prot · GC0960 · 1988-12-31 00:00:00 — Jag vill ge min beskrivning av mitt län, ,ett län som, precis som sade, drabbats hårt av strukturomvandlingoch avfolkning och som trots högkonjunktur fortfarande har en negativbefolkningsutveckling. var det enda län som hade negativasiffror . Betecknande är att alla kommuner i länet har vidkänts enbefolkningsminskning , även och . Dettaberor naturiigtvis till stor del på industristrukturen. Vi har en arbetslöshet som är högre än riksgenomsnittet.Att den inte är ännu större beror i mycket hög grad på den stora utflyttningen.Den relativa närheten till tycks medföra en betydligt störrebenägenhet att flytta än vad som är fallet i norra . Till detta kan nuläggas nedläggningen av telefontillverkning, nedläggningen i ,problemen med skogsindustrin i och den oro som finns för denexceptionellt stora andelen elintensiv industri. När det gäller befolkningsutvecklingen finns det ocksäanledning att speciellt uppmärksamma det stora kvinnounderskottet i länet. Detär de unga kvinnorna som flyttar, och detta sker inte enbart frän glesbygden. 1Sundsvall finns t.ex. beträffande åldrarna är ett kvinnounderskott påöver 1 000 personer. Det behövs regionalpolitiska åtgärder riktade speciellttill kvinnorna för att lösa detta. För att vända denna negativa utveckling har länetssocialdemokrater tillsammans med utarbetat ett utvecklingsprogramsom innehåller många förslag till åtgärder. Vi är från vår sida övertygade omatt om vi skall lyckas vända på utvecklingen måste initiativen komma från oss ilänet och genomföras efter våra förutsättningar. Men på några områden behöversamhällets insatser förstärkas. Infrastrukturen i länet måste förbättras,framför allt när det gäller kommunikafion och utbildning. Goda kommunikationer är viktiga beståndsdelar förutvecklingen i en region. Vi menar att. insatserna på det här området harsläpat efter i . Vi har därför föreslagit en rad åtgärder för attförbättra detta. En annan fräga gäller utbildning, som av de flesta numeraanses vara en av de betydelsefullaste utvecklingsinsatserna. Våra förslaginnebär naturligtvis ocksä en satsning på högskolan i /. Vimenar bl.a. att den blivande norrländska journalistutbildningen skalllokaliseras dit. För detta finns många argument, bl.a. att högskolan redan haren informationslinje och att den största journalistiska arbetsmarknaden iNorrland finns i länet, som har fem dagstidningar, och naturligtvis deregionalpolitiska motiven. Vi fick från länet möjlighet att träffastatsministern och några av regeringsledamöterna då vi överlämnade värtutvecklingsprogram. Vi känner oss efter det mötet förhoppningsfulla och hartillförsikt . För det första fick vi bekräftatatt regeringen tar våra problem i på allvar och att man ärberedd att vidta åtgärder. För det andra fick vi löfte om att en arbetsgruppskall tillsättas som skall arbeta med problemen i och med våraförslag i utveckHngsprogrammet. Det här har naturligtvis tänt många förhoppningar i vårtlän, där det finns en stark vilja fill utveckling. Det som behövs är ettantal basinvesteringar för att långsiktigt stärka utveckHng,men också verkande åtgärder enligt de förslag vi skisserat. Som jag tidigare sade känner vi tillförsikt införframtiden, och vi förväntar oss naturligtvis att viktiga förslag urutvecklingsprogrammet förverkligas. För egen del är jag övertygad om att det är problemet medkvinnornas sysselsättning vi först måste lösa. Får vi kvinnorna att stanna ilänet, kommer också vär befolkningsutveckling att bli positiv. 56 (): När man ser till talarlistan under rubrikenRegionalpolitik, finner man att de flesta talarna kommer från län medutvecklingsproblem. Vi har hört två talare från somhar presenterat de problem som finns där. Jag tror att det är enviktig del i riksdagsarbetet att föra fram regionala problem som behöveruppmärksammas pä riksnivå. Själv kommer jag från , och det är ett län somtillhör både Bergslagen och inre , ett län söm alltsedan början av1970-talet haft en vikande befolkningsutveckling. Det beror på en starkutflyttning frän länet. Utbildningsskäl och arbetsmarknadsskäl är avgörandefaktorer vid en flyttning från . är ett av landets mest industrialiserade län.Stålindustri, metallbearbetande industri, maskin- och elektroteknisk industridominerar. Dessa industrigrenar har arbetat i enhård internationell konkurrens. Överkapaciteten inom stålindustrin har varitstor. går stålindustrin för högvarv, men vid enkommande lågkonjunktur kan problemen i Bergslagen på nytt bli mycketallvarliga. Strukturomvandling och industrinedläggelse kan ta fart igen iBergslagslänen. Därför är det nödvändigt med en breddning av den industriellabasen, och att den breddningen sker . Minst lika nödvändig är en ökning avden privata tjänstesektorn, liksom en ökning av statliga verksamheter. Länsborna är starkt medvetna om länets problem. Detarbetas intensivt på olika nivåer för en positiv utveckling av länet.Optimismen är fortfarande stor, och man ser goda möjligheter att vända dennegativa utvecklingen. Men det är nödvändigt med insatser från regering ochriksdag. Det är nödvändigt med bättre kommunikationer i Bergslagenoch i . Medel har anvisats för en ombyggnad och modernisering avBergslagsbanan. Det är bra. Upprustningen beräknas vara klar , och denkommer att få stor betydelse för de inre delarna av Bergslagen. Länstrafiken i har satt in moderna,snabba XlO-tåg med hög komfort. Dessa tåg trafikerar nu sträckornaVästerås-Sala, , och . Mendessa satsningar är inte tillräckliga. En järnvägsförbindelse som ingående studerats ärMälarbanan - en snabbtågsförbindelse Stockholm-Västeräs-Örebro-Hallsberg medkompletterande snabbtåg mellan och . Den nuvarandejärnvägen från via till har låg standard - det vet jualla vi som har färdats den järnvägssträckan. Förseningar är vanliga och medförlängre restid, problem med anslutningsresor och försenad ankomst till arbetet.Det är naturligt att resenärerna dä blir irriterade och i stället för detmiljövänliga tåget väljer att åka personbil. kan enligt gjorda beräkningar bli ett av demest lönsamma projekten och därför anser vi som bor i länet att det börpåbörjas. Olika finansieringsformer bör prövas vid medelsanvisningen. Det gårsäkert att hitta bra lösningar som leder fram till att projektet snabbt kanbörja att förverkligas. Det är också mycket betydelsefullt för en region att haett väl fungerande vägnät. De senaste årens medelstilldelning har ej medgivitatt angelägna projekt kunnat genomföras i den takt som varit nödvändig förregionens utveckling. Den högre utbildningen är viktig för ett län. HögskolanEskilstuna/ är gemensam för två län, ochSödermanlands län som fillsammans har över 500 000 invånare. Det är nog de endatvå länen som har en gemensam högskola. De övriga länen har sin egen högskola.Vi i anser att högskolan /ej har fått denutbildningsvolym som behövs. Många västmanländska ungdomar måste därför väljaen högre utbildning pä annat håll. Kontakterna med hemlänet tunnas ut.Ungdomarna bygger upp kontakter på den nya studieorten och stannar kvar därefter färdiga studier. Vi behöver våra ungdomar i länet. För del måste den högre utbildningen bådebreddas och fördjupas. De västmanländska ungdomarna måste få tillgång till ettökat antal högre utbildningar i hemlänet. Fördjupningen skall i första hand skeinom den tekniska sektorn. Länet är ju starkt industrialiserat. När det gäller utlokalisering av statlig verksamhet ärVästmanlands län det bortglömda länet. Länet har inte ens fått någonkompensation för de nedläggningar av eller neddragningar i statligaverksamheter som drabbat länet. Jag har i mitt anförande ej hunnit ta med allaviktiga frågor, utan koncentrerat mig på tre angelägna områden. Vi behöverbättre kommunikationer i och inre . Den högre utbildningen måste både breddas och fördjupas. Vi behöverlokalisering av statlig verksamhet till länet. Enstaka punktinsatser är ejtillräckliga. Det behövs samlade insatser för att åstadkomma ett verkligttrendbrott när det gäller utvecklingen av inre och Bergslagen. 57JAN (): "En dålig ägo- och ägarstruktur försvårarett rationellt jordbruk och skogsbruk och begränsar möjligheterna för yrkesutövarna att uppnå en godtagbar inkomst. En dålig arrondering medför i många fall så höga brukningskostnader att intresset för akfivt brukande försvagas. Förskogsbrukets del kan de ogynnsamma strukturförhållandena och de höga brukningskostnaderna leda till schablonmässigaåtgärder som skadar en ändamålsenlig skogsproduktion. Avverkningarna ger på de splittrade fastigheterna inteheller tillräckligt överskott för önskvärda investeringar i skogsvården.Härigenom blir risken stor för en mycket låg akfivitet i skogsbruket på dessafastigheter. De virkeskvantiteter som på detta sätt kan undandras skogsindustrinhar betydelse frän bäde företagsekonomisk och samhällsekonomisk synpunkt." Så beskrev dåvarande jordbruksministern i den borgerligaregeringen det dåliga resursutnyttjandet av skogs- och jordbruksmark till följdav en splittrad ägo- och ägarstruktur. Det var och beskrivningen återfinnsi direktiven till strukturutredningen. Innan utredningen hann framlägga sinaförslag hade starka ägarintressen lyckats blockera frågan politiskt. Riksdagenfick tyvärr aldrig tillfälle att diskutera markägandets betydelse förglesbygdens utveckling. Dålig ägostruktur, dödsboägandet och flerägandets hämmandeeffekter när det gäller att uppnå de politiska målen för jordbruk, skogsbruk,sysselsättning och regionalutjämning är väl utredda och har också påverkat olikabeslut som fattats i . Ändringen av jordförvärvslagenoch begränsning av dödsbos rätt att inneha jordbruksfastigheter är några sädanaexempel. I full enighet har uppställt mycket höga mål förregionalpolitiken. En viktig förutsättning för att nå upp till målen är enmobilisering av landsbygdens alla produktionsresurser offensivt ochutvecklingsinriktat. Skogsmarken är glesbygdens stora slumrande resurs. av areal och av landetsproduktiva markresurser är skogsmark. Skogen är otvivelaktigt den viktigastebasresursen för människors möjligheter att bo kvar på eller att flytta ut tilllandsbygden. Jag tillhör dem som tror på att det finns betydande utvecklingsmöjligheternär det gäller skogsbruket. Ett exempel: Om den nuvarande nettoimporten av råvara heltkunde ersättas med virkesuttag från den svenska skogen - det finns gott om skog-skulle detta innebära ett tillskott av ca 4 500 årsarbeten enbart föravverkningen. Skogsbrukets betydelse i regionalpolitiken har ocksåkommit till uttryck, bl.a. genom direkta satsningar i landets två nordligastelän. Att en splittrad ägo- och ägarstruktur är ett hinder fören positiv utveckling i glesbygden är vi nog alla överens om. Vi tvingaskonstatera att ägostrukturen, sedd över , dramatiskthar förändrats. Så länge tre fjärdedelar av alla överlåtelser, dvs. vissasläktförvärv, faller utanför jordförvärvslagens fillämpningsområde leder dettatill att alltmer mark kommer att ägas av personer som inte är beroende av deinkomster marken kan ge. Det leder till ökat utboägande. Jag kan ta somexempel, där av dem som äger privat skogsmark bor inom kommunen, övrigautanför. Det ledertill ökat flerägande. Det leder till ökad arrendeareal. Vi är på väg motatt hälften av den svenska jordbruksmarken är utarrenderad. Sammanfattningsvisleder detta till att sambandet mellan ägande, brukande och boende hela tidenminskar. till åldersstrukturen hos markägarna, kan vi på rimliga grunder anta attuppemot av den privata marken kommer att byta ägare . Dettager naturligtvis stora möjligheter att med lämpliga medel åstadkomma förändringari ägo- och ägarstrukturen, om det nu är så att man på allvar vill diskuterafrågan om vem som skall få äga jord och skog . Dethar vuxit fram ett intresse för att diskutera markägandetsbetydelse för landsbygdens utveckling. Kampanjen underdevisen "Hela skall leva" har väckt ett sådant intresse.Kampan/en har medfört att allt fler människor fått ökade kunskaper om detallvarliga som häller på att ske när det gäller ägo- och ägarstrukturen. Härmåste vi enligt min mening vara öppna för att ge större utrymme för lokalalösningar på problemen, för idéer om nya lokala samägande- ochsamverkansformer. Påmänga håll ute i glesbygden lever människor med ett latent hot om försämrad ellerförlorad service, som till slut rycker undan förutsättningarna för att kunna bokvar i bygden. Det är i dessa krisområden som frågan bör ställas: För vemskapar vi fastighetsstrukturen? Ett rimligt svar borde vara att det är förbygdens överlevnad och för att bidra till att skapa förutsättningar förmänniskor att bo kvar i sin bygd. Markpolitiskafrågor kan vara ett politiskt brännbart ämne, men om vi vill att våra bygderskall överleva och utvecklas, mäste vi vara öppna för att finna nyautgångspunkter och lösningar på denna ödesfråga för glesbygden. En långsiktigt hållbar och konsekvent regionalpolitik måste bygga på enhelhetssyn, som innebär en strävan efter att hela landet skall kunna överleva.Det går inte att klara den saken med bara punktstöd och olika krispaket.Miljöpartiet de gröna vill se en utveckling av små och medelstora städer, av landsbygdoch glesbygd. Vi vill förstärka regionernas och kommunernas konkurrenskraftgentemot storstadsregionerna. Viktigainslag i denna politik är att återföra energi- och råvaruskatter till deregioner där energin och råvarorna har hämtats, att stärka transport- ochkommunikationssystemen i och i skogslänen, att inrätta närfonder, attsänka arbetsgivaravgiften med en fjärdedel i vissa regioner, att skapaförutsättningar för ett småskaligt näringsliv, att höja grundavdraget och attsatsa regionalt på utbildning och kultur. Miljöpartietde gröna vill aktivt motverka att storstadsområdena blir ännu större.Koncentrationspolitikens nackdelar är alltför många. Den skapar bl.a. en dåligmiljö med en "akut" samhälls- och bostadsplanering och kraftiga obalanseri löneutvecklingen med spänningar mellan olika regioner och grupper. Dettaär i stora drag hur vi i de gröna vill ha vär regionalpolitikgenomförd. tänker jag gå över fill några frågor från min egen region.Fyrstadskretsen med min hemstad , som hör just till storstadsområdena. I genomsnitt blir den svenskestorstadsmannen mellan 72 och 73 är gammal. Motsvarande kvinna blir omkring 80år. Motsvarande ålder ute i länen är 73,9 är för männen - de blir alltså nästantvä år äldre. Men för kvinnornas del skiljer det bara omkring -till länens fördel förstås. Man dör alltså tidigare om man bor i en storstad. avsamtliga dödsfall orsakas av olyckshändelser. Mest unga och framför allt ungamän drabbas. är olycka den vanligaste dödsorsaken .27 % avdem som dör genom en olycka dödas i trafiken. Dessutom skadas sex personervarje dag sä allvarligt i trafiken att de fär bestående men. kostade dessa olyckor 15 miljarder . Vad gör vi åt detta? Minskar vi trafiken? Drar vi nerhastigheterna på vägarna? Skärper vi alkohollagstiftningen? Sänker vi dentillåtna promillehalten? Nej, vi har inte gjort någonting alls - utom Stockholmslän, som faktiskt enligt dagens sänker hastigheten med 15km/tim. Det är verkligen ett steg i rätt riktning. Liksom i sagan offrar vi ynglingar och jungfrur till denelaka draken, trafiken. Och ingen kommer och räddar oss. Viaccepterar ett dödande i trafiken, som om dödsfallen skett genom sjukdom skulleha kallats för en epidemi. Vi lägger ned en otrolig summa pengar på bilinköp, på bensinoch på övriga driftkostnader för bilen. Förutom detta förgiftar vi miljön ochoss själva med avgaser frän trafiken. Vi asfalterar igen jorden. Vi drarmotorleder genom känsliga och oersättliga naturområden. Vi lägger ner järnvägaroch bygger nya autostrador i stället. Detta vet vi om. Ändå förvärrar visituationen i vår jakt på välfärden. I vår hopplösa strävan att förbättra våraliv förvärrar vi dem i stället. Jag protesterar mot att man planerar att bygga en bro överÖresund - det är det jag vill komma fram till. I ett av mesttätbefolkade områden, ett av de miljömässigt mest utsatta områdena, vill manytterligare förvärra en redan överbelastad trafikregion med att samla alltrafik över till ett enda ställe - till . Att trafiken skall gäöver en bro kräver en fördubbling av dagens trafik för att brobygget över huvudtaget skall bli lönsamt. Men malmöborna täl helt enkelt inte en fördubbling avtrafikintensiteten. Vi har redan högsta frekvens av lungcancer. Detberor på att malmöborna röker mer än andra svenskar, säger man pä miljö- ochhälsoskyddsförvaltningen i . Men då har man ju ännu mindre anledning attöka luftföroreningarna i . Nej, varken en bro eller en tunnel skall byggas i ,just för att vi inte skall få den trafikintensitet som vi varken medicinskteller miljömässigt har råd med. Sprid i stället möjligheterna till överfarttill utefter hela den svenska ! Att ha mångafartygsförbindelser utefter kusten minskar dessutom vår sårbarhet i krig elleri en krissituation över huvud taget. Varför har vi då så dåliga förbindelser över sundet tillDanmark? Det är ju klart att om sjöfarten aldrig får besked om huruvida bronmed stort B blir av ellerinte, vägar man inte satsa på en trafiklinje som kanske snart skall läggas ner.På samma sätt är det med överfarten till . Satsa som man görhär i pä ! De tar sig ju fram även tillHelsingfors och Åbo. Varför skulle inte vi kunna ta oss över pä vinternutan att tåga över isen? Den planerade bilintensitéten är väl illa nog förmalmöbornas hälsa. Ändå placerar regeringen en bilfabrik mitt i centrum.Jag tänker dä pä Saabfabriken på Kockumsområdet. Vad gjorde fransmännen imotsvarande situation? Jo, när det behövdes förbättringar vid Renaultverken iParis flyttade man helt enkelt fabriken till ett område långt utanför Pariscentrum. I stället byggde man bostäder i den del av stadskärnan där den gamlafabriken låg. Men vi i som har fått lägga ned varv har i ställetfått en Saabfabrik! 59MARGARETA (): Jag skall börja med ett citat: "Den svenska landsortssorgen kom alltid till stan påför höga klackar. Hon stod utanför biografen innan kassan öppnade, beglodd.Lukten av vemod och potatisland ville aldrig gå ur. Amorbågen blev för hög,handväskan för blank, rösten för gäll. Hon behandlades kort sagt som ettluder." Så här beskriver 50- och 60-talensutflyttning frän landsorten och inflyttning till städerna i boken. Jag tycker att han på ett nästan rörande sättfångar den vilsenhet och det svårmod som präglade folkomflyttningen pä dentiden. har vi inte alls samma stora utflyttning. Men mönstret ärdetsamma. Det är kvinnorna som flyttar först. I gär det, om man undantar , tväeller fler män på varje kvinna i åldern 20-29 är. Samma tendens gäller förstörre delen av norra inlandet. En annan tendens när det gäller detta mönsterär att det är de unga och välutbildade som flyttar. En utredning som Stockholmslänsstyrelse har gjort visar att varannan inflyttad till harhögskoleutbildning. De flesta har jobb på hemorten men får bättre lönevillkoroch karriärmöjligheter på den nya orten, alltså i . av de inflyttade var arbetslösa innan de flyttadetill storstaden. Kvar på landsorten blir gamla, arbetslösa och ungkarlar. Bara denna statistik säger väldigt mycket. Det allraviktigaste är att det inte är bristen pä arbete som får människor att flytta.Åtminstone gäller det kvinnorna. Därmed slår statistiken häl pä myt nummer ett:bara det finns jobb, så stannar de nog. Men den slår också häl pä myt nummertvä: Livet på landet är så bra. Uppenbarligen tycker alltför mänga att livet pålandet inte är särskilt bra. Sannolikt är det bättre någon annanstans,åtminstone om man är ung och kvinna. Det finns inte någon riktig undersökning som tar fasta pävad det är som är fel. Men vissa tecken tyder på att den sociala miljön"på landet" inte stämmer med det som man faktiskt vill ha. Någrastudenter på högskolan i hävdar i en uppsats att det inte finns platspå landet för den som är ung, ensamstående och kvinna. Man skall alltså bindasig tidigt för att stä ut. Medvetenheten har således kommit också tilllandsbygdens kvinnor. varaekonomiskt oberoende och självständiga, och de vill kunna utvecklas. Det klararinte en konservativ social miljö. En annan medvetenhet har också kommit till en del manligamakthavare, fast den är i någon mån av annat slag. Man har nämligen upptäcktatt det inte blir några barn när kvinnorna flyttar, och det är ett argument somman förstår. Kvinnor ses alltså främst som en reproduktionsfaktor som man intekan vara utan. Detta är den manliga synen på regionalpolitiken. En godsammanfattning av detta är att vi måste fä ha kvar våra kvinnor. Vi kvinnor i de norrländska socialdemokrafiskakvinnodistrikten har vänt oss mot denna syn. Vi menar att man måste seproblemet ur ett kvinnoperspektiv. Gör man det, säger man att kvinnor harprecis samma rätt som män att bo, arbeta och utvecklas där de själva önskar,utifrån både allmänmänskliga aspekter och jämställdhetsaspekter. Vi menar att enframtida regionalpolitik måste förses med kvinnliga förtecken och att denmåste få en helt annan profil än den som finns . Vi menar också att det är dags att inrätta ett särskiltregionalpolitiskt stöd som riktar sig just till kvinnor. Det skall kunna gesysselsättning, men det skall ocksä kunna användas för förbättringar när detgäller fritidssysselsättningar och kultur för kvinnor. Man skall t.ex. kunnage stöd till flick- och kvinnointressen - ridhus, teater, dans osv. Vidare har vi föreslagit att i varje län ett särskiltkompetenscenter inrättas som kvinnor med idéer kan vända sig fill och där deblir väl mottagna. Detta center skall t.ex. kunna driva företagarskolor förkvinnor, organisera riktade utbildningar, initiera nätverk för kvinnliga småföretagare,upparbeta sälj-kontakter osv. Vi säger dessutom att varje föreslagen stödinsats somlänsstyrelserna gör skall granskas och beskrivas ur ett kvinnoperspektiv.Länsrapporten skall ge en beskrivning av vilka effekter olika stödgivit med avseende på kön. Detta, fru talman, tror vi socialdemokratiska kvinnor somsjälva bor i nämnda bygder kan vara några sätt att skapa mer jämställda villkorför kvinnor, så att kvinnor vill bo kvar. En god sak som detta för med sig ärsäkert att det också blir fler barn, och då är ju alla nöjda och belåtna. 60KJELL (): Det har talats mycket om regionalpolitiskaåtgärder i den här debatten. För att vi skaU fä en regional balans i vårt landär det också viktigt med sådana åtgärder. En viktig del i regionalpolitiken är utvecklingen på värlandsbygd, och jag skall här ta upp några frågor som berör justlandsbygdsutvecklingen. Som f.d. kommunalråd i en glesbygdskommun har jag fåttjobba mycket med sådana här frågor. Jag är således väl förtrogen med problemen. Att vår landsbygd är en stor resurs har uttalats av mångaunder senare tid, och visst är det på det viset! var det en självklarhet att vi skulle ha gröna hagaroch betande kor på vår landsbygd. Men är det inte någon självklarhet.Detta beror till stor del på den dåliga lönsamhet som jordbruken har haft.Många bönder har därför slutat i näringen. Rekryteringen till den näringen ärockså mycket Påvissa platser har detta lett fill bäde avfolkning och igenväxt . Mendetta förhållande har också lett till att många nu har vaknat upp och börjatinse vilka värden som håller på att gå förlorade. Landsbygdskampanjen harockså startats för att engagera människorna i kampen för en levande landsbygd.Denna kampanj har aktiverat ett stort antal människor, och många uppslag ochidéer har förts fram i och med de budkavlar som överlämnadesfill dåvarande industriministern. Vad är det då som behövs för att vi skall kunna ha enlevande landsbygd? Jo, först och främst måste det finnas en bofast befolkningdär. Men för att vi skall fä människor att bosätta sig på landsbygden behövsdet både arbetstillfällen och service. Det framstår som ett genomgående krav ide budkavlar som har förts fram. En första förutsättning är att det finns arbete, bostäder,skola, affär och kommunikationer. Därtill behövs det såväl barnomsorg somäldreomsorg. Arbetstillfällen kan tillskapas på olika sätt. Jord ochskogsbruket har fortfarande stor betydelse för sysselsättningen.