prot · GC0960 · 1988-12-31 00:00:00 — För att dessa lokaliseringar skall kunna få slagkraft behövssystemvetare, och då behövs en utökning av utbildningen. 1 linje med högskolansnuvarande verksamhet skulle det också vara mycket bra med en arkitektlinje. Jag vill slutligen tillägga att vi i har sagtatt vi har ett behov av en teaterskola. Det pågår förberedelser i länet, och vivet att det finns behov av en teaterutbildning med inriktning päregionteatrarnas behov. Prot.-1.988/89:602 februari 1989 9LARZ () repHk: Jag uppfattar somtalesman ocksä för utskottsmajoriteten. Eftersom ocksåstår som undertecknare av den motion där man föreslåratt 167 milj.kr. skallåterföras till , vill jag fortsätta det resonemang som förde när det gällde den kommunala vuxenutbildningen och dessbetydelse för framför allt s.k. lägutbildade människor. Kommunalvuxenutbildning har blivit av med resurser som motsvarar 40 000 undervisningstimmari och med det beslut som fattats. Vi har från sida föreslagit att manåterför de här resurserna till komvux. Mot bakgrund av de argument som Hedkvist harredovisat om betydelsen, nyttan och nödvändigheten av vuxenutbildningen inteminst i inland skulle det vara intressant att höra om är beredd att stödja en sådan motion. Samma förhållande gäller gymnasieutbildningen.Gymnasieskolan har genom ett regeringsbeslut, grundat på den s.k.cashlimit-princip som regeringen nu har övergett, blivit av med 40 milj. kr. ÄrEwa Hedkvist beredd att stödja motionen om att återföra också dessa 40milj. Det skulle vara konsekvent med resonemanget om de 167 milj. kr., ochi det fallet finns tydligen en enhällig riksdag bakom förslaget att pengarnaskall Det vore mycket bra om gav ett klart ochtydligt besked på de här punkterna. Gymnasieskolan behöver sina pengar av mänga skäl, bl.a.för att kunna uppfylla de löften som har utställts inte minst i den senaste ochde föregående regeringsdeklarationerna. ingår i detregeringsunderlag som stär bakom den regeringsdeklaration där det klart sägsatt alla ungdomar skall ha en plats i gymnasieskolan. Vi vet attunder innevarande budgetår har 1 250 ungdomar ställts utanför gymnasieskolan.Departementschefen skriver nu i budgetpropositionen att han tycker att det ärrimligt att de årskullar som söker till gymnasieskolanfår samma tillgång på platser som de närmast föregående årskullarna. Det innebär i klartext att regeringen inte har för avsiktatt höja ambitionsnivån. Regeringen har inte för avsikt att leva upp till denregeringsdeklaration där man har redovisat att alla ungdomar under 20 är skallfä en plats i gymnasieskolan. Pä vilket sätt tänker ageraför att uppfylla både regeringsdeklarationens löften och intentionerna i detenhälliga riksdagsbeslut som vi har fattat om att alla ungdomar under20 år, som sä önskar, skall fä en plats i gymnasieskolan? 10EWA HEDKVIST () replik: Det har avlämnats en motion från densocialdemokratiska gruppen, precis som säger. Han har nuupprepat två gånger att jag står som undertecknare av den. Det gör jag faktisktinte, men det må vara en detalj i sammanhanget. Men som sade såfår vi tillfälle att återkomma till denna fråga . Det har väckts en mängd motioner från de borgerligapartierna, från alla oppositionspartier och också från socialdemokrater frånlänsbänkarna i olika mindre frågor inom utbildningspolitiken och när det gällerutbildnings-poHtiken i stort. Vi kommer att få tillfälle att återkomma filldetta . kommer bl.a. en debatt kring propositionen omskolans styrning. Jag anser, precis som sade i ett av sinatidigare anföranden, att det är mycket viktigt att skoldebatten kan handla ombildning, kulturarv och humanism och inte enbart om pengar, budgetposter ochanslag. Jag hoppas att resultatet av den skoldebatt som har förts bli att vi börjar diskutera skolan ur ett längretidsperspektiv och att vi frågar oss vad vi vill att barnen skall lära sig ochvad vi vill med . Vi borde kanske också ge en litet ljusare bild änden som har tecknats här i debatten. Jag tycker också att det är mycket viktigt att vi kan föraen skoldebatt i ett regionalt perspektiv, och det är därför som jag harbegärt ordet. Det är viktigt att vi speglar hur skolan ser ut i det län som jagkommer från där det råder mycket speciella förutsättningar och där det krävsspeciella ansträngningar för att våra barn fär den undervisning de skall ha. 11 () replik: Det kanske vore överdrivet vänligt att sägaatt svaret är ett under av klarhet, men jag har ändå av erfarenhet lärt mig skall vara ganska nöjd när man från regeringssidan får ett svävande svar,för då är det i alla fall inte fräga om ett kategoriskt nej. Jag tolkar EwaHedkvist resonemang på det sättet att man ändå var beredd attdiskutera också frågan om den enprocentiga besparingen för gymnasieskolan ochden kommunala vuxenutbildningen. Det handlar även här om principer. Överger regeringenprincipen om lönetak och den socialdemokratiska riksdagsgruppen i konsekvensdärmed skriver en motion med ett förslag om att ändra beslutet om de 127miljonerna och alla vi andra gör pä samma sätt, mäste i konsekvens med dettamotsvarande besparing för gymnasieskolan och vuxenutbildning också tastillbaka. De är fråga om samma typ av lärare, och det kan i vissa fall varafråga om samma lärare som undervisar i flera av de här skolformerna. Denläraren kan ju inte drabbas av lönetaksprincipen om han undervisar några timmari gymnasieskolan men undgå den om han under resten av sin arbetstid undervisari . vet ju lika väl som jag att detinte är läraren som direkt drabbas utan det är eleverna och undervisningen.Tanken med lönetaksprincipen var ändå att den skulle verka återhållande ilönebildningshänseende. Kvar står frågan, : Mäste intesamma princip gälla för gymnasieskola och vuxenutbildning som nuuppenbarligen skall gälla för ? 12 (): genomfördes en av destörsta förändringar som har skett i det här landet när det gäller den högreutbildningen, den s.k. högskolereformen. Med tanke på den betydelse för helalandets framtid som högre utbildning och forskning har anser jag det vara någotförvånande att inte just den högre utbildningen och forskningen har fått ensärskild rubrik i dagens allmänpolitiska debatt. Tillmäter man inte inom deandra partierna, inom regeringen det här området någon större vikt? På annatsätt kan jag inte förklara att jag är den ende av dem som normalt sysslar medhögskole- och forskningsfrågor i som är anmäld till denna debatt. Till min glädje ser jag vår nye utbildningsminister,statsrådet , i sin bänk här i kammaren. Jag vill gratulera honomtill utnämningen. konstaterar jag att han har ett fält framför sigsom i mycket stor utsträckning är obearbetat. Trots allt kan vi konstatera att effekterna av denhögskolereform som genomfördes för tio är sen har varit mer negativa änpositiva. Det finns åtskilligt med problem som man har att komma till rätta medunder den närmaste framtiden. Budgetpropositionen är inte någon särskiltpositiv läsning när det gäller detta område. Det sker diverse omfördelningar.Det är riktigt att forskning och humaniora fär litet mer pengar, men detåstadkom-mes i stort sett genom att man skär ned på de tekniska utbildningarna,vårdyrkesutbildningarna och lärarutbildningarna. Prot.1988/89:6() Vi har svåra kvalitetsproblem när det gäller den högreutbildningen. Vi har kvantitativa problem. Dimensioneringen fungerar inte somden skall göra. Om man satsar på forskning, i nästaögonblick satsar på grundläggande utbildning och därefter satsar pä forskningigen osv., är det klart att man får en ryckighet som gör det svårt att kunnaplanera och utveckla verksamheten vid våra högskolor och universitet. Tyvärr mäste jag konstatera att regeringens politik på dethär området har varit famlande och präglats av stor okunnighet. Det kanskevärsta exemplet på detta är den proposition om formerna för högskolepolitikensom avgavs på höstriksdagens sista dag. Den har aviserats , och närden äntligen kommer pä bord frågar man sig vad den innehåller. Jo,en del budgettekniska förändringar som sannolikt har föranletts framför allt avbudgetpolitiska omläggningar inom statsapparaten. Det är allt som man fär ut.Locket slås upp väldeliga. Det talas om decentralisering, men i själva verketär det inte fråga om någon egentlig decentralisering, utan i realiteten enfortsatt kontroll och styrning från statens och statsmakternas sida. I vissa hänseenden skall det erkännandet göras attregeringen har anammat de förslag som kommit från moderaterna.Regionsstyrelserna är avskaffade, fil. kand.-examen har återinförts,individuella linjer har återinförts och har man för avsikt att införatreärsramar, nägot som vi moderater länge har krävt. Men det gär för sakta. Dethänder för litet. När det gäller problemen i övrigt på det här området harvi naturligtvis sambandet mellan utbildning och forskning. Det olyckligainförandet av universitetslektoraten har lett till attvi har fått för få professurer i jämförelse med andra länder. Vi har fått entjänstestruktur som inte följer det internationella måttet. Det är orimligt attden i som innehar en av de viktigaste tjänsterna inte skulle få bedrivaforskning inom ramen för denna tjänst. För att man skall kunna komma till rättamed detta problem föreslår vi moderater att alla kompetenta forskningsbehörigahögskolelektorer skall ges tillfälle att forska i tjänsten till en omfattningmotsvarande ungefär en tredjedel av tjänstgöringsskyldigheten. Detta ärinternationell praxis, och det är vad utredning efter utredning har kommit framtill. har inte råd att vara utan allt det forskningskunnande som i dethär fallet ca 3 000 högskolelektorer besitter. Det måste bli en ändring. Vi kaninte bara fortsätta att prata och prata. Någonting måste inträffa på det härområdet. Vi har också internationaliseringsaspekten. De svenskautbildningarna är genomgående mycket korta. Vi vet att man inom EG nu har slagitfast att man vill ha en allmän examensgiltighet för utbildningar över tre år.Som exempel kan nämnas sjukgymnasterna i det här landet. De har två och etthalvt års oerhört komprimerad utbildning, men de når inte upp till den magiskatreärsgränsen. Skall svenska ungdomar och svenska sjukgymnaster för all framtidvara utestängda från den europeiska arbetsmarknaden? Vi kan se detta problem påområde efter område. Över huvud taget kan vi nog inte bortse ifrån att helahögskolesektorn måste ses över. Den måste förstärkas, inte minst i kvalitativthänseende. Det gäller att kunna leva upptill vadsom står ihögskolelagen, att utbildning skall ges på vetenskaplig grund. Så sker ej i dagpå en rad olika Områden inom högskoleväsendet. Men det borde vararegeringens och även Prot.,1988/89:60 Oppositionens skyldighet att på olikasätt medverka till att man kan leva upp till den stoltamålsättningen: en högre utbildning på verkligt vetenskaplig grund. 13 (): Ett huvudsyfte med högskolereformen var attbereda nya grupper av människor möjlighet att bedriva högskolestudier. Ettviktigt medel för att öka högskoleutbildningens tillgänglighet var att antalethögskoleenheter ökades och att dessa försökte lokaliseras sä att störstamöjliga geografiska spridning uppnåddes. , eller , är ett av de län i landetsom fortfarande, efter högskolereformen, har det lägsta antalethögskolenybörjare räknat per invånare. Ser man till hur läget är inom länet ochjämför med landets kommuner i övrigt finner man att av landets 20 kommuner medden lägsta rekryteringstätheten återfinns tre i . Av dessa tre dalakommunersaknar samtliga gymnasieskola med treåriga utbildningslinjer. Hur är det dä med den regionala högskolan? Hur ser dessrekrytering ut? Den ser mycket bra ut. /är faktiskten av de regionala högskolor som ligger högst när det gäller att rekryteraelever från den egna regionen. Vilka faktorer kan tänkas ligga bakom den härrekryteringssituationen med ett så lågt antal högskolenybörjare? varsent ute när det gällde att införa grundskola. Det finns i länet personer föddai mitten av i950-talet som inte har grundskolekompetens beroende pä att en delkommuner inte införde förrän mycket sent. Den generellt låga utbildningsnivån i länet förklaras medsvaga utbild-ningslraditioner, låg kvinnlig förvärvsgrad och ett näringsliv somåtminstone inte tidigare efterfrågat arbetskraft med högre utbildning. Ocksåavstånden i länet spelar säkerligen in. Förnyelsebehovet är nu stort, och frånbåde kommunalt och statligt håll görs stora ansträngningar för att stimuleranyföretagande och stabilisera befintliga verksamheter, bl.a. genom åtgärder förteknikspridning och marknadsföring. För att komma till rätta med rekryteringssituafionen ochför att utjämna skillnaden i utbildning mellan åldersklasserna mäste viförbättra möjligheterna för redan yrkesverksamma att skaffa sig en bättreskolunderbyggnad. En avgörande förutsättning för detta är att kunna erbjuda ettbra studiesocialt stöd . Som jag tidigare nämnt finns det i många människorsom har en alltför kort tidigare utbildning. Deras möjligheter att genom komvuxeller folkhögskolor skaffa sig nödvändiga förkunskaper - och inte minst vuxenutbildningensuppgift att ge möjlighet till kompletteringsutbildning för behörighet tillhögskolan - är helt avhängiga möjligheterna till studiesocialt stöd, främst dåsärskilt vuxenstudiestöd. Det särskilda vuxenstudiestödet är ju ett selektivtstöd. som till skillnad från det mer generella stiidielånet riktar sig främsttill personer med just kort tidigare utbildning. Problemet med det i övrigt utmärkta särskildavuxenstudiestödet är dock att det inte på länga vägar räcker till för alla somefterfrågar det och som tillhörstödets egentliga målgrupp. Detta selektiva stöds syfte är just att möjliggöraför grupper med kort tidigare utbildning och/eller besvärligaarbetsförhållanden att studera på grundskole- och pä gymnasienivå. För dennagrupp är inte studiemedel något bra alternativ, dä det - trots den kraftigaförbättringen - fortfarande innebär en skuldsättning som bör undvikas vidutbildningar motsvarande grundnivå. Förbättringen av studiemedlen har dessutom medfört att debägge studiestödssystemen tangerar varandra på ett sådant sätt att en översynav det särskilda vuxenstudiestödet nu är på sin plats. En översyn av helavuxenstudiestödsområdet har för övrigt också motionsvägen aktualiserats underden allmänna mofionstiden. Med ett brett och väl balanseratutbildningsutbud - motioner om vidgning av kursutbudet finns vad gällerhögskolan i /frän dalabänkens s-ledamöter - och med ettstudiesocialt system som medverkar till större rättvisa i fördelningen avutbildning mellan generationer och mellan individer hyser jag ett gott hopp omatt högskolan ocksä skall kunna utveckla sin roll som"motor" i den regionala utvecklingen i . Debatten om utbildning var härmed avslutad. Kammarenövergick fill att debattera kultur. 14JAN-ERIK (): Under valrörelsen utlovade socialdemokraternaatt satsa 300 miljoner på kulturen under den kommande mandatperioden.Förväntningarna från kulturskaparnas sida var stora. Så kom budgetpropositionen och med den en våg avbesvikelse bland kulturlivets institutioner och personer. Det gavs inte någonsamlad redovisning av hur de första 100 miljonerna utnyttjats. Man kundeutläsa att 17,5 miljoner anvisats till studieförbunden, så att deras anslagtill kulturverksamhet blev totalt 125 miljoner. Ett stort belopp anvisas till Wasavarvet. Det är bra, menskall pengar till inredning av det nya varvet tas frän kultursektornsreformram? Biblioteksersättningen räknas upp, men det visste vi sedanlänge, eftersom ett tvåårigt avtal tecknades mellan staten ochupphovsmannaorganisa-tionerna. Men i övrigt görs nästan ingenting förkonstnärsersättningarna, som är det mest angelägna reformområdet inomhela.kultursektorn. Inga andra grupper i samhället redovisar så högaarbetslöshetssiffor som konstnärerna. Inga andra grupper tvingas leva under såtorftiga villkor som de fritt arbetande bildkonstnärerna, skådespelarna,dansarna, musikerna och författarna. Varför har inte regeringen föreslagit enkraftig förstärkning av konstnärsstödet? Är verkligen studieförbunden i störrebehov av en kraftig anslagsförstärkning än kulturskaparna? Kulturministern föreslår att ett trettiotal bidragsändamålsom har utgjort särskilda anslagsposter i budgetpropositionen buntasihop och får sina anslag genom beslut inte i utan av . För de institutioner som främst arbetar undersommarsäsongen - och Vadstenaakademien - kommer dåbeslut om anslag att fattas endast innan säsongen börjar. Den nyamodellen innebär en stor nackdel för insfitufionerna, eftersom de hitfillsredan i budgetpropositionen kunnat utläsa pä vilken miniminivå anslaget skullehamna. har ofta gjort förändringar ibudgetförslagen pä kulturområdet. Vi anser att det varit till gagn förkultursektorn att motioner kunnat väckas i om var och en av de oftasärpräglade institutioner och föreningar som bidrar till utvecklingsarbetetinom kulturområdet. Min fräga blir: Varför anser kulturministern att statenskulturråds inflytande över anslagstilldelningen bör öka pä bekostnad avriksdagens? Besvikelsen inför budgetpropositionen är stor pä mångahåll. De regionala kulturinstitutionerna fär nöja sig med besked attkulturministern skall "ta initiativ att få fram ett allsidigt underlag förställningstaganden till frågan om hur den regionala kulturverksamheten skallkunna utvecklas ". Ja, detta är vad kulturutskottkrävt . Den utredningen borde ha varit färdig vid det härlaget. Länsmuseerna och de regionala teater-, dans- och musikinstitutionernaborde ha fått förstärkningar . De fria grupperna fär en uppräkning frän 37,7 miljonertill 40 miljoner. Men dessa dryga 2 miljoner ger bara ett blygsamt päslag tillalla de fria teater-, dans- och musikgrupper som svarar för en sä stor del avkulturutbudet för barn och ungdom. Om inte följer ochnägra andra partiers förslag om förstärkning av anslaget till de friagrupperna, kommer dessa att få stora problem att klara sin verksamhet under detkommande året. Operan och ,drabbades i budgets propositionen av ett dråpslag. Kulturministern skriver:"Budgetförslagen för de tre institutionerna (, ,Operan) kommer att kräva en anpassning av verksamheten till den nivå som ärrealistisk med hänsyn till statsbidragets framtida utveckling och demöjligheter till inkomster som kan finnas." Dessa meningar innebär enkulturpolitisk reträtt. Kulturministern talar inte om en oförändrad verksamhetutan om en medveten neddragning av den konstnärligt och publikmässigtframgångsrika verksamhet som våra nationalscener svarar för. Ledningen för Operan och anser attkulturministern inte står fast vid det löftehan gav innan förra årets avtalundertecknades. Vid flera uppvaktningar gavs klara besked om attverksamhetsplaneringen skulle utgå från en oförändrad nivå och att avtalet medde välbehövliga uppräkningarna av den konstnärliga personalens löner skulle undertecknasmed regeringens goda minne. Men svänger sig kulturministern i debatten.Någon anonym talesman för departementet försöker undervisa riksbankschefen ochchefen för en av våra största industrikoncerner om hur ett bokslut skall läsasoch en budget ställas upp. Det hela gör ett närmast patetiskt intryck. kommer säkert den nödvändiga anslagsförstärkningen tillOperan och att ske till följd av oppositionspartiernas motioner. Menkvar stär frågan: Avser kulturministern att söka genomdriva den neddragning avverksamheten som han förutskickar i budgetpropositionen? 2 protokoll 1988/89:60 Åretskulturbudget blev för de flesta berörda en besvikelse. En del kan rättas tillav . Men många undrar om kulturministern verkligen vill hävda att hananvänt kultursektorns ett hundra reformmiljoner pä bästa tänkbara sätt. 15 (vpk): Ett bestående minne från den senaste valrörelsen är den s.k.kulturstrejken. avstannade all kulturverksamhet över helalandet. Aktionen fick ett brett folkligt stöd. Kort därefter lovade sedansocialdemokraterna, trängda av vpk och en stor opinion och efter en direktfråga av i den direktsända partiledardebatten, en rejäl satsning påkulturen. Därförvar det många som med spänning och förväntan såg fram mot en rad plusteckenframför kulturkontona i årets budgetproposition. Menförväntningarna förbyttes i besvikelse. För vad hade det blivit av det hela?Jo, utslaget per invånare i landet blev det , . mer om åreti kultur till var och en! Det räcker faktiskt inte ens till en bok för alla ... Nuinvänder kanske någon att kultur inte bara handlar om pengar, och det må varasant. Men att kultur kostar pengar, att kultur kräver resurser i form av löner,lokaler, material osv. är lika sant. Fårinte kulturen de resurser den behöver finns det risk för att den hamnar i sammasituation som idrotten som tvingar ledare, tränare och aktiva att sätta av myckentid för att ragga sponsorer och sälja reklam för att fä medel tillverksamheten. Inser kulturministern och socialdemokraterna att om vi inte gerkulturen de nödvändiga resurserna dröjer det inte länge förrän musikskolornaselever har tröjor som ser ut som ishockeyspelarnas? Då är snävt den dagen härnär orkestrarnas medlemmar tvingas engagera sig i bingospel för att ha råd meddet egna spelet. Kulturenär prioriterad i årets budget, skriver kulturministern. Vi i vpk tycker inteatt den prioriteringen är något att skryta med. Tvärtom anser vi att kulturenfortfarande är missgynnad och att den statliga kulturpolitiken är otillräcklig.Vi anser att en rejäl satsning pä kulturen vore att låta åtminstone en procentav statsbudgeten avsättas för kulturella ändamål. 1 reda pengar betyder det 1miljard utöver regeringens förslag. Vi är dessutom övertygade om att det ärpengar som betalar tillbaka sig i form av bättre mänskliga och socialaresurser. Menvi är inte bara kritiska mot uteblivna satsningar. Vi vänder oss också mot denstatliga kulturpolitikens ensidiga inriktning på den redan etablerade kulturen.Skall man vara elak kan man påstå att den tycks gå ut pä att få fler attkonsumera litet mer och att höja den goda smaken.Vi vill nå mycket djupare. GöranPalm, en inte okänd kulturskribent och författare, gjorde för många år sedanett försök att ifrågasätta den här, i grunden borgerliga, kultursynen. Dendiskussion han då fick i gång kom i mycket att handla om huruvidasvampplockning var att betrakta som kultur eller ej. Men trots det satte hanfingret på något mycket väsentligt: Kultur hänger samman med och kan intesärskiljas från det som angår människor, det som är deras egna erfarenheter ochupplevelser. Kultur är inte någon lyx eller någon extra guldkant på tillvaron.Det är i stället ett grundläggande behov som alla människor har. Men behovenser inte riktigt likadana ut för alla, eftersom vår verklighet och varaerfarenheter inte är desamma.Med andra ord: Kulturen mäste angå människor, denmäste utgå från deras egna erfarenheter och upplevelser. Om den kultursynen hade genomsyrat regeringenskulturpolitik hade, för att ta några exempel, de fria teatergruppernas existensinte varit hotad. Då hade stödet och uppmuntran till dem som med respekt ochinlevelse arbetar med barnens, elevernas och ungdomarnas egna kulturintressenvarit betydande. Då hade det funnits författare, konstnärer och skådespelarepå daghemmen och i skolorna. Då hade det funnits instrument att låna ochlokaler att spela i för musikintresserade ungdomar. Då hade teater påarbetsplatserna spelats tillsammans med dem som jobbar där. Då hade skolanvarit en sjudande kulturell verkstad. Och hade inte lärare i estetiska ochpraktiska ämnen haft ännu sämre löner än lärare i teoretiska ämnen. En sådan kulturpolitik och kultursyn står inte imotsättning till den etablerade kulturen. Snarare är den en förutsättning föratt den etablerade kulturen skall leva. Det handlar inte om antingen-eller; dethar vpk visat genom att gå i bräschen för ett utökat anslag till ochOperan. Vi behöver både-och; och vi har råd med både-och. Sammanfattningsvis tycker vpk inte att det finns någonverklig satsning pä kulturen i årets budget. Vallöftet är inte infriat. I enrad motioner har vi lagt fram förslag som täcker de största bristerna. Vi serfram mot en positiv behandling av dem när det är dags för beredning och beslut. 16KAJ ():