prot · GC09130 · 1988-12-31 00:00:00 — Jag vill säga precis som sade,att det faktiskt är bra att det finns någon socialdemokrat som är intresseradav de här frågorna i kammaren och kan besvara våra frågeställningar. vidhåller fortfarande att den här arbetsmiljöavgiftenär det medel som bäst kan förändra situationen för de förtidspensionerade ochlångfidsarbefslösa inom arbetskraften. Men så är det inte, . Skulleman vilja använda socialförsäkringssystemet på ett sätt som väldigt mångaförsök och projekt har visat att man kan göra, så skulle intearbetsmiljöavgifterna behövas, och de behövs infe heller i den form som de harfått. Dessutom måste det primära vara att förhindra att vi fåren så snabb utslagning , och det gör vi bara genom att se till, attföretagen och arbetsgivarna får ekonomiska incitament som de känner att de villleva upp till genom att förbättra sin arbetsmiljö till gagn för arbetskraften.Vi måste inrikta sådana reformer så, att företagen märker att det ärfördelaktigt för dem själva att förändra arbetsmiljön och därför gör det. Detta ärprecis tvärtom, , mot det förslag som ni lägger fram Detstimulerar företagen fill att låta bli att skapa en bra miljö ute på arbetsplatserna.Ju mer man låter dem förfalla, desto större blir möjligheten att fåpengar ur arbetsmiljöfonden. Det ni gör är långsikfigf precis tvärtemot 154 det som självefterlyser. 84SONJA REMBO (m) replik: säger att vi har nära tillarbetsgivarna och skulle kunna påverka dem. Jag tror att parti harännu närmare till de arbetsgivare som under har dragitfill sig merparten av arbetskraften, ja, hela nytillskottet och framför alltalla de kvinnor som kommit ut på arbetsmarknaden, nämligen den offenfiigasektorn. Dessutom har parti betydligt kortare väg fill de fackligaorganisafioner som via lagstiftningen har ett mycket stort inflytande på detsätt på vilket arbetsmiljöarbefet bedrivs ute på arbetsplatserna. Det är infe brist på resurser och statliga medel, AnitaModin, som gör att det blir problem på arbetsmiljöområdef. Lyssna på vad AMSsäger! Det är avvägningen mellan inkomststöd och rehabilitering och de snedvridandeeffekterna av det sätt på vilket budgetarbetet bedrivs som är problemet. De 63miljarder som betalas ut via socialförsäkringssystemet ar till en delhämmande för rehabiliteringen, vilket revisorer kunde konstateravid sin granskning av arbetsskadeförsäkringen. Det motverkar rehabiliteringen. Den nya avgift - i realiteten en skatt på arbete - som nuligger på bord kommer infe på något sätt att förändra denna bild. Vifår ytterligare en liten fond ur vilken arbetsgivarna efter prövning av olikainstanser - där de fackliga organisationerna alldeles säkert kommer att fåstort inflytande - skall kunna söka få tillbaka något av de pengar som de redanhar betalat in. Man löser inte problem på det här sättet, . Titta påde sysfem och den lagstiftning vi redan har och studera hur pengarna används!Då kan vi få fram ett effektivt, konstruktivt arbetsmiljöarbete som gagnar allasom arbetar såväl i den privata som i den offentliga sektorn. Och det kan vigöra till avsevärt mycket lägre kostnad, det är jag helt övertygad om efter attha sett AMS och revisorernas analys. Den ekonomiska politiken, m.m. 85 () replik; säger att man måste göranågonting för arbetsgivarna så att det blir fördelaktigt för dem själva attåstadkomma en förbättring. Men det mest fördelaktiga för en arbetsgivare bordeväl ändå vara att ha en bra arbetsmiljö så att de anställda kan vara friska. Dettycker jag att vi skulle kunna var överens om. vice falmannen anmälde att anhållitatt till protokollet få antecknat att han inte ägde rätt till ytterligarereplik. 86DANIEL TARSCHYS (fp); Vad vi diskuterar här är ju paketetsom ingen egentligen ville ha. Det är inte den socialdemokratiska regeringensförslag, det är inte de socialdemokratiska motionärernas förslag och det ärinte heller de centerpartistiska motionärernas förslag, utan det är enimprovisation, en egenartad kompromiss som dök upp som gubben ur lådan närsocialdemokrater och centerpartister lyckades tala ihop sig. Det är i mångaavseenden en förskräcklig kompromiss som har uppstått. Kring denhär kompromissen finns det en rad obesvarade socialpolitiska Den ekonomiska politiken, m.m. frågor.Jag tänker här ta upp några sociala frågor som aktualiseras av kompromissen,och jag hoppas att jag kan få svar från och , som ärupptagna efter mig på talarlistan. En första fråga är: Hur kunde det gå så har, hur kunde mantappa kontrollen över ekonomin så till den milda grad att man ansåg signödtvungen att dra i bromsarna på det här viset? Det finns en del svar som harmed socialpolitiken att göra. Ett sådant svar är föräldraförsäkringen, som manförde fram utan minsta tillstymmelse till finansiering. Som vi minns hade vi en debatt i valrörelsen om vilkenfamiljepolitik vi skulle välja. Från de borgerliga partiernas sida lade vi framett förslag som var finansierat fill sista öret. Vi fick lida mycken smälek fördet. Ni socialdemokrater talade mycket om vår finansiering och gisslade ossför de metoder vi använde. Själva lade ni fram ett förslag som inte till någotöre alls var finansierat. Ni sade att det skulle klara sig, det kunde man ta urtillväxten. Det förslaget är nu genomfört. Notan kommer i efterhand. 1 det härpaketet finns notan i form av fvångssparande, nya pålagor, extrafastighetsskatter och mycket annat. Till slut blir det ändå skattebetalarna somfår betala, det är slutsatsen av detta föga uppbyggliga skådespel. En annan del av förklaringen är den sjukförsäkringspolitiksom har bedrivits . Vi har från folkparfiets sida på många sättförsökt se till att få ett friskare samhälle genom att satsa mer på sjukvårdoch mindre på sjukförsäkring. Vi har motsatt oss den krångliga och orättvisa reformsom genomfördes och som har bidragit fill att kostnaderna för sjukförsäkringensteg med 8 miljarder . Man räknar med att nästan hälften av denstegringen beror direkt på timsjukpenningreformen. Här ligger en annan del avförklaringen fill det panikpaket som vi diskuterar . Ännu en socialpolitisk fråga kring det här paketet är:Vilka verkningar kommer det att ha på den sociala verksamheten? hade vi de ursprungliga förslagen på remiss, men vi fick aldrigtillfälle att fa ställning till det slutgiltiga paketet, som konstruerades ifinansutskottet. Därmed är det givet att vi aldrig kunde behandla en rad frågorsom har att göra med effekterna inom den sociala sektorn. Men det är alldelesuppenbart att paketförslaget kommer att ha stora effekter på den socialaverksamheten i , eftersom kommuner och landsfing drabbas väldigt hårt avdet. Jag skulle gärna vilja ställa en fråga till omhur hon tror att paketet kommer att verka i kommun, den kommun som avegendomliga skäl har utvalts som överhettad och som utöver de vanligapålagorna skall drabbas av extra pålagor- investeringsavgifter ochfastighetsskatter. Jag vet inte om är här eller om hon kommer attuppenbara sig. Hon finns i varje fall upptagen på talarlistan. Om hon hör mighoppas jag att hon kommer att ge ett svar på frågan om hur detta påverkar densociala verksamheten för barn, gamla och handikappade i kommun. Till skulle vilja ställa frågan hur hon troratt detta påverkar den sociala verksamheten i . I kan mani dag läsa att kommun är bankrutt. Det är riktigt att kommunhar mycket svåra ekonomiska problem. Det är problem som direkt hotar densociala verksamheten i , som är en av problemkommunerna i den södradelen av . Ovanpå de stora ekonomiska problem som redan harkommer ytterligare pålagor, som av beräknas uppgå till 15 milj. kr.Beloppet 15 milj. kr. är infe småpotatis för kommun. Det kommer attdirekt påverka möjligheterna att ge social service, god barntillsyn, att hjälpagamla i deras hem, att ordna äldreomsorg och att på andra sätt hjälpa demänniskor som har det svårt. , hur kommer det här paketet att slåför den sociala verksamheten i kommun? Det är inte bara kommunerna som drabbas av det här, utanäven landstingen. har räknat ut att den totala effekten påSveriges landsting kan röra sig om storleksordningen . Hurskall den bördan bäras? Skall den bäras genom skattehöjningar eller genom drar ner på sjukvård eller andra uppgifter som landstingen har att sörjaför? Den totala effekten på hela den kommunala sektorn harhittills ingen gett några siffror på. Jag tror dock att den kan uppskattas tillmellan 4 och . Översätter man det till vårdplatser,daghemsplatser, platser på eller hemtjänsttimmar blir det enförfärande summa. Jag är därför djupt bekymrad över att vi skall gå tillbeslut utan att ha klart för oss hur detta krispaket kommer att påverkamöjligheterna till en jämlik och god socialpolitik i . En annan fråga som man kan ställa är hur detta paketpåverkar enskilda människors ekonomi. Inte heller här har vi haft tid att fåfram annat än sporadiska och fragmentariska uppgifter. Det är självklart attdet tvångssparande som kommer att genomföras kommer att påverka framförallt de människor som inte har råd att spara. De som har råd att spara kan juenkelt fiytta över sitt sparande fill det nya tvångssparandet. De som i daginte anser sig ha marginal nog för att kunna spara, kommer att drabbas avtvångssparandet. Jag vill fråga och socialdemokraternas företrädareom detta är god fördelningspolifik. Är detta en rättvis polifik som gynnar demånga människorna i ? 1 den här debatten har det sagts att barnfamiljerna kommeratt kompenseras, eftersom det blir en höjning av barnbidraget. Det är förvissosant. Den höjningen kommer dock inte förrän , i stället förvad som ursprungligen föreslogs, nämligen en höjning . Därmedkommer en mycket stor del av den här belastningen att hamna på barnfamiljerna,utan den partiella kompensation som barnbidragshöjningen utgör. Den totalautgiften blir i själva verket mindre för staten genom att man senareläggerutgiften och spar in höjning. Vilka effekter får det på pensionärernas inkomster och päinkomsterna för de människor som lever på mycket små villkor. På denna punktkan vi inte ge något svar, eftersom fiden helt enkelt inte har räckt till föratt ta fram allt det underlag som skulle ha varit självklart om hadehaft ambitionen att fatta beslut på ett sakligt underlag. Låt mig ändå ställafrågan till och socialdemokraternas företrädare. Är detfördelningspolitiskt rättvist att genomföra reformer och pålagor som framförallt drabbar de som har de knappaste villkoren? Det har redan sagts en del omarbetsmiljöpolitiken, men jag måste få gå in på den frågan. Den ekonomiska politiken, m.m. Den ekonomiska politiken, tn.m. som jag satt i socialutskottet, från 1985till 1988, kom det inte något större inifiativ från regeringen när det gälleratt förbättra arbetsmiljön. Vi behandlade inte något sådant initiativ. Däremotbehandlade vi många motioner som handlade om att rehabiliteringen fungeradedåligt och att det behövdes kraffiga åtgärder för att man skulle kunnaförbättra den yrkesinriktade rehabiliteringen. Vi behandlade också förslag frånvår sida om att man skulle föra över resurser från sjukförsäkriiig-en tillsjukvården för att kunna se till att människor infe fick gå och vänta i onödanoch kanske bli icke-behandlingsbara därför att det saknades kapacitet i sjukvården. Alla de här förslagen från vår sida som fördes fram årefter år tillbakavisades av socialdemokraterna med hänvisning fillrehabiliteringsberedningen, där man begravde dessa svåra problem. I1988 års valrörelse dök plötsligt arbetsmiljöfrågorna upp och man lovade att gåtill botten med dem och ta ett grundligt tag och se fill att utveckla enrationell och effektiv polifik. Vi välkomnade den omvändelsen frånsocialdemokraternas sida. Vi tyckte att det var bra, och vi har också stötttillkomsten av den kommission som har fått mandat att ta itu med dessa frågor. Därför kan man bli ganska upprörd när man märker att dennakommission har körts över genom att precis det som den har fått i uppdrag attutföra hittar man plötsligt . Det är inte så att det var en delav regeringens kompletteringsproposifion. Det fanns inte heller med iAnna-Greta mofion. När man däremot var framme vid tredje sorteringen avekonomisk-polifiska åtgärder dök plötsligt arbetsmiljön upp. Då snickrade manhastigt och lustigt ihop en arbefsmiljöavgift och en arbetsmiljöfond, varshantering dock inte på något sätt är fixerad. Jag tycker att det här från flera utgångspunkter är enolycklig hantering. Först och främst är det olyckligt därför att vi på senareår har fört en seriös diskussion man skulle kunna använda avgifter för attförbättra arbetsmiljön. Hela den diskussionen har utgått från tanken att manmåste rikta avgifterna så att de får styreffekter, att de direkt drabbar dearbetsgivare som försyndar sig och har en sfimulerande effekt på dearbetsgivare som år beredda att ta krafttag för att förbättra arbetsmiljön ochförhållandena för de anställda. genomför man en sådan avgift utan minstatillstymmelse till styreffekt. Den skall gå rakt över hela fältet och drabbagod som ond - förutom egenförefagare. Pengarna skall sedan användas på så sättatt de som har försyndat sig skall få stöd för att genomföra förbättringar.Detta innebär att de arbetsgivare som verkligen har tagit seriöst på det härproblemet och har gjort investeringar nu skall betala för dem som inte fidigarehar gjort sådana investeringar. Det är en ytterst olycklig användning av enarbefsmiljöavgift. Det är även ytterst olyckligt att man på det härimproviserade viset stövlar rakt in i en seriös och viktig diskussion om hurman med bättre styrmedel och bättre stimulanser skall kunna få arbetsgivarnamera intresserade av arbefsmiljöinsafser. Jag tycker dessutom att det är beklämmande att man blandarihop stabiliseringspolitik med de sakligt motiverade insatser som behövs för enbättre arbetsmiljö. Stabiliseringspolitiska åtgärder innebär att man försthåvar in pengarna och sedan fryser dem , annars vore detinte sfabiliseringspolitik. I själva verket behövs arbetsmiljöinsatserna . hade förden delen behövts för länge sedan. För länge sedan hade vi behövt få lossresurser för att kunna få fram en bättre yrkesinriktad rehabilitering och enbättre hjälp fill långtidssjuka. Att skjuta detta är enligt min uppfattningoförlåtligt. Det är ett direkt resultat av att man här blandar ihopstabiliseringspolitik och arbetsmiljöpolitik. Arbetsmiljöpolitiken är så viktigatt den inte skall användas på det här sättet, som ett instrument istabiliseringspolitiken. Jag tycker att det är ytterst beklagligt attsocialdemokraterna av alla som faktiskt har ett äkta engagemang - även omregeringen inte har varit passiv - gör sig skyldiga fill att klavbindaarbefsmiljöfrågorna i en sfabiliseringspolitisk aktion som medför att pengarnainte kan användas förrän konjunkturen har vänt. Det finns ingen som helstanledning att inte vidta alla de åtgärder som vi kan vidta för attse till att människor som är långtidssjuka, arbefsskadade får all den hjälp debehöver för att bli friska och kunna ta del i arbetslivet så mycket de förmår. Allra sist vill jag säga några ord ombarnomsorgen. Det finns ett förslag om att öka statsbidragen till barnomsorgensom vi också skall fa ställning till . Detta förslag är en visskompensation för den inflation som har skett. Pengarna äts upp av denya pålagor som drabbar kommunerna. Det blir, såvitt jag försfår, inte plus förnågon kommun, allra minst för kommun, som snart skallberätta för oss om. Det finns ett inslag som jag vill kort kommentera. Det ärett nytt inslag i statsbidragssystemet, som innebär att man stödjer barnomsorgpå obekväm arbetstid. Jag tycker att det är bra att regeringen far allvarligt påproblemet barnomsorg på obekväm arbetstid. Vi vet att det finns många människorsom jobbar natt, som jobbar kvällar, och som behöver barnomsorg somär ovanlig, som inte stämmer med de flesta andras behov. Det är vikfigt att denbarnomsorgen kommer till stånd. Från folkparfiets sida stödjer vi obetingatalla ansträngningar i den riktningen. Vad som är olyckligt är dock att manlåser detta stöd fill institutionella lösningar. Jag betvivlar inte ettögonblick att det kan fungera väl med nattdaghem. Det finns ett antal exempelpå natfdaghem som fungerar väl. Men det är lika möjligt, kanske rent av attföredra, att man ordnar barnomsorg på obekväm arbetstid i hemmiljö. Vadregeringen nu gör är att man binder denna barnomsorg till institutionellalösningar. Inget som helst extra stöd utgårtill den barnomsorg som ges ifamiljedaghemmen. Det tycker jag är ännu ett exempel på att socialdemokrafin isin barnomsorgspolitik fortfarande följer rigida, stela principer och är stängdför kraven på mera valfrihet och fiexibilifet och mera frihet för föräldrarnaatt själva bestämma vilken barnomsorg man anser vara den rätta. Jag yrkar bifall till de reservationer somsignerats av . Den ekonomiska politiken, m.m. Under detta anförande övertog förste vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. Prot.1988/89:130 7junil989 Den ekonomiska politiken, m.m. 87INGRID (): Höjningen av statsbidragen till barnomsorgenär egenfiigen ett av de få förslag som återstår av den socialdemokratiskakompletteringsproposifionen. Detta förslag innebär en uppjustering av vissabidragsbelopp. Men det innebär infe någonfing annat än att orättvisornaförstärks, 1 stället för att överlämna fill föräldrar och kommuner att ordnabarnomsorgen efter deras önskemål fortsätter staten att styra verksamheten tillkommunala daghem, där barnen vistas för att man skall fådet högsta statsbidraget, Alla andra alternativ diskrimineras, genom attstatsbidraget blir betydligt lägre. Detta har vi diskuterat tidigare, så jagtänker inte ta upp alla dessa orättvisor. Men det finns faktiskt några sakersom förtjänar att omnämnas igen. Deltidsdaghem och deltidsförskolor får inget statsbidragalls, om de har öppet och om de drivs av annanhuvudman än kommunen. Man kan bara konstatera att orättvisorna består ochförstärks med den höjning av statsbidraget som föreslås. Barnomsorgspersonalsom vill öppna daghem i egen regi får inte några statsbidrag alls. Detta ärfaktiskt en alldeles orimlig ståndpunkt, som majoriteten inte på lång sikt kanhålla fast vid. Människor tycker annorlunda. Regeringen har i många av sina förslag talat sig varm fören förnyelse av den offentliga sektorn. Här finns det fakfiskt en möjlighet attta ett steg i den riktningen. Förnyelse måste väl ändå innebära att man gerflera alternativ och ger familjerna större möjlighet att välja än de har . Det förtjänar att påpekas att det inte ärgenom statsbidraget som efterfrågan på barnomsorg skall styras. Det ärföräldrarna som skall välja. Det är föräldrarna som skall bestämma vad sompassar dem bäst. Därför skall statsbidragen vara neutrala i förhållande tillolika barnomsorgsformer, så att det blir föräldrarnas val som avgör vadkommunen skall erbjuda. majoritet påstår i sitt utlåtande fillfinansutskottet att höjningen av statsbidragen till kommunerna underlättar denfortsatta utbyggnaden av barnomsorgen. Det torde infe ske någon nämnvärdförbättring genom denna åtgärd. Så länge som kammarens majoritet fortsätteratt förbjuda och diskriminera olika alternafiva barnomsorgsformer kommer detatt vara brist på platser. Både barnomsorgsplatser och valfrihet kommer attvara en bristvara, om majoriteten envisas med att statens stöd skall gå endasttill vissa familjer. De som väljer att själva fa hand om sina barn ställs heltutanför. Vårt förslag till vårdnadsbidrag år ett steg på vägen för att minskadessa orättvisor. Familjernas ekonomiska situation är besvärlig på grund avden orimliga beskattningen. De som har många barn drabbas särskilt hårt,eftersom ingen hänsyn fas till försörjningsbördan. Det är en helt felakfiginställning att familjer skall betala så mycket skatt att de blir allt merberoende av bidrag. Vi föreslår i en mofion att man skall införa ettgrundavdrag med , per hemmavarande barn upp fill vid denkommunala beskattningen. Detta grundavdrag kan gälla barn , om degår i skolan och bor hemma. Vi har också reserverat oss till förmån för dettaförslag. De som har låga inkomster eller så många barn att de inte kan utnyttjadetta grundavdrag fullt utkompenseras med negativ skatt. Därmed kan alla till godogöra sig effekternafullt ut. Det är bättre för familjen med ett avdrag på skatten än höjda bidrag.Därför är detta också vårt alternativ till att höja barnbidraget. Vårt förslaginnebär nämligen en skattelättnad på , per barn. För en trebarnsfamiljökar då den disponibla inkomsten med . Tillsammans medvårdnadsersätfningen betyder det mycket för familjen. Det innebär ett störreutrymme för egna beslut och mera tid för familjen att umgås. Den skattehöjning som socialdemokraterna och harkommit överens om gör inte situationen för familjerna bättre, utan den innebären klar försämring. Förslaget innebär att en familj skall avstå från nästan . Det är faktiskt de familjer som bor i som fårbetala mest. De får högre uppvärmningskostnader genom ett högre pris på oljaoch el. Uppvärmningskosfnaderna för en villa uppgår i vissa fall till detdubbla jämfört med i de södra delarna av landet. Vi har inte haft någon som helst möjlighet att i utskottetdiskutera effekten av denna uppgörelse. Det är precis vad harvarit inne på tidigare, när han har beskrivit de ökade kostnaderna för kommuneroch landsting. Men det är så med panikpaket - de ger inte något utrymme fördebatt. De flesta högskattekommunerna finns också i Norrlandslänen. Det innebärett större tvångssparande för dem som bor i dessa kommuner. Vi moderater säger nej till det nya tvångssparandef och denya skaftehöjningarna. Det gör vi därför att vi vet att många familjer behöverpengarna bättre själva. Härmed yrkar jag bifall fill de moderata reservationerna. Den ekonomiska politiken, m.m. 88ANITA (): hade vi en omfattande debattom familjepolitiken och barnomsorgen. har regeringen lämnat sinkompletteringsproposifion innebärande förslag om förbättringar av barnbidragetoch statsbidragen till barnomsorgen, och det är dessa förslag som jag nu kommeratt ta upp. Som vi har hört här i kammaren i tidigare inlägg kommerbarnbidraget att höjas med . per barn och år fr.o.m. den 1 januari 1990.Och i sedvanlig ordning höjs också flerbarnstillägget. Storleken på barnbidragshöjningen har efter behandlingen ifinansutskottet blivit större än vad som föreslogs i kompletteringsproposifionenoch av socialutskottet. Det beror på de förändringar som gjorts vidfinansutskottets behandling och vid sammanvägningen av propositionen ochmofionerna. Den höjning som föreslås av finansutskottet kommer attväl kompensera barnfamiljerna för de kostnadshöjningar som skett sedan januari1987 då barnbidraget senast höjdes. har nödvändigheten av åtstramningardiskuterats. Och även om det är nödvändigt att samhällsekonomin stramas åt, ärbarnbidragshöjningen verkligen befogad av fördelningspolitiska skäl, dä mångabarnfamiljer lever under små ekonomiska omständigheter. Regeringen aviserade redan i budgetpropositionen att denskulle återkomma i vår med förslag till höjning av statsbidragen fillbarnomsorgen. Principerna för statsbidraget ligger fast enligt de regler somgäller sedan 11 protokoll 1988/89:130-133 Den ekonomiska politiken, m.m. Den nu föreliggande uppräkningen innebärenkraftig höjning av statsbidraget med 900 milj. kr. En höjning av statsbidraget underlätfar för kommunerna attbygga ut barnomsorgen i enlighet med målsättning. Trots denomfattande utbyggnad som skett står ändå många barn i köberoende pä olika omständigheter, dels beroende på att allt fler kvinnor går utpå arbetsmarknaden, dels beroende på den glädjande utvecklingen som sker iSverige med en kraftig ökning av antalet födda barn. För att underlätta ett av de stora problemen ibarnomsorgsutbyggnaden, nämligen personalproblemet, har vi i tidigare debatterpåpekat hur vikfig fortbildningen är. Särskilda medel har också anvisats istatsbidragssystemet. har tidigare också begärt en redovisning av hurpengarna har använts i kommunerna. Särskilda kurser kommer att anordnas för denpersonal som har varit borta från yrket och som är beredd attåtergå till sitt yrke.