prot · GC0921 · 1988-12-31 00:00:00 — Men i enskrivelse till utbildningsministern begär rektorn vid högskolan iEskilstuna/att uppdragsutbildningen skall jämställas med den reguljäraverksamheten och räknas som en av högskolans huvuduppgifter. Jag undrar vadutbildningsministern anser om det? Vid högskolan i /utgöruppdragsutbildningen av den totala verksamheten. Rektorn vidhögskolan talar om målsättningen . Om uppdragsutbildningen uppgår till , är det då i realiteten inte fråga om en huvuduppgift? Högskolans rektorhänvisar till de små resurser man har och menar att det här meduppdragsutbildningen är ett sätt att öka inkomsterna. Själv tycker jag att detfinns en risk för att jakten på uppdragsutbildningspengar kräver resurser somhade behövts för skolans reguljära utveckling och anslagsförfarande. Avslutningsvis vill jag säga att det i högskolestyrelsenpågår en mycket livaktig debatt om uppdragsutbildningen, och det tycker jag ärbra. Debatten kommer att fortsätta vid decembersammanträdet. Det finns ettmycket starkt intresse av att redovisningen skall utformas så att det går attfölja utvecklingen, att klart tyda vart pengarna går och vad som kostar. Jag ärsäker på att styrelsen med mycket stor spänning inväntar UHÄ:s svar tillregeringen. AnL 176 Utbildningsminister : Jag vill allmänt säga att jag delar uppfattningatt uppdragsutbildningen inte får ta sådan omfattning eller ha ett sådantinnehåll att den reguljära utbildningen på något vis åsidosätts. utbildningenav studerande som individuellt har kommit till högskolan som 76 är huvuduppgiften. Jaginstämmer också i uppfattning att redovisningen avhögskolans ekonomi skall ske på sådant sätt att man har full insyn i både hurstatliga anslag används och har uppdragsutbildningen sköts. AnL177 (): Jag tackar för det klarläggandet. Låt mig då också fråga: Innebär dettaatt utbildningsministern anser att högskolestyrelsen bör föra en diskussion medsin rektor om att hans målsättning om är för hög? AnL178 Utbildningsminister : Herr talman! Jag anser självfalletatt högskolestyrelsen är ansvarig för den verksamhet som förekommer vidhögskolan. Överläggningenvar härmed avslutad. 45 § Svar på fråga1988/89:209 om högskolans ekonomutbildning har frågat mig om jag delar () uppfattning angående ekonomutbildningen och om jag i så fall medanledning därav avser att föreslå åtgärder för att komma till rätta medproblemen. Fråganom kvaliteten i ekonomutbildningen har tagits upp av regeringen i de tvåsenaste budgetpropositionerna. På grundval av dessa förslag har en vissresursförstärkning fill utbildningen genomförts, och vidare har fördjupningsdelenav utbildningen lokaliserats till ytterligare ett par högskolor och senasthögskolan i . Regeringen har således på olika sätt tagitinifiafiv fill att höja kvaliteten i utbildningen. Iårets anslagsframställning redovisar universitets- och högskoleämbetet (UHÄ)sin avsikt att under /89 göra en översyn av ekonomutbildningen. Jagutgår därvid från att denna översyn inte endast eller huvudsakUgen kommer attbygga på kvantitafiva uppgifter om antal sökande, antal undervisningsfimmareller professorstäthet utan även innefattar besök vid högskolorna,överläggningar med deras lärare och studerande liksom avnämare av denarbetskraft som går ut från högskolorna. Av värde bör också vara att få klarlagthur det gått för de studerande efter utbildningen och vilken betydelse för denregionala utvecklingen det haft att ekonomer utbildats vid en högskola inomregionen. På grundval av UHÄ:s rapport kan regeringen sedan bygga sittställningstagande. Självfallet kommer därvid också IVA:s rapport att ha ettstort intresse. AnL180 (): Jag ber att få tacka statsrådet för svaret på den fråga somjag har ställt. Jag har ställt den av det skälet att det kunde vara intressantockså för att ta del av vad en av de tunga instanserna, i detta fallIngenjörsvetenskapsakademien, har haft att säga om en viktig del 1988/89:21 avhögskoleutbildningen, nämligen ekonomutbildningen. Bakom denna rapport står enarbetsgrupp, och det är inte vilken arbetsgrupp som helst. Det är ett antaltunga professorer och ekonomer och dessutom en tidigare riksbankschef, , och en tidigare finansminister, , så det finns anledningatt ta kritiken på allvar. Rapporten är mycket krifisk. Här konstateras attbara av de ekonomistuderande examineras på normaltid. Jag skulle dockvilja ifrågasätta om andelen verkligen är så låg. Jag här rapporter från mitteget universitet i som talar om att skulle vara det normala vidlandets universitet i övrigt. Iövrigt är alltså rapporten mycket krifisk. Där uppges att bara en liten del avekonomutbUdningen är av högsta internafionella klass. Det är svårt attrekrytera lärare och forskarstuderande. Den ekonomiska forskningen har svårtatt hävda sig. Ekonomutbildningen har ingen professionell organisation ochledning, har ingen kvalitetsprofil och ger inte nödvändiga baskunskaper.Slutligen ses basblocket som en misslyckad hybrid. Dethär är mycket av den krifik som vi moderater har framfört i olika sammanhang.Det är gott och väl, om det nu görs en översyn inom UHÄ, men hur länge har viegenfligen råd att vänta? Borde vi inte ta denna kritik ad notam och försökaatt föreslå'åtgärder? Statsrådet talar om kvalitativa förstärkningar, mendet är egentligen ingenting annat än kvantitativt, när fördjupningsalternativförläggs till några högskolor, i synnerhet om det är svårt att rekryterakompetenta och behöriga lärare. AnL181 Utbildningsminister : Herr talman! Jag vill för ordningensskull nämna, att förmodligen har varken eUer jag läst rapporten,eftersom den ännu inte kommit ut av trycket. Man har ju hört talas om vad deninnehåller, och på det har vårt resonemang byggt. Jag delar uppfattningen attkritiken skall granskas omsorgsfullt när rapporten föreligger. AnL182 (): Jag har inte bara läst rapporten, utan jag har den också här i minhand. Jag beklagar att utbildningsministern inte har haft tillgång till sammakanaler som jag uppenbarligen har haft i detta fall. Det var bara att ringa ochrekvirera den, och så kom den. Föratt gå tillbaka till de svåra frågorna, vill jag säga att rekryteringen avlärare är ett stort problem i sammmanhanget. I rapporten talas det just om i förra höstterminen sökte tre universitetslektorer, och av de sexsom sökte var det bara en behörig. Det hjälper då inte att lägga ut utbildningmed t.ex. fördjupningsalternativ, om det inte går att få kvalitet i det hela.Det är här som det måste till någon form av åtgärder, och det snabbt. För universitetskanslernär detta uppenbarligen ett skötebarn. han gjorde när han blev nyuniversitetskansler var att ta upp denna kritik mot Jaghoppas att det som svar på begäran nu skall kommaett förslag i budgetpropositionen som ordentligt förstärkerresurserna inom AES-sektorn, inte minst tiU ekonomutbild- Prot. 1988/89:21 ningen. överläggningenvar härmed avslutad. Om val av datautrust- 46 § Svar på fråga1988/89:210 om val av datautrustning för gymnasieskolan har frågat statsrådet om han villmedverka till att man undviker att satsa på dataprogram som inte kan användadet svenska alfabetet korrekt. Arbetetinom regeringen är så fördelat att det är jag som skall svara på frågan. ISÖ:s kravspecifikationer för datorutrustning och programvara i såvälgrundskolan som gymnasieskolan framgår att program för skolbruk skall varaförsedda med svensk dialog och svenska hjälptexter och att tangentbordet skallvara anpassat så att å, ä och ö kan skrivas ut. Enligtvad jag under hand har inhämtat är det program som åberopas i frågan ett s.k.ritprogram, som inte alls än tänkt att användas för språkbehandling. Tillsist vill jag nämna att regeringen gett i uppdrag att efter samråd med andra språkvårdande organ ochdataexpertis lämna detaljerade och koiikreta förslag tiU åtgärder för attfrämja svenska språket i datorsammanhang. Uppdraget skall redovisas senast den1 . AnL184 (): Jag villtacka för svaret. Fråganom ett enskilt dataprogram som används i skolan kan tyckas vara mycket liten,men jag anser inte att den är det. Det som används i skolan måste underordnasskolans huvuduppgift att allt arbete skall leda mot målet att ge eleverkunskaper och färdigheter. De läromedel och annat som används i skolan skallsjälvfallet vara korrekta dels för att förmedla kunskaper till eleverna, delsför att skapa respekt för kunskaper och ge goda förebilder. NärSÖ i sin förteckning över vad man rekommenderar för skoUnköp har med ettdataprogram som inte kan använda det svenska alfabetet korrekt, får dettafaktiskt en särskild pedagogisk vikt. SÖ:s inköpsfilosofi är ju normerande,och när man rekommenderar ett sådant program förmedlar man en felaktig grundsynäven om programmet är ett ritprogram. Om SÖ rekommenderar ett program som intekan använda alfabetet korrekt kan det leda till att andra program eller annatmed liknande stavning används. Det kan också leda till att andra felaktigheterursäktas och respekten för korrekta kunskaper och färdigheter urholkas. Det är nödvändigt att upprätthålla respekten för kunskaper, färdigheteroch kvaUtet i hela utbildningssystemet. Allt som används måste Om statens skadeståndsansvar vid fel eller försummelsevid myndighetsutövning vara ettled i detta. Det är uppgift att värna om kunskaper,färdigheter och kvalitet och om sin normerande roll, men SÖ har uppenbarligeninte följt sina egna kravspecifikationer. Uppdraget till är mycket bra, och jagvill fråga utbildningsminstern om språknämndens förslag kommer att gälla ävenSÖ och om utbildningsministern instämmer i att SÖ:s inköpsfilosofi är normerande. AnL 185Utbildningsminister : Herr talman! Jag har klargjort att detnormala är att datorerna skall kunna skriva ut också de tre sista bokstäverna isvenska alfabetet. Men jag kan också tänka mig att det kan slinka in en ochannan apparat av det slag som används i industrin och som eleverna senarekommer att träffa på där, och det kan väl ändå inte betraktas som någon störreolycka. lär vara en typiskt svensk bil. Om tittarpå instrumentbrädan i den bilen finner hon uteslutande engelska beteckningarför de olika reglagen. AnL 186 (): Jag är mycket glad att utbildningsministerninstämmer i att dataprogrammen skall vara korrekta och kunna användabokstäverna å, ä och ö ordentligt. Jag hoppas att tar fastapå vad utbildningsministern här har sagt. Det är väsentligt att svenska ungdomar när de går i skolanfår det svenska språket bekräftat på ett korrekt sätt. Självfallet skall manockså lära sig främmande språk, men det språk som för tillfället behandlasskall vara korrekt stavat med korrekta bokstäver. Felakfigheter eller annat fårinte finnas i den svenska skolan, och jag är glad över utbildningsministernsinstämmande i detta. Överläggningen var härmed avslutad. 47 § Svar på frågorna 1988/89:168, 179 och 192 om statensskadeståndsansvar vid fel eller försummelse vid myndighetsutövning AnL 187 Justitieminister : , ochGörel Thurdin har var för sig mot bakgrund av ett tingsrättsavgörande frågatmig om jag är beredd att vidta åtgärder för att stärka den enskildesrättssäkerhet när det gäller rätt till ersättning av staten för skada somvållas genom fel eller försummelse vid myndighetsutövning. Frågan om statens skadeståndsansvar är för närvarandeaktuell i med anledning av ett antal motioner. Den beräknas komma upphär i kammaren . Då kommer ett fylligare underlag att föreligga i dennafråga. Riksdagsdebatten kommer säkert också att belysa saken. Jag vill inteföregripa behandling av frågan. AnL 188FILIP (): Jag tackar justitieministern för svaret. Bakgrunden till min fråga är den uppmärksammade domen iett skadeståndsmål . Det var en bilhandlare i somhade krävt staten på skadestånd för de skador som han vållats genom en seriemyndighetsingripanden . Han anklagades för skattebrott menblev aldrig åtalad. Jag vet att jag inte har rätt att diskuteratingsrättens dom och skall därför försöka hålla tungan rätt i munnen. Jagnoterar bara att domstolen med lagboken i hand gjort den bedömningen attskadestånd icke skall utgå. Skadeståndslagens uppgift är att skydda oskyldigamänniskor och ersätta personskador som uppstått på grund av felakfigmyndighetsutövning. Den skadeståndslag vi har är tydligen för vagt formulerad.Den ger inte tillräckligt skydd. En oskyldig människa kan ruineras och krossaspå grund av flagranta övergrepp från statliga myndigheter utan att få ett endaöre i skadestånd. Jag frågade om justifieministern avsåg att vidta några åtgärderför att stärka den enskildes rättssäkerhet. Justitieministerns svar ärförvånansvärt defensivt. Justitieministern hänvisar till kommandemotionsbehandling. Att avvakta motionsbehandlingen visar inget intresse ellerengagemang i en vikfig rättssäkerhetsfråga. Därför vill jag fråga: Anser intejusfitieministern att det ur rättssäkerhetssynpunkt är nödvändigt attskadeståndslagen stramas upp så att de personer som är oskyldiga och somkrossas, skändas och tillfogas ekonomisk skada genom myndigheters klanfighet,skall kunna få ersättning, och att ingen diskussion skall kunna uppstå omsådana övergrepp? Jag skulle gärna vilja ha svar på denna fråga. Om statens skadeståndsansvar vid fel eller försummelsevid myndighetsutövning AnL 189ELISABETH (): Jag ber att få tacka justifieministern försvaret, även om det var magert. Låt mig börja med ett citat ur somnaturligtvis ges ut i , den stad där domen avkunnades. Det står såhär: "Tingsrätten i konstaterar att lagarna inte tillåter någraskadeståndsanspråk mot staten, trots att bilhandlare felaktigtanklagats för skatte-smitning. Anhållandet, husrannsakan, stämplingen och detsvåra ekonomiska avbräcket kan det således inte tas någon hänsyn till. Statenhar inget ansvar. Detta är självfallet absurt." Jag måste instämma med tidningen, jag tycker situationenär absurd. "Inga grova felbedömningar som kan föranledaskadeståndsskyldighet har begåtts", konstaterar man i domen. Det ärorimligt om riksdag och regering inte kan se fill att lagstiftningen fungerarså att sådana här konsekvenser som drabbat denne man i kan undvikas.Det är inte heller rimligt att staten skall ha ett sådant övertag över denenskilde skattebetalaren. Oklara regler ökar naturligtvis risken för låt migkalla det missgrepp. Avsaknaden av straffansvar för tjänstemän och avsaknadenav rätt till ersättning för åsamkade kostnader i samband med skatteprocesserskapar en oacceptabel obalans mellan staten och medborgarna. 6 protokoll 1988/89:21 -22 Omstatens skade-ståndsansvar vid fel eller försummelse vid myndighetsutövning Låtmig också här få säga att det är vår uppfattning, att när man har en oklarlagstiftning och inte är säker på hur man skall döma, bör den enskilde gestolkningsföreträde, dvs. att den enskildes rätt i sådana fall bör gå förestatens. Den starka staten får inte utnyttja situationen gentemot den svagareenskilda människan. Nuvill jusfifieministern skjuta upp frågan fill en senare debatt. Ja, man kännersig fakfiskt avsågad. Hur ofta behandlar vi icke frågor som inom ennärmare eller mer avlägsen framfid skall behandlas av . Motionerkommer, det försäkrar jag, och jag hoppas att jusfitieministern vill kommenteravad vi här har sagt. AnL190 (): Jag får tacka statsrådet för svaret. Men var finns den uttalade viljanatt öka den enskildes rättssäkerhet? Jag tycker det är ganska skrämmande attläsa ett svar utan att det i svaret finns ett ord om att det fakfiskt ärnödvändigt att se till den enskilde individens rättssäkerhet. HalvarAlvgard är inte den förste som råkar illa ut i . Han torde inte hellerbli den siste. Därför är det absolut nödvändigt att se till att den som liditskada på grund av att en myndighet har handlat fel åtminstone har rätt till ettekonomiskt skadestånd. Det är fullständigt oacceptabelt att man kan båderuinera och vanära en människa utan att det finns en lagstiftning som träderin. Jagtycker inte man kan åberopa kommande mofionsbehandling i . har det sagts att en lag är på väg. Det är ju regeringens ansvar attlägga fram ett förslag fill en lag där missförhållandet rättas till. Då frågarjag: När kommer det, och varför har det tagit så att arbeta fram ettförslag? Det var ett uttryck för min respekt för som den lagstiftandeförsamlingen, att jag ansåg att jag vill avvakta med närmare diskussion i dennafråga fill riksdagsbehandlingen . Det är alltså somfrågan skall tas upp av denna församling. Låtmig ändå här säga att frågan om reglering av ämbetsmannaansvaret bereds förnärvarande i departementet på grundval av en departementspromemoria. Förslagkommer under pågående . Till och jag vilja säga att det inte alls är så att det inte finns regler förskadeståndsansvar vid felaktig myndighetsutövning. Det finns regler iskadeståndslagen. De är inte oklara utan tydUga. Jag hoppas att vi kandiskutera huruvida de regler som finns är till fyllest eller om de bordeutformas på något annat sätt. AnL 192 (): Den oklara skadeståndslagen gör att folk känner sig rättslösa. Jaghåller inte alls med jusfitieministern när hon säger att här finns klararegler. Vi medborgare har ju väldigt stora krav på oss att vi skall sköta oss.Den minsta försummelse bestraffas hårt. Men staten kan bevisligen begåflagranta övergrepp, där personer fullständigt massakreras utan att vederbö- rande haren chans. Jag fattar icke att justifieministern, som ändå är ansvarig för detdepartement som har hand om lagsfiftningen på detta område, kan vara såointresserad och oengagerad. Hon säger bara att skall vi diskuterafrågan. Detta är en rättssäkerhetsfråga av format och allvar. Jagtycker att det är snudd på skandal att justitieministern uppträder på dettasätt. AnL 193 (): Självfallet är vi medvetna om att det finnsregler. Men de regler som justifieministern anser vara tydliga är, som viuppfattar dem, otydliga. De är oklara och framför allt inte till fyllest. Nären enskild människa kan drabbas så här hårt, när hela hans livsverk slås ispillror, när man hämtar allt vad han har på sitt kontor och när han får väntaett par år för att få sin sak prövad inför domstol och förlorar både sitt godanamn och sitt rykte, kan vi inte vänta. Jag hade hoppats att man myckettidigare skulle ha tagit itu med saken. Det är inte, som sade, första gången sådanthär händer. Människors rättsmedvetande skadas av att sådant här är möjligt ivårt svenska rättssamhälle, som vi skulle vilja säga. Men vårt rättssamhälle ärinte till fyllest heller, här finns mycket som måste göras bl.a. när det gällerskadeståndsanspråken. Det är självklart, som vi ser det, att få ett ordentligt skadestånd från staten. AnL 194 (): Det finns gott om oklara regler i det härsamhället. Det kan vi se genom att myndigheter faktiskt tolkar saker väldigtolika inte minst när det gäller skatteregler. Myndighetsutövandet har vi fillför samhällets bästa. Men det får absolut inte innebära ett hot mot individen.Det gör det när en individ kan behandlas på det vis som här är fråga om. Då kanmyndighetsutövande bli ett maktutövande på tjänstemannanivå. Här kan vi göra enkoppling fill ämbetsmannaansvaret, som ju också är någonting som bereds och somvi måste få tillbaka. Det kan inte vara så att det bara finns rättsliga krav påmedborgare men inga rättsliga krav på myndigheter. Skadeståndsansvaret ochtjänstemannaansvaret är två saker som är av mycket stor betydelse för att viskall få ett rättssamhälle som fungerar. Rättssäkerheten är en del avdemokratin. Jag har konstaterat att det pågår en utredning angåendeskadeståndslagen. Det är tacksamt, och jag hoppas att även ämbetsmannaansvarettas upp. AnL 195 Justifieminister : Jag vill understryka att det inte är så attdet inte finns rättsliga krav på kommunala och statliga tjänstemän som utövarsitt ämbete. Det finns möjlighet till skadestånd, men uppenbarligen inte i allasituationer, vilket enskilda fall visar. Det är helt riktigt, som någon avfrågeställarna sade, att det inte är första gången som ett domstolsutslag visaratt det inte går att ge ersättning i alla situationer. Men det förhållandet harvi haft under längre fid, inte bara under den här regeringen utan även under tidigareregeringar. Om statens skadeståndsansvar vid fel eller försummelsevid myndighetsutövning Om statens skadeståndsansvar vid fel eller försummelsevid myndighetsutövning Jag vill poängtera att det inte är på grund av ointressesom jag inte vill gå in i en närmare diskussion , utan det är ett uttryckför min respekt för som den lagstiftande församlingen. AnL 196 (): Apropå regler skall jag ge ett exempel på ettfall där skadestånd skall utgå. 1 3 § skadeståndslagen står att om exempelvisen taxeringsnämnd räknar fel till den enskildes nackdel och samfidigt försummaratt meddela honom om att nämnden avvikit från deklarationen, bör rimligen detallmänna i princip svara för kostnader och förluster som felet vållat. Det är rikfigt att, som justitieministern sade, det finnsregler. Men det fantastiska är ju att när det gäller en bagatell av den art somi det fall jag här läste upp är reglerna klara. Men när en småföretagareförlorar allt han äger och har och skandaliseras och förödmjukas och förlorarmycket pengar, då får han inte ett öre. Det är justitieministerns ansvar att sefill att här blir en uppstramning av lagen så att man vet var man står. AnL 197 (): Enligt domen var det tydligen så att man intekunde finna att några grava felbedömningar gjorts. Därför kunde inte skadeståndutbetalas. Då frågar sig en vanlig människa: Hur grava skall dessafelbedömningar vara för att skadestånd skall utgå? Hur mycket skall en enskildmänniska behöva acceptera av felbedömningar av myndigheter? Är det inte så atten myndighet, om den begått ett misstag, skall soulagera vederbörande för detbegångna misstaget? Annars blir det, som jag sade tidigare, så att den starkastaten tar över den svaga medborgaren, som inte klarar sig i en envig med enstark stat. Det är inte första gången, sägerjustitieministern - nej, det har vi kunnat konstatera - och inte förstaregeringen. Men det tycker jag inte är någonting att skylla på. Varför har intefidigare justitieministrar, om de varit medvetna om problemen, vidtagit någraåtgärder? AnL 198GÖREL THURDIN (c): Vi i uppskattar naturligtvisregeringens respekt för som lagstiftande församling - det är kanskeinte så ofta som den respekten uttalas - men vi kan inte besluta förrän vi harett konkret lagförslag. Vad beträffar rättsliga krav på tjänsteman har JO mångagånger försökt påvisa och påtala att det har begåtts fel. JO har också försöktdriva det dithän att tjänstemän skall ställas till svars men har inte lyckatskomma särskilt långt, såvitt jag förstår, eftersom säger sig haväldigt svårt att finna gehör för sina synpunkter. Det här är som sagt en fråga, men den är en samlande frågaför ärenden som hela fiden pågår i vårt samhälle. Det är absolut nödvändigt attvi nu får en lagstiftning både när det gäller skadestånd och när det gällertjänstemannaansvaret. Överläggningen var härmed avslutad. 48 § Svar på fråga 1988/89:196 om kriminaliseringen avnarkotikakonsumtion AnL 199 Justitieminister : har frågat mig vilka åtgärdersom jag ämnar föreslå för att stadgandet angående kriminalisering avnarkotikakonsumtion skall kunna tillämpas. Det som tar upp har sin bakgrund i ettlångdraget lagstiftningsärende. Första gången som frågan var uppe i var våren1982 under det borgerliga regeringsinnehavet. Den borgerliga majoriteten var dåenig om att det inte fanns någon anledning att överväga en kriminalisering. Efterregeringsskiftet ändrade man emellertid inställning. Det skäl som man då åberopade var att det var psykologisktviktigt att genom en kriminalisering ge "tillkänna sitt avståndstagandetill missbruk av narkotika". framförde man i att"den straffria sektorn teoretiskt sett är liten", och man framhöllockså att någon straffbeläggning av själva bemsningstillståndet inte varlämplig. Det är också synpunkter av detta slag som har legat tillgrund för utformningen av den lagändring som gjorde . Attfängelse inte ingår i straffskalan beror, som vet, på att enbartbruk av narkotika inte har bedömts ha ett sådant straffvärde.