prot · GC0912 · 1988-12-31 00:00:00 — Iblandnär jag lyssnar på och andra, får jag intrycket aff det viktigaär att det drivs privat, men det som är vitsen för oss är just att vi intesäger att det är bäst att driva verksamheten kommunalt, statligt,landstingskommunalt eller privat, utan det väsentliga är hur innehållet ser utoch hur det fungerar. Sedan vill vi kunna välja den verksamhetsform som ärbäst. Målet och syftet skall alltså vara överordnade verksamhetsformen. Jagvill också säga att det är en viss skillnad på aktiebolag och kooperafivverksamhet. Idén med ett kooperativ eller en kooperativliknande verksamhet är,menar vi, att där har den anställde ett inflytande och ett direktägande. Deanställda kan också bilda ett aktiebolag, och det skulle jag i så fall viljainkludera i de aktiebolagsliknande verksamheterna. Delaktigheten oehbestämmandet är det viktiga - och skalan. Liten skala är alltså viktigare änden stora skalan. 9LARS LEUONBORG (fp) replik: Det finns en del människor som allfid ärmycket bekymrade över företag som går med vinst. För min del är jag allfid merbekymrad över företag som går med förlust. Jag tyckte att det fanns en del intressanta inslag i ClaesRoxberghs replik, och om debatten får pågå fill, kanske vi blir ganskaeniga, I inlägget talade han om aff man kunde lägga uf verksamheten påkooperafiv. Sedan sade han aft man också kan lägga uf den på"kooperativliknande" verksamhetsformer, och blev detockså "aktiebolagsliknande" verksamhetsformer. Man har ju tvårepliker i , så om kommer igen en andra gång kanske manockså kan tänka sig rena aktiebolag. Skillnaden mellan ett kooperativ, därmedlemmarna delar pä vinsfen, och ett aktiebolag som. ägs av de anställda är juobefintlig från alla de ideologiska utgångspunkter som harredovisat här. Låt mig ta ett exempel. Ambulansverksamheten i Älvsborgsläns landsting lades ut på en privat åkare. Han upptäckte aff del av transporterna inte var akutkörningar utan transporter av pafienterfrån mindre sjukhus fill större sjukhus, oftast Sahlgrenska i , förundersökning eller operation. Han köpte då en furistbuss, inredde den med båraroch skrev "Jumbolansen" på sidorna. Så körde en chaufför och ensjuksköterska tio patienter från sjukhusen i ner till Sahlgrenskasjukhuset. Det här tycker patienterna är väldigt trevligt. Det är somsagt en sjuksköterska med jämt, om det skulle inträffa något, detfinns video ibussen och det är trevligt aff ha sällskap med andra pafienter. har tjänat pengar på detta. Försäkringskassanhar tjänat pengar på detta. Åkaren har förhoppningsvis tjänat en hacka pådetta. Då är den stora frågan som kvarstår: Är det fel aff också den här åkarenhar tjänat något på defta, när skattebetalarna har vunnit, och när patienternahar vunnit? Om den som har åstadkommit allt detta fina också gör sig en litenvinst, är det ett ideologiskt problem? Eller är det i själva verket en storfördel med detta system, att vi i den stora offenfliga verksamheten fårincitament aff hitta pä bättre och billigare lösningar? 10MARGO (vpk) replik: gav ett intressant besked omhur ser på den offentliga verksamheten. Det är infe för attmiljöpartiet vill ändra på ägandeformerna som man föreslår att verksamheternaskall läggas ut på entreprenader av olika slag, utan det är för atf man villförbättra innehållet i verksamheten, säger .. Ja, det var då ettklart besked! När vi för den här debatten med de borgerliga parfierna,säger de aldrig rakt ut aft det skulle bli en bättre kvalitet på t.ex.barnomsorgen eller sjukvården med privata inifiafiv, utan man säger helt klartatt man vill ändra på ägandeformerna, sprida ägandet och skapa alternativ på såsätt. Men miljöparfiet menar alltså atf ägandet har en betydelse förverksamhetens innehåll. Såvitt jag kan förstå anser då aff detskulle bli en bättre verksamhet om den lades uf på olika privata inifiafiv, ochdet var verkligen ett intressant besked. Il () repUk: Det är precis det som vi inte menar. Vi menar atf verksamheten intenödvändigtvis blir bättre om den läggs ut på en annan huvudman, men om den blirbättre då, sä skall man ha den möjligheten. saknas den möjligheten. Jagtror att vi debatterar litet olika saker, framför allt folkparfiet, moderaternaoch vi. Folkparfiet och tror, har jag en känsla av, aft så fortmari gör en verksamhet privat så bhr den med nödvändighet bättre. Man tror, somMargö sade, aft det är ägandet som påverkar aff verksamheten bUrbiUigare och bättre. Vårsyn är från en annan utgångspunkt: om vi skapar en bättre decentraliseradverksamhet genom aff skapa brukarkooperativ eller kooperativliknande andraverksamheter så skall den möjligheten finnas. ÅterigenviU jag framhålla aft det är skalan som är det viktigaste för oss. Det fåraldrig bli så, aff Pysslingkedjor eller storföretag skapas som sysslar med sådanhär service. Det skall vara småföretag, lokalt förankrade. Jag upprepar:Innehållet är det vikfiga. Dethandlar om påverkan på den egna verksamheten både för dem som bor i kommunenoch för dem som är anställda i ett brukarkooperativ. Det är ju därför som vienvisas med atf använda ordet kooperativ. Vi vill alltså undvikamissuppfattningar. Att det är kooperativt innebär ju ett ökat inflytande förden enskilde. Men måste jag poängtera atf staten, kommunerna och deoffentliga intressena måste ha kontroll över verksamheten. Det måste finnas eninsyn. Vi kan alltså infe utan vidare lägga ut verksamhet på entreprenad ochsedan bara låta det hela passera. Det måste således finnas en stark offentligkontroll över den här verksamheten. Talmannenanmälde atf , Margö och förste vice talman anhållit att till protokollet få antecknat att de infe ägde rätt fillytterligare repliker. 12 (): Att få kvalificerad hjälp vid sjukdom, aff fä hjälp påäldre dagar när man infe rikfigt orkar, atf fä gå i en bra skola eller högskola, att kunna lita pä.poUsoch försvar m.m. ansvarar i vårt land den offentliga sektorn för. Mycket tunga områden såsom sjukvården, äldreomsorgen, barnomsorgen, grundutbildningen; ja, de ornråden som ligger nära var och en har i princip uppdragit ät kommuner och landsting att ansvara för. Underde har regeringen dragit in sammantaget 10 miljarder kronorfrån sjukvården och omsorgen beträffande psykiskt handikappade. Än störrebelopp har dragits in när det gäller primärkommunernas omsorg och uppgifter.Regeringens indragningskalkyler gjordes med utgångspunkt i att den nästsenaste lönerörelsen skulle ge ett nollavfal. Sä blev det naturligtvis inte.Det träffade tvåärsavtal som gäller fram fill 1989 trodde regeringen skullekosta cirka hälften av vad som kommer att bli det verkliga utfallet. Det härinnebär att regering och riksdag har dragit in så stora belopp - till följd avatt man, som sagt, har byggt sina kalkyler på felaktiga fömtsättningar - attkommuner och landsting är på väg att bli ett fattigområde. Sedan harockså regeringen och , obegripligt nog, gett sig på de svagastekommunerna och landstingen vad gäller inkomster och försämrat derasskatteutjämningsbidrag med . Detta ger, skulle jag viljasäga, en liten våg av kommunala skattehöjningar, vilket vi i centerpartietbeklagar. Kommunalskatten är ju en mycket tung skaft för de flesta som bor ivårt land. Dehär indragningarna har regeringen gjort i ett läge där vi har enäldreutveckling som blir mycket besvärande framöver. Antaletmänniskor som är kommer att nästan fördubblas fram till år2000. Indragningarna har lett till att som enda västland har minskatandelen av bruttonationalprodukten beträffande det viktiga området hälso-ochsjukvård från till . Jag upplever det hela så, att åtgärderna ledertill att det blir mycket svårt att leva upp till de övergripande rättvisekravsom man i hela vårt land har rätt att ställa på både kommunsektorn ochlandstingssektorn. Det har blivit allt ojämlikare när det gäller landsfing ochkommuner. Det blir också svårt att klara de mycket tunga åtaganden som främstberör våra äldre. Regeringen har här ett tungt ansvar. Men naturligtvis harockså berörda kommuner och landsting ett stort ansvar. Trotsatt lönerna för offenfligt anställda i kommuner och landsting har höjts långtmer än vad regeringen tänkt sig, råder det ett utbrett missnöje medlönesituationen. Det var helt nödvändigt att det blev ett rätt dyrt kommunaltavtal den här gången, att det inte blev regeringens Unje som gällde. Det ärfaktiskt nödvändigt för vården av gamla och sjuka aft personalen någorlunda kanbehållas och att det går att rekrytera folk till vårdyrkena i fortsättningen.Jag förstår att regeringen nu är litet "byxis" inför utvecklingen vadgäller lönerna och inflationen framöver. Regeringen har bundit ris åt egenrygg. Alla departement inledde sitt arbete 1982 med en seriekoncentrationsförslag som har lett till en koncentration till storstäderna, enöverhetfningssituation och en löneglidningssituation som framöver är ett hotinte bara för den ekonomiska politiken utan också för gamla oeh sjuka. Det blirnämligen tungt att klara konkurrensen från de här bundna områdena med en såexpanderande privat sektor i framför allt storstäderna. Överskottetpå koncentration och bristen på decentralisering och regionalpolitik kommeratt orsaka stora problem för dem som behöver vård och omsorg, framför allt ivåra storstadsområden. Detär nu viktigt att kommuner och landsting blir goda arbetsgivare. För att kunnabli det måste de ha en lönenivå som är någorlunda jämförbar med den privatasektorns. Arbetsmiljön måste vara bra. Man måste satsa på en godpersonalutveckling och dessutom måste man delegera ansvar och befogenheter, såatt jobben blir klart intressantare också för dem som så aff säga arbetar pågolvet. Dessabekymmer som regeringen har för löner och inflation härleder sig alltså intefrån kommuner och landsting, därför att de måste slå vakt om sin personal, utande härleder sig från den koncentrationspolitik som har förts och denöverhettning som har uppkommit i framför allt de större städerna. 80-talet har också präglats av en privatiseringsdebaft, som enligt minoch mening på många håll har varit onyanserad. mig säga att regering,riksdag, landsfing och kommuner aldrig kan avsvära sig rätfviseansvaret, t.ex.för alla människors Uka rätt till hälsa och sjukvård, äldreomsorg ochbarnomsorg, osv. De här rättviseviUkoren måste gälla oavsett om man är rikeller fattig, ung eller gammal, om man bor i storstad eller i fjällbygd. Därförmåste de offentliga och privata vårdutbuden ses som en gemensam resurs, somtillsammans skall ge defta rättvisa utbud. Deflesta privatiseringsdiskussionerna har förekommit inom sjukvården, där detprivata utbudet är litet och i hög grad storstadsetablerat. Från centerpartietssida ser vi gärna en fördubbling av privafläkarufbudet, men dä kräver såvälrättvisa som valfrihet att fördubblingen i huvudsak kommer landsortens utsattaområden till del. Denoffentliga sektorn har också stora servicebehov, i form av matservice,tväftservice och underhåll av olika slag. Där anser att man skall varahelt odogmatisk och välja de bästa och billigaste lösningarna. Om ett litetprivat företag ger bättre anbud än vad kommunen själv kan göra, blir det pengaröver t.ex. tiU vård och omsorg, som ligger närmare till för kommuner ochlandsting än för småföretagsindustrin. Att kommuner och landsting köpertjänster kan vara och är ett mycket verksamt medel för småföretagsutvecklingoch näringsUvsutveckling, inte minst i mindre kommuner. Omman skall se odogmatiskt på detta, skaU det naturligtvis också vara sä attt.ex, offentliga tvätterier som fungerar bra skall vara öppna för privatbeläggning. Man skall se praktiskt på dessa frågor. Jaghar i huvudsak berört kommuner och landsting, men jag viU också beröra statensorganisation. Det pågår en länssamordningsutredning, och jag måste säga att jagtycker att utredningen har börjat i helt fel ände. Jag hoppas nu litet pä dennye civilministern. Jag är mycket angelägen om att de centrala verken ses överordentligt och minimeras - en del kanske inte behövs. Lägg över verksamheten påden nivå som är närmast människorna, dvs, kommunerna, och därefter pålänsplanet! När denna översyn har gjorts kan diskuteras hur det skaU fungera påbästa möjUga sätt pä länsnivå. Jagtycker därför att länssamordningsutredningen bör avbrytas och att man skallbörja i rätt ände. Det gäUer aft förbättra det offenfliga serviceutbudet. Det kan görasgenom decentralisering av ansvar och befogenheter, genom aff människorna längstner i den byråkratiska organisationen myndigförklaras. Vi kan förbättra mycketgenom aft lära av de goda exemplen, inte bara i värt land utan också i andraländer. Målsättningen måste vara aff den offentliga verksamheten, detoffentliga ansvaret för verksamheten, skall leda till att köerna försvinner ochatt verksamheten finns nära människorna. Skall detta lyckas, herr talman ochherr civilminister, måste den offentUga sektorn bli bättre. Men som läget nuär, framför allt genom den kraftiga äldreufveckling-en, kommer det också attbehövas mer resurser. 13 CivilministerBENGT K Å : Jag skall i mitt inlägg redovisa min bild av den offentliga sektorn ochdess utvecklingsmöjligheter. Jag vill dock först knyta an till och något bemötadet som sade i sitt anförande. Jag får intrycket attBörje inte var ute i valrörelsen över huvud taget, 1annat fall skulle han inte ge en bild av atf vi i defta land i och iglesbygden är kvar i samma ekonomiska och sysselsättningsmässiganödläge som . Sä är det infe, . Det serman mycket klart om man är ute i landet och följer verksamheten, och det är jagmycket glad över. Det är mycket egendomligt att åberoparsituationen 1982 som något gynnsamt aff eftersträva. Det är möjligt aft en ochannan kan finna glädje i atf det dä var sämre i storstäderna, men jag finnerstor glädje i atf ekonomin nu fungerar, att sysselsättningen är god ochekonomin sjudande runt om i landet. Allt är infe bra, men det är bra mycketbättre, och det gläder mig. Det är också en märklig beskrivning som görnär han säger aft regeringen har dragit in stora resurser från kommunerna. Detär inte sant, om man ser till de totala resurserna och utvecklingen ikommunerna . Framför allt är det tvä saker som är viktiga. För det första genomfördes en reform när detgäller den kommunala skatteufjämningen, där den stora tyngdpunkten lades på enförbättring för kommuner i , , och län, dvs,de områden som har det svagaste skafteunderlaget. För det andra har skatteunderlaget för kommunerna stärktsmycket kraffigt genom att realinkomsterna har börjat öka igen. Det är det somgör atf kommunerna har en mycket bättre ekonomi än vi trodde var möjligti början av 1980-falef, Jag kan hålla med om atf den debatt somförts om privatisering ofta är ganska onyanserad. Den har blivit något av ettsjälvändamål. Jag tror atf våra uppfattningar ligger ganska nära varandra. Inomsocialdemokratin är vi rädda för en kommersialisering av viktiga områden förmedborgarna, som sjukvård, vård, omsorg och utbildning. Det finns alltför mångaexempel på en utveckling i länder där dessa grundläggande rätfigheter -sjukvård, olika vårdinsater och utbildning - skiktas efter människorsekonomiska ställning och förmögenhet. En sådan klasskiktning vill vi infeacceptera. Jag är glad över aff och jag där befinner oss päsamma Unje, och jag konstaterar att uppenbarligen ger uttryckför samma grundsyn. Den verksamhet som bedrivs i offentlig registår, som jag ser det, inför en stor utmaning. Under en läng epok genomförde viförbättringar och utökningar av den offenfliga verksamheten genom aff tillföramer resurser, förändrades förutsättningarna. Den svenskaekonomin kom i obalans, med underskott i de offentliga finanserna. Visserligenär nu de stora budgetunderskottens fid förbi. Aff den statliga budgeten nu är ibalans innebär emellertid infe aff vi nu kan tillgodose alla önskemål om enbättre offentlig verksamhet genom att skjuta fill mer resurser. Vi är intebefriade från tvånget atf prioritera med dessa knappa resurser. Vi utnyttjar nuhårt allt det vi har i form av arbetskraft, maskiner och annan kapacitet. Detär dessa reala resurser som sätter gränser för våra ambitioner. De ambitionernaär stora. Vi ställer krav på en bättre sjukvård, en bättre äldrevård, en bättreskola, en utbyggnad av barnomsorgen, stora insatser på miljöområdet samtutbyggnad av föräldraförsäkringen. också attden statlig verksamheten skall fungera bättre, bl,a. kan vi inte överföra resurser frän en redanotillräcklig industrisektor. Industriell och ekonomisk styrka måste utvecklassamtidigt med den offentliga verksamhetens expansion; den är en förutsättningför denna expansion. Defta är den stora utmaningen. Man skulle kunna uttryckadet som aff offentlig verksamhet måste gä från en kvanfitafiv period till enkvalitativ, Vär stora uppgift blir aft höja kvaliteten på samhällets tjänster ochatt bygga om samhällsapparaten sä att den fungerar både mer effektivt ochdemokrafiskt. Det är pä det sättet vi kan möta medborgarnas krav på denoffenfliga verksamheten. Hur skall vi då ge oss i kast med den uppgiften? Deviktigaste åtgärderna kan sammanfattas under tvä rubriker: Omprövning ochEffektivisering. Om vi skall kunna tillfredsställa nya behov inom denoffentliga verksamheten måste vi kunna frigöra resurser från redan existerandeverksamhet. Om efterfrågan på en offentlig verksamhet minskar måste resursersom avsatts för denna kunna överföras till mer angelägna behov. Genom ökadeffektivitet och produktivitet, bättre utnyttjande av det vi har, kan vi ocksåskapa nya resurser. har visat aff om vi lyckas ökaproduktiviteten inom offentlig sektor under eri tioårsperiodskulle vi kunna fördubbla den tillväxt i sektorn som annars är möjlig. Enligt min mening är förutsättningarna för omprövning ocheffektivisering goda. Det viktigaste skälet är att vi i har en mycketengagerad och kompetent personal i den offenfliga sektorn. Jag tror också affpersonalen är beredd aft medverka till de förändringar av verksamheten somkommer att bli nödvändiga. Vi ser många uttryck för det. En huvuduppgift blirdärför aft hitta former för aft fa fill vara de anställdas vilja och förmågafill utveckling och förnyelse. Vi måste med stor öppenhet diskuteraproduktionsformer, arbetsorganisation och styrsystem inom den offenfligasektorn. Kan vi hitta former för verksamheten där de anställda kan bidra tillförbättringar och effektiviseringar blir också arbetsinnehållet intressantareoch mer givande och arbetsglädjen ökar. Det har lagts en god grund för förändringar genom desenaste årens arbete. Det har genomförts omfattande utbildningsinsatser.Begrepp som målstyrning, delegering och resultatuppföljning börjar nukonkretiseras i den statliga verksamheten. Många kommuner och landsting arbetarmed samma instrument och med en långtgående decentralisering avbeslutsfunktionerna. Det är min ambifion som ny civilminister aftförändringsarbefet nu skall gå in i en mer operativ fas och få mer konkretinnebörd. Vi måste öka takten i den svenska perestrojkan. Vi måste arbeta med olika instrument för att uppnå dennamålsättning. Ett viktigt instrument kommer att bU utvecklingen avbudgetsystemet. bör arbetet inriktas mot aff ge destadiga myndigheterna ett ökat eget ansvar för verksamhet och ekonomi. Riksdagoch regering skall sätta upp målen för myndigheternas verksamhet, menmyndigheterna bör få ökad frihet aff bestämma hur målen skall uppnås. Ett annat viktigt instrument är personalpolitiken. Dennasbetydelse för effektiva verksamheter har fått en allt större uppmärksamhetunder senare tid. Det gäller infe minst för den personalintensiva verksamheteni den Inom det området finns en rad verksamheter som behöver utvecklas:rekrytering, utbildning och utvecklingsmöjligheter. Ansvars- ochbefogenhetsförhållandena behöver ändras. Inomdelar av den offentUga sektorn har vi levt med strikta beslutshierarkier ochsnäva kompefensgränser mellan oUka personalkategorier. Vi måste bryta upp dessaför atf lämna plats åt en organisafion som tillåter och uppmuntrarinitiativkraft, ansvarstagande och mångkunnighef hos de anställda. Centralbetydelse har också lönepolitiken. En dålig lönepolifik leder fill svårigheteratf rekrytera och behålla personal. Det leder i sin fur fill dyraupplärningskosfnader som inte ger någon avkastning. Det försvårar denlångsiktiga kompetensuppbyggnad som är nödvändig för en bra fungerande och effektivverksamhet. Detär nödvändigt aff utvecklingen av personal- och lönepolifiken ges hög prioritetframöver. Målsättningen måste vara att vi skall kunna rekrytera och behälla denpersonal vi behöver i offentlig sektor. Ytterligareett instrument är avbyråkratiseringen. Vi har i en lång tradition atfdetaljstyra den offenfliga verksamheten. Det i och för sig vällovliga syftethar varit att skydda svaga gmpper med regler och förordningar. Det fördes endebatt om bl.a. defta här tidigare. Men den omfattande verksamhet vi har i daggör det svårare att detaljreglera verksamheten. Vi måste i stället i ökad gradlita på de anställdas vilja, kunskap och förmåga att utforma verksamheten påett bra och rättvist sätt. Det kan också leda till atf den offenfligaproduktionen blir mer tillgänglig för medborgarna. Jag har här velat peka på några av de utvecklingslinjer för denoffenfliga verksamheten som jag tror blir centrala . 14 Förste vice falmanINGEGERD () replik: Jag har förstått att civilministern infe var införstådd med affdebatten var uppdelad i block och att detta var anledningen till att vi tyvärrfick ställa våra frågor uf i tomma luften. finns ingen möjlighet för mig atfupprepa alla de förhoppningsvis tankeväckande och nyanserade synpunkter jagförde fram på behovet av konkurrens också när det gäller den offentligasektorn. DenoffentUga sektorn bör kompletteras med alternafiv när det gäller sådana viktigaområden som vård, service och omsorg. Men detta skall ske på ett sådant sättatt alla, inte bara några privilegierade, får möjlighet atf välja. För att snabbare komma till rätta med köer. Det är viktigt för attkunna behålla personalen, som då inte längre skulle vara hänvisad till i stortsett en enda arbetsgivare. Detta är viktigt för atf på ett smidigt sätt kunnapröva alternafiv och lära av varandras erfarenheter. Dessutom är det i många fallviktigt för att kunna få ut mer för de pengar som satsas. Civilministernvarnade för klassklyftor. Det finns infe bara en risk för klassklyffor mednuvarande system - de är också en verkligehet. Vi vet aft många kan betala föratt få en operation . Andra har inte den möjligheten. Det förslag som jag villediskutera innebär att man så att säga låter checken följa den enskilde. Vimenar att i stället för att kommunerna får alla barnomsorgspengar skall en delgå direkt fill småbarnsföräldrarna genom ett vårdnadsbidrag. På skolans områdebör statsbidraget följa eleven. På sjukvårdens område skaU patienfbrickan följaden enskilde utan atf det kostar mer. När det gäller äldre och handikappademenar vi aft dessa själva bör kunna utse sin hemvårdare eller anlita en privatvårdcentral utan att det skall kosta mer. Med vårt förslag skullefinansieringen av skola, vård och omsorg förbli gemensam, förbli solidarisk,men valet skulle bU den enskUdes. Det är också så aff om man kan ge envalfrihet på lika villkor, skulle det innebära en effektiv kvalitetskontroll.Då skulle den enskilde ha möjlighet aff välja bort sådan verksamhet som passarmindre bra, är mindre effektiv eller omtänksam just för honom och välja sådanaalternativ som är bättre. Infe minst här tror jag aft det är vikfigt att vifär ett erfarenhetsutbyte mellan offentlig och enskild vård. Ärcivilministern beredd att ställa upp på en konstruktiv debatt om en valfrihetpå dessa villkor, en valfrihet lika för alla? 15 ()replik: Civilministern behagade missuppfatta mig Utet grand. När jag utgick från1982 gjorde jag det därför att då inleddes en serie beslut som har lett fillkoncentration. Jag tror att regeringen är överraskad över hur stark den härkoncentrationen blev. Den slår nu ut i en stark överhettning, som gerlöneglidning på den privata sektorn - som i sin tur smittar och gerlöneglidning i den offentliga sektorn.