i framfiden. 13 av 24 län har upprustning avvägar, en eller flera, som första punkt. , somrepresenterar 370 köpsågverk, säger bl.a. i ett uttalande i åratt otillräckliga resurser avdelas för förbättringar i länsvägnäfet, och denslutar sin skrivelse så här: "Vi är många som vill förhindra en sådanutveckling och vi fordrar att statsmakten i en aktiv regionalpolitik över helalandet vidtager de åtgärder som krävs för effektiva och fungerandetransportförhållanden för skogsbygdernas näringar." Vad har då dessa samstämmiga vittnesbörd och åsikter lettfill? Jo, till att storstadslänen får av vägmedlen. Samma är fårtre fjärdedelar av , dvs. de sex Norrlandslänen räknat frän ochnorrut, av de samlade vägpengarna. De tre Smålandslänen, som står för del av skogsproduktionen i , får tillsammans.Östergötland, som har det näst högsta antalet grusvägmil i landet, får . Mendet är väl inte meningen att vi skall komma i åtnjutande av storsfadsalfernativelLinköping-Norrköpings kunskaper och kreativitet. Och den här utvecklingen fortsätter. får de trestorstadslänen av de samlade medlen lill länslrafikanläggningar,medan sex län får minskade anslag trots inflationen och trots atf pengarna dåockså skall räcka till länsjärnvägar och kolleklivtrafikanläggningar.Östergötland får sitt anslag sänkt från 48,7 milj. kr. kr., dvs.med 39 milj. kr. Omfördelningen av medel för investeringar ilänstrafikanläggningar Prot.1988/89:39 kommunikationsministern aft vi har några fler vägar än E 4?Eller skall vi inte ha några flera? Omfördelningen av medel för in vesteringar i länstrafikanläggningar Med anledning av vad jag sagt - och det är faktiskt baraen bråkdel av vad jag skulle vilja säga - vill jag fråga landelskommunikationsminister: statsrådet att den fördelningsplan som vägverketoch regeringen nu arbetar efter leder till målet "en tillfredsställandestandard även pä del lågtrafikerade vägnätet"? Under detta anförande övertogtredje vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. AnL 30 (): , varsfördelningsmodell ifrågasätter, har en styrelse, och jag sitter i den styrelsen.Jag skulle därför gärna vilja redovisa litet hur vi har resonerat när vivisserligen inle har beslutat - eftersom vi bara råder generaldirektören, somsedan beslutar -men enhälligt från olika partier har ställt oss bakom deprinciper som nu krifiserar. Vi har lagt myckel stor vikt vid den ökade insikten omtrafikens konsekvenser för miljön. Som vi alla vet har vi litet varunderskattat de problem som vägtrafiken medför. Del är inte obekant atttrafiken bl.a. svarar för två tredjedelar av kväveutsläppen. Vi har iriksdagen med anledning av den trafikpolitiska propositionen och denmiljöpolitiska proposifionen diskuterat hur man skall komma till rätta meddessa utsläpp. Vi sade då aft man måste gå fram på två vägar: man måste delsrena fordonsufsläppen vid källan - det betyder katalysatorer, infe bara påpersonbilar utan också på bussar och lastbilar-, dels förbättra kollektivtrafiken,och då titta särskilt på storstädernas problem. Del var här i kammaren enmycket kraftig majoritet för den bedömningen - jag undrar om vi inte var enigaom att det här var viktiga åtgärder för att minska vägtrafikens bidrag tillmiljöförstöringen. I vägverkefs styrelse har vi resonerat på ungefär sammasätt som man här i gjorde i de olika utskotten och i kammaren. Jagvill inom parenfes säga alt jag tycker atf det är glädjande att se med vilkenentusiasm och energi man på i tar sig an den här frågan. Styrelsen har alltså uppfattat de här tydliga signalernaoch diskuterat dem. Vi har då konstaterat, all del finns en konflikt mellanmiljömålet och det regionalpoUtiska målet, och det inser var och en som sättersig in i och funderar över den här problemaliken. De åtgärder som måste vidtasför att främja miljöintressena måste nämligen vidtas i de södra delarna avlandet, i storstäderna. Och de områdena är inte föremål för regionalpolitiskainsatser. Trots atf jag kommer från ett län som är i stort behov avregionalpolitiska insatser, inte minst när del gäller våra vägar, var jag förmin del överens med de övriga i styrelsen om atf göra satsningen på det härviset - detta inte minst med tanke på den valrörelse som vi hade bakom oss, därolika partier hade gått uf med löften om aft förbättra miljön. Detta betyder satsningar på fre olika områden när detgäller länsinveste- 30 ringar: för det första pålänsjärnvägar, för det andra på kollekfivtrafik och för det tredjepå kringfartsleder. Tyvärr, , är de investeringarnalokaliserade i huvudsak till och storstäderna, men där ärmiljöproblemen också allra störst. Atf det sker regionalpolifiska satsningarfinns det anledning atf bevaka vid den fördelning av anslag till drift ochunderhåll som strax skall göras. På den punkten anvisar pengar medsärskilt tydlig regionalpolitisk adress, dvs. en stor del av det anslaget skallgå till skogslänen. Omfördelningen av medel för investeringar ilänstrafikanläggningar Jag tycker alt det var en mycket värdefullkomplettering som gjorde när hon redovisade hur man inomvägverkets styrelse har diskuterat när man kommit fram till besluten omfördelningen över landet av de anslagsmedel som står till förfogande för vägar. Även om vi lägger stor vikt vid de regionalpolifiskaaspekterna - jag vill hävda att vi gjorde det när vi utarbetade dentrafikpolifiska propositionen och att vi kommer att göra det också vid denfortsatta vägplaneringen - måste även andra aspekter, exempelvismiljösynpunkterna och naturligtvis hänsynen till de trafikmängder somförekommer på olika håll, finnas med i bilden vid den avvägning som görs. Detvar del jag menade när jag i mitt svar sade att man inle kan ta hänsyn tillbara en, i och för sig viktig, aspekt som regionalpolitiken utan att man måstegöra en sammanvägning av de grundläggande målsättningar som vi vill arbeta förnär det gäller trafikpolitiken över huvud tagel och när det gällervägpolifiken i synnerhet. Det är avsikten med den nya uppläggningen avvägplaneringen. Det har också legat bakom den förändring som kommit fill ståndi riktning mot en decentralisering av besluten i och med att vi införtbegreppet länstrafikanläggningar. talade om infrastrukturen ochrelaterade aft man bl.a. inom TCO hade understrukit att det var viktigt att detbyggdes upp en infrastruktur även på regional nivå. Jag har ingen annan meningän de citerade, som tydligen också sympatiserade med. Enav poängerna med länstrafikanslaget är att man på länsnivå på ett annat sätt änhittills skall kunna göra en avvägning mellan olika investeringar iinfrastrukturen. Vi har förtroende för att man på länsnivå kan göra avvägningarmellan hur mycket man skall lägga på järnvägsinvesferingar och hur mycket manskall lägga pä väginvesteringar i länet. med alt vi införde den förändringen genomfördesockså en kraffig höjning av anslagen till de sammanlagda investeringarna ivägar och länsjärnvägar. Därför, , har jag inte alls någotdåligt samvete för den planering som är uttryck för detta. Det är tvärtom medmycket stort intresse jag ser fram emot att fä fa del av vilka prioriteringarman kommer aft göra i olika län. Effersom åberopade storstadslänenvill jag nämna att av projekten i den länstrafikanläggningsplan som nuär under utarbetande för utgör från miljösynpunkt angelägnainvesteringar i länsjärnvägar, i tunnelbanor och andra kollekfivfrafikanlägg-ningar.Det är beslut som fattats och planering som gjorts i , och jagtycker att resultatet ligger helt i linje med vad vi syftade till med den nyauppläggningen när det gäller behandlingen av de här frågorna. Omfördelningen av medel för in vesteringar i länstrafikanläggningar Jag är helt på det klara med att att man inle fält tillräckUgt med pengar i , på sammasätt som man i vissa andra län gör anspråk på en större medelstilldelning. Mennär nu frågar om jag tror all E 4 är det enda som är avintresse i måste jag konstalera alt del inle är länge sedanman där hade en omfattande kampanj just om all man ville ha ökade resurser fillden fortsatta utbyggnaden av E 4.1 varje fall inom länet har man tydligen gjortprioriteringen all delta projekt är av mycket hög angelägenhetsgrad. skall jag svara på frågan om vi har entillfredsställande standard på vägnätet över hela landet. Nej, del anser jaginle. Men jag är medveten om att del finns en begränsning av hurmycket resurser vi kan få fram för att förbättra den i och försig diskutabla standarden på en del ställen. Men del är alltså en resursfråga.Så långt resursernamedger anser jag att vi har gjort de riktiga avvägningarna. AnL 32ANNA (): Tack för att statsrådet gick upp i replik! Låt oss först göra klart för oss att länen av vägverketoch regeringen blir tilldelade de ramar inom vilka de har att falla beslut. Attdet är på det viset har också bekräftat. Det är inom dessaramar man sedan fördelar pengarna. Om jag gillar den fördelningen är sedan enhelt annan sak. Men jag tycker att det är räll av stockholmarna atf satsa påkollektivtrafiken. Nej, , vi var inte eniga på det sätt somjag tror att menade. Vi från ville dela upp anslagettill länstrafikanläggningar i fem delposter. Då hade länsvägarna fått ensärskild post, och den ville vi öka på med 335 miljoner. En bra miljö förutsätter ett decentraliserat samhälle. Detger aldrig en bra miljö att föra ihop en åttondel av befolkning i enkommun! Men trafikmiljön är viktig också för andra delar av landet. Jag vill fråga statsrådet en sak till: Del heter att etteffektivt resursutnyttjande är ell av de mål vi skall ha för vägpolitiken. Omnu skogstransporterna inte kan la sig fram på grund av tjälskador och djupa håli vägbanorna eller helt enkelt därför alt grusvägarna inte bär - för man då enregionalpolitiskt riktig näringspolitik? För man en regionalpolitiskt riktignäringspolitik om transporterna lill och från industrin, som man kanske medstort besvär har utlokaliserat, inle kan komma fram på grund av dåliga vägar -det gäller inle minst eget län, ? För många delar av vårt land är bil det enda möjligatransportmedlet - det finns inte underlag för eller tillgång till flyg, tåg,buss, tunnelbana eller spårvagn. 1 dessa regioner får människor och företagfinna sig i att bära betydande kostnader i form av bil- och vägskalter. Dessutomfår de hjälpa till att solidariskt via skatten subventionera kollektivtrafikeni med . En normalinkomstfagare kan få betalaca . i skatt till en kollektivtrafik som han inte ser röken av. Enligt uppfattning borde dessa människoråtminstone ha tillgång till ett bra vägnät, och därvidlag sammanfallerkommunikationsministerns och mina åsikter. De här människorna har tyvärr intetillgång till något sådant vägnät. AnL 33MARGARETA (): Jag menade att vad vi var eniga om i dennakammare var den kraftiga satsning på alla olika nivåer och sektorer somskulle göras då det gäller miljön. Jag utgår från att intehar någon annan uppfattning än den man hade . tvingas man aft ta ställning, atf prioritera närdet gäller i och för sig angelägna men olika mål. Trovärdigheten kräver att manstår upp för givna löften och gjorda uttalanden, inte minst sådana som förtsfram i en valrörelse. Det är vad jag har gjort och det är vad andra har gjort ivägverkets styrelse. Jag vill återigen säga att vi i styrelsen var fullständigteniga, inkl. representant. talar om vägar som är så dåliga aftskogsindustrin inte ens kan få ut virket. Detta håller jag helt med om, men dåär vi inne i en annan diskussion, och där avslutade jag mitt första inlägg. Vifår anledning att återkomma lill den här saken, för det gäller anslaget till driftoch underhåll. Jag upprepar att har angivit en särskild adress då detgäller hur dessa pengar - jag tror all det var 400 milj. kr. - skall användas.Anslaget möjliggjordes bl.a. genom den bensinskaftehöjning som infestödde men som fick majoritet i . Adressen innebar att en stor del avökningen av anslaget skall gå till regionalpolitiska satsningar, och riksdagenangav t.o.m. att det rörde sig om skogslänen. Här har vi stora förväntningaratt man skall kunna förbättra bl.a. grusvägarna, av vilka har deflesta i landet. Omfördelningen av medel för in vesteringar ilänstrafikanläggningar Jag skall inte ta upp någon längre debatt medAnna om finansieringen av de investeringar som vi vill göra ivägnätet. Men låt mig ändå påpeka, när frågar om det ärförenligt med ell effektivt resursutnyttjande att man har så dålig bärighet påvissa delar av del svenska vägnätet, aft vi naturligtvis är medvetna om attresursutnyttjandet kommer att kunna förbättras efter hand som vi skjuter tillmera invesferingsmedel. Men det ärju infe riktigt så som , när hon talade om de ordinarie vägplanerna, utan vi skall kommaihåg att fattade beslut om ett bärighetsprogramsom går utöver de ordinarie vägplanerna, med en särskild finansiering. Av anslageni detta bärighetsprogram, som har speciell inriktning på skogsnäringen och somsåvitt jag förslår i hög grad har uppskattats av skogsnäringen, går frefjärdedelar just till skogslänen. Det är klart att man ännu inte har märkt såmycket av detta ute i landet, eftersom 1988 är i ett tioårigtinvesteringsprogram för all öka bärigheten på vägar och broar, i första hand iskogslänen. Men efter hand som programmet genomförs måste det märkas tydligaförbättringar. Jag vill tillägga att vi även när del gäller det härprogrammet har tillämpat en decentraliserad beslutsprocess, så man är ute ilänen i högsta grad ansvarig för hur man har valt alt sätta in de nyaresurserna. Det är väl på den punkten som synsätten skiljer sig. och har här menat att skall gedetaljanvisningar för hur resurserna skall 3 protokoll 1988/89:39 Prot.1988/89:39 användas ute i länen. Jag tycker det är litet märkligt aftcentern har velat ge sådana detaljanvisningar, eftersomcentern i andra sammanhang företräder ----------------------- decentralisering.Vi för vår del har hållit på att en mera decentraliserad inge- beslutsprocess skall fillämpas, och det innebär atf de häravvägningarna får banan mellan Sodertal- p länsnivå. Jag tror att del ärriktigt och att vi med förtroende kan jeocn rlemings erg överlåta åt folkute i länsstyrelserna och kommunernaatt bestämma var man inom de ramar somfinns vill göra sina investeringar. AnL 35 (): Till vill jag säga altsåvitt jag vet har ingen representant i styrelse. Men det ärmöjligt aft jag har fel på den punkten. Bärighetspaketet kommer, som vi framhöll undermotionstiden, kustkommunerna till godo. Problemet är att man rustar upp broar,men bitarna där emellan har ofta dålig bärighet. Så bärighetspaketet kan intelösa de problem jag har tagit upp här . Jag tycker att när man ger de tre storstadslänen 35 %resp. av vägmedlen - trenden fortsätter ju framöver- har man inte ens försökt uppnå ett av de mål som angavs i den trafikpolitiskapropositionen, nämligen det regionalpolitiska målet. Jag tror säkert att länenenligt något så när vettiga kriterier kan fördela de medel som de får. Men vadvi diskuterar de ramar som varje län har att arbeta inom. Del som jagvänder mig mot och tycker är fullständigt felaktigt är proportionerna mellan vadstorstadslänen får och vad alla övriga län får. Tredje vice talmannen anmälde attMargareta anhållit att till protokollet få antecknat all hon inte ägderätt till ytterligare inlägg. Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Svar på interpellation 1988/89:61 om den s.k.Grödingebanan mellan och AnL 36 Kommunikafionsminister : Herrfalman! har ställt följande frågor till mig angående den s.k.Grödingebanan. År regeringenberedd alt låta utreda alternativet längs nuvarande sträckning i stället förGrödingebanan? Vilken vikt gerregeringen ål naturvårdsintressena i fråga om Grödingebanan, kan dessaintressen tillåtas ha ett avgörande inflytande? Anserregeringen att Grödingebanan skall byggas? Bakgrunden till frågor är den utbyggnad somskall ske av järnvägslinjen mellan och . Som framgick av den trafikpolitiska propositionen (1987/88:50) anser regeringen aft järnvägen måste få sä goda utvecklingsmöjligheter aft den kan nå framgång i konkurrensen om framtidens resenärer. Ett led i detta arbete är att skapa 34 förutsättningar för en effektivareoch säkrare järnvägsdrift. Genom en sträckning av järnvägen mellan ochJärna via ges förutsättningar för en attraktiv järnvägstrafik i helaMälardalen . En satsning pä nya järnvägsspår är aldrig problemfri. Oftastår natur- och friluftsintressen mot samhällsintresset när mark behöveranvändas för järnvägsutbyggnad. Även kommunernas önskemål vad gällertrafikanläggningar och mark för bostadsbebyggelse etc. måste vägas in. Regeringen har, efter samråd med bl.a. berörda kommuner,givit i uppdrag att bedriva det fortsatta arbetet ufifrån dets.k. Detta innebär alt Lidaomrädet, som är ett värdefulltrekreationsområde, kommer att passeras. Vid utbyggnaden kommer åtgärder attvidtas för atf i så stor utsträckning som möjligt begränsa järnvägens störningseffekter,bl.a. genom att passagen till tre femtedelar kommer att ske i tunnel. Vidarehålls möjligheten öppen atf vid behov föra hela frågan till koncessionsnämndenför miljöskydd för prövning av hur miljöstörningarna skall kunna minimeras.