prot · GC0918 · 1988-12-31 00:00:00 — Dethandlar ju om småpengar i förhållande till den stora budgeten. Men det handlarom små och svaga grupper som inte kan driva opinioner framför sig och som helatiden kommer bort i hanteringen. Och vi i riksdag måste värna om dessagrupper så att de inte kommer till skada. Jagförstår socialministerns yttrande här om att vi tre som debatterar nu är 4 protokoll 1988/89:18-19 Anmälan om kompletteringsval till utskott ense omdet angelägna i att man nu kommer fram till en bra lösning för dessa patienteroch den personal som så lojalt arbetar för patienternas bästa. AnL 48 Socialminister : Rätt skall vara rätt. Bexeliuskommitténöverlämnade 1977 sitt betänkande där dessa brister påtalades. I betänkandetkonstaterades det att en närmare samordning mellan vård och undersökningarmåste genomföras. Betänkandena överlämnades efter hand till ,och frågor om den rättspsykiatriska verksamheten behandlades i anslutning tillöverväganden om omorganisation. förutskickadesedan som föredragande statsråd i proposition 1979/80:6 att förhandlingarskulle inledas med sjukvårdshuvudmännen om att dessa skulle ta överhuvudmannaskapet för de rättspsykiatriska undersökningarna. AnL 49 (): Oavsett historieskrivning så är det nufaktiskt framtiden för dessa olyckliga människor det gäller, och viinterpellanter och frågeställare begär att det mycket snart läggs fram ett förslagpå bord. Överläggningen var härmed avslutad. 13 § Anmälan om kompletteringsval till utskott att riksdagsgrupp som suppleant iutrikesutskottet under återstående ledighet anmält hansersättare , att partigrupp som suppleant i bostadsutskottetunder återstående ledighet anmält hans ersättare att moderata samlingspartiets partigrupp som suppleant ijordbruksutskottet under ledighet anmält hans ersättare . vice talmannen förklarade valda till suppleant i utrikesutskottet () suppleant i bostadsutskottet () suppleanti jordbruksutskottet () 14 §Anmäldes och bordlades Propositionerna 1988/89:18 om TV-avgiften 1988/89:25 med förslag omtilläggsbudget I till statsbudgeten för /89, m.m. 1988/89:50 om ändring i lagen(1975:490) om beslutanderätt för exportråd beträffandehandelssekreterare m.m. 1988/89:51 om bemyndigande förregeringen att meddela föreskrifter om tull för äpplen och päron 1988/89:53 om ändringar i arvs- ochgåvoskattelagstiftningen avseende beskattningens territoriella omfattning, m.m. 1988/89:54om ändring av beskattningen av vissa livräntor 1988/89:40 med redogörelse förverksamheten inom 15 §Anmäldes och bordlades Förslag 1988/89:6 revisorersförslag om personalresurserna vid och förskogsvårdsstyrelsernas myndighetsuppgifter 16 § Anmäldes och bordlades medanledning av prop. 1988/89:12 om fortsatt giltighet av lagen (1975:1360) om tvångsåtgärder i spaningssyfte i vissa fall 1988/89:Julav m.fl. (mp) med anledning av prop. 1988/89:11 med redogörelse förtillämpningen av terroristlagstiftningen 1988/89:Sfl av ochErling (båda fp) med anledning av prop. 1988/89:26 om instansordningenenligt yrkestrafik-lagstiftningen, m.m. 1988/89:T3 av m.fl. (fp) 17 § Anmäldes och bordlades Konstitutionsutskottetsbetänkanden /89:KU3 Kommunala frågor m.m. 1988/89:KU4 Vissa kyrkliga frågor1988/89:KU5 Kollektivanslutningsfrågan m.m. 1988/89:FiUlOffentiig upphandling 1988/89:FiU3Stafisfik över inkomster och skatter (förs. 1987/88:11) betänkande 1988/89:UU2 Socialutskottetsbetänkande /89:SoUl Vissa socialtjänstftågor Kulturutskottetsbetänkanden /89:KrUl Vissa museifrågor 1988/89:KrU2 Stöd till folkrörelser1988/89: KrU3 Bevarande av fäbodbruk 18 § Meddelande ominterpellationer Meddelades att följandeinterpellationer framställts 1988/89:42av () till utbildningsministern om den marinekologiskaverksamheten vid : Den marinekologiska utbildningen och forskningenvid är hotad genom ett förslag från statskontoret som går utpå att marinekolo-gisk utbildning, forskning med tillhörande fältarbete skallkoncentreras till tre marinekologiska institut anknutna till ,resp. . UHÄhar sedermera anslutit sig till statskontorets förslag angående denmarinekologiska verksamheten. Vid frågestunden svaradeutbildningsministern på två frågor gällande statskontorets förslag.Utbildningsministern var visserligen allmänt välvillig mot den marinekologiskaverksamheten vid men tycktes i huvudsak ansluta sig till denutredning som statskontoret presenterat. Dess värre innebär detta att denmarinekologiska forskningen och utbildningen kan komma att allvarligt försvagasi vårt land. Statskontoretsförslag innebär att den verksamhet som med framgång bedrivits vid Lundsuniversitet inom marinbotanik äventyras. Att den forskningen i Lundskall kunna upprätthållas på samma höga nivå som samfidigt somverksamheten skall bedrivas som "filialverksamhet" till det marinainstitutet i är inte realistiskt. Deförslag angående den marinekologiska verksamheten som bearbetasinom UHÄ och är olyckligt ur bland annat följandeaspekter: Marinekologisk forskning bör tillhöra deprioriterade forskningsområdena. Utan denna typ av forskning undergrävs ettseriöst miljövårdsarbete. Med tanke på extremt långa kuststräcka ochde stora olikheter som kan urskiljas inom den miljön utgör endecentraliserad verksamhet åtminstone på nuvarande nivå en nödvändighet föroptimala resultat. Den marinbotaniska enheten i som fram till1985 ingick i för att därefter hatillhört den limnolo-giska institutionen, har sedan slutet av 1960-taletkännetecknats av god vetenskaplig standard. I har det sju doktorsavhandlingari ämnet marinbotanik. Från har utgått två, från tre ä fyra,ingen och från två . Detta innebär att Lundsvarat för av alla disputationer i inom ämnet marinbotanik densenaste tio-årsperioden. Den marinbotaniska enheten har också under senare årfått uppdraget att anordna ett antal prestigefyllda internationella kongresseroch symposier. 1989 svarar exempelvis de marinbotaniska forskarna i förFourth International Conference on Toxic . Redan dessa enkeltåtkomliga fakta visar att statskontorets förmodan att kvalificerad forskningfordrar enheter av betydligt större storlek än den marinekologiska enheten iLund håller således inte. En självständig ställning med väl fungerandeforskargrupper och en ekonomi tryggad på någorlunda lång sikt skapar det bästaforskarklimatet. Det är betydligt mer individuella faktorer än en viss minstastorlek på en institution som för goda och framtidsinriktade forskningsresultat. Marinekologiskforskning är beroende av fältstudier. Gångtiden för forskningsbåtar frånGöteborg resp. till , den skånska sydkusten ochHanöbukten beräknas till 24 resp. . Med en koncentration avforskningsresurser till resp. kommer den marinekologiskabevakningen av Skånekusterna att gravt eftersättas. Detta är allvarligt frånmiljösynpunkt. I framför allt Västskåne finns en koncentrafion av tung kemiskindustri och livsmedelsindustri som menligt inverkar på den miljön. Tilldetta kommer de betydande utsläppen från länder kring södra , inteminst och DDR, som på grund av svaga ekonomier inte kunnat förnya sinproduktionsapparat mot en miljövänligare produktion. Det är vikfigt attkontinuerligt bevaka förändringarna i den miljön och om möjligt skiljaut lokal påverkan från en mera global. Denna utomordentligt viktiga uppgift gårinte att förena med statskontorets förslag fill centraliserad struktur. Det är bråttomatt få ett auktoritativt uttalande att den marinekologiska forskningen vidLunds universitet skall få betryggande resurser för att vidmakthålla denmarinbotaniska verksamheten inkl. fältverksamhet. Ett sådant uttalande brådskarav två skäl: dels skapar ovissheten för de vid verksammaforskarna risk att den fungerande verksamheten undergrävs och attforskargrupper bryts upp och skingras, vilket kan innebära en oreparabel skada,dels kan bristande intresse från den svenska statsmakten att vidmakthålla ochsatsa på den marinekologiska forskningen i och södra som att svenskarna vill åka snålskjuts på och Västtyskland.Detta kan skada det allt nödvändigare framfida internationella samarbetet påmiljöområdet och tilltron till svenska statens utfästelser att aktivt verka fören bättre marin miljö. Denmarinbotaniska enheten har haft betydande samarbete med länsstyrelserna i Skåneoch samt med skånska kommuner och företag vad gäller miljöarbete. Omden marinbotaniska verksamheten vid försvinner ellerförtvinar innebär detta en icke acceptabel försvagning av kompetensen inommiljöområdet i de folkrika södra länen. De framtidakraven på utbildade marinbiologer kommer att öka. Det är viktigt att ta vara påden utbildningskompetens som finns om vi inte skall skapa framtida flaskhalsar. De extra resurstillskott som behövs för att vidmakthållaoch upprusta den marinbiologiska verksamheten i kan uppskattas till 2 ä 3milj. Önskvärt vore att höga tjänster som laborator/professorinrättas. De båda specialiteterna (växtplankton resp. makroalgsforskning) inomavdelningen bör tillgodoses. Med hänvisning till vad som ovan anförts ber jag att fåställa följande frågor till statsrådet : Kan utbildningsministern klarareoch entydigare än tidigare deklarera att marinekologin vid ges de medel som behövs för att vidmakthålla och vidareutveckla en redan högtstående och självständig vetenskaplig enhet inom det forskningsområdet? Vill statsrådet medverka tillatt bevara denna forskningsenhet, som är lokaliserad till ett av vårt lands för miljöstörningar mest utsatta havsområ den, allra helst som kostnaden, 2-3 milj. kr/år, måste betraktas som ytterligt begränsad och marginell i detta större sammanhang? 1988/89:43 av () till jordbruksministern ombestrålningen av livsmedel: Det finns ingen lag som förbjuderkonservering av livsmedel med joniserande strålning i . Enligtlivsmedelslagen får livsmedel inte behandlas med joniserande strålning utantillstånd från livsmedelsverket. Att behandla livsmedel med joniserande strålning är enkonserveringsmetod som utvecklades i , då det amerikanskaförsvaret och kärnkraftsindustrin började söka nya sätt att använda sittradioaktiva avfall. Metoden bygger på att strålningen skadar DNA-molekylerna.Därmed upphör celldelningen i livsmedel. Lök och potatis gror inte, bakterieroch svampar förökar sig inte, osv. har krävt att bestrålning avlivsmedel skall förbjudas liksom importen av sådana livsmedel. Radioaktivbehandling utgör alltid en risk för miljö, hälsa och arbetsmiljö. Bestrålningengör livsmedlen onaturliga. Den tar bort det grundläggande skyddet mot dåligaråvaror. Vissa bakterier kan överleva bestrålningen, och man får falskt fräschalivsmedel. Bestrålningen sänker också halten av vitamin A, C, E, Bl och B2: En presenterad utredning föreslog att import avbestrålade livsmedel skall förbjudas. har också uttalat sigför ett importförbud. kommer en anläggning för industriellelektronbestrålning att invigas i i län. Den skall användasför bl.a. strålbehandling av plast och gummi. Företaget skriver isin reklam att företaget också kan behandla livsmedel, foder och utsäde. Detskriver: "Bestrålning av livsmedel för kommersiellt bruk förekommer inte iSverige. I medicinska sammanhang är det dock nödvändigt att erbjuda patientersteril föda." Det skriver vidare: "Fodermedel är ofta starktinfekterade, bl.a. av salmonella. Denna risk kan lätt elimineras genombestrålning." Jag vill mot denna bakgrund fråga jordbruksminister : Vid vilka anläggningar i Sverigefinns möjlighet att bestråla livsmedel? Avserregeringen att vidta åtgärder så att bestrålning av livsmedel, foder och utsädeinte sker vid någon anläggning i ? Avserregeringen att förbjuda import av bestrålade livsmedel? 1988/89:44av (vpk) till miljö- och energiministern om sorteringen ochåtervinningen av sopor: Medan växande sopberg och giftigarökgaser från kommunernas avfallsförbränning förmörkat solen, har ett stortantal utredningar över ämnet sett dagens ljus. Problemen borde nu varafärdigutredda. i anser att erfarenheternafrån försöken med källsortering är övervägande positiva. Trots detta kommernärmare avfall att eldas upp i i , därlandets största sopförbränningsanläggning finns. Ny rökgasrening från har installerats.Detta innebär inte att utsläppen av t.ex. dioxiner, kvicksilver, bly ochsaltsyra försvinner. Sopförbränning är och förblir en dålig avfallshantering.Grundproblemet vid all sopförbränning är givet: kontrollen över vad som hamnari ugnarna är bristfällig därför att av landets sopor är osorterade. Närett system med källsortering och återvinning börjar praktiseras fullt ut,behövs å andra sidan inte den farliga sopförbränningen. "Vi har gjort vad vi kan för miljön - nu är det dagsför alla dem som bidrar till sopberget att ta sitt ansvar", sägeranställda vid förbränningsanläggningen vid i en tidningsintervju.Uttalandet är begripligt, men bygger på en missuppfattning om förutsättningarnaför de enskilda hushållen. Flertalet innevånare i får inte enchans att delta i en resurssnål och miljövänlig avfallshantering, trots attflera försök bekräftar att det finns ett stort intresse. och regeringen brukar säga att de insett att"de fria marknadskrafterna inte klarar miljöpolitiken". När detgäller det växande sopberget saknar de dessutom intresse för problemen,eftersom alternativet till dagens hantering inte ger tillräcklig profit.Samhället har däremot mycket att vinna på en ny avfallspolitik. Staten bör ta det övergripande ansvaret. Det kan ske delsgenom åtgärder som minskar mängden avfall - förbud mot en rad ämnen ochprodukter, pant, skatt, avgifter osv. -, dels genom stöd till en genomtänktplanering av bostadsområden, hus och lägenheter, som underlättar hushållenskällsortering. Stöd till en anpassad fordonsteknik åren annan viktig åtgärd.Enligt vpk måste dessutom en återvinningsindustri byggas upp i samhällets regi.Det finns inte någon kommun som på egen hand klarar allt detta. har energi- och miljöministern i ett svar tillkritiska partikamrater hänvisat till beslut om avfallsproblemen.1 praktiken har regeringen inte vidtagit några åtgärder för att långsiktigtlösa problemen för landets kommuner. Med hänvisning till ovanstående vill jag tillmiljöminister ställa följande frågor: När tänkerregeringen göra insatser för att påskynda och underlätta källsortering ochåtervinning i stor skala i landets kommuner? Hur serstatsrådet på de källsorteringsprojekt som fungerat i ? Är regeringenberedd att ta initiativet till att en ätervinningsindustri byggs upp samt attunderlätta marknaden för återvunna produkter? 1988/89:45 a\ (vpk) till statsrådetGeorg om bostadsbristen för flyktingar: har det kommitalarmerande rapporter om flyktingarnas förläggningsvistelse och derassvårigheter att placeras ut i olika kommuner och därmed få en bra start i detsvenska samhället. Det har blivit uppenbart att invandrarverket befinner sig ien nästan desperat situation med det ökade behovet att finna tak över huvudetför asylsökande och flyktingar. Bostadsbristen har lett till att invandrarverket kännersig tvunget att acceptera mindre lyckade lösningar. Privatpersoner har skottsig ekonomiskt och spekulerat i invandrarverkets behov att hittabostadspolitiska lösningar. Situationen är nu så svår att flyktingar medflyktingstatus och arbetstillstånd tvingas bo kvar på förläggning somdet finns en ökad efterfrågan på arbetskraft i många regioner. Det är uppenbart att bostadsbristen hotar att omintetgöraeller åtminstone försvåra förverkligandet av den humana och generösaflyktingpolitik som har beslutat om. Medanledning av ovanstående vill jag fråga invandrarministern: Vad tänker regeringen vidta föråtgärder för att lösa den alltmer krisartade situationen för våra flyktingar,som har uppstått på grund av bostadsbristen? 1988/89:46av () till finansministern om åtgärder för att stävjainsiderhandel med aktier: För den som satsar sparmedel påaktieköp är det väsentligt att börsföretagen sköter sin informationsgivningett tillfredsställande sätt. Företagsledningen har ett ansvar för att köp- ochsäljbeslut kan fattas pä ett riktigt och tillräckligt underlag. Att företagen informerar korrekt och utan dröjsmål är enförutsättning för att marknaden skall kunna behålla allmänhetens förtroende.Och detta är i sin tur en förutsättning för en fungerande riskkapitalmarknad. I har en rad mer eller mindrespektakulära affärer uppmärksammats där de i bolaget insatta genomfört ur etisksynvinkel tvivelaktiga affärer. Det kanske mest flagranta exemplet är falletFermenta. Det behövs mot denna bakgrund ett förstärkt rättsligtskydd för värdepappershandeln. Värdepappersmarknaden är av största betydelsebåde för företagen, som för sin kapitalförsörjning är beroende av en välfungerande emissions-och andrahandsmarknad, och som investeringsalternativ för företag,organisationer och enskilda. Alla dessa investerare har rätt att kräva klaraspelregler på börsen och att dessa spelregler följs. Det räcker dock inte med snabb och korrekt informafion föratt värdepappershandeln skall fungera väl. Informationen måste dessutom gessamtidigt till alla aktieägare för att förhindra eller åtminstone minskautrymmet för det som brukar kallas insiderhandel. I den är 1985 införda lagen om värdepappersmarknaden finnsvissa regler beträffande insiderhandel. Det kan emellertid på goda grunderifrågasättas om dessa är tillräckliga och om de över huvud taget är utformadeså att de kan bli effektiva. För det första ligger straffen för insiderbrott vid eninternationell jämförelse lågt i . Det finns därför anledning attöverväga en skärpning av straffskalan. För det andra kan det, bl.a. mot bakgrund av erfarenheterfrån , finnas skäl att låta andra än s.k. bolagsinsiders - en snäv krets avfrämst personer i ledningen för det företag vars aktier det gäller - omfattasav ett straffansvar för insiderbrott. För det tredje är det motiverat att pröva en helt annanansvarskonstruktion än den nu gällande. Brotten i den svenska lagstiftningen har utformats somriktade mot en anonym marknad, med möjlighet att förklara vinsten förverkadtill staten. Säg att en person upptäcker att hans akfier köpts av eninsider som gjort en stor vinst genom att aktiekursen strax därefter stigittill följd av ett uppköpserbjudande (som insidern känt till redan vid köpet).Med dagens regler kan säljaren inte få någon ersättning för sin förlust (omaktieposten sålts på den vanliga, anonyma börsmarknaden). En konstruktion av ansvaret, där insiderns motpart erkännssom målsägande och får rätt till skadestånd, skulle kunna ge dessa förfarandenen annan prioritet i rättssystemet och därmed bidra till att stävjainsiderhandel. I fungerar ett sådant skadeståndsansvar som ett viktigtvapen mot insiderhandel. Att ansvar och skadestånd kan utkrävas är viktigt intebara för att bevara förtroendet för värdepappershandeln; det är ocksåväsentligt för att upprätthålla tilltron fill vårt rättssystem. Omsmåbedragare sätts i fängelse medan insiders i praktiken riskfritt kan skapasig enorma vinster på vanliga aktiesparares bekostnad blir det svårt att införallmänheten försvara den viktiga aktiehandeln. Det finns de, både i och i , som hävdar attinsiderhandel är nyttig och därför inte bör förbjudas. Synpunkten har bl.a.framförts av företrädare för den s.k. pilotskolan, som menar attföretagsledning och styrelseledamöter själva bör äga aktieposter i det företagdär de är verksamma för att på så sätt i privatekonomiskt intresse skötaföretaget väl. Argumentet håller emellertid knappast för en sakligprövning; det är t.ex. inte alls säkert att det är de som åstadkommit en visskurshöjande omständighet, t.ex. en viss affärstransaktion, som görinsideraffärerna. Men det avgörande är att andra aktieägare inte skall drabbasav de förluster som svarar mot insidernas vinster. Att ledningspersoner fråntas möjligheten att dra personligekonomisk fördel av sin exklusiva kännedom om bolagets situation och framtid ärdet pris som får betalas för allmänhetens förtroende för marknaden - det är jujust detta som insiderregleringen syftar till. I sammanhanget bör ocksåframhållas betydelsen av en skärpt insiderlagstiftning för utlandets förtroendeför den svenska börsen. Från en rättslig utgångspunkt, där invdividens rätt tillskydd för sin egendom är primär, kan insiderhandel inte försvaras med någraargument, inte ens om det skulle gå att påvisa att insiderhandel i vissa fallkan ha ekonomiskt motiverade "kurskorrigerande" effekter, t.ex. omföretagen inte vill offentliggöra förhållanden som faktiskt medför envärdeökning och dessa förmedlas till marknaden genom transaktioner av insiders. Det är inte lätt att motivera varför insidern skallbedömas mildare än t.ex. en konsthandlare, som till underpris köper envärdefull tavla av en om konst okunnig privatperson. Anonymiteten på aktiemarknaden och de praktiskasvårigheter som det tillämpade systemet innebär för identifieringen avaktieposter (vem köpte insidern av?) kan skymma det faktum att insiders skaparsig en genom att överföra ett värde som de har exklusiv vetskap om frånpersoner som inte har möjlighet att skaffa sig motsvarande kunskap. Här gårgränsen -säkert svår att dra i verkligheten men tydUg nog för att användas vidlagstiftning- mellan insiderhandel och handel på basis av en ingående analys aven erfaren näringslivs- och börsbedömare. De här berörda frågorna behandlas ivärdepappershandels-kommittén. Enligt vad jag erfarit kommer kommittén attframlägga förslag om bl.a. en utvidgning av den krets som betraktas sominsiders. Däremot har den inte övervägt någon förändrad ansvarskonstrukfion avdet slag som finns i och som jag här kortfattat har redovisat. Medhänvisning till ovanstående vill jag fråga finansministern: Är statsrådet beredd att medverkatill att värdepappershandelskommittén prövar förslag om en ändradansvarskonstruktion för att stävja insiderhandel? 1988/89:47av (vpk) till arbetsmarknadsministern om EG och densvenska arbetsmarknaden: Om den privata industrin i och framför alltverkstadsindustrin hade en obegränsad tillgång på kvalificerad arbetskraftskulle det innebära stora lönekostnadsfördelar för företagen. Företagen skulle låta bU att förbättra produktionsmetoderna och se överarbetsmiljön. Rovdriften påmänniskor och miljö skulle öka i stället för attminska. Detta är några av de argument som har använts för att säga nej fillorganiserad import av kvalificerad arbetskraft. Om man nu rätt tolkar det arbetsmarknadsministern haruttalat i olika sammanhang, så har också arbetsmarknadsministern dennauppfattning om följderna av en obegränsad import av kvalificerad arbetskraft.Arbets- marknadsministernhar t.ex. uttalat att det är viktigt att vi utnyttjar våra egnaarbetskraftsresurser i första hand. Men samfidigt är arbetsmarknadsministern och regeringenpositiva till en ökad harmonisering och anpassning till EG som bl.a. kommer attinnebära en fri och gemensam arbetsmarknad och en fri kapitalrörlighet med EG. Enligt min mening ger regeringen dubbla budskap på det härområdet. Mot bakgrund av ovanstående vill jag fråga arbetsmarknadsministern: Hur tänker regeringen kombineraansträngningarna att å ena sidan genom olika arbetsmarknadspolitiska insatser,exempelvis yrkesutbildning, utnyttja den inhemska arbetskraften och å andrasidan verka för en harmonisering med EG som ger de svenska företagen enobegränsad tillgång på kvalificerad arbetskraft? 1988/89:48av () till kommunikationsministern om höjning avbilskrotningspremien, m.m.: När bilskrotningslagen (SFS1975:343) resp. bilskrotningsförordningen (SFS 1975:348) trädde i kraft den 1juli 1975 var en av nyheterna införandet av skrotningsavgifter ochskrotningspremier. Vid registreringen av varje personbil och lätt lastbiluttogs en avgift som gick till en särskild fond. Avkastningen av fonden skulledels räcka till skrotningspremierna, dels kunna utnyttjas för bidrag tillkommuner som städade bort övergivna bilvrak. Skrotningspremien sattes till . Premienivån ansågs innebära en tillräckligstimulans för att ägarna inte skulle frestas att överge sina uttjänta bilar inaturen, utan låta en auktoriserad bilskrotare ta hand om dem