prot · GC0999 · 1988-12-31 00:00:00 — Några parfier har önskat en stor allomfattande utredning avbiståndet. Jag har inget principiellt emot en stor biståndsutredning. Jag villdock hantera sådana frågor på så säll att det avgörande är vad som äreffektivast. Vi har sett det som mest effektivt att utreda frågor där vi serproblem och där vi ser att en utredning med ganska snabba resultat kan påverkautvecklingen positivt. tog upp frågan om den förändradeu-landsverklighden som en stor fråga. På det området har vi tack och lov ettbistånd som är så flexibelt alt del kan anpassas lill den förändradeu-landsverklighden. Vi har mycket tydligt klargjort detta i budgetpropositionennär vi redovisade värt Afrikaprojekt, som just är en genomgång av vårl biståndi förhällande till verkUghelen i och vilka förändringar av biståndet somdär behövs. har haft möjligheler att reagera på detta. Jag tror attdet är bra om vi går fram den här vägen. När det gäller miljöfrågorna är enigheten tydligast. Delblir litet patetiskt när flera talare här talar om sin "kamp" för eltmiljöinriktat bistånd. Denna kamp går ul på att få delposten för Miljöbiståndinom punklen Särskilda program lill en egen anslagspost. Då har man vunnilkampen. Så stora är skillnaderna i den bislåndspoliliska debalten. När talar om urusla anslag fillmiljöbiståndet är det elt annat exempel på hur man blåser upp argument. Det ärväl litet grand fråga om en hantering där rösten höjs när argumenten är svaga.Sverige har fidigare gett och ger fortfarande elt mycket stort miljöbistånd.Med de ökningar som regeringen förslagit kommer det upp i mycket stora summor.Del rör sig inle bara om dessa 225 miljoner. Det totala miljöbiståndet liggersäkert någonstans mellan 600 och 800 miljoner. Del viktigaste när det gäller miljömålet är inte deenskilda anslagsposterna för sig, utan det är som mycket braframhöll, miljösynen, hänsynen till miljön och aktsamheten om naturresurserna.Detta är någonting som måste genomsyra allt vårl bistånd. I della ligger nalurliglvis också, ,hur vi arbetar med de frågor som rör de tropiska regnskogarna. Det är starktförknippat med fattigdomsfrågan. Man skall arbeta med den, men också göradirekla insatser för att möjliggöra en bättre skogsvård för de länderna. Mankan inte bara förbjuda och säga att de länder som är mycket beroende av sina skogar,l.ex. , inle skall få utnyttja dem. Vi skall emellertid hjälpa dem attgöra det på ett ekologiskt rikligl sätt. Ett sådanl arbele pågår också. ställde frågor om . Jag noterar attVietnam inte har varit del huvudnummer i den här biståndsdebatten, i varje fallinte än så länge, som det brukar vara. Beträffande och har vien avvaktande inställning lill dess alt vi verkligen har selt alt det blir enpolitisk lösning pä Kampucheafrågan och att de vietnamesiska trupperna hardragits tillbaka frän . Jag har också gjort klarl att om sä sker måstevi inom biståndsapparaten ha en planering för det fortsatta samarbetet med Vietnam.En sådan planering och beredskap finns. Det gäller miljöområdet, hälsovård ochindustrirehabilitering. Det är inte så svårl att göra den planeringen, eflersombiståndet i faktiskt fungerar mycket väl. Jag tycker också all visamfällt i västvärlden har en skuld gentemot det fatfiga och krigshärjadelandet . Slutligen vill jag göra en kommentar till skuldfrågornaoch strukturanpassningsprogrammen. Jag tycker att gjorde detmycket lätt för sig i sitt anförande, som för övrigl innehöll väldigl mångafelaktigheter. Det är tyvärr inte så, Berfil Måbrink, att imperialismen ärupphov lill allt ont. Del är inle bara imperialismen som bär skulden lillu-ländernas kris. Givarsamfundet har sin del i det här. Det finns även mångaexempel på en misslyckad ekonomisk polifik från egen sida. Detfinns således många orsaker att söka inom . Det här säger jag intesom någon sorts neokolonialist, utan det är någonting som själva haruttalat. Vid Afrikasessionen som FN anordnade 1986 uttalades detta myckeltydligt från de afrikanska ländernas sida. De gjorde då klart att nu måste viändra vår ekonomiska polifik och jordbrukspolifik. De här länderna, som befinnersig mitt i krisen, har en insikt om della. Visst kan del göra ont ibland, närman behöver göra dessa förändringar. Men de vel att förändringarna behövs. Vadvi då skall göra är all slödja dem i dessa förändringar. Afrikaner har förståttatt det behövs perestrojka i deras länder. Tyvärr tycks inle hadrabbats av den insikten. 38 () replik: Likt stridens gudinna önskar lag i kammaren. Samfidigt bagatelliserar hon de tvä frågor somutrikesutskottet i sina överväganden ansett vara särskilt viktiga. Den enagäller anslagel till miljö och markvård, där vi fakfiskt har frångått regeringensförslag och lagt fram ett eget förslag. Den andra gäller en parlamentarisköversyn av svensk biståndsverksamhet. Elt antal partier i denna kammare anseratt denna fråga är mycket viklig. - Den är faktiskl väsentlig. Det är tolv årsedan vi senast hade en parlamentarisk utredning om biståndsverksamheten. Jagtycker inte att det är för mycket begärt att biståndsministern ger oss sinklara syn pä denna fråga. När det sedan gäller moderaternasanslagsram förklarade jag i mitt förra inlägg för kammaren hur vi ser pä detta.Jag kan gärna göra det en gång till. Som jag sade förra gången föreslår vi enanslagsram på , vilkel inte är särskilt långl från . Vi tycker alt maninle kan bortse från de 5 miljarderna i reservationerna. Jag tycker att det ärett gemensamt problem vi har i denna kammare, all reservationerna är så stora. 39KARL-GÖRAN BIÖRSMARK (fp) replik: När jag tar upp nya målsättningar,tvåprocenlsmåld, och frågar statsrådet vad hon har för syn på det, bollar honöver frågan genom alt säga att jag i första hand skall ta debalten medmoderaterna. Jag tycker att det är en konstig turordning, att börja diskuteramed ett parfi som vill sänka målet. Jag vill ju diskutera en ytterligarehöjning. Jag lar gärna den debalten med . Jag har tidigare här ikammaren beklagat Om statsrådetvill höra mig säga det en gäng till går det bra. Men det var inte del sakengällde. Den gällde socialdemokraternas, statsrådets och regeringensinslällning. Statsrådetsäger att Biörsmark får väl lita på regeringens ekonomiska polilik. Jag velinle hur jag skall tyda det svaret. Vi har här i kammaren fått höra Kjell-OlofFeldt skryta med den ekonomiska politiken. Vi får lyssna på betyg utifrånvärlden om hur bra del går för . Skulle detta vara någon sorts hinderför att gå vidare? Det är väl snarare så, att under svåra tider prövas vännen.Nu går det ju bra för , får vi höra på alla håll. Då borde det vara lägeatt ge nya signaler på detta område. Jag måste säga att jag inte riktigtförstod svaret. Jag hoppas att socialdemokraterna skall tänka om pädetta område och att detta golv, som ni säger att enprocentsmålet utgör, skallvara avstampet för att gå vidare. 40 PÄRGRANSTEDT (c) replik; Statsrådet lyckte att debatten var lugn och präglades avenighet. Det är klart, vi är trevliga och snälla personer som inte bråkarsärskilt mycket med varandra, även om jag kanske kan vara arrogant någon gång.Jag tror emellertid att detta lugn bedrar något och alt det kanske beror på attinte socialdemokraterna, och förmodhgen inte heller , rikligl harförställ allvaret bakom vårt krav på en översyn av biståndet. Detta är inte dentekniska fråga gärna vill göra det till. Det handlar inte omatt man kan välja den ena eller andra tekniken. Bakgrunden, som jag med vissenvishet har försökt att beskriva här i kammaren , är att vi ser med stortallvar på den situation biståndet internationellt och även för svensktvidkommande befinner sig i. Vi konstaterar att vi inle har uppnått det vi harvelat uppnå med biståndet, att utvecklingen har gått åt motsatt håll, attalltmer av vårt bistånd får karaktären av katastrofingripande, vare sig dethandlar om katastrofbistånd, skuldavskrivningar eller återhämtningsprogram ochatt vi relalivt sett kan använda mindre pengar för långsikfig uppbyggnad. Dettatycker vi är allvarligt. Det är så allvarligt att vi bör sätta oss nertillsammans och fundera: Gör vi räll? Har vi rätt inriktning? Har vi riktigametoder? Kan vi på något sätt göra delta bättre, så att vi verkligen kan uppnåde mål vi sätter upp och nå de grupper och de problem, framför allt på delekologiska områdel, miljöområdet, som vi vill nä? Närman från socialdemokratiskt och folkparfisfiskt håll inte vill ha engrundgenomgång utan tycker att man skall se på några delproblem, kan vi inteuppfatta det på annat sätt än att man tycker att helheten är ganska hyfsad, attdet är rätt bra som det är. Här finns det alltså en grundläggandeåsiktsskillnad mellan dem som är relativt belåtna och oss som ser att det härfinns allvarliga problem att ta tag i. Det gör att enigheten kanske inte ärfulll så slor som det kan verka. hånade litet grand oss som tycker att vi har nått en delframgångar när det gäller miljöområdet. Jag lycker kanske att det är obefogat.Det jag nämnde, som vi har kämpat för länge, var dt miljömål för biståndet. Detfick vi , efler många års motionerande från centerparfietssida. Det tycker vi fakfiskt var ett mycket vikfigt framsteg. tycker att det är vikfigtmed miljömålet. Jag hoppas att även . 1988/89:99 lycker det. Anf.41 (vpk) replik: Jag tackar för svaret när det gäller . Det finns alltså enberedskap. säger att vi först skall se om det som skall ske iseptember blir verklighet. Om det ankommer bara på , kommer det säkertatt bli verklighet. Som bekant är dock flera krafter inblandade. Det vikfiga äremellertid att det finns en beredskap. Det finns, precis som , oerhört mycket att göra både i och . Imperialismenhar ett stort ansvar för tillståndet i tredje världen. Trots detta har jagaldrig sagt att imperiahsmen ensam är boven, om jag uttrycker mig så. Det finnsfillstånd i , både i med s.k. socialisfisk ekonomi ochu-länder med s.k. marknadsekonomi, med många brister och fel, som man måstevara kritisk mot. Men när det gäller skuldkrisen och skuldkriget anser jag attde stora privata imperialistiska bankerna i den rika västvärlden harhuvudansvaret, liksom de stora transnalionella företagen får bära sin stora delav ansvaret. Det är detta jag har uttalat mig om i mitt huvudanförande, . Vad jag har kritiserat är att och Internationellavalutafonden mera ser fill dessa imperialistiska krafters intressen än till defattiga människornas och de fattiga ländernas intressen. Detmå så vara att regeringen ställer krav på socialt acceptabla former istrukturanpassningen. Men ett faktum är att inte mycket har skett på dettaområde. Det är också ett faktum att och utskottsmajoritetenär beredda att, trots att inte mycket har skett, pumpa in ohyggliga summorpengar i detta socialt oacceptabla anpassningsprogram som Internationellavalutafonden och bedriver. Det är det allvarliga. Det är klart,kan inte säga någonting annat än att jag har fel i detta. Jaganser dock inte att jag har fel. Jag bygger detta på uttalanden av en mängdkända biståndsexperter. Jag kan som exempel ta SPD i , WillyBrandt, och . Jag grundar mina uppgifter påuttalanden från dessa. När det gäller perestrojka har jag sagt att Världsbankenoch bör genomföra perestrojka. Det är inte jag somär emot perestrojka. Anf.42 () replik: Fru lalman! Vi kanske är överens omuttrycket ekologiskt riktigt skogsbruk, men frågan är om vi är överens ominnehållet i ett ekologiskt riktigt skogsbruk. Jag tänker då på det beslut somvi fattade när det gäller jordbruket och skogsbruket i Sverigemed fortsatta dikningsbidrag och skogsvägsbidrag osv. Är det enligtsocialdemokratins sätt att bedriva skogsbruk som man vill hantera de tropiskaregnskogarna? Jaganser att man bör ha en allvarlig diskussion om vad vi vill göra med bistånd, och det är verkligen dags att tillsätta en utredning så attvi fillsammans kan börja diskutera. Det gäller även skuldbördan. Jag kan inte acceplera att man, när man äntligen har kommit upp fill , det folkligt 47 förankradeprocentmålel, skall använda delta bistånd till alt betala lillbaka till banker,ulan det skall användas till bistånd till de människor som vi faktiskl ärskyldiga pengar, eftersom vi har roffat åt oss av deras tillgångar. Jag tror att det viktigaste i samband med ensådan här debatt ändå är all det framgår att alla partier ulom moderaternalycker att det är väsentligt all vi slår fast att biståndet skall utgöra avbruttonationalinkomsten. Del är viktigt därför alt det utgör en grund för vadvi kan göra i biständssamarbdet, men det är också vikfigt därför att vi med dengrunden kan påverka andra länder att öka sina insatser, vilket är synnerligenbetydelsefullt. Det är ganska typiskt att försökerbagatellisera skillnaden pä . Det har i varje fall inle råd altgöra. När jag sade all vi behöver en ekonomisk tillväxt i värtland, menade jag naturligtvis att del då är lättare att öka våra insatser föru-länderna. Och i fråga om detta har den socialdemokratiska regeringen varitlyckosam. Enbart del faklum att vi ökar bruttonationalinkomsten sä kraftigt somsker innebär att vi har den största ökningen någonsin av bislåndsvolymen.Om denna utveckling fortsätter kan det också tänkas att vi kan, jag vetemellertid inte när, öka biståndets andel av bruttonationalinkomsten. Än sålänge håller vi oss till de ökningsvolymer som enprocentsmålet i sig ger. När del gäller utredningsfrågan, som har blivit den storasymbolfrågan just , finns del egentligen inte så myckel mer att tillägga. Jagnoterar emellertid att det som efterfrågade ju egentligen är enständig analys, och han anser alt det ständigt finns behov att anpassabiståndet till den föränderliga u-landsverklighden. Detta måste ske, och detsker också. Det räcker alltså inte att man sätter sig ner i en utredning, hurallomfattande och bra den än är, och gör sådana förändringar en gång för alla,eftersom detta arbete ständigt måsle pågå. Därför anser vi att det är mereffekfivi all ta upp de problem som vi direkt ser och som vi kan hanlera snabbiän att ta upp dessa i en sådan stor utredning. Jag fick tidigare en fråga av av , somjag i artighetens namn skall svara på. Frågan gällde och vad vigör där. Det råder en konflikt både mellan och inom länderna , Sudanoch , vilket orsakar enorma lidanden. Vad vi kan göra är all slödja FN:sansträngningar. I fråga om Efiopien kan vi både direki och indirekt hakontakter med de berörda parterna. När vi har del försöker vi göra vad vi kanför all påverka dem till att åstadkomma förhandlingslösningar. Vi har ocksåförklarat att vi har en beredskap för all gä in och hjälpa till om parternaskulle önska det av oss. Tyvärr har det inle visals någon större öppenhet vadgäller den här typen av förhandlingslösnihgar. Slutligen skulle jag vilja ta upp skuldfrågan och denekonomiska krisen i . Vi hjälper inte privala banker med svensklbistånd. Del vill jag bestämt protestera mol. Det är inte heller län fränprivata banker som är problemet för framför alll de fattigaste länderna iAfrika, ulan del är offentligt garanterade lån. Frågan om hur vi skall kommalill rätta med detta upptar mycket av vår tid och har gjort att vi har varilväldigt aktiva i både Vi har slälll krav på all man skall la särskild hänsyn fillde fattigaste länderna och till de sociala dimensionerna när dessa program görsför att hjälpa de fattigaste länderna ur krisen. Om man är rättvis tror jag att man måste se att denpåverkan som vi frän svensk sida har åstadkommit har varit framgångsrik. Attställa sig vid sidan av och flagga med tjusiga formuleringar ulan alt bry sigom att delta i den internafionella samverkan som och Valutafondeninnebär, tror jag är att göra en otjänst. Det är inte strukturanpassningsprogrammen i sig utan denekonomiska krisen och den verklighet som den har skapat som utgör problemen förde fattiga människorna. , och har man ocksåbeslutat om tuffa slrukturanpassningsprogram. Dessa länder arbetar med dettahelt på egen hand utan någol som helst tvång från ochValutafonden. Tvärlom gör avsaknaden av kontakt och stöd från IMF ochVärldsbanken det ännu svårare för dem att klara sig igenom den här processen somde också anser är helt nödvändig. Man får inle missa perspektivet i hurverkligheten ser ut när man diskuterar dessa frågor. frågade mig tidigare om denamerikanske finansministerns plan för lösningen av medelinkomstländernas skuldbörda,den s.k. Bradyplanen. Visst är det fillfredsställande alt den amerikanskefinansministern tar upp detta och ställer sig posifiv till åtgärder för attåstadkomma skuldlättnader. Men det han presenterade var bara ganska vagaskisser. Det var därför som finansminister menade att det måsle ställasell anlal frågor och att man måsle göra en del klarlägganden innan del går attbedöma denna plan. Framför alll är det inte än så länge fråga om enallomfattande plan. Det har blivit en större insikt om dessa problem ävenbland slora givarländer, vilket vi välkomnar, men mycket kvarstår ännu attgöra. Framför allt måste insikt skapas att det är de fattigaste länderna,framför allt i , som måste ha hjälp av givarsamfundel, av Världsbankenoch IMF för alt lösa sina problem. Förste vice talmannen anmälde att , , och anhållit att till protokolletfå antecknat att de inle ägde rätt lill yllerligare repliker. Anf.44 (): Del här är första gängen jag lar till orda i kammaren somledamot av utrikesutskottet, och i elt av utrikesutskottets viktigare ochslörre ärenden. Därför vill jag nämna några moderala principer som ligger tillgrund för milt politiska arbele, inle minsl arbetet med dessa frågor. Varje människa är unik. Varje människa har stora resurser,som skall tillvaratas och utvecklas. En förutsättning för delta är alt varjemänniska lever i frihet och oberoende. Hon eller han skall ha frihet,valfrihel, att forma sitt eget liv. Det gäller utbildning, yrke, arbele, sättetall bo osv. Vi moderater understryker friheten och valfrihelen sä oflaoch så mycket att del kan vara förståeligt om någon frågar: Kan du verkligenlova människor hur myckel frihet som helst, ja, t.o.m. frihet? 4 protokoll 1988/89:99 ,en av mina tidigare parfiledare, uttryckte del ungefär på det här saltet: Varjemänniska har sitt område av frihet. Men mot min frihet står medmänniskans kravpå frihet - ett slags motfrihel. Så kan man beskriva ansvarstagandet. Med frihet följeransvar. Med ökad frihet följer ökat ansvar för egna handlingar, för anhörigasväl och ve och trygghet över huvud taget samt för de människor i samhällel sombehöver mitt stöd. Men var går gränsen för mitt ansvar? Går den vid gränsentill eller eller vid gränsen lill ? Självfallet finns delinga gränser för min ideologi eller för milt ansvarstagande. är dlförhållandevis rikt land. Självfallet måsle vi ta ett globall ansvar. En stordel av världens befolkning lever i djupaste fattigdom. Många, många behövermateriell hjälp. Men del materiella utvecklingsarbetet förutsätter demokratiskutveckhng. Frihet, fred och demokrati och de enskilda människornasmedinflylande är förutsättningar för både ulveckling av dl samhälle ochutveckling av de enskilda människorna. I del demokratiska samhället välkomnasnya idéer och kunskaper. Härigenom drivs utvecklingen vidare. I diktaturernasilas informationerna och idéerna, ja, en del censureras och förbjuds. 1 sådanaländer slagnerar utvecklingen. Sämst har del gäll för länder som kvarslannat ifeodala strukturer eller som efler socialistisk förebild kollektiviseratjordbruket, förstatligat företag och ersatt den fria prisbildningen med centralplanering. Den fria marknadsekonomin förutsätter kunskaper som ligger tillgrund för utmaningar och risktagande. De som har utvecklat öppenhetenoch demokratin, som satsat pä de enskildas frihet, ägande och ansvar, på marknadsekonomiskalösningar och en öppen utrikeshandel har klarat sig bäst. Vi moderater anser att det är en av de stora utmaningarnaatt medverka i ulvecklingen av demokratiska samhällssystem. I vår motion Uu218föreslår vi ett nyll anslag, benämnt "Stöd till demokratiskulveckling". Jag yrkar bifall till reservation 6. Del bör etableras ett frislående institut som studerar dendemokratiska utvecklingen och ulvecklingen av de mänskliga fri- ochrättigheterna i våra samarbdsländer. finns i några andraländer. Visst görs del en hel del för den demokratiska utvecklingeni en del av våra mottagarländer. Men har del gått bistånd tillregimer på ett sådant sätt alt det har kunnat uppfattas som elt stöd, motinhemsk opposition. Att det därutöver begås broll mol reglerna för demänskliga rättigheterna är väl känt. Ulskoltsmajorilden avstyrker vårtförslag. Det är beklagligt. Vi reserverar oss genom reservalion 10. Det är dess värre inte alla svenskar som siöder den svenskabiståndspolifi-ken. Orsaken är oftast att man vet så litet om förhållandena ochlivet i andra delar av världen. Vel man ingel om problemen, om fattigdomen ochom svälten, är det naturligtvis svårare alt förslå. Därför måste vi allamedverka till ökad informalion om förhållandena i Iredje världen. SIDA harhuvudansvaret för informationen och har förvisso ansträngt sig. Men del räckerinte. Krilik har framförts om alt det brister i öppenheten och attinformationen har kommit . har man lösl frågorna om biståndsinformalion pä annat sätt.Framför allt har informationsinstilulionenMellomfolkeligl Samvirke ensjälvständig ställning gentemot den danska bisländsmyndigheten. Det tror jag ärklokt. Informationsfrågan har utretts, men regeringen föreslår inga ändringar.Vi menar alt della är så viktigt all vi föreslär alt en parlamentariskarbetsgrupp tillsätts för att studera informationsfrågorna mera grundligt ochkomma med förslag. Detta framgår av reservation 90, som jag också yrkar bifallfill. 45MARIA (): Kvinnor utgör halva mänskligheten. De förfogaröver en tiondel av världens inkomster, äger mindre än en hundradel av världensrikedomar men svarar för två tredjedelar av alla arbetstimmar i världen. Detmesta av della arbete utförs av landsbygdens kvinnor: de brukar jorden, bärvallen, samlar bränsle, lagar maten, ser efter barn, gamla och sjuka. Kvinnorsarbetsvillkor är ofta sä dåliga, deras arbetsdagar sä långa och produktiviteteni deras arbele så låg, alt varje förbättring får en social ochsamhällsekonomisk belydelse. Man talar om "fattigdomensfeminise-ring". Kvinnors bidrag till ekonomin underskattas. harkvinnorna inte bara förbisetts ulan l.o.m. missgynnats i biståndsinsatserna,detta trots att det visat sig alt bistånd fill kvinnor får spridningseffekter. Kvinnorna har under nästan hela biståndets historia variten bortglömd målgrupp. Det finns avskräckande exempel på felriktat bistånd. Närman har velat introducera nya jordbruksmetoder har männen samlats lill undervisning,trots alt kvinnorna varit de som brukat jorden. När sedan inget händer, ulanjorden blir brukad som förr, borde biståndsarbetarna kanske inte förvånas.Sädana misstag görs förhoppningsvis inte längre, åtminstone inle i svensktbistånd. Men mycket återstår alt göra. Kreditgivning lill kvinnor på derasvillkor behövs, både för kvinnor i jordbruket och för andra inkomslska-pandeprojekt. I biståndet måste verka för all kvinnor får drägligareförhållanden pä arbetsmarknaden. Kvinnors roll som jordbruksproducenter måsteuppmärksammas. Mödra- och barnhälsovården inle minst är av central belydelsenär det gäller alt bekämpa undernäring och hälsoproblem. Det är hög tid altgöra biståndet i dess helhel mer kvinnoinriklal. Det har skett en positiv ulveckling under de senasle åren.Vi har fält ell regionalt kvinnokonlor i . Pä andra biståndskontor finnsdel personal som har lill uppgift att bl.a. följa upp kvinnoaspeklen ibiståndet. SIDA har dl handlingsprogram för kvinnoinriklal bistånd. Men del ärviktigt att arbelel inle avstannar och att utvecklingen fortsätter. Näsla stegbör vara all ell handlingsprogram för kvinnobiståndet utarbetas för varje land,så att biståndet i sin helhel verkligen blir mer kvinnoinriklal. Att fortsättaarbetet med alt bygga ut systemet med särskilda handläggare är också viktigt.Erfarenheterna från kontoret i visar all del här har varit myckelvärdefulll. Detta kontor bör bilda mönster för kommande regionala enheter påandra håll.