prot · GC0986 · 1988-12-31 00:00:00 — Dåliga varor hör inte hemma på den svenska marknaden,framför allt inte i barns och ungdomars värld. Ökad information till föräldrarkan öka medvetenheten hos berörda personer och måste kunna leda till ensanering av utbudet av framför allt data- och TV-spel med väldsinslag. instämmer därför i kravet om att ge regeringentill känna vad ulskotlet anser och att det skall ankomma pä regeringen attnärmare överväga vilka åtgärder som skall vidtas för att öka informationen pådetta område. Med det anförda yrkar jag bifall till dereservationer där finns med och i övrigt till utskottetshemställan. 4MARTIN (): Konsumentpolitiken bör enligt skapaförutsättningar för enskilda konsumenter att medvetet och effektivt kunnahushälla med resurserna och kritiskt kunna välja bland utbudet av varor ochtjänster. Konsumentpolitiken betyder därför synnerligen mycket för de enskildahushållens ekonomi. Kunniga och medvetna konsumenter kan även genom att ställakrav på produkters tillverkningsmetoder och innehåll påverka tillverkare ochproducenter. Konsumenterna kan därigenom bl.a. bidra till att miljöriktigareprodukter framställs. Vad medvetna konsumenters efterfrågan kan betyda förtillverkningsmetoder och produktutbud är den mycket snabba övergången tillefterfrågan på oblekt papper elt bra exempel pä. Utbildningen i konsumentkunskap är synnerligen viktig föratt de som tillhör den unga generationen skall få tillräckliga kunskaper föratt som framtidens konsumenter kunna bidra till en bäde ekonomisk ochiniljöriktig utveckling. har därför i olika sammanhang krävt attutbildningen i konsumentkunskap skall vara omfattande i värtutbildningssystem. Det har också gällt bevarande av såväl konsumentteknisklinje på gymnasiet som lanthushållsskolorna. Då det var fråga om att informerakonsumenterna betydde hemkonsulenterna på länsnivå mycket. Vi motsatte ossdärför indragning av denna värdefulla verksamhet. När det gäller konsumenternas möjlighet att hävda sinarättigheter och fä ersättning för skador och förluster betyder denkonsumentpolitiska lagstiftningen och olika skadeståndsregler mycket.Centerparfiet har inom det området bl.a. krävt att skyddet för den enskildeskall vara lika starkt när motparten är myndigheter och offentlig verksamhetsom när motparten är privat näringsverksamhet. Efter det att socialdemokraternai många är har avslagit dessa krav synes nu regeringen ha insett att åtminstonevissa reformer fordras. Justitieministern skall ju redovisaregeringens överväganden efter alla avslag i , senast . Eftersom de båda föregående talarna har redovisat nägot avsina resp. partiers grundläggande samhällssyn, vill jag framföra nägra avcenterns principiella synpunkter med avseende pä samhällsutveckling och konsumentpolitik. I arbetar vi för ett decentraliserat samhälle meden rättvis fördelning av landets resurser och spridning av boende,arbetstillfällen och service. Vi arbetar för ett samhälle med fri konkurrensoch valfrihet. Därför arbetar vi för ett samhälle med marknadsekonomi som skallta sociala och miljömässiga hänsyn. Ett sådant samhälle är enligt ocksäden bästa grunden för en bra konsumentpolitik. I det betänkande frän lagutskottet som vi nu har att taställning till behandlas dels anslag till , marknadsdomstolenoch , dels 27 motioner, varav 3 frän . Jagavser att främst uppehålla mig vid de spörsmål som tas upp i de tre centermotionerna,men jag vill även ta upp några andra frågor. I vad gäller anslagen till de nämnda myndigheterna villjag erinra om vikten av att det i budgetpropositionen ges en rättvisredovisning av resp. myndighets anslagsframställning, så att vi riksdagsledamöterkan göra jämförelsermellan myndigheternas framställningar och vad regeringen föreslär. När det gäller hade nämnden -vilket dock inte kan utläsas av budgetpropositionen - begärt anslag förprövning av fastighetsmäklartvister. Oberoende av om detta krav bordefillgodoses eller inte har vi i utskottet enhälligt i anledning av detinträffade understrukit vikten av att det i budgetpropositionen lämnas allauppgifter som erfordras för bedömningen av anslagsframställningarna. En av de grundläggande förutsättningarna för att enkonsument skall kunna göra sakliga bedömningar vid inköp är information om delsvarans pris, dels varans innehåll och lämplighet att använda i olikasituafioner. Frågan om prismärkning av varor har behandlats fleragånger av . Handelns datorisering får inte leda till attprisinformationen försämras. Konsumenterna skall ha rätt att ställa krav påtydlig prismärkning, direkt på varan eller på hyllkanten. De brister som nuförekommer måste undanröjas genom påverkan, självsanering och frivilligaöverenskommelser inom branschen. Med hänsyn till vikten frän konsumentpolitisksynpunkt av tydlig prismärkning har vi från sida ställt oss bakomreservation 5 i vilken yrkas pä ett tillkännagivande till regeringen om viktenav att ges i uppdrag att på nytt ta upp prismärkningsfrågornamed handelns representanter för att söka åstadkomma bättre prismärkning. Extrapriserna är en annan fråga som behandlas ibetänkandet. Även har det nämligen väckts en motion om detta. hadeutskottet att behandla dels en socialdemokratisk motion med krav pålagstiftning mot extrapriser, dels tvä folkpartimotioner med krav på ettriksdagsuttalande mot inskränkning i rätten att tillämpa extrapriser. Somframgår av det särskilda yttrande som vi centerpartister har fogat tillbetänkandet anser vi inom att , i avvaktan pä frågans vidareprövning, inte nu har anledning att göra något uttalande i frågan. Vi betonaremellertid att vi inte kommer att godta en lagstiftning som skulle innebära ettförbud mot extrapriser, eftersom vi ser systemet med extrapriser som ettacceptabelt konkurrensmedel. påpekar vi att vi anser det närmastsjälvklart att "avarter" inom extraprissystemet måste motverkas bådegenom åtgärder av branschen och genom myndigheternas medverkan. Jag vill , herr talman, övergå frän pris- tillproduktinformationen. Produktinformationen är ju en annan viktig förutsättningför att konsumenterna skall kunna göra bedömningar inför ett köp. 1 encentermotion har vi tagit upp frågan om information om livsmedlens innehåll ochanvändbarhet. uppgift är bl.a. att "utföra eller låtautföra undersökningar av olika varor, tjänster och andra nyttigheter" och"att informera konsumenterna om för dem väsentliga fakta ochförhållanden". Men detta gäller inte livsmedel, trots att livsmedlen bådeväger tungt i en familjs budget och mer än nägot annat torde ha betydelse förmänniskors hälsa. Frän centerhäll begärde vi att isamråd med livsmedelsverket skulle påbörja ett konsumentinformationsarbete pålivsmedelsområdet med inriktning dels på ursprungsmärkning, dels päinnehålls-deklarationer, dels också på information om användningsområde, ocheventuella begränsningar därav. Motionen avslogs då, varför vi har återkom- Konsumen tpolitiska frågorm.m. mit medmotsvarande krav . Vi anser att det bör vara en rättighet att få kännedomom livsmedlens verkliga innehåll och ursprungsland, och även om deras lämplighet.Exempelvis är det för allergiker viktigt att få information om kött kaninnehålla antibiotikarester. Det kan vidare vara viktigt för konsumenterna attfä information om huruvida visst kött bör konsumeras först efter upphettning.Inte heller är det oväsentligt för konsumenterna att få kännedom om huruvidalivsmedel innehåller tungmetaller, liksom restsubstanser av tillväxthormoner.Vi anser att , pä samma sätt som verket har att informera omandra varors lämplighet, innehåll och användningsområden, bör ha vissaskyldigheter även när det gäller livsmedel. Som jag har framhållitbetyder livsmedlen synnerligen mycket för människors hälsa och hushållensekonomi. vill jag betona atl är det organ som har denbästa kunskapen om hur information skall lämnas. I en annan centermotion tas frågan upp om vikten avvarudeklaration om produkter som innehåller miljöfarliga ämnen. Motionärernakonstaterar alt det pä marknaden finns en stor mängd varor, som trots att de kanmisstänkas innehålla miljöskadliga ämnen inte är försedda med varudeklaration.Detta gäller trots att miljöintresset bland enskilda har ökat markant. Imotionen tas upp frågor om både uppgifter av betydelse för allergikänsligakonsumenter och uppgifter om vilka t.ex. tvätt-, disk- och rengöringsmedel somman bör använda för att minska de miljöfarliga utsläppen. Från sidaanser vi det angeläget bäde frän allmän miljösynpunkt och för den enskilde attallmänheten får tillgång till information i form av varudeklaration ommiljöskadliga ämnen i olika produkter. Vi har följt upp motionen medreservation 12 i betänkandet. Frågan om åtgärder mot försäljning avvåldsleksaker har i är, liksom tidigare är, föranlett flera motioner, bl.a. enfrän . Jag vill uttycka min tillfredsställelse över att vi ilagutskottet stär eniga bakom en kraftfull skrivning, där vi framhåller, att ominte överenskommelser om erforderliga åtgärder kan uppnås genom förhandlingarmellan barnmiljörådet och branschen, återstår endastlagstiftningsalternativet. Med anledning av centermofionen framhåller videssutom det ansvar den icke organiserade handeln mäste ta, ombranschorganisationerna förbinder sig att inte saluföra våldsleksaker och data-och TV-spel med markanta väldsinslag. Jag hoppas verkligen att utskottets tveklösa skrivningskall leda till att väldsleksaker och dataspel med våldsförhärligande inslagskall komma bort ifrån marknaden, så att barn och ungdom slipper utsättas fördessa leksakers och spels negativa påverkan på värderingar om vad som är rättoch orätt i relationerna mellan människor. Med detta yrkar jag bifall tillreservationerna 3, 5, 9, 10, 12 och 13 och i övrigt till utskottets hemställan. 5ELISABETH (vpk): För tre är sedan, vären 1986, fattaderiksdagen beslut, som bl.a. innebar att den kommunala konsumentverksamhetenskulle ges hög prioritet inom konsumentpolitiken. Konsumentpolitisk verksamhetskulle inrättas i alla kommuner, och de lokala konsumentmyndigheternas arbets- uppgifteroch myndigheternas samarbete med andra intressenter skulle ges störreomfattning. Även pä annat sätt betonades hur viktigt det är med lokalkonsumentvägledning. har tre är gått, och trots alla dessa vackrautfästelser och målsättningar är vi längt ifrän att ha konsumentvägledningöverallt i landet. Skillnaderna mellan olika kommuner är mycket stora. I någraär konsumentvägledningen väl utbyggd, med kunniga och välutbildadeinformatörer, som stär till kommuninvånarnas tjänst. Där är den lättillgängligoch har öppettider som passar konsumenterna. 1 andra kommuner kan"konsumentvägledningen" bestå i att en redan hårt belastadsocialsekreterare fält som extra arbetsuppgift att ocksä fungera somkonsumentvägledare. 1 några kommuner finns det över huvud taget ingenkonsumentvägledning alls. Det här är naturligtvis orättvisor och skillnader somdrabbar konsumenterna. Orättvisorna kommer att bestå så längekonsumentpolitiken inte är en obligatorisk uppgift för kommunerna. Vpk:sförslag om lagstadgad konsumentvägledning är det enda sättet attgarantera alla människor, oavsett var de bor här i landet, tillgång tillkvalificerad konsumentvägledning. Otvivelaktigt behövs detta. Det är mycket länge sedanmarknadens parter - köpare och säljare, eller konsument och producent - hadeett jämnstarkt och likvärdigt förhällande. Jag vill påstå att det nu är regelatt konsumenterna befinner sig i underläge i denna maktkamp. Dagens varu- ochtjänstemarknad är mycket komplicerad, och den kräver både specialkunskaper ochtid av konsumenterna för att de skall ha en chans att tränga igenom den djungelsom råder på mänga områden. Vi är mänga som varken har kunskaperna, tiden ellerde praktiska möjligheterna att kunna avgöra om det vi vill köpa är det rättaeller det vettigaste köpet. Våra val försväras ocksä av allt skickligare ochintensivare marknadsföring och reklam. Det är anmärkningsvärt att somliga anseratt vi inte har råd med konsumentvägledning men inte ifrågasätter de enormasummor som omsätts just på marknadsföring och reklam. En aldrig så väl utbyggdkonsumentvägledning skulle bara kosta en bråkdel av vad reklamen ochmarknadsföringen kostar. Uppgifterna för konsumentvägledarna är alltså många. Deskall kunna tillhandahälla vägledning åt enskilda konsumenter, ge allmäninformation i konsumentfrågor samt kontrollera och följa upp hur konsument- ochmarknadsföringslagar efterlevs av näringsidkare i kommunerna. Jag vill därför yrka bifall till vpk:s motion omobligatorisk konsumentvägledning. Lagstiftning som syftar till stöd eller skydd förkonsumenterna behövs så länge vinstmaximering är ett måste för producenter ochsäljare. Frivilliga överenskommelser är otillräckliga. Mycket ofta följs deinte. och ibland är de omöjliga att åstadkomma. Tyvärr har vi sett alltförmänga exempel på detta. Ett flagrant exempel är de överenskommelser som 1979träffades mellan barnmiljörådet och leksaksbranschen om krigsleksaker. Syftetmed överenskommelsen var att begränsa leksaker med utpräglat väldssyfte, menleksaksimportörerna och tillverkarna hittade snart på nya sätt att kringgåöverens- kommelsenssyfte, genom att introducera nya typer av väldsleksaker och spel. De här nya, väldsinriktade leksakerna, som sedan några årfinns på marknaden, exempelvis de som skildrar rymdkrig, omfattas inte avöverenskommelsens bokstav. Tvärtom har väldsinslagen i leksakerna och spelenblivit allt grövre. Tortyr och människoförakt ingår som självklara ochhuvudsakliga moment i många av dem. De trivialiserar döden. De förmedlar en råoch förvriden livsstil. Barn utsätts ständigt för aggressioner, förtryck och hot.Genom lek kan barnen bearbeta sina upplevelser och erfarenheter och forma sinverklighet. Men att sätta sädana här våldsleksaker i deras händer är i sig enaggressiv handling mot barnen, ett ytterligare sätt att förgripa sig mot dem.Det borde inte vara tillåtet, liksom det inte heller är tillåtet att aga barn. Våldsutvecklingen bland barn och ungdomar måste motverkasmed olika metoder. Det finns inga enkla, formella lösningar för att förhindraen oönskad våldsutveckling, men en åtgärd bland flera är att stoppa marknadsföringen,importen och den inhemska tillverkningen av sädana leksaker och spel där detråa våldet är huvudsaken, som trivialiserar dödande och krig och som skapar nyaaggressioner hos barnen. har ett enigt utskott givit leksaksbranschen en sistachans till frivillig överenskommelse. Kan inte en uppgörelse komma till ståndoch leksaksmarknaden saneras , återstår endast lagstiftning somdirekt förbjuder försäljning av leksaker och spel som bygger på våld. När det gäller frågan om könsdiskriminerande reklam ärtiden nu verkligen mogen för lagstiftning. Trots kvinnokamp ochjämställdhetslag, trots arbetsmarknadsavtal och opinionsbildande arbete, trotsforskning och utbildning, gär utvecklingen mot verklig jämställdhet långsamt.Den könsdiskriminerande reklamen florerar som aldrig förr och bidrar till attunderminera de jämställdhelsmål som samhället faktiskt har beslutat om. Vi i vpk tror inte längre att det går att talareklammakarna till rätta och på det sättet få bort denna typ av reklam. Mednuvarande marknadsföringslag finns det inte möjlighet att komma åt ens de mestkränkande exemplen. Vi kräver därför en ändring eller ett tillägg imarknadsföringslagen så att könsdiskriminerande reklam förbjuds. Det här är en viktig kvinnofråga. Det finns inte enkvinnoorganisation i detta land som inte i skarpa ordalag har uttalat sig motkönsdiskrimineringen i reklamen. Jag vill verkligen uppmana alla riksdagensledamöter, kvinnor såväl som män, att se det här ur ett kvinnoperspektiv såsomen viktig jämställdhetsfråga och kvinnofråga som är överordnadparfitillhörighet och rösta för reservation 14, där vi kräver lagstiftning motkönsdiskriminerande reklam. Avslutningsvis vill jag, herr talman, säga några ord omprismärkning. har olika rekommendationer prövats som systemafiskt harkringgåtts av handeln. Vi i vpk anser att dessa frågor är sä viktiga att detinte gär att komma till rätta med dem genom att lappa ett ofärdigt system. Härbehövs klara och entydiga regler, som utgår från konsumenternas behov. Därför noterar vi med tillfredsställelse attkonsumentministern efter ett förslag frän vpk har inlemmat dessa frågor iutredningen om konkurrensför- hållandena.Vi ser fram mot att frågan kommer att få en bred lösning efter del Prot.1988/89:86 att utredningen har avslutat sitt arbete. Med detta, herr talman, vill jagyrka bifall till reservationerna 2, 4 och 14 och i övrigt till utskottetshemställan. 6ELISABET (): Det är viktigt med en stark konsument. Dethar varit grunden för näringslivet i och för konkurrensen.Det är vad de liberala teoretikerna säger, men vi vet att konsumenten i dagblir alltmer oskyddad och behöver hjälp för att kunna välja ordentligt påmarknaden. Anpassningen till EG är inte bra för konsumenten, ochkonsumentskyddet behöver förstärkas av denna anledning. har en verksamhet som till stor del är inriktad på hushållsekonomin medbudgeträd-givning och skuldsanering, vilket är viktigt för många enskilda. Vihar en lag om produktsäkerhet som är alltför begränsad. Man kan bara ingripa omdet är fara för människors liv och hälsa, men inte vid fara för miljön och vidmindre skador pä människor. Det talas i lagen om bevakning av företagensmarknadsföring, men det skall huvudsakligen företas genom egna åtgärder. Allt detta är bra, och vi vill inte minska pä nägot vadgäller konsumentskyddet. Vi vill i stället öka konsumenternas kunskap och fåen starkare konsument. En konsument som verkligen är kunnig och medveten är denkonsument som har den största maklen på marknaden. Det har vi sett genom denrevolution som ägt rum när det gäller pappersvarorna päbutikernas hyllor. Konsumentens krav har förmått tillverkare och säljare att tafram oblekt och miljövänligt papper i en utsträckning som vi knappt trodde varamöjlig . Det finns tolv kommuner kvar som inte harkonsumentrådgivning. Frågan är om man skall tvinga dessa kommuner med hjälp avlagstiftning. Detta är en fräga som vi har diskuterat inom , och vihar delade uppfattningar. De flesta av oss tror dock inle att en lagstiftning skullefä en riktigt bra effekt när det gäller dessa kommuner. Det har visat sig attsådant intefungerat särskilt bra när den politiska viljan inte är så stark. Vihoppasatt väljarna i dessa kommuner skall tvinga sina politiker lill att påfrivillig väg inrätta en konsumentupplysning. En mycket viktig del av konsumentupplysningen ärinformationen om miljöfarliga produker och effekterna pä miljön.Konsumentverkets riktlinjer är inte tillräckligt bra när det gäller detta. Vi imiljöparfiet kommer längre fram att återkomma med förslag till förbättringar päden punkten. Men det finns förbättringar som kan göras.Konsumentverket kan samarbeta med livsmedelsverket när det gäller informationom livsmedel och deras innehåll. ligger inte denna uppgift päkonsumentverket, men det finns där utbyggda kanaler och en organisafion somskulle fungera. Vi ansluter oss därför till förslag om att riksdagenskall ge regeringen till känna att ett samarbete mellan ochlivsmedelsverket bör komma till ständ. Ett annat problem som konsumenterna har i affären ärprismärkningen. Det finns regler i marknadsföringslagen, det finns domar fränmarknadsdomstolen, och har utfärdat riktlinjer till handelnsom 2 protokoU 1988/89:86 handelnhar gått med pä. Ändå märker vi att prismärkningen blir sämre och sämre iaffärerna. Detta kommer i kölvattnet efter införandet av streckkodsmärkningenav produkter. Regeringen har förutskickat en utredning omkonkurrensbegränsning som skall ta upp bl.a. denna fräga, och vi fär se vad denkommer fram till. Men i väntan på den utredningen är det mycket viktigt attkonsumentverket intensifierar sina ansträngningar för att fä handeln att klartoch tydligt prismärka varor. Det är ett grundläggande krav att konsumenten skall kunnase vad varan kostar utan att behöva stå och leta, och att konsumenten skall kunnaräkna ihop vad varorna i korgen kostar när man skall gä fram till kassan. Manskall kunna jämföra priserna i olika affärer. Vi i de gröna villdärför att försöker fä handeln att rätta sig efter dessariktlinjer. Om handeln inte gör detta, fär vi ta ställning till frågan omlagstiftning efter det att regeringen kommer med sin utredning omkonkurrensbegränsning. När man gär in i affärer ställer man sig mycket ofta dessafrågor: Vad är detta egentligen? Vad skall det användas till? Var är det gjort?Vilket land kommer det ifrån? Vilket företag är det som gjort den här varan,ärdet fråga om en multijätte eller en liten tillverkare? Jag själv väljermycket gärna varor frän en mindre tillverkare, vare sig det gäller bröd, öl, klädereller nägot annat. Det är i många fall viktigt att veta när varan är produceradoch med vilken produktionsmetod. Det är inte bara när det gäller livsmedel somdetta kan vara intressant. Denna märkning behövs ur konsumentsynpunkt. Det finnsvissa förslag och utredningar som pekar åt det hållet, men vi vill att dettaarbete skall skyndas på och att skall ge regeringen detta till känna. Ett annat problem inom handeln är massförpackningarna. Omman skall köpa möbeltassar, skruvar och pennor måste man mycket ofta köpa dessai plastpåsar. Detta är dels fräga om resursslöseri, dels blir man mänga gångertvungen att köpa mer än vad man vill ha. Jag är medveten om att det ibland ärnödvändigt att dagligvaruhandeln, för att t.ex. kunna tillhandahålla skruvar,förpackar mänga pä en gång för att lätt kunna sälja och lagerhälla varorna. Mendelta har blivit alltför vanligt, och konsumenten blir bunden av del. Vi villdärför att det skall ingå i uppdraget till den utredning som skalltillsättas om konkurrensförhållandena att se på problemet med massförpackningarnaoch hur de inverkar på konkurrensförhållandena. Sedan kommer vi till reklamen, som är ett kapitel för sig.Vi i talar mycket gärna om köpfrid. Man skall inte tvingas atthela tiden motta en mängd köpbudskap. Jag skall berätta om en resa som jag för nägra är sedangjorde och som gav mig en tankeställare. Min man och jag åkte genomÖsttyskland. Det var i mänga stycken en förfärande upplevelse. Pä åkrarna fannsdet inte utsäde, det var inte dränerat och det var dåligt med varor ibutikerna. Det var oläckt att se hur man pä det hotell vi bodde pä försökteefterlikna nägot slags västeuropeisk lyx. kom vi på kvällentill , där man hade börjat restaurera gamla byggnader. Vi fick enmycket skön kväll, och vi åt på ett trevligt ställe. Det var lugnt, det varklass pä det, och det kändes mycket skönt. föremidnatt åkte vi genom Checkpoint till västsidan och möttes avett bedövande reklamutbud. Det gjordes först och främst en massa hatpropagandamot denna fruktansvärda mur. Att man gjorde kommers av den fruktansvärdatragedi som denna mur innebär var ruskigt. Det fanns flammande neonskyltaröverallt och ljudliga köpbudskap. Jag upplevde här kontrasten starkt, och jagkände att denna påträngande reklam var en nedsmutsning av milt sinne som jaginte vill utsätta mig för. kände jag att jag inte heller ville ha detsamhällssystem som fanns pä andra sidan gränsen. Detta utgör en del av detankar jag har inom . Man måste kunna kombinera den frid frånpåträngande köpbudskap som jag kände i öst med den till vissa delar fungerandeekonomi som vi har i väst. Men jag ser reklamen som ett hinder för enfungerande ekonomi. Den uppmuntrar till en konsumtionsökning, som har blivittill ett självändamål och som inte fyller ett vettigt mänskligt behov. Vi måsteleta efter former för atl minska reklamen. Man fär inte missgynna de små företagen- gärna de stora, sä att de små får bättre förutsättningar. Man fär inte hellerinskränka yttrandefriheten på väsentliga punkter. Där letar vi alltså efterformer. Man kan börja med förslaget i vär reservation som gäller en begränsningav den direktreklam som väller in i våra brevlådor. Sådan reklam kan jämförasmed hemfridsbrott, och vi vill att regeringen lägger fram ett förslag ombegränsning av direktreklamen.