prot · GC0920 · 1988-12-31 00:00:00 — Men återigen:När det visar sig att det ekonomiska underlaget inte bär och när ÖBsignalerar att det kanske vore välbetänkt att satsa på andra materielobjekteller måhända förbättra krigsorganisationens duglighet, då tycker jag att ocksådetta är väl värt att studera. Den särskilt anordnade debatten var härmed avslutad. 1988/89:KU3om kommunala frågor m.m., 1988/89:KU4om vissa kyrkliga frågor, 1988/89:KU5om kollektivanslutningsfrågan m.m. och finansutskottets betänkande 1988/89:FiUl om offentligupphandling. vice talmannen meddelade attbetänkandena skulle debatteras i angiven ordning och avgöras i ett sammanhangefter avslutad debatt. Först upptogs till behandling konsfitutionsutskottetsbetänkande 3 om kommunala frågor m.m. AnL 21HANS NYHAGE (m): I det betänkande från konstitutionsutskottetsom skall ta ställning till behandlas kommunalpolitiska frågorsom tagits upp i ett antal motioner under de allmänna motionsfidei-naföregående och innevarande år. Utskottet har avstyrkt samtliga motioner, mensex reservafioner och fem särskilda yttranden föreligger. Moderatasamlingspartiets ledamöter står bakom tre av reservationerna och fyra av desärskilda yttrandena. gäller bestämmelsen att representanter förpersonalen har rätt att närvara vid sammanträden med kommunala nämnder ochstyrelser. Med närvarorätten följer yttranderätt. Den rådande ordningen är av flera skäl principielltoacceptabel. De fackliga organisationernas företrädare ges en särställning, sominte kommer andra kommuninnevånare till del. Det går inte heller att sakligtmotivera att fackliga organisationer men ej alla i kommunfullmäktige invaldapartier skall varaberättigade till representation i nämnder och styrelser. Därtill kommer att defackliga organisationerna, som redan har rätten att MBL-förhandla, genom denangivna närvarorätten ges möjlighet att påverka det politiska beslutsfattandeti flera led. Det kan således inte råda något tvivel om att det här är fråga omett allvarUgt ingrepp i den politiska demokrafin. Den gällande lagstiftningenmedför ökad byråkrati och ökade kostnader, som utgör helt onödiga belastningarför kommuninnevånarna. Det finns alltså starkt sakliga grunder för attbestämmelsen om facklig representation i de kommunala nämnderna och styrelsernaskall avskaffas. beslutade att samtliga borgerligaprimärkommuner skulle omfattas av det enhetliga begreppet kommun.Enligt riksdagsbeslutet innebar dock inte ändringen att de tidigare begreppen -och främst då stad - skulle behöva försvinna i andra sammanhang än dekommunalrättsliga. Möjligheten att använda beteckningen stad har ocksåutnyttjats av ett antal kommuner, och mycket tyder på att allt fler kommunerkommer att göra detta. Trots att beteckningen stad tillåts som benämning påkommunen får inte beteckningarna stadsfullmäktige och stadsstyrelse användas påde båda viktigaste kommunala organen, dvs. kommunfullmäktige och kommunstyrelsen. Detta är varken konsekvent eller rimligt. Kommunallagen bör därför ändras såatt det blir möjligt att använda de angivna beteckningarna för de kommuner somkallar sig stad. Några avgörande hinder mot en sådan reform kan inte åberopas. Utskottet har också behandlat en motion rörande särskildaförfaranderegler för kommunala folkomröstningar. Möjligheterna att anordnadylika omröstningar är av stor betydelse när det gäller att kunna stärkakommuninvånarnas inflytande och påverkan av utvecklingen i sin kommun. Det ärdärför viktigt att göra det enklare att genomföra sådana omröstningar. ,enhetliga regler saknas emellertid. Kravet på en förfarandelag om kommunalafolkomröstningar är således berättigat. Ett par motioner gäller vidgning av den kommunalakompetensen rörande u-landsbistånd och frågan om vänortsutbyte i vissa länder.Vi moderater har vid behandlingen av dessa mofioner i utskottet i ett särskiltyttrande markerat, att vi anser det vara av vikt att det inom den kommunalaverksamheten inte vidtas sådana åtgärder som innebär ställningstaganden iutrikespolitiska och biståndspolitiska frågor. Den utrikespolitiska verksamhetenskall skötas av därtill särskilt tillsatta organ och ryms inte inom denkommunala kompetensen. Utskottet har vidare behandlat dels JO:s talerätt på detoreglerade kommunala området, dels åtgärder för att stärka respekten för denkommunala kompetensen. I båda dessa frågor föreligger reservationer vidbetänkandet. Vi moderater delar i allt väsentligt de synpunkter som framförs ireservationerna, men anser det inte vara lämpligt att , dåkommunalan-svarsutredningen lägger fram sitt slutbetänkande, där deangivna frågorna har utretts, begära särskilda förslag från regeringen. Slutligen har vi moderater också i ett särskilt yttrandeuttalat, att vi anser att möjligheterna att få ett snabbare valgenomslag ikommunala nämnder och styrelser skallutredas. Det som sker i bör också Prot. 1988/89:20 kunna ske i landets övriga kommuner. Med det anförda yrkar jag bifall tillreservationerna 1, 2 och 3. AnL 22 (): Jag möts allt oftare av frågan: Vart är på väg? Vem skall vi nukunna lita på? Det är oroliga medborgare som ställer den frågan, och bakgrundenär naturligtvis de affärer av olika slag som de har genomlidit under senare år.Tilltron fill ledarskiktet i vårt samhälle håller på att svikta, och man frågarsig vad lagar och förordningar är till för när så många tycks få bryta mot dem. Detär i ljuset av dessa reflexioner, som vi faktiskt måste ta på allvar, som endel av reservationer skall ses. Vi vill att JO:s talerätt skallutvidgas inom det kommunala området. För medborgaren spelar det ingen roll omde fel som begås, begås av en tjänsteman eller en statlig. Vi vill attkommunala politiker, vilka trots utslag i domstol bryter mot lagar, skall kunnastraffas. Det bidrar inte till att upprätthålla respekten för lagarna blandmedborgarna, om deras valda representanter struntar i gällande regler. här frågorna vill vi dels att det skall ges tilläggsdirektiv tillutredningen, dels att regeringen skall få klart för sig att vi önskar att få ettförslag till i den här riktningen. Vihar också reserverat oss beträffande den fackliga närvaron i kommunala nämnder.Vi är av den uppfattningen att allmänintresset träds för när av särintressetgenom det system som vi har. Det är ett av de inslag av korporativism som viser breder ut sig i samhället. Det finns faktiskt inte större skäl för fackligarepresentanter att närvara vid kommunala nämndsammanträden än för dem som äravnämare av alla de tjänster och den service som kommunerna består med. Detvore t.ex. naturligare att pensionärer, barnfamiljer o.d. vore närvarande vidde kommunala nämnderna och styrelserna, men vi inser att det är svårt attorganisera detta. Vi tycker inte att de fackliga organisationerna skall hastörre möjligheter än medborgarna i övrigt. Vihar upplevt en valrörelse och ett val där vi har kunnat notera ett lägrevaldeltagande än på mycket . Det är signaler som vi måste ta på allvar.Det finns andra signaler som i undersökning efter undersökning pekar på en minskadtilltro till politiker. Medborgarna säger att vi som politiker inte tar hänsyntill väljarna, inte lyssnar på dem och inte bryr oss om deras åsikter ochsynpunkter - inte är bra företrädare för våra uppdragsgivare. Detta kräver attvi verkligen funderar över hur vi skall få en mer direkt demokrati i . Någotsom skulle bidra till detta är att använda folkomröstningsinstitutet oftare. finns det inga särskilda regler för hur folkomröstningar skall kunna gåtill ute i kommunerna. Vi har menat att det vore en service för kommunerna omvi tog fram sådana regler, så att det var enklare för kommunerna att anordnabl.a. faktisktinte varför vi inte skulle kunna bistå kommunerna med denna service ifrånriksdagen - allt i syfte att fördjupa demokratin i . Med detta vill jag yrka bifall till reservationerna 1.3, 5 och 6. AnL 23 (): Den debatt om den kommunala demokratin och dekommunala frågorna som har förts har i stort sett rörtförenklingsarbete, frikommunförsök och åtgärder för att lägga ut beslutennärmare människorna. Vi hade en stor kommunalde-mokratiskdebatt. Den ledde fram till den nu gällande, enhetligakommunallagen. Vi föreslog olika åtgärder för att förstärka den kommunalademokratin - åtgärder, förslag och riktlinjer som fördes fram av denkommunaldemokratiska utredning som då satt. Vi har kanske i riksdag saknat en ordentligdiskussion omkring den kommunala demokratin och kommunernas roll. Vi tyckerfrån sida att det delvis är olyckligt, eftersom kommuner och landstingär grundstenar i samhällsorganisationen och har särskilda förutsättningar atttillgodose människors önskemål och behov, under förutsättning att den kommunalademokratin fungerar. Vi utgår ifrån att kommuninvånarna känner samhörighet medkommunen. Gör man det vill man kunna överblicka verksamheten, känna sigdelaktig i den och kunna påverka utvecklingen. Men den kommunala demokratin harproblem. En del beror på att den kommunala verksamheten har ökat mycket. Dethar blivit mer planering, och fler tjänstemän är involverade. Stigandeförväntningar på en god samhällsservice skall tillgodoses inom ramen för snävaekonomiska resurser. Detta har inneburit påfrestningar ur synpunkt. Huvuddelen av de kommunaldemokratiska problemen hängersamman med kommunstrukturen och den utveckling mot stora enheter som vi fick ioch med att socialdemokraterna genomdrev kommunindelnings-form, enreform som vi från sida vände oss emot. därför att väl fungerandekommuner i många fall sammanslogs med redan stora kommuner. Från sida har vi verkat för att stärka denkommunala demokratin på olika punkter. , herr talman, står vi inför en nyetapp i det arbetet. När avslog den socialdemokratiskaregeringens proposition om det lokala folkstyret, som handlade om kommunerna,skedde det därför att vi nu från sida ville ha ett samlat grepp, enuppfattning som andra partier delade. Resultatet blev därför en begäran om enny utredning. Den utredningen är inte tillsatt . Det finns ingaregeringsföreträdare kvar i salen , men jag vill säga att det är synd att viinte har kommit i gång i det utredningsarbetet. Det hastar nämligen, om viskall kunna hinna göra någonting . Det finns en mängdutredningsarbete som är genomfört men inte sammanställt. Hela det betänkandesom ligger på bordet pekar på vilka stora arbetsuppgifter den kommandekommunallagsutredningen får. Det är viktigt att detta arbete bedrivs skyndsamt, så attdet kan ge resultat . Det är också viktigt att reformeråstadkommes som så långtsom möjligt säkerställer den kommunala demokratin och förbättrar den samt äveninnebär en översyn av de indelningsmässiga förutsättningarna. Jag skall också, i likhet med , ta uppvalet , fast från en annan utgångspunkt- jag håller dock med henne om attdet låga valdeltagandet är ett allvarligt observandum. Jag vill ta upp valet ur den aspekten att det finnsstora skillnader beträffande hur väljarna har lagt sina röster i riksdags-,landstings- och kommunalvalen. Det pekar på att det kommunala sambandet ochbehovet av en gemensam valdag alltmer urholkas. Mandatperiodernas längd ärockså något som bör aktualiseras, så att de som är valda i kommunerna fårförutsättningar att verka . Detta har diskuteratsförut, men jag tycker att valet ger anledning till en fortsatt diskussionpå dessa punkter. Jag har, herr talman, uppehållit mig mycket viddemokratifrågorna. skall jag gå över till betänkandet, där det på någrapunkter finns reservationer där vi bl.a. har redogjort för alla de frågor somden kommande kommunallagsutredningen skall ta upp. Det finns också frågor som denna utredning inte kommer attta upp. En sådan fråga är den fackliga representationen i de kommunalanämnderna. En sådan representation är en omöjlig modell. Om man med demokrativill se de enskilda människornas inflytande slå igenom rakt in ikommunalpolitiken - i nämnder och organisationer och i den kommunalaorganisationen pä alla plan - då kan man inte ha denna dubbla representation.Det är detta som vi har påpekat. Majoriteten kryper bakom den kartläggning som görs inomArbetslivscentrum. Det vore intressant om något ville utveckla vadsocialdemokraterna förväntar sig av det kartläggningsarbetet och vad maneventuellt också har för tankar om fortsättningen. Man har väl inte beställtett arbete om man inte har någon avsikt med det. Ett sätt för medborgarna att närma sig den kommunalaverksamheten är den kommunala folkomröstningen. Möjligheten härtill öppnades jugenom 1976/beslut om ny kommunallag. Det har dock hela tidensedan dess saknats förfaranderegler. I den motion som är aktuell i betänkandettar man upp en enda liten del av det hela, nämligen frågan om minoritetensrättigheter och möjligheter. Det är en fråga som måste studeras. Det är intehelt självklart att förslaget i motionen, att en minoritet automatiskt skall harätt till folkomröstning, bör biträdas. Vad som är viktigt ärminoriteters rättigheter när det gäller att ställa och formulera frågor.Valnämnden får användas, men vallagen ger i övrigt ingen vägledning beträffandeden kommunala folkomröstningen. Detta är inte första gången som vi diskuterar den härfrågan, men jag har aldrig fått en bra motivering från socialdemokraterna tillatt de motsätter sig förfaranderegler. Är orsaken den att man inte vågaröverlämna den här frågan till kommunerna? Varför har vi då kvar bestämmelsernaom opinionsundersökningar eller folkomröstningar i kommunerna? Synen på kommunerna som samhällsorganisation,frikommunförsöken osv. aktualiserar en annan diskussion, nämligentjänsteansvaret på det kommunala området. 1 diskussionen hävdas alltmer att vipolitiker skall fatta deövergripande besluten, inte lägga oss i detaljerna. Men när det blir problemoch diskussionen kommer upp i massmedia och på andra håll är det politikernasom ställs till ansvar. Oavsett om det gäller takpappen på ett tak,organisationen av en barnstuga eller någon annan angelägenhet som hardelegerats, är det ändå alltid politiskt valda ledamöter som skall ta ansvaret. Om vi menar någonting med att politikerna mer skall kunnaägna sig åt de övergripande frågorna och delegera uppgifter, är det viktigt attdet också finns ett ämbets- och tjänstemannaansvar även på det oregleradekommunala området. Det är därför som vi från och haravgivit den vid betänkandet fogade reservation där vi följer upp de förslag somvåra två partier var överens om redan i . Jag vill också peka på att det inte föreligger någrastörre motsättningar mellan och mig när det gällervänortsutbyte i vissa länder. Den utredning som skall se överkommunallagsfrågor och kommunala demokratifrågor har att studera också detta spörsmål.Eftersom jag av mitt parti är nominerad att bevaka den frågan, kan jagvidareutveckla det som så förtjänstfullt har framhållit i sittsärskilda yttrande. Med detta, herr talman, yrkar jag bifall tillreservationerna 1, 3 och 5 och i övrigt bifall till utskottets hemställan. AnL 24ROLF L (vpk): Jag tänker uppehålla mig vid några av defrågor som tas upp i betänkande nr 3 och inleda medfrågan om den fackliga representationen i kommunala nämnder och styrelser. Detär riktigt att det här är ett viktigt principiellt spörsmål. Det är endemokratifråga och en fråga som gäller två typer av demokrati vilka i bästafall kan samverka, i sämsta fall inkräkta på varandra. Den första demokratitypen berör de 100 000 anställda,företrädesvis kvinnor, som arbetar inom kommuner och landsting och som genomsina fackliga organisationer på ett rimligt sätt skall ha inflytande över sinaarbetsförhållanden och över beslut som direkt berör deras arbetsförhållandenoch arbetsvillkor. Ett sätt bland många att uppnå detta är den i kommunallagenmedgivna närvaro- och yttranderätten i nämnder och styrelser. Det är intesjälvklart att detta är en bra anordning. Det finns en risk för att det skapasfördelar som är tveksamma och att det inkräktar på den politiska demokratin.Den här möjligheten eller rättigheten har funnits i snart en valperiod.Rättigheten är begränsad till just det som jag har nämnt, frågor som direktberör relationen kommunen-landstinget som arbetsgivare och arbetstagarna. Denbegränsning som finns är att man bara har rätt att närvara och att yttra sig. Jag tror att det är för tidigt att dra några slutsatser,framför all t så självklara och säkra slutsatser som de som de borgerligapartierna drar i den reservation som de har avgivit tillsammans medmiljöpartiet och där de menar att de anställda här ges en särställning. De gesvisserligen en särställning som motsvarar den särställning som de har iförhållande till andra medborgare: de är anställda av och har därför ettsärskilt förhållande till kommun och landsting som arbetsgivare, vilket inte deicke anställda medborgarna har. Man sägeratt det är orättvist att vissa partier, som kan komma in i kommunfullmäktigeoch i landsting, däremot inte kan bli representerade i nämnder och styrelser.Men den orättvisan undanröjs ju inte av att man fråntar de fackligaorganisationerna närvaro- och yttranderätten. I stället är det här fråga om enviktig grupp som missgynnas. har ju visat att man kan lösa frågan omsmå partiers möjlighet att delta i utskottsverksamheten - motsvarigheten tillnämnder och styrelser - genom att göra utskotten så pass stora att dessaparfier fär en garanterad närvaro. Detsamma kunde ske också i nämnder ochstyrelser. Man hävdar vidare att nuvarande ordning har inneburit ettallvarligt ingrepp i den kommunala demokratin. Jag vill fråga: Hur vet nidetta? Vad har ni för belägg för att det under de somnärvarorätten har funnits har förekommit övergrepp mot den kommunala demokratinoch den politiska demokratin? Jag tycker att det vore på sin plats att niavvaktade en utvärdering. Om sådana övergrepp skulle ske tror jag att de första somskulle reagera vore politikerna ute i kommunerna och landstingen. De är mycketväl medvetna om den inbyggda konflikt som finns och om nödvändigheten av atthantera närvarorätten på ett grannlaga sätt. De skulle reagera hårt och tydligtvid sådana övergrepp. Det finns alltså inget skäl att avskaffa närvarorätten nu.Det finns anledning att, som utskottet föreslår, följa utvecklingen och se omdet här är en bra modell. En bidragande orsak till att det här kravet har förtsfram är att MBL inte fungerar bra. De fackliga organisationerna tvingasförhandla med tjänstemän som inte har direkt inflytande och som inte har direktmöjlighet att fatta de beslut som sedan berör de anställda. Närvarorätten ochyttranderätten ger de anställda chansen till ett direkt meningsutbyte medarbetsgivaren. Jag vill gå över till frågan om kommunalafolkomröstningar. Jag kan inte se att kommunala folkomröstningar kan bli annatän ett litet komplement till andra vägar för att öka den kommunala demokratinoch förbättra medborgarnas inflytande över kommunala beslut. Jag kan inte heller se att det finns anledning attutöka möjligheterna att genomföra kommunala folkomröstningar. Den gällandelagstiftningen har inte inneburit hinder att genomföra sådana folkomröstningar.Detta har skett. och i kommun i hargenomfört en sådan folkomröstning. Det är väl många av oss som anser att manskulle ha låtit bli det och att man bör fundera över hur man på ett bra sättskall kunna använda detta instrument. Jag tror inte att utvecklingen av lokal demokrati går viaett ökat antal kommunala folkomröstningar. Den går huvudsakligen över andravägar, t.ex. genom lyhörda, livaktiga politiska partier, direktvaldakommundelsråd och ökat s.k. brukarinflytande. Utvecklingen i de senastekommunalvalen, och för all del också i det senaste riksdagsvalet, visar att omde etablerade partierna inte lyckas fånga upp viktiga politiska strömningar isamhället, bildas nya politiska partier. Det bildas intressegrupperingar somgör sig gällande och ser till att dessa frågor förs fram. Slutligen vill jag säga några ord om kommunaltvänortsutbyte. Det är en liten del i kommunalt solidaritetsarbete. Vårt partihar med glädje kunnat se attpositionerna steg för steg har flyttats fram närdet gäller kommuners och landstings möjligheter att fullfölja den av riksdagenbeslutade bistånds- och solidaritetspolitiken. 1 var det hart när omöjligt. Mansnarare tvingades att motarbeta solidaritetsyttringar och biståndsarbete somriksdagen hade beslutat om. får kommuner och landsting delta i sådantarbete. Detta sker, och jag tycker att det är bra. Vänortsutbytet är ett sättatt utföra detta arbete. Min hemkommun har nordiska städer som vänorter.Vi har dessutom en vänort i , Nevers, där ett av ortens stora företaghade en dotterfabrik och tyckte att man skulle stärka förbindelserna. Vi harockså en vänört i , staden . Detta vänortsutbyte har kunnatbedrivas på ett vettigt sätt. Det har kunnat förankras hos befolkningen:skolelever, barn på daghem, lärare, föräldrar och kommunalt anställda harkunnat engagera sig. Vi har också haft ett personligt utbyte - människor harrest till , och vi har fått besök från . Detta är bra. Jag vill med detta yrka bifall till reservation 4 och iövrigt till utskottets hemställan. AnL 25 () replik: sade isitt anförande att han inte ser några behov av att utöka möjligheterna attgenomföra folkomröstningar. Det är inte det diskussionen, och inte hellerreservationen, handlar om. Det finns anledning att rätta till detta. Det stårklart i reservationen att det föreligger ett betydande behov av klara regler pådetta område. Möjligheten till folkomröstning finns redan. AnL 26HANS LEGHAMMAR (mp): Jag vill yrka bifall till reservation 1angående den fackliga representationen i kommunala nämnder och reservation 3angående rådgivande kommunala folkomröstningar. När det gäller den fackliga representationen i kommunalanämnder vill jag anföra följande. Fackföreningar måste enligt mitt synsätt sessom intresseföreningar som skall tillvarata de anställdas intressen. Det bordevara naturligt att man från kommunala nämnder och liknande organ har ettkonstruktivt och gott samarbete med facket. Men att därmed låta de fackligaorganisationerna få närvarorätt i nämnderna är att gå för långt. Har vinämnder som är politiskt tillsatta skall de också vara det. Man skall inte låtavissa intresseorganisationer komma in bakvägen, när man utestänger andra. Jagyrkar bifall till reservation 1. Jag vill också ta upp frågan angående regler förrådgivande kommunala folkomröstningar. För att vitalisera och fördjupademokratin i politik krävs krafttag och mod hos oss politiker. Vi harett stort ansvar när politikens anseende ständigt minskar. Här ser jagfolkomröstningarna som ett bra verktyg för en vitalisering av den kommunalademokratin. För att kunna använda detta verktyg krävs att vi får regler för hurfolkomröstningarna skall fungera. Det enda argument som jag har hört idebatten för att vi inte skall använda folkomröstningar mer är, förvånansvärtnog, att man inte vill ha fler Sjöbo-omröstningar. Jag tycker att man avväpnarsig själv när man kommer medsådana argument. Vågar dessa politiker inte tro på sin förmåga att isolera detsom har hänt eller ställa upp moraliska och etiska krav, så att vi slipper flerSjöbo-omröstningar? Vi i tror att det goda hos människanöverväger det onda. En fördjupad demokrati ger oss människor som vågar och villta ansvar. Denna fördjupade demokrati behöver folkomröstningar som ett verktyg.Den får aldrig kvävas av inhumana folkomröstningar i . AnL27 (): De frågor som behandlas i föreliggande betänkande är allagamla bekanta. De flesta har behandlats de senaste riksmötena och är nu föremålför utvärdering och bearbetning i den kommitté som skall lägga fram förslagtill ny kommunallag senast eller bereds ikommunalan-svarsutredningen som enligt uppgifter utskottet inhämtat beräknaravsluta sitt arbete . Med hänvisning till detta yrkarutskottsmajoriteten avslag på samtliga motioner. Till betänkandet är fogade sex reservationer och femsärskilda yttranden. Låt mig därför redovisa utskottsmajoritetensställningstagande och kommentera reservationerna. Reservation 1 gäller avskaffandet av den fackligarepresentationen i kommunala nämnder och styrelser.