prot · GC0930 · 1988-12-31 00:00:00 — Till angående justitieministern.I mitt inlägg utgick jag ju ifrån att justitieministern inle hade förhinder.Jag vill erinra om att justitieministern i den här kammaren den 10 novemberlovade att komma hit, och därför utgick jag ifrån att hon inle hade förhinder.Såvitt jag förstår hade hon inte kunnat lova att komma, om hon hade haft det.Men till sakfrågan. Del är riktigt, , att del finns mångaproblem när det gäller skadeståndsrätten. På den borgerliga sidan har vi medpraktiska exempel och med synpunkter på hur de skulle kunna lösas försökt attbidra så gott vi har kunnat. Det hade varit mycket generöst, om vi hade fåttnågra synpunkter på detta och medgivanden från den socialdemokrafiska sidan. Egentligen rör del sig om flera viktiga frågor, men jagskall ta upp bara några. Vad är det för fel med en generös rättsregel när detgäller att ersätta oskyldiga vid felakfig myndighetsutövning? Varför skallstaten vara skadeståndsskyldig endast vid grava felbedömningar avmyndigheterna? Varför skall en oskyldig företagare behandlas sämre än en annanskadelidande medborgare? Varför skall en oskyldig kunna sitta anhållen ellerhäktad ulan att få en enda krona i ersättning från staten? Delta ärfrågor, , som faktiskt pockar på svar, även om Att reformen skulle medföra orimliga kostnader, som Anderssonförsöker antyda, är naturligtvis en felaktig invändning. generöstskadeståndsansvar kan inte äventyra samhällsekonomin. 92 väl inte svensk myndighetsutövning.Skulle så vara fallet, är detta fakfiskt ett mycket tungt argument föralt införa nya skadeståndsregler. Låtmig sedan beträffande den skadeslåndsrättsliga utredningen säga att jag precissom tror att del behövs en allmän översyn, beställd av riksdagen.Del pågår ju faktiskt inom jusfifiedepartementet ett visst arbete, och detskulle lätt kunna utvidgas. Såvitt jag förstår borde det vara helt ofarligt allutreda. Det är ju nytfigt att skaffa sig kunskaper. Det borde del vara ocksåinom del socialdemokrafiska partiet. Jag erkänner gärna att problemen är svåra,riien just därför skall man la sig tid alt utreda dem riktigt och göra det iparlamentarisk ordning. Det här är inte en liten fråga utan en stor och viktigfråga för vårt rättssamhälle. AnL 86 (): inledde med att säga att han skulle göra debattennågot mer nyanserad. Jag har svårt att se att han uppfyllde det löftet. Hanfrågade retoriskt: Hur enkelt skall det vara att få skadestånd, dvs. ersättningför lidna skador? Vi har väl inte sagt att det skall vara enkelt, men del börvara rättvist, så all det blir lika behandling av människor oberoende av vemsom råkar vara skadeUdande. Sedanheter det att vi som motionerat år och reserverat oss inte har tänkttillräckligt långt. Hade under utskottsbehandlingen tagitupp frågan, hade vi väl kunnat utvidga vår reservation, så alt den blivitfylligare och tillräcklig som direktiv för en utredning. Men underutskottsbehandlingen ifrågasattes inle detta, varför vi inte velat tyngaulskottsbetänkandet med så väldigt många uppgifter. Men de viktigaste skälenhar tagits upp. Det har inte varit fråga om annat än att det skall vara enförutsättningslös utredning, även om inriktningen helt klart är den att denenskildes ställning gentemot samhället skall stärkas. sade att man arbetar för att få fram vissa dellösningar. Det var juskönt för all kunna hänvisa till betalningssäkringslagen.Jag minns inte hur uttalandet om översynen kom till, men inte var det påsocialdemokratiskt initiativ. Om jag minns rätt har vi på denicke-socialistiska sidan motionerat om att en översyn avbetalningssäkringslagen och bevissäkringslagen borde komma till stånd. Viönskar ju en samlad översyn och vill inle att man punkt för punkt och vidskilda tillfällen ser över vilken skadeståndsskyldighet samhället bör ha inomett speciellt område; Som jag sade tidigare betyder den offentiiga verksamhetenså enormt mycket för oss medborgare att det är av synnerligen stor vikt att detblir möjligt att få skälig ersättning. Det har vid skilda tillfällen redovisatsfall där del inle har varit möjligt alt få ersättning, t.ex. i debatten här ikammaren , som refererade till beträffandejustitieministerns deltagande. Delvar litet besynnerligt att använde nästan hela sin tid tillatt ifrågasätta våra motiv för en utredning. Däremot märktes inte mycket avförsvar för det som gäller. Min fråga beträffande majoritetens skrivning, somgår ut på att det skulle kosta mer om skadeståndsskyldigheten utökas, berördeinle alls. Jag jämförde med konsument-lagstiftning i övrigt.Där har vi ju i regel beslutat i stor enighet, och vi har aldrig sagt attvampriset kommer att stiga så eller så mycket, om konsument- 1988/89:30 skyddet förbättras. Varför drar manfram det argumentet när det gäller just denna fråga? . :.,.. AnL 87 (): Jag vill upprepa vad jag sade tidigare,nämligen att ambitionen inom alla myndigheter när det gäller handläggning avärenden måste ligga på en mycket hög nivå, så att det inte inträffar några fel.Skulle det visa sig att det inträffar många fel vid någon myndighet, måsteförhållandet rättas till. Vi måste också arbeta med dessamöjligheter. Men varje gång som ni reservanter har tagit upp de här frågornahar det bara gällt all skärpa skadeståndslagen och rätta till felen genom attöka skadeståndet. Vi måste kunna arbeta med bägge metoderna, dels att inom Ivissa områden förbättra skadeståndet, dels att också ta upp de organisatoriskafrågorna inom olika myndigheter. frågade om inte exemplen i motionernaräcker; exempel som upprepade i sitt anförande. Del är sammaexempel som framförde 1986, 1987 och 1988. Härav kan man draslutsatsen att reservanterna tydligen inte har några nya exempel och1988 att komma med, utan exemplen är de som redan har angivits. Detta visarändå att felen inte förekommer så ofta. Ser man framåt tror jag för min del attdet är nödvändigt att vi har en skadeståndslag som är mycket generell, men denkommer inle att kunna täcka in alla områden och alla händelser. Vi måste varaberedda att ha ett mera flexibelt system och gå in med lagstiftning på vissaområden som kanske är särskilt utsatta. Det är detta som vi framhåUer på s. 19i ulskottsbetänkandet och som jag har kaUat för en bättre nyansering avdebatten . De frågor som jag-ställde till er syftade till attförsöka åstadkomma en bättre nyansering i debatten, i avsikt att finna de bästatänkbara lösningarna för framtiden. AnL 88BENGT (): Jag har ställt fyra frågor till LennartAndersson, och jag efterlyser fortfarande svar och hoppas få det också. Jag vill tillägga följande. Den här frågan är helt riktigten följetong, men man måste nog vara närmast både blind och döv för att inle se alt det hela har utvecklats - i rätt riktning skulle jag vilja påstå. Motståndet mot den dåliga skadeståndslagstiftningen har ökaalltmer, och verkligheten, dersson, är en mäktig motståndare. Fall efter fall dyker upp, del ena mer upprörande än del andra. - ' ' ' Justitiekanslern har ändrat inställning. Den förreinnehavaren av posten var helt ointresserad av förbättringar till den enskildesförmån. Det märktes också av hans utövning av ämbetet. Den nuvarandeinnehavaren har vi fått ett nytt utlåtande från, men del var inte medsocialdemokraternas stöd utan mot. Det var ju en väldig tur att särskiltundertecknad hårt drev på så att vi fick det, för den nye är på glid i åsiktsfrågan.Han är posifiv till förbättringar -låt vara att han inte är för en generellregel, men i alla fall för vissa specialregler på utsatta delområden, somLennart har sagt. Det är ju ett hälsotecken. Också påpolitikersidan växer detta motstånd kraftigt. socialdemokratiska ledenfinns det många som vill förbättra skadeståndslagen. Inom regeringskanslietförbereder man en liten, otillräcklig förbättring på ett delområde, nämligenbetalningssäkringslagen. Det är bra - man kan gärna fortsätta på den vägen. Nustår , , och eniga i denna fråga.Vpk ändrar sig förhoppningsvis efter bl.a. den vädjan som jag har gjort här ikammaren. Slutsatsen borde vara alt socialdemokraterna också borde ändra sig -och göra det frivilligt medan möjligheten finns. För frågan om ett rimligtstatligt skadeståndsansvar har en sådan inneboende kraft att inte ens detmäktiga socialdemokratiska partiet kan stoppa en lösning, i varje fall inteslutgiltigt. Del kommer att bli en lösning till förmån för de oskyldigaskadelidande medborgare som trots allt finns i vårt samhälle. Låt mig bara till slut än en gång framföra en vädjan främst till vpkmen också till och socialdemokraterna: er! Del är inlefel att göra det. Låt den här följetongen få ett lyckligtslut! AnL89 (): Med anledning av vad sade vill jag betona alt detinte finns något motsatsförhållande mellan att skadeståndsreglerna är generösaoch alt vi arbetar för att de olika myndigheterna skall fungera på bästamöjliga sätt. Detta med att la itu med organisatoriska frågor i de myndighetersom har fått stark kritik riktad mot sig utesluter självfallet inte denutredning som vi har begärt. Man får dock komma ihåg all ansvarsfördelningenmellan utskotten är sådan att lagutskottet när det gäller organisationsfrågorhos myndigheter i vart fall inte har något övergripande ansvar. Om det blir avslag på reservationen , lovar vialt återkomma med motsvarande motionskrav . Med hänsyn till vadLennart sade vill jag föreslå honom att när vi utskoltsbehandlardetta ärende - om det blir aktuellt - hålla en överläggning iutskottet, som kan resultera i att vi enhälligt kommer fram till att vi skallbegära en utredning eller en översyn och att vi får tillfälle alt nyanseramotiven och, så långt som vårt utskott har rätt till, även ange organisatoriskafrågor hos myndigheter, osv. Det viktigaste för oss är att det blir enordentlig översyn av det allmänna skadeståndsansvaret; till nytta.för deimångaenskilda medborgarna. AnL 90 (): friar under debatten dels till vpk, dels till mig,att vpk och vi i den socialdemokratiska gruppen skall ändra oss och rösta medreservanterna. Jag tror inte alls att behöver fria på detviset, för det som jag har gjort mig till talesman för är justutredningar och översyn av delar av delta lagkomplex, vilket är en mycketsnabbare framkomlig väg än den allmänna översyn som ni har föreslagit, för jagvet inle vilken gång i ordningen. Som vi har skrivit på s. 19 i belänkandet,under hänvisning till vad JK har sagt, finns det vissa rättsområden som behöverses över, och det är vi inom den socialdemokratiska gruppen och vpk beredda attmedverka till. Såvitt vi kan finna är detta den snabbaste vägen att gå. BengtHarding m.fl. försöker förringa den utredning som har gjorts ombetalningssäkring och andra utredningar. Del tycker jag är fel, för de har betydelse för hela del ämnesområde som vi nu debatterar. Det är enframgång att dessa utredningar är klara och är föremål för överväganden inomjustitiedepartementet. hotar med att komma fillbaka med samma motioner på nytt. Okej, men dåfår vi hoppas att övervägandena i har nått så pass långt attvi har en delvis annan utgångspunkt. Ochså hoppas jag att har kraft att själv vara talesman i utskottetför sina egna mofioner och inte behöver lägga över den bördan på mig, så attjag slipper vara talesman för de borgerliga partiernas motioner. Närdel gäller statens skadestånd i affärsverksamhet har fiden inte medgett någonlängre debatt . Jag medger detta, Marfin , men vi har debatterat detflera gånger förut. Vår grundinställning är att de avtalslösningar som finns inom såväl SJ som och posten är betydligt mer flexibla ocheffektiva än alt gå in med lagsfiftning. Lagsfiftningen är ett mycket trubbigtinstrument för alt lösa de skadeståndsfrågorna, säger jag på nytt, och vibedömer fortfarande all del inte är någon framkomlig väg. AnL91 (): Alla som hörde milt förra anförande anade nog att jag inte avsåg attyttra mig fler gånger i den här debatten, men när utskottets vice ordförandehar missförstått mig så att han trodde alt jag bad honom motivera våra mofioneri utskottet, måste jag ändå begära ordet. Delär ju så med vårt arbete i lagutskottet att mofioner, alldeles oberoende avvilket parti de kommer från, ofta leder tUl ett tillkännagivande tillregeringen, och vi har då en rätt öppen överläggning inom utskottet om vad vivill ha med i den skrivning som skall tillkännages för regeringen. Påmotsvarande sätt menar jag att vi skulle ha kunnat ha en rätt öppenöverläggning om vad vi skulle la med för att alla skulle vara tillgodosedda iden här frågan. AnL92 BO (vpk): Från vårt håll inser vi att del finns en del svåra problem i den härfrågan, och vi hoppas att de skall få en lösning. I annat fall avser vi attåterkomma redan under den allmänna mofionstiden. AnL93 (): Jag kan bara tillägga så här avslutningsvis att också avseratt återkomma med en motion 1989. Vi noterar med tacksamhet att när ärendet börjadeför var den socialdemokratiska positionen helt annorlunda. Vihar rubbat den åtskilligt åt rätt håll. När ärendet är riktigt slut stårsocialdemokratin i rätt position till ett generöst skadeståndsansvar. Överläggningen i dettaärende var härmed avslutad. (Beslut fattades efterdebatten om försvarsutskottets betänkande 4.) AnL 94TALMANNEN: Prot. Jag får meddela att anslag nu har satts upp om att dettasammanträde skall fortsätta efter . Beträffande lagutskottets betänkande 3 konstateradetalmannen alt ingen talare var anmäld. Kammaren övergick därför till attdebattera lagutskottets betänkande 4 om vissa skadeståndsfrågor. AnL 95 (): I lagutskottets betänkande 1988/89:4behandlas tio olika motioner på skadeståndsrättens område. En av motionernahandlar om frihet från skadestånd till skadelidande brottsling. Eftersom jag ärmotionär, faller det sig naturligt att jag närmare redovisar reservanternasinställning. Den konkreta verkligheten kan beskrivas på följande sätt.En inbrottstjuv tassar i nattens mörker in i en för tillfället folktom villaför att stjäla begärligt gods - pengar, smycken, kamera, video o.d. Men - veoch fasa! - väl kommen in i köket faller han rakt igenom ett hål i golvet, somvillaägaren varit tvungen att bryta upp till följd av en vattenskada förorsakadav diskmaskinen. Tjuven faller handlöst ned på källargolvet och bryter benet. Iandra inbrottsfall har tjuven skadats efter alt ha halkat till följd avbristande sändning eller också har tjuven blivit bilen av familjens hund. Mendet finns naturligtvis även andra fall som jag skulle kunna redogöra för. I alla dessa fall blir naturligtvis den intressanta ochavgörande frågan: Skall tjuven få ersättning för sin skada? Svaren varierarberoende på vem som tillfrågas. Allmänhetens uppfattning är självklar. Men man tillägger att del är idiotiskt all det skall vara pådet sättet. Lagen innehåller ingen specialregel för dessa fall. Men dengrundläggande skade-siåndsskyldigheten kan jämkas, om tjuven kan ansesuppsåtligen eller av grov oaktsamhet ha varit medvållande till sin skada. Ensådan jämkning kan göras ända ned till O kr. Härutöver anses det existera ens.k. allmän rättsgrundsats om frihet från skadestånd i vissa av dessa fall.Oklarheter råder dock på just denna punkt. De rättslärda professorerna ärsjälva osäkra om rättsläget. Uttryck som "får antas", "börväl", "tänkbart att", och "lär knappast" är vanligtförekommande vid analysen. Det är alltså mycket svårt att dra en gräns mellanskyldigheten och friheten att utge skadestånd till en skadad tjuv. Rättspraxisomfattar få prejudikat i högsta domstolen. I underrätterna - fingsrätter ochhovrätter - varierar rättstillämpningen. Här skall upptas två fällande domar. I det första fallethandlar det om en tjuv som i samband med villainbrott halkat på en osandad gångoch brutit benet. Fastighetsägaren får efter polisutredning och rättegångbetala . I detandra fallet gäller det en tjuv som brutit sig in i ett växthus och där 7 protokoU 1988/89:30 blivit biten av apor, så att hans stövlar skadats.Skadestånd utdöms av rätten, trots alt varningsskylt hade uppsatts. Mot denna bakgrund är det inte konstigt atträttstillämpningen är osäker och vacklande. En självklar och naturlig slutsatsär givetvis att denna rättsliga oklarhet undanröjas. Det sker bäst genom inför en ny bestämmelse i skadeståndslagen av innebörden att frihet frånskadeståndsansvar skall föreligga i förhållande till den brottsling som skadasi samband med sitt utövande av en brottslig handling som på ett icke ringa sättkränkt någon annan person eller dennes rätt. Någon kan invända att det här rörsig om ett mycketspecieUt fall, om något som sällan inträffar. Det är möjligt att det är så. Men del rör sig om flerfall än man tror. Framför allt dessa fall upprör dock allmänheten av lättförståeliga skäl. Den rättsliga hanteringenav skadestånd.till brottslingar har något av ell rättspoliliskt symbolvärde. Del handlar alltså om allmänhetens förtroende för rättssystemet. Så fill vida kan man säga all det är en "liten frågamed stor skaderisk" för rättssamhället. Denna risk måste elimineras. Det kan manför övrigt lätt åstadkomma genom att ge skadeståndsanslagen ett förtydligande tillägg i samband med redan pågående översynav skadeståndsrätlen. Målet måste då vara alt uppnå harmoni mellan gällande rätt och allmänt rättsmed vetande. Avslutningsvis,herr talman, yrkar jag bifall till reservationen. AnL 96 (): I den här frågan försöker odla en myt. Men jag menar att det inte finns någon grund för BengtHarding Olsons påståenden här om hur gällande lag tolkas. Kammarens ledamöterlyssnade kanske mycket uppmärksamt på de exempel som häranförde. Det första exemplet gäller en person som är på väg in i envilla men som halkar på trädgårdsgången och bryter benet. alltså alt denna person är en inbrottstjuv och alt denne skall kunnatilldömas skadestånd för att han halkal och brutit benet. Men hur kan BengtHarding bevisa att personen är en inbrottstjuv? Det andra exemplet gäller en person som är på väg ut ur envilla och som har tjuvgods med sig. Det kan helt klart bevisas att personen är en inbrottstjuv. Då utgår inget skadestånd, även.om personen halkar och bryter benet. , : , ; , Inte i någon av de debatter som vi har haft under desenaste åren har kunnat säga hur man kan bevisa att enperson som är på väg in i en villa och som inte har begått något brott åreninbrottstjuv. I lagutskottets betänkande citeras vad jusfitierådetBertil och professor har sagt i sina tolkningar avskadeståndslagen i detta avsnitt. Sorgligt nog måste jag konstatera alt BengtHarding inle litar på vad bl.a. våra juslitieråd säger eller på derastolkning av den aktuella lagstiftningen. kan jag bara konstatera att har anfört några nya omständigheter eller kommit med någon ny bevisning iden här frågan. Jag yrkar bifall till utskottets hemställan på samtliga punkter. AnL 97 (): Det låter som om man tryggt kari utgå från att lagen är solklar pådenna punkt. Men jag är övertygad om att del endast är somhar den uppfattningen. Har aldrig någonsin i umgängetmed'andra människor hört klagomål på den här punkten? Jag tror att nästan allahar mött synpunkter och klagomål i detta sammanhang. Jag begär inte att manskall kunna säga exakt hur det förhåller sig riär del gäller en lagstiftningsom t.o.m. rättslärda professorer är osäkra på. Jag tycker dock att det skullevara klädsamt om vi åtminstone kunde enas om att det inte är klart - ja, kansket.o.m. om att det är oklart - hur det förhåller sig. Det är helt uppenbart attdet behövs en ändring av denna lag. Jagkan här konstatera att det har inträffat nya saker i lagutskottet. Min vördadeoch värderade kollega hovrättsrådet har också insett alt detbehöver göras någonting här, nämUgen att man kodifierar den allmännarättsgrundsats som vi nu talar om och får in den i lagen. Det borde vara en braidé och en tankeställare för också. Det är inte fult ellerfel, ulan det är i stället strongt all kunna ändra uppfattning när man finneratt det kanske ligger tyngd bakom argumenten. Metodenär mycket enkel. Del är nämHgen bara att föra in en paragraf i skadeståndslagensom är konstruerad så att den har en riktig utgångspunkt. är utgångspunktenden att tjuven har rätt till skadestånd, men det kan jämkas till noll. Denrätta utgångspunkten är den motsatta, nämligen att tjuven inle skall ha någonrätt tiU skadestånd. Det kan finnas några enstaka undantagsfall ibagatellsituationer, och då kan det ordnas. Änen gång och med nästan motsvarande argumentering som beträffande tidigareskadeståndsärenden vill jag säga att det inom departementet pågår en översynoch att en enkel utvidgning av direktiven skulle lösa detta problem. Jag kaninte fatta varför det är så svårt att skriva en lag som är tydlig, så alt detskapas en harmoni mellan gällande rätt och allmänt rättsmedvetande. AnL98 (): Det ägnar sig åtär en rent akademisk debatt, som vissa juristkretsar tycker om att fortsättaatt föra. Men detta har inte så stor realitet i verkligheten. Kan ge mig något exempel på att en person som har överbevisats om att hanvarit eller är inbrottstjuv och som har halkat på trädgårdsgången och brutitbenet, har fått ett skadestånd? ' AnL 99 (): Det finns flera fall som handlar just om dessa skadeståndskrav. Jaghar plockat fram några, och jag skaU göra allt vad jag kan för all plocka framytterUgare några fill en mofion som skall komma och glädja LennartAndersson. Detär en total och fullständig missuppfattning, om tror attdetta är en akademisk diskussionsfråga, som man sysslar med i juristkrelsar.Det är i hög grad precis tvärtom: man och man emellan, på alla ställen,resoneras del om denna idiofiska lagstiftning, som inte ger klart 1988/89:30 besked och som inte är synkroniseradmed det allmänna rättsmedvetandet. Sä ligger det fill. AnL 100 (): bidrar genom sittagerande i denna fråga till att allmänheten får en felaktig uppfattning omgällande lagstiftning och hur den tillämpas. Det står i lagen all skadeståndetkan jämkas, vilket också har gjorts, och del är det som tycker om. Men man måste la hänsyn till hur lagen har tillämpats i fall ipraktiken. vill tydligen ha en ändring förändringens egen skull. Jag har på flera håll hört att man har åberopat motioner i och hans agerande och har bibringats enfelakfig uppfattning. Det är synd. kunde göra sig gällandesom riksdagsman på annat sätt än genom att odla denna myt. AnL 101 (): Det är inte jag som bidrar till oklarheten pådenna punkt, utan det är som gör det. Jag bidrar här med attförsöka skapa klarhet genom lagstiftning - del är det som hela motionen går utpå. talar om ändring för ändringens egenskull. Det argumentet och den kritiken riktade inte motjustitiedepartementet när del gjordes en ändring i fråga om bostadsinbrott. Dehar alllid bedömts som grov stöld, men plötsligt skulle det föras in i lagenockså. Det var möjligen en ändring för ändringens egen skull, men den var ocksåriktig, därför att det blev klarare. Del borde också kunnasäga när det gäller frågan om skadestånd. Överläggningen i detta ärende var härmed avslutad. (Beslut fattades efter debatten om försvarsutskottetsbetänkande 4.) Beträffande lagutskottetsbetänkanden 5 och 15 konstaterade talmannen att ingen talare var anmäld. Kammaren övergick därför till attdebattera försvarsutskottets betänkande 1 om utländska långtradare. AnL 102 (): Vi måste utgå ifrån att främmandeunderrättelsetjänster bedriver verksamhet i syfte att få kunskap om vårt landoch våra verksamheter. Lastbilar är troligen ett användbart och lämpligt medelatt bedriva denna verksamhet från. Det finns en mängd rapporter frånallmänheten om underligt och misstänkt uppträdande av östeuropeiska långtradarepå svenska vägar. Låt mig börja med ett citat. Fundera gärnaöver varifrån detta citat kan vara hämtat. "Bilbesättningarnakan bedriva massinformationsinhämtning av allt som kan vara av värde. Det kanvara mililärgeografi, övningar, materiel, vår Prot. 1988/89:30infrastruktur, våra kommunikationer osv. Inte minst när det gäller att 23november 1988 tillgodose mililärgeografiska underrätlelsebehov kanlastbilstrafiken vara ett gott hjälpmedel. En lastbilsbesättning kan under sinaresor i landet inhämta underrättelser om terrängens möjligheter i olikamilitära avseenden: