prot · GC0929 · 1988-12-31 00:00:00 — Däremot fortsätter den rumänskaregimen att styra landet med järnhand och med metoder som bryter mot deinternationella åtaganden som gjort beträffande mänskliga rättigheter.Regimens ekonomiska politik utsätter dessutom rumänerna för svåra umbäranden.Härtill kommer planerna på det s.k. bysyslemaliseringsprogrammet. Genomsitt uppträdande har det rumänska ledarskapet ådragit sig omfattande kritikfrån många stater. Man har i velat tillbakavisa denna kritik somoberättigad. Man har hävdat att den utgör en inblandning i landets inreangelägenheter. Det är en allmänt erkänd princip att man får påtala brott motmänskliga rättigheter. Redan , i vilka skyddet för mänskliga rättigheteranges vara en gemensam angelägenhet för medlemsstaterna, slår fast detta. Närett land - som - ansluter sig t.ex. till den internationellakonventionen om medborgerliga och politiska rättigheter, den internationellakonventionen om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter eller ESK:sslutdokument, bekräftas delta faktum på nytt. Jagfinner det angeläget att understryka, att regimens polifik drabbar allarumäner, oavsett etnisk tillhörighet. Likvälhar de etniska minoriteterna i i flera hänseenden drabbats hårdare avregeringens politik än den rumänska delen av befolkningen. Det rör sig ombetydande grupper av det rumänska samhället. De ungerska och tyskaminoriteterna är talrikast, men det finns även andra, som serber, kroater ochslovener. På senare fid har det blivit svårare för dessa minoriteter att bevarasin kulturella identitet. Möjligheterna till undervisning på del egna språkethar inskränkts. Utgivningen av tidningar och böcker på minoritetsspråken harskurits ned. bysyslemaliseringsprogrammet - som med rätta kommit all ådra sig storinternationell uppmärksamhet - kan ses som ett inslag i en fortgåendelikriktning. De första förslagen presenterades . Redan år1974 antogs en lag som syftade till en gradvis nedläggning av omkring 3 000byar, vilka inte bedömdes ha några utvecklingsmöjligheter. Denu framlagda planerna, som synnerligen ofullständigt redovisats av de rumänskamyndigheterna, har antagit helt andra proportioner. Av sammanlagtdrygt 13 000 byar skall bara drygt hälften finnas kvar . Programmet har främst mofiverats av en önskan allutjämna skillnaden mellan stad och landsbygd och alt utvinna ny . Någonkollekfivisering är det dock inte frågan om eftersom denna för delinleddes och i princip var avslutad . Attde etniska minoriteterna - om programmet genomförs - inle skulle kunna bevaramyckel av sin kulturella särart är uppenbart, trots att programmet avsesgenomföras över hela landet och trots att del övervägande antalet byar somkommer all påverkas inte bebos av etniska minoriteter. Derumänska planerna har redan diskuterats vid ESK;s uppföljningsmöte i , därlandet utsatts för skarp kritik. Även har deltagit i denna diskussion.Den svenska chefsdelegaten har särskilt framhållit vikten av alt de nationellaminoriteternas rättigheter respekteras vid skapandet av det gemensamma Europa.Från svensk sida har det därför betonats att det är av stor vikt att man medförståelse och generositet vårdar sig om dessa grupper. Vihar dessutom på diplomatisk väg direkt till representanter framförtvåra farhågor för vad del rumänska landsbygdsprogrammet kan få för resultat. Omdel genomförs kommer del att leda till att unika exempel på det gemensammaeuropeiska kulturarvet tillfogas obotUg skada. Vi har från svensk sida drivitdenna aspekt vid ;s avslutade styrelsemöte. Redani fjol fann vi anledning att i FN uttrycka vår oro för utvecklingen i Rumänien.Vi avser att ytterligare påtala de brott mot de mänskliga rättigheternasom den rumänska regeringen enligt vår uppfattning begår mot dem som bor ilandet. är som bekant medlem av FN:s kommission för de mänskligarättigheterna. Delta innebär utökade möjligheter att verka för att stärkarespekten för de mänskliga rättigheterna. Detär ännu för tidigt all ha en bestämd mening om hur detta kan ske bäst ipraktiken. lar upp frågan om tillsättandet av en särskildrapportör. Det är en möjlighet. Det har dock i andra liknande fall visat sigvara svårt att uppnå en sådan enighet i kommissionen att en rapportör kunnattillsättas. Enbart i några få fall har detta lyckats. Detär vår förhoppning att de rumänska ledarna skall låta sig övertygas om attderas internationella förpliktelser kräver en förändring av den fördapolitiken, särskilt med hänsyn till dess inverkan på de nationellaminoriteterna i landet. Regeringen kommer därför att fortsätta att nära följautvecklingen i denna fråga. Omsituationen för vissa minoriteter i AnL 25 (): Jag vill tacka utrikesministern för hans utförliga svar och beklagarbara att denna riksdagsdebatt om övergreppen mot de mänskliga rättigheterna iRumänien inte kunnat äga rum tidigare. Rumänernashopp måste stå fill det internafionella samfundet. Omvärldens reaktionoch avsky måste få diktaturen i all ompröva sin omänskliga politik. Idenna strävan måste vi i också engagera oss. Rumänienrönte under en lid uppskattning för en självständigare utrikespolitik. I dagframstår som det land där grymma våldstradilion förs vidare.Befolkningen i lever under mycket svåra förhållanden. Det råderbrist på nästan allting. Om situationen för vissa minoriteter i Rumä- ransonerad.Värme och vatten tillhandahålles bara vissa tider - främst : De småprivata odlingslotterna bidrar till att folkel på landsbygden inte lider direktnöd. Men skall även detta slås sönder. Av ca 7 500 byarskall bildas 600 agro-industriella centra. Traktorer skall jämna marken därbyarna stått, och med tvångsarbete skall nya bostäder skapas. Detta sker i den vetenskapliga marxismens namn. Det ärfråga om "systematisering". När byar utplånas, en kultur förstörs ochmänniskor tvingas in i hyreskaserner är det fråga om en vetenskapligsystematisering. Människorna skall bli enhetliga kommunister. Det som sker iRumänien är ett ohyggligt exempel på hur dogmer kan användas av härskare tillatt föra en omänskUg poUtik. De etniska minoriteterna i drabbas hårdast. Deraskulturella särart lär knappast överleva utplåningen av bykulturen. Den ungerska minoriteten i uppgår till drygt 2miljoner människor. I finns också ca 250 000 tysktalande, och detfinns grupper av armenier, serber och zigenare. Från mitten av 70-talel hardessa människors möjUghet att öppet ha en egen kulturell identitet beskuritsalltmer. Tidskrifter dras in, radio- och TV-sändningar på ungerskabegränsas, skolor och universitet undervisar snart inte längre på ungerska,ungerska ortnamn förbjuds osv. Det är inte förvånande att tiotusentals ungrareflytt från . Det som sker och hotar att ske i strider motalla demokratiska och humanitära värderingar. Det strider mot internationellakonventioner som anslutit sig till. Det europeiska och internationellasamfundet måste reagera och därmed söka förmå att ändra sin politik. Övergreppen i har diskuterats av parlamentarikeri och i . Utrikesministern säger i sitt svar attde även tagits upp av regeringars representanter i ESK. Det är bra, men numåste frågan också upp i FN. Det faktum att det kan vara svårt att få FN-maskineriet irörelse är inte skäl nog att avstå från alt försöka. tar plats i FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna. Det bör ståpå dagordning för detta arbete att verka för att en särskild rapportörtillsätts för att undersöka situationen för de mänskliga rättigheterna iRumänien. Jag önskar att utrikesministern ville ge kammaren ett klart besked idenna fråga . AnL 26KARIN SÖDER (c): Jag ber att få lacka utrikesministern försvaret på min interpellation. Det är en ohygglig situation i ,och vi har alltför dåUg insikt i vad som är för handen. Det är riktigt somutrikesministern säger i sitt svar att det är en katastrof som drabbar intebara minoriteterna utan också i hög grad alla rumäner. Det som upprör oss är,som sade, den oerhörda tragedi det innebär när manfördärvar kulturer,traditioner och allt det som är människor så dyrbart och kärt, genom attförstöra hembygder och byar i den utsträckning som sker i . Av 13000 byar skall 7 000 rivas bort, sekelgamla kyrkogårdar och kyrkor förstörasoch jämnas med marken för att påskynda homogénise-ringsprocessen ochtvångsförflytta människor till kollektiva områden. Som det har sagts tidigarefråntas dessa människor möjligheten att förbättra sin situation när det gälleratt överleva rent materiellt. Ett av de goda tingen för dem harvarit att de åtminstone kunnat skaffa sig litet extra mat genom att de hafttillgång till en bit jord, även om del är helt riktigt som utrikesministernsäger alt själva kollektiviseringsprocessen i sin helhet har genomförts förlänge sedan. I de små byarna barman ändå haft möjlighet att skrapa ihop litetutöver de ransoner som man tilldelats av regeringen. Det här är en mycket stortragedi som vi måste hjälpas ål att rikta världens ögon på. Det är många somvittnar om vad som händer, men jag vill upprepa att det är alldeles för få somuppmärksammar förhållandena i . För inte så länge sedan utkom med enskrift som handlar om övergrepp mot människor i . Där påtalas hurminoritetsföreträdare på olika sätt förföljs, hur de som utger böcker inte fårmöjlighet att fortsätta ulan sätts i fängelse eller utvisas. Det är bara någraexempel på de stora övergrepp som förekommer. Utrikesministern gav här ett utförligt svar, och del harav olika anledningar dröjt länge innan vi kunde träffas här för att diskuteraförhållandena i . Jag skulle då vilja fråga om del har hänt någontingpå några områden och vad man kan vänta sig. Vad har t.ex. hänt på ESK:suppföljningsmöte i ? Har man där kunnat få något positivt svar från denrumänska regeringens sida? Utrikesministern säger i svaret att vi har betonat"att det är av stor vikt alt man med förståelse och generositet vårdar sigom dessa grupper", dvs. Men vad som i själva verket pågår är,som jag beskrivit, övergrepp. Det finns inle ett uns av förståelse, inteett uns av omvårdnad om minoriteterna. Vad har man i det sammanhanget fått försvar? Del gäller också . Har det hänt någonfing i idel här avseendet? Jag skulle också vilja fråga: Finns det någon form för ettnordiskt samarbete här, finns det någon möjlighet att göra en gemensam aktionfrån nordisk sida? Det kan också finnas andra länder än de nordiska som ärintresserade av att göra någonting för att på bred front hävda dessaminoriteters rätt i . Eftersom utrikesministern säger alt det är vår förhoppningatt de rumänska ledarna skall låta sig övertygas om all deras internationellaförpliktelser kräver en förändring - det är helt riktigt; de har ju förbunditsig att följa konventionen om de mänskliga rättigheterna - skulle jag till sistvilja fråga: Bedömer utrikesministern att vi på s.k. diplomatisk eller annanväg, genom breda gemensamma insatser i några av de fora som jag här har nämnt,har en chans att påverka ? Vad finns det för ytterligare möjligheteratt få ett slut på den situation som rumänerna upplever som så fruktansvärd? Just råkade jag på vägen hit träffa en utvandradungrare sorn kunde berätta att de ungrare som bor i när de fått ettbarn tilldelas 50 Om situationen för vissa minoriteter i Prot.1988/89:29 rumänska namn och att de måste ge sitt barn ett av dessa namn.Ett ungerskt namn får inte förekomma. - Så ser verklighetenut! Om situationen för vissaminoriteter i Rumä- AnL27 (): Jag skall också tacka utrikesministern för ett innehållsrikt svar. Detär tråkigt att det kommer så sent, men frågan har ju också berörts av IngvarCarlsson, och utrikesministerns svar här får väl ses som en bekräftelse på vadstatsministern sade redan för en god tid sedan. Det är glädjande att det råderenighet om fördömandet av delta exempellösa kullurmord, som ju är riktat mothela bondekulturen i , mot alla minoriteter i landet och ytterst motrumänerna oavsett deras etniska fillhörighet. Mankan spekulera om orsakerna till att och styrandekommunistparti nu på detta sätt vill utplåna tusentals byar och en helkulturform. Svaret står antagligen att finna i totaUtära regimers natur. Ingasjälvständiga organisationer eller självständiga livsformer kan tolereras - deutgör alltid ett potentiellt hot. Utrikesministernsäger i svaret att det inte är fråga om en kollektivisering. Del bör kanskeändå tilläggas alt bönder inte fullt ut är kollektiviserade, och detkan möjligen spela in. Såvitt jag förstår finns av jorden alltjämtkvar i privat ägo, mestadels just i där de här åtgärderna nu iförsta hand sätts in. Del föreligger nog ett samband med att det här finns ensjälvständig, oberoende livsform kvar, som så att säga kan bära upp ett annatsätt att tänka än del patenterat kommunistiska, visionen om ett annat samhälle.Varje sådan livsform är i varje kommunistisk och annan totalitär diktatur etthot mot regimen. Dethär är inte någonting som bara gäller bondekulturen. Titta t.ex. på Bukarestscentrum, där man mer eller mindre har utplånat motsvarigheten till iStockholm och byggt upp otroliga, smaklösa skrytpalals till regimens ära. Vaddet handlar om är att man vill utplåna landets förflutna ur folkets minne, ochdet finns också andra åtgärder som passar in i den bilden. Den utomlands mestuppmärksammade är kanske del egendomliga men från regimens synpunkt fulltlogiska förbudet för privatpersoner att äga skrivmaskiner. Så går det till iRumänien, och det finns lydliga samband mellan de här olika åtgärderna, hurabsurda de än verkar i ett land som . Dennaregim har alltför länge fåll åka på fribiljett inför världsopinionen. Det harfunnits en myt om att den friare utrikespolitiken också har inneburit en mertolerant inrikespolitik. Verkligheten är väl snarare den motsatta: Den relativasjälvständigheten utåt har varit möjlig bara på grund av likriktningen inåt. Jagtycker mig ibland också märka attityden att - med nepotismen,korruptionen och familjediklaluren - är ett slags operettrepublik som man interiktigt kan ta på allvar. Men för dem som lever i , i synnerhetminoriteterna naturligtvis men också alla andra, är livet allt annat änoperetlartal. Vi har här bara det värsta exemplet på delta. Fråganär då vad man kan göra för att påverka ett sådant land. isolerar sigekonomiskt, så några andra än mycket marginella möjligheter alt användaekonomiska påtryckningar finns inte. kan inteförväntas agera, inte ens om de som i fallet kanske skulle vilja. Vadman kan göra är att försöka mobilisera världsopinionerna. Olika europeiskaregeringar har också uttalat sig mycket tydligt, och det är bra att Sverigemedverkar i det arbetet. Jag vill avslutningsvis ansluta mig till de frågor somKarin Söder ställde. Vilka reaktioner har vi fått på de framstötar som gjortsfrån svenskt håll? Vilka ytterligare initiativ är möjliga att ta? Det är ganskabråttom! 1988/89:2922 november 1988 Om situationen för vissa minoriteter i Idetta anförande instämde (fp). Först vill jag beklaga att mina svar kommitså sent. Det har sin förklaring. driver en aktiv utrikespolitik. Denförutsätter mycket resande, ibland också resande som inle kan planeras lång tidi förväg och som inte heller ulan vidare bestäms enbart av svenska intressen.Del är förklaringen. Vi är rörande överens om verklighetsbeskrivningen. Det äringet tvivel om att begår allvarliga brott mot de mänskligarättigheterna. Det har nämnts många exempel på det i debatten, och det finnsingen anledning all där på någon punkt ha någon avvikande mening. Frågan är dä: Vad kan göra mer? Vi är beredda attverka i alla olika tänkbara sammanhang- i FN, i kommissionen för de mänskligarättigheterna, i ESK, i och i direkta samtal med de rumänskamyndigheterna. Jag har i en annan kapacitet haft tillfälle alltala klarspråk med den rumänske presidenten - eller jag kanske mötte honom iegenskap av parfisekreterare; vad vet jag - och jag har ingenting emot att fåett nytt sådant tillfälle. Hur har då reaktionen blivit? Jag kan inte redovisa mycketpositivt, om ens något. Det mest positiva är alt de olika länder som har ageratär beredda att fortsätta alt göra del just för att åstadkomma det tryck frånvärldsopinionen som jag tror är en nödvändighet. När det gäller ESK kan jag säga att uppföljningsmötet iWien är inne i sin slutfas. Det är vår avsikt alt där på nytt la upp frågan.Det är en uppfattning som delas av fler länder, och naturligtvis de nordiska,som i sädana sammanhang brukar agera tillsammans. I har generaldirektören fått uppdrag attframföra medlemmarnas synpunkter, oro och kritik i direkt kontakt med derumänska myndigheterna. I vad gäller kommissionen för demänskliga rättigheterna sade jag i mitt svar att en möjlighet är att det tillsättsen särskild rapportör. Det är nu ganska besvärligt. De mänskUga rättigheternaförtrampas i många länder. Trots att detta har skett i många länder och underläng lid har man bara fem sex gånger lyckats uppnå den majoritet som krävs föratt få en särskild rapportör tillsatt. Vi är naturligtvis beredda all diskuteraden frågan och söka oss fram på den väg som vi tycker är mest effektiv för attåstadkomma en förändring. På det sättet vill vi fortsätta att verka för att övertygade rumänska myndigheterna och dem som styr landet om att del är nödvändigt bädeför 3 protokoU 1988/89:29 1988/89:29 skull och framför alltför det rumänska folkets skull att del blir en förändringoch att brotten mot de mänskliga rättigheterna upphör. Omsituationen för vissa minoriteter i AnL 29 (): Jag tror att det är på det viset attsituationen i röner uppmärksamhet runt om i världen. Det hållerpå att hända någonting i form av växande opinion. Både nationer, organisationeroch enskilda människor engagerar sig i utvecklingen i på ett sätt somicke har varit fallet tidigare. De demonstrationer som äger rum på flerahåll i världen till förmån för rumänerna och ungrarna måste också komma tilluttryck i handling i de internationella organen. Jag tror att är ett utmärkt forum och bör ta initiativ. Men detär en naturlig sak att frågan tas upp också i FN. Jag tror alt det finnsanledning att förvänta sig att det kommer anmälningar till iGeneve individuella framstötar och framstötar från organisationer. Därför tror jag att det finns goda möjligheter för Sverigeatt i samverkan med andra nationer få till stånd en markering, en aktion, somverkligen kan påverka de styrande i . Det är min förhoppning, och jagtror inte att vi behöver vara så uppgivna. Som jag ser det finns detmöjligheter. AnL 30KARIN SÖDER (c): När det gäller att bevaka de mänskligarättigheterna utgår jag ifrån att vi är ense om att vi inte vill ge uttryck förnågon uppgivenhet. Vi får inte göra detta utan måste snarare ge uttryck förihärdighet. Det enda som hjälper i längden är ju att ihärdigt påtala närmänskliga rättigheter kränks som här sker. Det rör sig ju om ungefär 2 miljonerungrare och 850 000 människor tillhörande andra minoritetsgrupper. Det är enalldeles riktig beskrivning när det sägs att minoritetsgrupper kränks på mångahåll i världen, och det är viktigt att vi påtalar även dessa kränkningar. Men idetta fall handlar det också om en europeisk angelägenhet. Det gäller alt påolika sätt försöka att samla så många nationers och regeringars intressen fördessa frågor som möjligt, naturligtvis i FN och också i och , så förhoppningsvis kan besinna situationens allvar och stoppa det som pågår.Detta kunde då - om vi nu vågar ha visioner, och det måste vi väl ha -medföraatt de mänskliga rättigheterna inte kommer att kränkas i lika hög grad ifortsättningen, utan att man lär sig att en världsopinion ändåck kan påverkautvecklingen i ett land som är inne på en helt felaktig väg. Jag tycker - somMargaretha sade, och även härom torde det råda enighet -att Rumänienhar utnyttjat något slags självständighetsvåg, som vi har tyckt vara bra. Mendetta har gjort att man också i viss mån har underlåtit att påtala degrymheter som äger rum. gäller det att verkligen lyfta upp dem till ytan ide olika fora. Jag vill fråga: Hur många länder kan man räknamed ställer sig bakom mycket bestämda och kraftfulla uttalanden i ESK, i för de mänskliga rättigheterna och i ? AnL 31 (): Det är mycket viktigt att vi inte pä grund avmängden av olika övergrepp mot mänskliga rättigheter i olika delar av världenresignerar och avstår från att påtala dem, eller att vi avstår ellerresignerar, därför att det är fråga om övergrepp i länder som ligger mycketnära, så att vi av någon anledning inte ser övergreppen. har man en känslaav att det ganska lätt blir så i svensk debatt. Här har det talats om , nordiska initiativ,FN-rapportör, m.m. Varenda möjlighet måste ju prövas och prövasom och om igen i olika kombinationer och med olika länder. Det avgörande är inte stannar vid engångsmarkeringar. Här rör det sig i alla fall omnågonting som åtminstone i ett europeiskt perspektiv är exempellöst underefterkrigstiden och som måste brännmärkas gång på gång ända tills viförhoppningsvis uppnår ett resultat. Om situationen för vissa minoriteter i Riimä- AnL 32 Utrikesminister : Jag hoppas verkligen att jag inte har givitintryck av någon uppgivenhet eller av att vi skulle ha resignerat. harunder drivit en mycket aktiv och ihärdig politik på detta område. Vihar ju själva aktivt förekommit i de olika sammanhang som nämnts. Den fråga som ställde är mycket svår attbesvara. Jag tror att man är effektivast i sådana här sammanhang, om man ärrealist, och till verkligheten hör dess värre, om vi nu tar förhållandena dådet gäller de mänskliga rättigheterna, alt dessa rättigheter förtrampas likagrovt och ibland grövre i många andra länder. Jag skulle kunna räkna upp 40-50länder, men det skall jag av begripliga skäl avstå från i det här sammanhanget.Detta gör att man i de internationella sammanhangen ofta blockerar varandra,och det är en anledning till att det ibland är svårt att samla de majoritetersom man tycker borde vara självklara när del gäller de krav som reses. Jag kan bara än en gång bekräfta all vi tänker fortsättaatt vara aktiva och, tillsammans med andra nationer av samma uppfattning,försöka åstadkomma de resultat som är möjliga att åstadkomma i de olikainternationella sammanhangen. AnL 33 (): Men det går ju också,utrikesministern, en våg av demokratisering över världen. Vi har fått månganya demokratier i , och vi är på väg att få en del nya demokratieri . Över huvud taget finns del en känsla för de demokrafiskavärdena, en känsla som jag tycker har växt . Delta bordegöra det möjligt att finna nya partner, nya nationer, nyvordna demokratier efteren kanske förfäriig militärdiktatur, partner som kanske tycker att det ärintressant ätt diskutera frågan om de mänskliga fri- och rättigheterna. Manborde kunna bilda nya koalitioner i kampen för de mänskliga fri- ochrättigheterna. Här finns del väl en möjlighet för i . Överläggningen var härmed avslutad. 1988/89:29 6 § Svar på interpellation 1988/89:52 om handläggningstidernai domstol av mögelskademål Om handläggningslidernai domstol av mögelskademål har frågat mig vad jag vill göra åt de långa handläggningslidernavid domstol i mål om mögelskador på bostadshus, för att den enskilde inte skallbehöva komma i ett prekärt ekonomiskt läge. Deproblem som är förknippade med fukt och mögel i bostadshus har länge varit iblickpunkten för statsmakterna. har det vidtagits olikaåtgärder för alt stärka konsumenternas ställning vid förvärv av småhus. När detgäller nyproduktion av småhus finns tillbaka ett konsumentskyddinom ramen för den statliga bostadslångivningen. Som känner tillinrättades den s.k. småhusskadenämnden och den statligafonden för avhjälpande av fukt- och mögelskador. och fondensstyrelse lämnar småhusägare stöd till åtgärder som skall få skadade hus altfungera tillfredsställande som bostäder. De lagregler som gäller för fel vidsmåhusentreprenader och småhusköp har setts över av 1983 årssmåhusköpsutredning. Översynen kommer förhoppningsvis att resultera i klarareregler, vilket kan komma att minska antalet tvister. Deåtgärder som har vidtagits medför att det i många fall, där man förr varhänvisad till en domslolsprocess, nu går att få rättelse på enklare sätt. Jagtror därför att just de problem som påtalar till stor del redan äravhjälpta.