prot · GC0921 · 1988-12-31 00:00:00 — Denkommentar som jag får i svaret visar att regeringen förUtar sig på insatser lokalt.Det kommer att bli ojämlikhet i landet. Det är eldsjälar och ideellamiljöorganisationer som skall svara för denna verksamhet, vilket innebär attdet blir en ojämn fördelning över riket. Bidragenär mycket små. Det finns resurspersoner på länsskolnämndema och en del annat,men det ger inte mycket. - Jag upplever i detta fall socialdemokratin som entanker med stor vändradie, som inte kan vända . Men det är bråttom, ochdet är mycket viktigt att det blir en förändring. Vi hade gärna sett att kulturministernofta stod på kommandobryggan och bidrog med anslag till naturskolor. argumentering när han beskriver det stora intresse somfinns är i själva verket förklaringen till att jag svarar som jag gör.Uppenbarligen i motsats till har jag och den socialdemokratiskaregeringen en mycket stark tilltro till enskilda och lokala initiativ. Jag troratt det finns mycket stor och viktig kraft att ta fill vara. Jagnoterar att söker hjälp hos tanks för att utveckla vårt samhälle.Jag söker andra förebilder och andra lösningar när det gäller att klara de härfrågorna. Jagvill bara ställa en liten fråga: Vad menar med att säga attmerparten av barn inte har tillgång till naturen? Jag tycker det var ettganska häftigt påstående! AnL131 (): Till att börja med sade jag inte tanks, jag sade tanker. Det är ettfartyg med mycket stor vändradie, som har svårt att ändra kurs. När statsrådetsäger en gång fill att det finns resurser lokalt kan jag jäva det. Så är intefallet. Det är mycket svårt att få i gång sådan här verksamhet. Den är mycketberoende av individer. Trögheten är mycket stor. Jag kan vittna om det från olikaskolor som jag har haft kontakt med. Detkommer att ta alltför att gå den vägen. Gör vi det kan vi kanske förstefter få en någorlunda hyfsad verksamhet. Då går det för långsamt. Jag ber om överseende att jag hörde fel. Det var en stor väldig tankersom sa att jag skulle framträda som i denna kammare. Låt mig när det gällerresurserna bara påminna om att vi aldrig rör oss med andra resurser än dem somde enskilda skattebetalarna disponerar var för sig 58 och tillsammans. Staten har icke andra resurser att disponera än demsom Det äralltid skattebetalarna som svarar för varje insats -den må vara statlig,landstingskommunal eller . AnL133 (): Jagvill ge kulturministern en eloge för de insatser som görs för kulturen iskolan. Där ges stimulansbidrag. Jag tycker att naturskolorna är lika mycketvärda. Där skulle man alltså också kunna sätta in stimulansbidrag, och det ärgivet att det får bli i form av ett statsbidrag. Omskolgången för barnen i Drevdagen, m.m. Överläggningenvar härmed avslutad. 38 § Svar på frågorna1988/89:135 och 197 om skolgången för barnen i Drevdagen, m.m. AnL 134 Statsrådet : har frågat mig vilka åtgärder jag är beredd attvidta så att skolgången för barnen i Drevdagen kan lösas på ett även förföräldrarna acceptabelt sätt. BirgittaHambraeus har frågat civilministern om regeringen överväger att ge föräldrarrätt att överklaga skolstyrelsers beslut att lägga ned skolenheter. Arbetetinom regeringen är så fördelat att det är jag som skall svara även på den frågasom är ställd till civilministern. Jag besvarar båda frågorna i ett sammanhang.Låt mig börja med att redovisa de formella förutsättningarna när det gällerdels skolplikt, dels beslut om nedläggning av skolor. SkolpUktenkan fullgöras på ettdera av tre sätt. I det offentliga skolväsendet, ifristående skola som är godkänd för ändamålet samt på annat sätt om detframstår som ett fullgott alternativ. Den som har vårdnaden om ett skolpliktigtbarn skall se fill att skolplikten fullgörs. Om så inte sker och det beror påvårdnadshavaren fär länsskolnämnden vid vite förelägga denne att iaktta sinaskyldigheter. Kommunenhar det grundläggande ansvaret för hur många skolor som skall finnas och vardessa skall ligga. Kommunen har också att svara för de kostnader för en skolasom inte utgörs av lärarlöner. Staten beslutar genom länsskolnämnden omlärarresurser till de olika skolorna i kommunen. kan därvidbesluta om förändringar i den skolorganisation som kommunen har fastställt.Kommunen har möjlighet att överklaga länsskolnämndens beslut till regeringen.Den möjlighet som tidigare fanns för t.ex. föräldrar att överklaga beslut omskolnedläggning togs bort av den dåvarande regeringen. Degenerella riktlinjer, som finns för länsskolnämndernas beslut om resurser ärgenerösa när det gäller att behålla skolor i glesbygd. Någon absolut lägstagräns när det gäller antalet elever vid en skola finns därvid inte. Det ärkommunens och länsskolnämndens sak att bedöma detta utifrån förhållandena i detenskilda fallet. Densituation som har uppstått i Drevdagen är djupt beklaglig. Som framgår av vadjag nu har redovisat måste dock konflikter av det slag som Om skolgången för barnen i Drevdagen, m.m. uppstått iDrevdagen lösas lokalt och regionalt. Regeringen har inga formella möjligheteratt ta över beslutanderätten från kommun och länsskolnämnd. Jag är heller inteberedd att föreslå sådana ändringar att möjligheterna att överklaga beslut idessa frågor ökar. Jag vill tvärtom erinra om att den s.k. parlamentariskastyrningsberedningen föreslog att länsskolnämndernas möjlighet attändra kommunernas skolorganisation skall tas bort. Skälet var att klararemarkera det kommunala ansvarstagandet för skolan. Förslaget remissbehandlasför närvarande. När det gäller situationen i Drevdagen vill jag erinra omatt JO har krävt att länsskolnämnden skall vidtaåtgärder för att söka lösa konflikten. Jag utgår trots allt från att föräldrar, kommun ochlänsskolnämnd tillsammans skall hitta en lösning som innebär att deskolpliktiga barnen i Drevdagen skall få den skolgång som de har såväl rättighetsom skyldighet tiU. AnL 135ANN-CATHRINE (): Jag vill tacka för svaret även om jag blev besviken. Föräldrarna i Drevdagen har kämpat för att barnen skall fåundervisning i sin hemby , ja egentligen . harJO uttalat allvarlig kritik mot såväl skolstyrelsen som länsskolnämnden. Även om frågan om skolorganisation är en angelägenhet förkommun och länsskolnämnd måste väl skolministern ändå dra vissa slutsatser avvad som hänt i Drevdagen och vidta några åtgärder. Jag vill fråga skolministern: det inte dags att taföräldrars uppfattning på allvar? Är det rättfärdig poUtik att motarbetaföräldrars fasta övertygelse såsom man gjort i Drevdagenfallet men även iövrigt gör i vårt land när föräldrar vill välja skola? Är det inte dags att forma ett statsbidragssystem förskolan som tar hänsyn till elevers och föräldrars önskemål om skola, ettstatsbidragssystem som följer eleven till valfri skola? Det absurda är ju att i Drevdagenfallet erhåller kommunenbidrag även för elever som inte deltar i undervisningen. Om föräldrarna hadefått disponera dessa pengar, hade de kunnat vända sig till en annanutbildningsanordnare. Jag vill fråga skolministern: Om föräldrar haruppfattningen att deras barn mår bättre av att undervisas på hemorten och interesa långa vägar, om de föredrar en viss skolform eller pedagogisk inriktning,är det då inte samhällets skyldighet att underlätta en sådan undervisning? Vet skolanoch myndigheterna alltid bättre än föräldrarna? gör många föräldrar stora uppoffringar för attbarnen skall kunna gå i en fristående skola. Det allmännas stöd till defristående skolorna är betydligt lägre än stödet till offentliga skolor - ombidrag över huvud taget utgår. Förhållandenai Drevdagen sätter det här systemet på sin spets. Har statsrådet aldrig funderat över att beräknastatsbidraget per elev och låta det följa elevens val av skola, oavsett omdenna skola är fristående eller offentiig? AnL136 (): Jag får tackastatsrådet för svaret på min fråga. Skolstyrelseni lade ned skolan i utan samråd med föräldrarna. Dessahar tvingats kämpa för sin bys överlevnad och för sin skola, som varithotad av nedläggning . Enligtlag är det den kommunala skolstyrelsen som suveränt bestämmer om en skola skallfå finnas kvar eller ej. Föräldrarna får inte överklaga annat än genomkommunala besvär. kan öppna en skola mot den lokalaskolstyrelsens vilja, men då har skolstyrelsen rätt att överklaga hosskolöverstyrelsen och regeringen. Enligtskolöverstyrelsens föreskrifter skall skolstyrelsen ordentiigt samråda medföräldrarna innan man beslutar om nedläggning av en skola och noggrant tänkaigenom skolans betydelse för den framfida utvecklingen i bygden, denregionalpolitiska planeringen osv. 1986tillkom en bestämmelse genom ett tillägg i skolförordningen (1971:235), atthänsyn skall tas även tillelevers och föräldrars önskemål. SÖvädjar alltså till den kommunala skolstyrelsen om hänsyn men har uppenbarligeninga befogenheter att ingripa, om skolstyrelsen struntar i att följabestämmelserna och föräldrar och barn kommer i kläm. Jagvill fråga statsrådet: På vilket sätt anser skolministern att SÖ:s föreskrifterskall hävdas? Det räcker inte alltid med förhoppningar, som statsrådet geruttryck för i sitt svar. Detär väsentligt att beslutanderätten ligger så nära de människor som berörs sommöjligt. När det gäller skolan är alltså den kommunala bestämmanderättenkraftfullt betonad. Men här måste rätten flyttas ned ännu närmare dem somberörs. är föräldrarna och barnen helt utlämnade till skolstyrelsens beslut,utan rätt att överklaga. Jagtycker att det är stötande att en grupp människor skall ha så stor makt över enannan utan att dessa har rätt att få sin sak opartiskt prövad. Tycker intestatsrådet att det vore rimligt att införa rätt att överklaga för föräldrarnanär det gäller en sak som är så viktig för dem som deras barns skolgång? Deformella möjligheterna finns inte, säger statsrådet. Men regeringen kannaturligtvis föreslå att ändra på det. Det gäller fakfiskträttstryggheten. Omskolgången för barnen i Drevdagen, m.m.' AnL 137 Statsrådet : Låt mig först ta upp resonemang omstatsbidragssystemet, elevpengen, som möjlighet att lösa konflikter av typDrevdagen. Under förutsättning att man tror att man skuUe kunna avlöna enlärare i Drevdagen med de fio elevpengarna, skulle det naturligtvis hjälpa. Ochunder förutsättning att man i skulle kunna avlöna den lärare som finnskvar för de barn som är där med ett med fio elevpengar reducerat lärarbidrag,skulle det stämma. Ett elevbaserat statsbidrag är det säkraste att slå ut demycket små skolorna. Ett elevbaserat statsbidrag skulle sannolikt ickemöjliggöra någon enda skola med färre än hundra elever. Om vi införde detstatsbidragssystem som förespråkar, skulle det innebäraatt bortåt 2 000 skolor skulle få läggas ned. Då skulle å andra sidan den härtypen av debatt inte vara nödvändig, men föräldrars och barns intresse hadedärmed inte blivit tillgodosett. Prot.1988/89:21 tar upp fråganom överklagningsrätten. 10november 1988 den punkten bara konstatera att överklagningsrätten togs bort aven r. I X f.. borgerlig regering och en borgerligt domineradriksdag 1978, att n fl ledamot i styrningsberedningen,, icke vill ge möjlighet ens förlänsskolnämnden att överpröva detta. Det har alltså funnits en stark respektför det lokala självbestämmandet. Låt mig också påminna om att den här frågan har varit uppei kommun vid två kommunala valtillfällen. med sittkommunalråd har haft ledningen av kommunen under de tre gångnaåren utan att lösa den här frågan. uttalade i den21 oktober att han beklagar att det inte finns polifisk majoritet i Älvdalenför ett öppnande. Detta är en lokal konflikt av mycket svår art. En förändradinställning kräver faktiskt att man avskaffar kommunens rätt att besluta omsina skolor. AnL 138 (): Jag tycker att det är väsentligt att tahänsyn till föräldrars fasta övertygelse och uppfattning om deras barnsskolgång och val av skola, oavsett om det gäller en fristående skola eller enoffentlig skola. Övertygelse och beslutsamhet är precis vad föräldrarna iDrevdagen har visat. Om föräldrarna i Drevdagen eller på andra håll fingedisponera det statsbidrag som utgår eller vad det kostar att hålla eleverna iden allmänna skolan, skulle man - det är självklart - kunna finna andralösningar som kunde överensstämma med föräldrarnas uppfattning. vända sig till en annan utbildningsanordnare för att på det sättet fåproblemet löst. Jag tycker det är avgörande att få ett statsbidrag somföljer elevens val av skola, så att man får den skola som föräldrarna anservara den bästa för deras barn, oavsett om det är en skola i glesbygd eller enskola med en bestämd pedagogisk inriktning. AnL 139 (): Statsrådet säger alldeles riktigt att det varden borgerliga regeringen som tog bort överklaganderätten. Men det har ju visatsig nu att det i praktiken var ett dåligt beslut. Man kan inte vara bunden avvad en annan regering har gjort om erfarenheten visar att beslutet behöverrivas upp. Jag förstår inte den stora följsamhet till en borgerlig regering somstatsrådet här visar. Det är också viktigt att skolstyrelsen och Älvdalenskommun har fattat de här besluten. Men det har varit med hoppande majoriteter,alltså med hjälp av personer som lämnat partilinjen, och varje gång med absolutminsta möjliga majoritet. År ut och år in har den här striden böljat fram ochtillbaka. Det är uppenbart att det här finns lokala låsningar ochprestigelåsningar. Detta är just ett sådant fall där enskilds rätt trampas ochdär den urgamla traditionen i vårt land är att den enskilde skall kunna gå tillkungs- till högsta instans för att få sin sak prövad. AnL 140 Statsrådet : Jag delar uppfattning, att det är vikfigt attföräldrarna liksom även eleverna har ett stort inflytande över sinskolsituation. Jag förstår emellertid inte riktigt den argumentering sominnebär att 20 elevers föräldrar i plötsligt skall ges resurser för tjugotjugofemtedels lärare. Hur skall de klara det? Skall de ha fyra femtedels skolaför dem som blir kvar om fem elever flyttar ut? Det är faktiskt det konkretaproblem som är förenat med ett elevbaserat statsbidrag. TiUBirgitta vill jag säga att jag är ingalunda följsam mot en borgerligregering. Jag pekar på att det sannolikt fanns fog för att den gången ta bortdenna överklagningsrätt, eftersom man ville stärka den kommunalasjälvbestämmanderätten. Vi har varit angelägna om att förstärka möjligheternaför kommunen att självständigt bestämma. Jag måste fråga omhon verkligen menar att staten skall ta över bestämmanderätten i kommuner somhar små och smala majoriteter och där majoriteterna växlar mellan olikavalperioder? År det detta som menar? Omskolgången för barnen i Drevdagen, m.m. AnL141 (): Om nu statsrådet delar uppfattningen att föräldrar skall ha inflytande,så måste man ju gå hela vägen ut: Föräldrar måste få inflytande över denskolgång som deras barn skall ha genom att föräldrarna skall kunna välja skola,både offentiig och fristående skola. Det är väl självklart att föräldrarnasmöjligheter i Drevdagen hade ökat högst väsentligt, om de hade fått disponeradels hela det statliga stödet, dels de kommunala resurser som är hänförligatill eleverna. Då hade de kunnat vända sig till en annan utbildningsanordnareeller finna en annan lösning. Detta är inte bara en fråga om Drevdagen utan enfråga om att rent generellt ge föräldrar möjlighet att få det verkligainflytandet över sina barns skolgång. Detta inflytande vill inte statsrådet geföräldrarna. Vet allfid skolan, myndigheterna och politikerna bättre änföräldrarna vad som är bäst för barnen? AnL 142 (): Självfallet måste också en liten majoritet få avgöra en fråga. Det haremellertid visats i detta fall att enskilda människor så uppenbart kommer ikläm. De har arbetat år ut och år in för sin bys överlevnad. Den härfrågan är så infekterad och så prestigeladdad i kommunen. Då måste enskildamänniskor ha rätt att överklaga och få sin sak oparfiskt prövad. Viär inom oerhört måna om att decentralisera ansvar och att beslutenskall fattas så nära de människor som berörs som möjligt. finns en sådannärhet på bynivå. kan det gälla en människa som strängt taget ingenannan har att göra med. Därför måste det alltid i fall som berör den enskildeså djupt finnas möjlighet fill ett personligt överklagande ända upp till högstainstans. Dettaär en gammal praxis i svenskt rättsväsende, och jag tycker att det ärförfärligt att den inte längre skall upprätthållas. Prot.1988/89:21 AnL 143 Statsrådet : Om skolgången för barnen i Drevdagen, m.m. Detförhållandet att man i Drevdagen har haft denna konflikt är djupt beklagligt.Man kan naturUgtvis säga som : Föräldrar måste fåinflytande hela vägen ut. Vilka föräldrar skall då få rätt att utöva inflytandeså långt att andra föräldrars rätt att välja och bestämma kränks? Det statsbidragssystem som talar förinnebär i realiteten att ett antal föräldrar får t.ex. med en femtedelreducerade möjligheter att upprätthålla skolan för de tjugo elever som återstårom fem föräldrar flyttar sina statsbidrag till en annan skola. Detta ärfakfiskt inte rimligt. På den punkten måste det finnas en gräns. Det har inteatt göra med att myndigheter vet bäst. I det här fallet är det inte myndighetersom har avgjort frågan och som vet bäst. Det här är faktiskt en ganska svårinre konflikt, där önskar att staten skall inträdasom skiljedomare. Staten skall enligt veta bäst. Jag haravstått från den Besserwisser-rollen. AnL 144 (): Det senaste som statsrådet sade om attmyndigheterna inte kan veta bäst skulle väl gälla samtliga faU då en enskildöverklagar ända upp fill regeringen. Andra borde kunna bedöma fallet Uka brasom regeringen, och man skulle alltså inte överklaga ända upp. Tanken med att kunna överklaga till regeringen är attfrågan hamnar på en nivå där personliga låsningar och konflikter inte spelarnågon roll. Regeringen har möjUghet att vara mer opartisk. Jag undrar omstatsrådet är beredd att upphäva den enskildes rätt att överklaga. Det hade kanske varit riktigare om jag hade fått svar fråncivilministern på denna fråga. Då hade vi kunnat tala om den kommunalasjälvbestämmanderätten och besvärsmöjligheten i dessa sammanhang. Jag hoppas emellertid att statsrådet vill tänka över dennafråga och se till att den enskildes rätt inte träds för när för kommunalalåsningars skull. AnL 145 (): Jag delar verkligen statsrådets uppfattningatt den här konflikten är beklaglig. Samfidigt visar den emellerfid hur djuptföräldrar kan känna för sina barns skolgång. Jag vet att väldigt mångaföräldrar i land känner så, även om det på andra håll inte har gåtttill en så djupgående konflikt som i Drevdagen. Det är oerhört väsentligt att föräldrar känner förtroendeför den skola där deras barn går. Det är vikfigt att de känner förtroende förskolan, dess organisation, för undervisningen och allt som därtill hör. Därförär det så väsentligt att vi ökar föräldrars möjlighet att välja skola.Självfallet kommer inte alla föräldrar att använda sig av den möjligheten, menmånga föräldrar vill göra det. Därför måste vi konstruera ett statsbidrag somföljer eleven, så att föräldrars och elevers valmöjligheter ökar, och attföräldrars djupt kända övertygelse får komma till uttryck. På bord Ugger en skolpolifiskproposition där det föreslås ett ökat elev- och föräldrainflytande och en ökadvalfrihet i skolan. Vi har i proposifionen avvisat tanken på ett elevbaseratstatsbidrag, som skulle kunna innebära att en liten grupp föräldrar genom attta sina barn ur en klass skulle kunna omintetgöra undervisningen för de eleversom finns kvar i skolan. Man kan alltså inte ha ett sådant system, om man troratt alla föräldrar skulle ha ökad valfrihet. Det är inte möjligt. Den konflikt som vi ser i Drevdagen är en djupt tragisklokal konflikt. Jag är inte beredd att uppträda i varjekonflikt mellan medborgare och säga att staten vet bäst och är beredd attavgöra varje konflikt. Denna konflikt, med dess starka lokala karaktär, är av denarten att den måste lösas internt i kommun - även om detta ärplågsamt och svårt. Om skolgången för barnen i Drevdagen, m.m. AnL 147ANN-CATHRINE (): Med det diskriminerande statsbidragssystemsom vi har är det bara en liten grupp elever och föräldrar som harmöjlighet att välja skola. Statsbidragen är betydligt lägre, . ibidrag per barn och år för en godkänd fristående skola, medan den statligakostnaden för en offenfiigt driven skola är bortåt . på lågstadiet perelev. Därfill kommer de kommunala kostnaderna. Med ett sådant system blir deten liten grupp resursstarka föräldrar som verkligen kan välja skola. Vi moderater eftersträvar ett statsbidragssystem som gördet möjligt för alla att välja skola, att bli Ukvärdigt behandlade och fålikvärdiga hänsyn tagna fill sina krav och fill sina uppfattningar ochövertygelser. AnL 148 (): Jag konstaterar alltså att skolministern vetatt det finns bestämmelser som utfärdats av utifrån de lagarsom har fattat beslut om. En kommun följer inte dessa bestämmelser utan struntartotalt i dem. Det finns i det läget inga möjligheter för dem som drabbas,nämligen föräldrarna, att få sin sak prövad. Detta är djupt orättfärdigt, och jag vädjar tiUskolministern att ompröva det här ställningstagandet. Överläggningen var härmed avslutad. 5 protokoll 1988/89:21 -22 Prot.1988/89:21 39 § Svar på fråga 1988/89:138 om TV-sändningarna frånishockey-VM 10november 1988 har frågat mig vilka åtgärder jag ämnar vidta, så attockså kan sända matcher från . 1989års världsmästerskap i ishockey skall äga rum i . Bakgrunden tillfrågan är att Europeiska radiounionen (EBU), som är ett samarbetsorgan för deeuropeiska radio- och TV-företag som står i allmähetens tjänst, inte har fåttTV-rättigheterna för de skandinaviska länderna till detta evenemang.TV-rätfigheterna har i stället erbjudits företaget , dvs. Fråganär ännu inte definitivt avgjord. Diskussioner förs mellan Televisionoch Scansat. Detankommer inte på mig att som företrädare för regeringen gå in i ett enskiltärende som detta, men jag tycker det är mycket beklagligt om den bredaallmänheten förhindras att ta del av intressanta evenemang genom radion ochtelevisionen. Jag kommer därför att följa utveckHngen noga. AnL 150 (): Jag tackarför svaret på min fråga. Fråganhar ställts därför att det har utbrufit ett stort missnöje över att hartagit över sändningen från världsmästerskapen i ishockey i . Detskedda uppfattas som att kapaciteten inom svensk television inte har varittillräckligt stark för att man skall kunna hävda sig förhandlingsmässigt.MöjUgen har man för små resurser för att kunna tävla med de TV-företag som idetta fall är sponsrade av svenska firmor. 1 så fall är det mycket illa, förnog skall väl svensk television ha kapacitet att både ekonomiskt ochförhandlingsmässigt klara av en sak av denna dimension. Fråganställdes inte av idrottsliga skäl utan därför att jag tror att utvecklingen isamband med världsmästerskapet i ishockey i vår kan leda fill att mångakommuner som har satsat oerhört mycket på idrottens utveckling -påmotionshallar, idrottshallar och ishockeyhallar; jag vet exempelvis att Sverigetotalt sett har fler ishockeyhallar än hela - kan bestämma sigför att införa restriktioner och göra helt nya bedömningar. Nuser jag att har skrivit att han kommer att följa utvecklingennoga. Kan man härav läsa ut att statsrådet möjligen tänker sig att göra ettaktivt ingripande, om så skulle erfordras? Överläggningenvar härmed avslutad. 40 § Svar på fråga 1988/89:170 om AnL 151 Statsrådet : i har frågat mig om jagär beredd att föreslå förändringar avseende televisionens monopol. Bakgrunden till frågan är att ledningen för SverigesTelevisions Kanal har beslutat att upphöra med sändningarna av denamerikanska serien efter det att det förstaavsnittet sänts. Enligt frågeställaren anser många att det förhållandet attsändningarna upphör, efter det att en serie har börjat sändas, har samband medatt en monopolsituation råder för televisionen i . Enligt radiolagen (1966:755) avgör varje programföretagensamt vad som skall förekomma i rundradiosändning. Ansvaret för vad som sändsoch inte sänds i televisionen åvilar alltså resp. programföretag.