prot · GC0913 · 1988-12-31 00:00:00 — Alternativet är att samma hyresgäst får bostadsbidrag. Notera då attde nya material man installerar i gamla lägenheter ofta har sämre kvalitet ochkortare livstid än de gamla. Detta leder i sin fur fill att bostaden får sämrekvalitet, både maferieUf och i frivselhänseende, om hyresgästen infe kunnatvälja bort ombyggnaden. En naturlig följd blir framfida ökat behov avreparationer osv. Det enda defta leder fill är, som vi i ser det,en accelererande kostnadsökning - i spiral - och illusoriska siffror om ökadfillväxt, genom höjning av bruttonationalprodukten, som med dagens ekonomiskasynsätt felakfigt tolkas som höjd levnadsstandard. När det gäller boendekostnader anser vi i degröna atf bidragsgivaren infe skall styra användningen av bidraget. Därför villvi byta ut bostadsbidraget mot ett basfillägg. Bastilläggef skall baseras påinkomst och antal barn och torde väl även i fortsättningen användas sombostadskostnadstäckande tillägg där boendekostnaderna är höga - dvs, itätorterna och storstäderna. Men den som har låg boendekostnad, exempelvis iglesbygden, där man i stället har höga resekostnader, kan då också få ettfillskott i hushållskassan och möjligheten atf med detta bidrag täcka sinahögre resekostnader. Alla som bor i glesbygden åläggs - viaskattsedeln - sten på bördan, eftersom de får hjälpa fill att finansiera dehöga boendekostnaderna i storstäderna till förmån för dem som har flyttat dit.Glesbygdsborna drabbas samfidigt av risken aff förlora såväl sin lokala,kommunala som kommersiella service, eftersom underlaget krymper. Trots den omfattande utlokaliseringen av statliga verk ochmyndigheter - med alla kostnader och resurser som lades ned på det- och trots det regionalastödet blir koncentrationen till storstäderna allt större. Här, i och runtStockholm och kanske framför allt mellan och , märks detta iallra högsta grad. Söder om har man hitfills klarat sig ganska bra. Denna koncentration av företag fill hotaremellerfid aff leda till asfaltering och exploatering av de grönytor som ännufinns kvar, och som har blivit allt viktigare. närförorfer, somfortfarande har en acceptabel boendemiljö, hotas av att få parkmarken bebyggd.Dessa ytterst välplanerade stadsdelar, med förträfflig balans mellanbostadshus, nafur-och parkmark, affärer och annan service, hotas nu aff heltförstöras på grund av trycket pä bostadsmarknaden, som i sin tur är resultatetav aft arbetsmarknaden här är överhettad. Dessutom hotas även större "lungor" ochrekreationsområden i området aft asfalteras eller bebyggas, Eft praktexempel ärdet unika Hansta som rimligen borde göras fill naturreservat, eftersomriksintressanta naturvärden annars skulle försvinna. Vi måste också komma ihåg, herr talman, aft dearbetsplatser som koncentreras till storstäderna alstrar fyra gånger så myckettrafik som bosfäderna gör. Livsmiljön och livsvillkoren förstorstadsbefolkningen försämras pä detta sätt . Det gör ocksåsituationen för glesbygdsbefolkningen av samma skäl, men pä olika sätt. Glesbygdsbefolkningens service försämras kraftigt. Skoloroch annan service hotas av indragning. Storstadsbefolkningenslivsmiljö, blir oacceptabel på grund av överexploatering, trängsel, försämradframkomlighet, dålig luft, buller och stress. Bostadsbristen ökar och ökar.Fortfarande talas det om aft "vi skall bygga bort bostadsbristen".Hur skall vi kunna göra det när alla regler och villkor enbart sfimulerarbyggandet av fler industrier, kontor och andra inrättningar? Nej, herr falman! Vi måste få klart för oss atf det integår att bygga bort bostadsbristen i storstäderna . Det gär inte atf göra detutan att de drabbas av vad jag - med en parallell fill - kallarSong My-effekfen, Song My var, som många av er minns, en by som villerädda. Eftersom motståndaren var starkare mäste man emellertid förstöra byn föratf den inte skulle falla i vad som av amerikanarna ansågs vara fel händer, I storstäderna riskerar invånarna nu att drabbas av attderas miljö helt asfalteras - i den välsignade goda avsikten aff "vi måstebygga bort bostadsbristen". sprids vantrivsel, och pressen påinvånarna ökar. Kriminalitet och sociala problem ökar i takt med aff fiden ochkraften för omsorg om varandra krymper. Även här får vi, vill jag påstå, enicke önskad tillväxt på grund av verkningslös regionalpolitik ochbostadspolitik. Särskilt utsatta är - som vanligt - barn, ungdomar, gamla ochandra mindre starka grupper. I saneras 1 200-1 500 små billiga lägenheterbort genom sammanslagning, konforisering och rivning. För att det skullebli bättre balans mellan bostadsbyggande och konforsbyggande i Stockholminfördes vad en del kallar "idiofstopp" för konforsbyggande iStockholm. Trots detta måste vi tyvärr konstatera att hundratusentalskvadratmeter konforsyta även nu håller på atf byggas i centrala delar avStockholms stad. Vi harexempelvis med kringyta på 124 000 m för företag av olika slag. Den ytanmotsvarar 3 000 eller 4 000 enmmslägenheter, som skulle kunna gå fill deungdomar som hopar sig i bostadskön i . Vid bygger nya kontor, hotelloch konferenslokaler. Dess tidigare lokaler på 3 000 m' vid blir infe ens de några bosfäder ät den behövandesjukvårdspersonalen som vänligen flyttar hit för atf hjälpa fill att fylla allavakanta tjänster på våra sjukhus och andra vårdinrättningar. Nej, det blir nyakontor! Alltså fler kontor igen. Vid Centralen ligger norra . Byggs här bostäder då, månntro? Nej, det blir ytterligarefler kontor Och bussterminal. Men varför - om nu kontoren behöver flyttas tillnya lokaler - görs inte gamla kontor till bostäder? Har vi infe kunnandet? Harvi inte materialen? Har vi infe pengarna? Eller har vi inte kommit pä aft detgår? Jag, herr talman, är rädd aff det är viljan som saknas. Nej, bostadsbristenkan inte byggas bort. Den kan bara planeras bort - omfördelas bort -inombefintlig bebyggelse! Vi måste från och med nu ändra lånevillkoren och reglernaför byggandet. Svensk byggnorm håller på aff omarbetas och då behövs ocksåframsynta krav för ett resursbevarande och energieffekfivt samhälle. Vi har från rekordåren på 60-falet - när man försöktebygga bort bostadsbristen förra gången, genom det s.k. miljonprogrammet-en rads.k. sjuka hus som vållar mycket lidande och éxträ kostnader för mängamänniskor . Detta får inte hända igen. Vi får inte heller förstöra utomhusmiljön eller asfalteranaturmarken nära bostäderna. Både unga och gamla behöver den för sin fysiskaoch mentala hälsa. Man skall kunna bo och leva i hela och även icentrala delar av storstäderna utan atf bli sjuk av dålig miljö. Det måstedärför löna sig aft varsamt rusta upp och bevara äldre bebyggelse. Vi måste anpassa vårt bostadsbestånd till kunskapen ommorgondagens krav och vetskapen om ekosystemets ramar. Detta är en utmaning somvi i miljöparfiet gärna tar oss an, tillsammans med samhällets alla krafter. Nya hus skall anpassas för förnybara el- och värmekällor.Det måste äntligen bli stopp för installation av direktverkande el vidbostadsbyggandet. Möjlighet atf använda biologiska bränslen behövs i beredskapi alla hus, liksom utrymmen för källsortering av sopor. Placering av husen såatt vind och sol gynnar energisparande skall tas med i planeringen och ävenallehanda experimenfbyggnader måste prövas för vidareutveckling av framtidensbostadsbyggande. Det finns redan nu - trots hårt, konservativt motstånd ikommunerna -flera s.k. ekobyar i landet. Jag kan exempelvis nämna i Lundskommun och Tuggelite i . På dessa ställen har envisa miljövänner isocial gemenskap visat hur man kan bygga och bo - med brukarinflytande ochfördelning av gemensamma arbetsuppgifter - med gemensammadaghem och gäsfufrymmen, klubbrum osv. - byar som infeproducerar avfall, där återanvändningen safts i system - byar med socialgemenskap och trygghet för dem som bor där. Detta,herr talman, är början till morgondagens sarnhälle, den anpassning tillnaturens lagar som vi både kan och måste göra och som vi kommer att finna geross inte lägre levnadsstandard, utan kraftigt höjd livskvalitet och ett gottsamvete för att vi inte gör av med mer resurser än vad vi behöver och för attvi lämnar ifrån oss ett samhälle till våra barn och barnbarn som vi kan varastolta över. 8 SYLVIAPETTERSSON (s): Låt mig i denhär allmänpolitiska debattens sista timme få ägna åt kulturen ochsamtidigt något beklaga aft det till synes stora intresset för de här frågornaunder valrörelsen inte har hålUf i sig hos övriga partier så pass att man haransett sig behöva fortsätta aff föra den här debatten . Kulturenhar länge haft svårt att få en plats på den polifiska dagordningen som svararmot dess betydelse. Men det har börjat ändra sig. Under de allra senaste årenhar positionerna flyttats fram. Vi har fått nya museer, teatrar och orkestrarrunt om i landet, och en bred amatörverksamhef har utvecklat sig inomfolkrörelser och föreningar. Lägg därtill den ungdomliga musikrörelsen, demånga körerna och arbetarspelen. Alltdetta ser vi som tecken på en mycket glädjande utveckling, eftersom kulturenberikar människan, ger henne överblick, ökar förståelsen mellan då och ochhjälper henne att skaffa sig redskap atf forma framfiden. avslutade valrörelsen kom kulturfrågorna bättre till sin rätt äntidigare - bl.a. gavs de i det socialdemokratiska valmanifestef en egen rubrik.Det innebär att vi under den kommande valperioden kommer att prioriterakulturfrågorna. Och det kan vi göra därför atf vi känner stödet från allt flersom engagerat sig i kulturpolitiken. Vitolkar valresultatet så aft vi har fått stöd för vårt förslag aft underkommande treårsperiod förstärka den statliga kulfurbudgeten med 300 milj. kr.Det, herr talman, är den största satsning som någonsin gjorts på en gång påkulturen i , Främst på fyra områdenskall resurserna användas: för att främja förnyelse och utveckling, särskiltnär det gäller barn- och ungdomskulturen, för att engagera fler människor, för att sprida kulturen i hela landet samt för att förbättra konstnärernas arbetsvillkor. Vi skall försätta med att förbättra och utveckladet kulfursföd som har formats . Men eftersomvi är övertygade om att kulturens kraft är verksam inte bara i samband medlivefs fesfliga fillfällen utan också i människors vardag, vill vi mer änhittills inrikta oss på aft söka vägar och verktyg för aff forma enkulturpoUtik med möjlighet för människor att utöva kultur mer än att konsumera. Härskulle jag vilja peka på två områden som är särskilt vikfiga: dels kulfur iarbetslivet, dels studieförbundens kulturverksamhet. På båda dessa områden hardet nämligen visat sig att man lyckats nå grupper som inte i rimligomfattning fått del av samhällets satsningar på kulturområdet. Socialdemokratinskultursyn bygger på grundtanken att kulturell jämlikhet är Uka angelägen somekonomisk och social jämlikhet. De växande förväntningarna på kulturområdetmåste därför enligt vår uppfattning mötas genom att fler engageras och fårkänna ansvar för kulturlivets utveckling. Därförinnebär vår satsning på kulturområdet också att fler människor uppmuntras attta det första steget. Så förunderligt väl fungerar det ju i de flesta fall attden som en gång börjat läsa böcker fortsätter med det - ofta hela livet. Ochden som en gång upptäckt den kraft som musiken, teatern och konsten kan ge, kommeratt söka nya upplevelser - ständigt. Påett flertal områden kan åtgärder vidtas för att få fler att medverka. Den bredaamatörverksamheten inom folkrörelser och föreningsliv kan spela en viktig rollför att stimulera fler att ta första steget. Förstasteget kan med fördel tas redan i förskolan. Därför bör barn i förskolan gesrika tillfällen till skapande verksamhet och erbjudas komma i kontakt med ettlevande kulturliv. I det pedagogiska programmet för förskolan får kulturenglädjande nog stort utrymme. återstår att bevaka att kulturen framöver fåren framskjuten plats inom barnomsorgen. Kulturi skolan har hunnit bU ett begrepp och är nu en viktig del i vår kulturpolitik. Detligger ett egenvärde i att vår allmänna skola skall vara så bra att alla villha sina barn där, och vi tror på att kulturen härvidlag kan spela en viktigroll. Människansvardag kommersialiseras alltmer - mot det kan skolan ge barn och ungdomarkulturella motbilder. Besök på museer, konserter och teaterföreställningar samtfilm och konst skall ingå i skolarbetet, från lågstadiet upp genomgymnasieskolan. Skolan bör knyta kulturarbetare fill sig, så att barnen tidigtfår träna sig i eget skapande. Denmycket framgångsrika satsningen på kultur i skolan skall därför fullföljas ochutvecklas. Nya impulser har nått oss utifrån genom TV, film och andra medier samtgenom att många svenskar besöker andra länder - men främst genom de senastedecenniernas invandring. Och det svenska samhället har förändrats. Vidsidan av den svenska kulturen lever i en lång rad andra kulturer.Det är av stor vikt att vi både är medvetna om de kulturella skillnaderna ochvisar respekt för varandras särart. Kulturen är till sin natur internationelloch gränsöverskridande. Många kulturkrockar blir som bekant snart accepteradesom nya "svenska seder". Ensak står fullkomligt klar: Det finns all anledning för oss att även framgentslå vakt om det nya mångkulturella som på så många områden har berikatsgenom de människor som av olika anledningar har sökt sig till vårt land. Mestkonkret kan vår solidaritet komma till uttryck genom samhällets fortsatta stödi olika former- fill invandrarorganisationernas kulturverksamhet, fillUtterafur på invandrarspråk, till hemspråk m.m. Kulturmiljövårdensställning har stärkts under en följd av år. Av särskilt stor betydelse varvårriksdagens beslut, som innebar både förbättrade ekonomiska resurser ochbättre redskap att förverkliga våra ambifioner att skydda och bevara värdefullakulturmiljöer - bebyggelseområden såväl som odlingslandskap.Det finns all anledning aft fortsätta pä den inslagna vägen. Kulturlandskapet har förändrats genom införande av nyametoder i jordbruket, gamla industrimiljöer har fått lämna plats för nya av etthelt annat slag, vårt boende har förändrats och påverkat samhällsstrukturen. Den här snabba förändringen föder behov av förankring ihembygden -och det gäller långt ifrån bara bland dem som bor där de vuxit uppsom barn, det gäller i hög grad även bland människor i storstad, inflyttadefrån andra delar av eller från andra länder. Det kan vara så att det i storstadsområdena, därinflyttningen varit stor, är särskilt viktigt aff främja kunskapen om gångnatider för atf nå ökad gemenskap och hemkänsla i den nya kommunen. Kunskapen om det förflutna kan också vara en förutsättningför aff vi skall kunna bidra fill en bra samhällsutveckling. Om vi infe vetvarför värt samhälle ser uf som det gör, kan vi infe skapa ett bättremorgondagens samhälle. Kulturminnen och fornlämningar kan i den här processenkasta ljus över sammanhangen bakåt i tiden. Vi socialdemokrater har alltså bestämt ossför en satsning pä kulfuren, och vi vill främja kulfur som kan utövas framförsådan som bara konsumeras. Vi vill uppmuntra ett samarbete mellan professionellakulturarbetare och amatörer, för det är i mötet mellan entusiasmen ochkunskapen som det ofta händer spännande saker - eller som har uttrycktdet: Det är pä vägen över bron, inte vid dess fästen, söm paradoxerna möts ochdialogen börjar. Vi vill förstärka statens insatser på en radområden, och vi kommer atf fullfölja arbetet med kulfur i skolan och päarbetsplatserna. Och vi gör det för atf vi tror på kulturens betydelse förutveckUngen av vårt samhälle. Vi tror aff ett vitalt och levande kulturliv gerkraft och framtidstro. Vi tror aff kultur i människors vardagsmiljö kan stärkaoch utveckla den sociala gemenskapen. beskriver sä här de andliga värdenasöverlägsenhet -eller snarare det materiellas tillkortakommanden i livetsvikfiga skeden: Vad befriar människan? Nej, inte är det fingen Prylar ärett satans bann När man vill lyfta vingen Här skulle jagegenfligen sluta mitt anförande. Jag tänker infe starta någon bostadspolitiskdebatt, men som "Stockholmslänare" kan jag infe figa när jag hör JillLindgren beskriva läget i vår gemensamma hembygd. Jag känner infe igen mig. Ute i landet har människor lärt sig att vara stolta översin bygd, och jag vill som Stockholmslänare också kunna säga med stolthet irösten: Jag är Stockholmslänare. Jag bor i en bygd som jag är stoU över. Jag vill rätta en uppgift som lämnade. Deregler-som har införts för bostadsbyggande i främjar intebyggande av industrilokaler. Reglerna är fill för att förhindra att byggande avindustrilokaler tar resurser från bostadsbyggandet. Så ligger det till. 9 ()replik: Jag konstaterar aft industribyggande och kontorsbyggande tyvärr gynnaspå bostadsbyggandets bekostnad hur reglerna än ser uf. Jag utgår frän fakta. Jagär född och uppväxt i . Jag har sett utvecklingen under 44 är,det är så gammal jag är. Jagär också stolt över , och jag vill kunna vara det i fortsättningenockså. Jag vill inte se en utveckling som är desfrukfiv. Det är det målet somjag arbetar för. Vimåste se verkligheten och upptäcka att hur reglerna än ser uf behöver de ändrasför aff vi skall nå de mål som vi har saft upp för oss, nämligen en mer levandestadsmiljö med bostäder och arbetsplatser i balans. Anf.10 () repUk: Det som säger, då hon påstår att hon utgår frän fakta, ärinte riktigt. Hon sade bevisligen aft reglerna gynnar byggande avindustrilokaler, och det är inte rätt. Reglerna gynnar bostadsbyggandet, och reglerna harockså gjort att det på senare är har byggts fler bostäder i åren . 11 ()replik: T.o.m. fastighetsborgarrådet konstaterar att konforiseringensprider sig. Det går tyvärr inte atf återstäUa kontoriserade lägenheter fillbostäder därför att reglerna är sådana som de är. De ansvariga i Stockholmsstad har uppenbarligen problem med detta. Därför måste och regeringenhjälpa till att lösa dessa problem. Detär klart aft den starka inflyttningen också är eft stort problem. Även denmäste vi göra någonting åt. Det kan vi exempelvis göra genom atf sänkaarbetsgivaravgifterna i glesbygden, vilket miljöparfiet föreslår. 12 (): Låt mig förstlivligt instämma i vad flera talare har anfört om behovet aven regionalpolifik och behovet av järnvägskommunikafioner. Sedan vill jag säga någotom vårt försvar. Dengröna vägen syftar till ett humanekologiskt samhälle i fred, men i vårtfredsprogram finns naturligtvis också rikflinjer för hur vi menar att vårt försvarskall byggas upp. Det handlar då om totalförsvar - infe bara militärt försvar.Sverige är värt ett starkt försvar. är det svagt. Totalförsvaretblir aldrig starkare än sin svagaste länk - oberoende av hur många JAS-plan vibygger. Civilsamhällets sårbarhet är den svaga länken. Vihar i stort sett vidmakthållit och tekniskt utvecklat ett militärt försvar medutgångspunkt i och det kalla blockkriget, Samfidigt har vårtsamhälle genom centralisering och storskalig energi- och livsmedelsförsörjningutvecklats till något som är hart när oförsvarligt. Sabotage mot någratransformatorsfationer kan lamslå landet. Hot mot kantvinga oss att avträda ett snabbare än vi vann det. Brist påimporterade drivmedel stoppar livsmedelsfransporter och Vi kommer attkräla i stoftet för den som kan slå på strömmen eller förse oss med dieselolja. Grundläggande är att byggaom samhället i riktning mot: - mångfald i energiförsörjningen - lokal produktion av baslivsmedel och bränsle. Det gröna samhället skall bli försvarligt medhänsyn till kommande generationer men även bli försvarbart mot yttre angreppgenom en kombination av: - beredskap för civilmotstånd. har vi haft försvarsdebatter ochutredningar som mest handlat om det militära försvaret. , överstyrelsen för civil beredskap och många andra ettaktningsvärt arbete, men får de tillräckligt stöd politiskt och massmedialt?Det militära försvaret i det gröna bör ses som en avdelning av eninternationell polis med uppgift att vara fredsbevarande i vår del av världen. Vadkan då hota freden här? Man målar upp hotbilder utifrån alla de rustningar somfinns och motsättningar mellan öst och väst. Kanske har detta ännu någonrelevans , men sannolikt inte - och vi bygger ju försvar förden tiden. Hotbilden då kan vi bara gissa. Kanske är det då folkvandringstidigen, så att många människor börjar vandra mot för atträttmätigen hämta hem vad vi med krämarkolonialism har tagit från dem! Hurskall vi möta dem? Knappast med pansarbrigader -hellre med den goodwill vitidigare förvärvat genom bistånd, I varf fall är det fel att iförsvarsplaneringen utgå hotbild. Låt oss i stället satsa påsäkra kort som - robust samhälle, - utbildning i civilmotstånd och - internationell mänsklighet. Försvarsbeslut inför måste siktapå en sådan omstrukturering som vi inte genom snabba förändringarsprider osäkerhet och inbjuder till angrepp. I denna omstrukturering måste viengagera alla människor. Viför fram begreppet samhällstjänst, som bör omfatta alla män och kvinnor. Vaddet gäller är att ge värnpUkten ett annat innehåll - eft innehåll som kännsmeningsfullt. Då bör där finnas valfrihet. Där bör kunna ingå allt arbete somsyftar till det robusta och försvarbara samhället. Utbildningstiden kan intevara alltför kort, för det är mycket som bör ingå. Vi skisserar på en allmändel, omfattande: - civilmotstånd och självskydd, - föräldra- och samlevnadsutbildning samt - hälsofostran och egen vård. Sedan kommer specialfacksom: - psykologiskt försvar, - ekonomiskt försvar och - mänsklig omsorg. talar man om kris i försvaret: vi har inte rådmed tillräcklig utbildning av värnpliktiga, teknologin måste prioriteras. ÖBställer oss inför valet aft antingen avveckla armébrigader och regementen ellerlägga till mera pengar. Men borde det infe finnas en tredje väg? Kan man intege våra landskapsregementen en stor uppgift inom hemvärn, civilförsvar ochutbildning i civilmotstånd, organisation av landskapets försörjning med energioch livsmedel och ansvar för en utvidgad samhällstjänst? NaturUgtvisbehöver vi ett relativt starkt gränsskydd och miUtärtkuppförsvar, SannoUkt bör detta prioriteras på bekostnad av armébrigader medbesvärlig mobiUseringstid, Avslutningsvis,herr talman: oss alla ta ett ansvar för försvaret. De människor som arbetarinom försvarsmakten måste känna att landet är försvarbart och att vi allamedverkar, vare sig det sker genom blöjbyte, elektronikservice eller ålningmedelst hasning. 13 (): Jag vill ta upp några områden, som bl,a. ur regionalpolitisk synpunktär viktiga för mitt hemlän, . Under valrörelsen var det särskilten stor och viktig fråga som vi i ägnade oss åt. Det var vägfrågan. Innanriksdagen beslutade om den närmaste framtidens inriktning påtrafikpolitikens område och fördelning av vägpengar till olika trafikområdenhade en hel del hänt i i vägfrågan. Från oUka håll ordnadesuppvaktningar och påtryckningar via skrivelser. Vi hade personliga samtal medrepresentanter för vägmyndigheferna, samtal vars innehåll inte minst var riktatfill det ansvariga departementet och dess minister. Slutligen hade vi besök avtrafikufskottet. Ledamöterna fick på ort och ställe själva erfara hurvägsituafionen är i . Menvarken information eller självupplevelse hjälpte. Det hela resulterade i stortsett i ord fulla av välmening och förståelse. Men vi fick infe välbehövligamedel. Sånågra fakta om vägförhållandena i . Det är av länetsvägar som har beläggning. Medeltalet för landet är . Entredjedel av länets vägar har tjälrestriktioner under i genomsnitt två månaderper år. Vad det innebär för skogsnäringen att inte kunna få virke fraktat frånavverkningsplafser till sågverk och liknande anläggningar bör var och enbegripa. Åkarna i de dåliga vägarnas län, , kan dessutom visa uppsönderskakade fordon. De kan också redovisa höga reparationskostnader på grundav dåliga vägar, 50broar i länet klarar infe EG:s brutfoviktsbesfämmelser, och av helabrobesfåndet i länet är undermåligt - dvs, 213 broar. Det finns grusväg kvar i landefs huvudvägnät -därav inte mindre än i , alltså obelagdahuvudvägar. I kan man infe vara ovetande om behovetav rejäla satsningar pä vägnätet i .