prot · GC0986 · 1988-12-31 00:00:00 — Kunnig blir man som konsument bara om man har kunskaper.Värt moderna industrisamhälle blir alltmer komplext med nya produkter, kemikalier,gifter och produkter med fantasinamn. Att pä något rimligt sätt hantera alltdetta - om det ens är möjligt för den enskilde konsumenten att fä tag i allnödvändig produktinformation - ter sig allt oöverstigligare. För att bli kunniga och fylla den uppgift sommarknadsekonomin och framtidsarbetet ställer oss inför måste konsumenterna - vialla - ha hjälp, möjlighet att fä kloka råd och veta var vi kan få erforderligrådgivning. Den allra enklaste metoden för speciellt dagligvaruhandelnär att märka produkterna med viktig, relevant och korrekt information. Vadärdet som vi som konsumenter rimHgen bör begära? 1.En tydlig ochklar prismärkning på alla förpackade varor, med undantag för vissa mejerivaroroch kanske flaskor. Den nu allmänna hyllkantsmärk-ningen är helt otillräckligoch fordrar för mänga en gymnastisk färdighet som vi inte alla har, för de falldä hyllmärkningen sitter lågt. Dessutom stämmer ibland inte hyllkantsmärkningenmed den produkt som finns pä platsen. Det är fullkomligt oacceptabelt att, somman nu gör på många häll, helt slopa prismärkningen. Detta är ett grundläggandesvek mot konsumenternas behov av att kunna välja och vara ekonomiska. Det ärett medvetet led i arbetet på att öka den materiella konsumtionen som måstestävjas. Detta leder till inflation, eftersom vi blir omedvetna om vad varorkostar - det går lätt att smyghöja priserna. En god prismärkning borde enansvarskännande inflationsbekämpande finansminister verkligen vara intresseradav. 2.Varje varamåste ha elt korrekt varunamn - dvs. en vara får inte ge sken av attvara något som den inte är. Det betyder att för att en vara skall få kallasglass, måste varan vara gjord pä grädde, ägg och socker och inget annat. Föratt den skall kunna kallas vaniljglass skall den vara smaksatt med riktigvanilj. En jordgubbsglass måste innehålla riktiga jordgubbar för atl ge smak avjordgubbe - inget annal. Producentnamnär etl mäste, tillsammans med en uppgift om vilket företag som ägertillverkningen. Vi skall kunna välja bort producenter och ägare som i andraländer säljer av oss förbjudna produkter eller använder av oss förbjudnatillsatser i sina produkter, som de sedan kanske säljer till . Vi måstefå chansen att kunna visa internationell solidaritet och stoppa skurkarna. Produktionsmetodär i många fall en utomordentligt viktig information för oss konsumenter. Genomsädan information kan vi välja bort varor som har producerats pä sätt som viinte accepterar här i landet. Sådana uppgifter kan vara"alternativodlad", "icke klorblekt" osv. Tillverkningsdageller skördedag är uppgifter som i många fall är av verkligt stor betydelse förkonsumenten och bör vara ett mäste när det gäller matvaror. Färskhet är enviktig egenskap hos många dagligvaror. Denna uppgift gynnar närproduceradelivsmedel och är dessutom ett sätt att minska användningen avkonserveringsmedel. Det är de fjärrproducerade livsmedlen, som måste hindrasfrån att bli skämda genom att man pepprar dem med konserveringsmedel. Denärproducerade klarar sig, och konsumenterna kommer att välja färskheten - mende mäste få veta. Uppgift ombehandlingar är en annan viktig information inom livsmedelsområdet. 1 dettafall rör det sig om uppgifter om vilka kemikalier och gifter som varan harbehandlats med under produktionskedjan fram till försäljningstillfället.Uppgiften är ett led i arbetet att öka konsumenternas valfrihet atl sökasundare livsmedel, som har producerats pä etl miljörimligare sätt. För allt detta har vi inte fällstöd av utskottets majoritet. Varför ställer man inte upp på atl gekonsumenterna den information och den valfrihet som de behöver? de gröna anser att det därutöver fordras en omfattandekonsumentrådgivning för att vi skall kunna välja mellan alternativ och fattakloka beslut. Det är inte alldeles lätt och ens självklart hur man görenkla behovsanalyser och att ställa dem mot marknadens utbud och de kostnadersom är förbundna med varan under dess funktionstid - att väga mot nyttan avprodukten. Marknadens utbud är ofta stort och oöverskådligt, och reklamensträvar inte efter att ge oss allsidig information. Denna problematik ställs visom konsumenter inför när vi skall köpa kapitalvaror. För att man skall bli en kunnig och styrande konsumentfordras god information. Vi mäste finna former för att kunna slippapåträngande, oombedd reklam som sköljer över oss . Speciellt betänklig ärden reklam som kommer direkt i våra brevlådor. Det finns en rörelse som pläderar för att ta alltskräpet och återbörda del till poslens gula brevlådor, som ett straff föreländet. fårspridning, kan det kanske vara ett sätt att förmå poslen att inte delta i dennaspridning av reklam. Det hävdas av reklamförespråkare att ett hinder fördirektreklam också skulle innebära stopp för viktig samhällsinformation. Det ärnaturligtvis nonsens. Det går att skilja mellan varureklam ochsamhällsinformation. Det är inte fräga om att dyka ned i kuverten och se vaddet är för texter i dem. de gröna är definitivt mot reklam i TV.Hemmets vrå skulle inte kunna bli skyddad mot reklammassorna. Det är ocksä enform av hemfridsbrott. I den män som reklambegränsningar strider mot gällandegrundlagar, är det partiets mening att dessa lagar mäste kunna ses över ochändras. de gröna har i sitt ekonomiska program tagitfasta på uppslag från i hans bok för 80-talet,där han myntar begreppet köpfrid. Med detta avsåg han att vi bör kunna blibefriade frän de floder av reklammaterial som vi får över oss utan att vi harbett om det. Vi vet alla hur svårt det är att trots markeringar pådörrar och skrivelser till registerförvaltare slippa den pappersflod som viinte har beställt. Detta är pä gränsen till hemfridsbrott. Köpfridstanken tar fram idén att det i varje kommun skallfinnas minst en informationscentral dit vi kan vända oss för att fäinformationer om marknadens utbud, kvalitet, funktion, prestanda, service ochkostnader, miljörimlighet m.m. Jag gillar definitivt de idéer som vpk harframfört i detta sammanhang. Detta skulle då vara och fungera som det ansvarigasamhällets erbjudande till konsumenterna och till producenterna och ettalternativ till dagens reklammetoder att pracka pä oss varuinformation när viinte har frågat efter den. Detta är ocksä ett sätt att ge konsumenterna enmöjlighet att spela sin roll som marknadens och producenternas styrare, vilketde senare säger sig vilja eftersträva. Hur en sädan informationsverksamhet skall betalas kanalllid ställas under diskussion. Det enklaste är kanske att den helt betalasmed statsmedel, för atl kommunerna inle skall uppleva att det naggas pä denkommunala självbestämmanderätten. Massförpackningar är ett industrialiserat köptvång som igrunden strider mot principen om kundens valfrihet och kunden som styrare avmarknaden. Alltför ofta är det så att man, om man som konsument vill ha ettfätal exemplar av en vara, tvingas köpa långt fler än vad man tänkt sig.Förutom att det är ett köptvång är det ett utomordentligt onödigt slöseri medändliga resurser. Det leder till att vi ökar den materiella förbrukningen istället för att minska den. Massförpackningssystmet strider mot degrundläggande principerna för en god konsumentpolitik. Därför måste de bort.Men utskottets majoritet kan inte ens tänka sig att utreda ofoget. Den kunnige konsumenten som kan välja röstar med plånboken- det dagliga demokratiska påverkansarbetet. Genom att rösta med plånbokenutövar konsumenten sin makt i marknadsekonomin. Genom att rösta med plånbokenkan vi som konsumenter aktivt verka som miljövårdare och hälsovårdare. Närmånga av oss väljer bort miljövidriga och hälsovådliga produkter kommer de attförsvinna ur marknaden. Också denokunnige konsumenten röstar med plånboken - röstar som dagensproducenter vill - röstar för slöseri, eftersom konsumenten, hitintills, mängagånger varit utan alternativ. Vi vill ha bort alternativlösheten. Arbetet med anpassning till EG pägår nu för fullt, medarbetspapper som vi som beslutsfattare inte får ta del av. Vore så falletskulle alltför mycket komma ut, protesterna skulle hagla, och då skulle maninte kunna pillra in oss i EG sä tyst och stilla som man vill. Men informationsflödethar nu stoppats. Del förbehålls det speciella rådet med regeringsledamöter ochstorindustri. De tystande krafterna har fått förnyad kraft i samhället. Det är väl värt att i kammaren än en gäng ta uppEG-problemafiken och då kopplad till konsumentfrågorna. En svensk EG-anpassninginnebär att vi skall följa de principer som har fastlagts i 13 och58 §§. I 13 § i heter det: "Exempel pä tekniskahinder är de olika standardbestämmelser för diverse produkter som de enskildamedlemsstaterna har antagit av hälso- eller säkerhetsskäl eller för att skyddamiljön eller konsumenterna." I 58 § i heter det: "att ifall en vara ärlagligt tillverkad och marknadsförd i medlemsstat finns ingen anledning tillatt den inte skulle kunna säljas fritt inom hela gemenskapen." EG-anpassningen, som fattade beslut om i maj1988 utan egentlig debatt, är ett fruktansvärt hot mot den svenskakonsumentpolitiken, en politik som trots sina brister bygger pä tankar omsolidaritet och att det måste finnas gränser för producenternas frihet. Denämnda paragraferna i visar tydligt på detta. Skrivningar av dettaslag kan bara leda till att de varor som har en lägsta kvalitet har ettekonomiskt försteg. Bestämmelser som är till för att skydda konsumenter ärhandelshinder. blir dä också konsumentrådgivning tillhandelshinder, speciellt om den utförs på nationell nivå. I kommer vi med en EG-anpassning att fä detutomordentligt svårt att klara hälsofrågor och miljöfrågor som är kopplade tillkonsumentfrågorna. Bl.a. kommer den beslutade djurskyddslagen, som hartillkommit för att djuren skall få det bättre och för att vi skall fä bättreprodukter, inte att kunna genomföras. De svenska reglerna är att betrakta somhandelshinder. Att EG-anpassningen kan få allvarliga sociala konsekvenserframgick med all tydlighet av en debatt om EG och alkoholen härförleden ikammaren. EG-anpassningen är inget annat än ett systematiskt svek mot godsvensk tradition och fint solidaritetsarbete inom konsumentomrädet. Det är inte utan en viss besvikelse som jag tar del avutskottsmajoritetens skrivning - mot en ännu bättre konsumentpolitik, mot enbättre miljöpolitik och mot en bättre hälsopolitik. Betänkandet andas enallmänt positiv inställning till konsumentfrågorna, men det finns inget sting iskrivningarna, eftersom den grundläggande insikten om konsumentpolitikenssprängkraft uppenbarligen inte finns. Är det kanske just därför som man är såmesig? Här visar man sitt verkliga ansikte! Här visar man att solidaritet,medkänsla och framtidsansvar mer än gärna offras på pengarnas altare! Tyvärr finns det säkert en rädsla för att kunnigakonsumenter utgör ett hot mot tillväxten i den materiella förbrukningen. Varfinns stinget i detta? Varför inte satsa helhjärtat på det solidaritetsarbetesom en verkligt aktiv Grön konsumentpolitik är en politik för konsumenternas valfrihet. De ståndpunkter som i debatten har gettuttryck för tyder på en dålig insikt och en aningslöshet om maktförhållandenamellan konsumenter och producenter. Det gäller att ge konsumenterna makt översin vardag. Inte skall producenterna ha den makten? Överläggningenvar härmed avslutad. Kammaren övergick till att fatta beslut i ärendet. Mom. 3 (anslag till ) Utskottets hemställan bifölls med 223 röster mot 98 förreservation 1 av m.fl. Mom. 4 (miljöorganisationers talerätt) Utskottets hemställan bifölls med 277 röster mot 41 förreservation 2 av och . 1 ledamot avstod fränatt rösta. Mom. 5 (konsumenttekniska näinden) Utskottels hemställan bifölls med 185 röster mot 134 förreservation 3 av m.fl. 1 ledamot avstod från att rösta. 6 (den kommunala konsumentverksamheten) Utskottets hemställan bifölls med 292 röster mot 27 förreservation 4 av . 1 ledamot avstod frän att rösta. Mom. 7 (prisinformation) Utskottets hemställan bifölls med 164 röster mot 156 förreservation 5 av m.fl. Mom. 8 (extraprissystemet) Utskottetshemställan-som ställdes mot reservation 6 av m.fl. - biföllsmed acklamation. Mom. 9 (varuprovningsverksamhet) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 7 avUlla Orring och - bifölls med acklamafion. Mom. 10 (varudeklarationssystem)Utskottets hemställan -som ställdes mot reservation 8 av m.fl. - bifölls med acklamation. Mom. 11 (datastyrd konsumentinformation) Utskottets hemställan bifölls med 186 röster mot 132 förreservation 9 av m.fl. 1 ledamot avstod från att rösta. Mom. 12(konsumentinformation avseende livsmedel) Prot. Utskottets hemställan bifölls med 261 röster mot 59 förreservation 10 av Marfin m.fl. Konsmnentpolitiska frågorm.m. . Mom. 13 (märkning avdagligvaror) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 11av - bifölls med acklamation. Mom. 14 (deklaration om miljöskadliga ämnen) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 12 avMartin och - bifölls med acklamation. Mom. 15 (produktsäkerhetslagen) Utskottets hemställan bifölls med 183 röster mot 134 förreservation 13 av m.fl. Mom. 16 (könsdiskriminerande reklam) Utskottets hemställan bifölls med 273 röster mot 41 förreservation 14 av och . 3 ledamöter avstodfrån att rösta. Mom. 19 (reklambegränsning) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 15 avElisabet - bifölls med acklamation. Mom. 20 (massförpackningar) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 16 avElisabet - bifölls med acklamation. Övriga moment Utskottets hemställanbifölls. 1988/89:LU16 Anslag till kronofogdemyndigheterna, m.m. (prop. 1988/89:100 delvis), 1988/89:LU20 Ändringar iförmänsrättsordningen, 1988/89:LU14Anslag till bokföringsnämnden (prop. 1988/89:100 delvis) och 1988/89:LU21Ansvarsförsäkring för fritidsbåtar. Kammaren biföll vad utskottet i dessa betänkandenhemställt. 4 protokoU 1988/89:86 1988/89:86 7 §Föredrogs ; 1988/89:KrU17 Anslag tUl teater, dans och musik(prop. 1988/89:100 delvis). Anslag tiU teater, dans Anslagtill teater, dans och musik Anf.41 (): , för 121 är sedan, ägde den första teaterdebatten rum i den dänya tvåkammarriksdagen. Ett antal motioner hade inlämnats av icke stockholmskariksdagsmän med kravet att anslaget till de kungliga teatrarna skulle minska,eftersom det upplevdes som stötande att en svältande landsbygdsbefolkningskulle med sina skattepengar "understödja huvudstadens liderliganöjen". biföll då inte mofionerna men föreslog enskrivelse till Kungl. Maj:t, i vilken teatrarna uppmanades fill sparsamhet. 20år senare hade de statsteaterfientliga krafterna tilltagit. Statsutskottetansåg att staten borde betala teaterskulderna, men sedan fick det vara nog.Teatrarna borde hyras ut till enskilda. Teatrarna var då och Operan.Riksdagen fattade beslut om att driftsanslagen skulle upphöra. Det StatHgaengagemanget upphörde också. Hurdet gick sedan kan den som är intresserad läsa om i den jubileumsskrift somutgavs till och som på ett fascinerande sätt redogörför turerna i den omväxlande dansen mellan riksdag och våranationalscener. har att ta stäUning till en ny tur, som berör bidragskonstruktionenoch statsanslagen till Operan och för det kommande budgetåret. 1kulturutskottets betänkande föreslås att i tre fall ger regeringensin åsikt till känna. Anslagen till och Operan uppräknas därtill med19,9 milj. kr. utöver förslaget i budgetpropositionen. Någonteaterdebatt av den form som ägde rum torde intekomma att föras här . Genom utbyggnaden av våra regionteatrar och detstatHga anslaget till dessa har den debatt som tidigare ifrågasatt värdet avnationalteatrar i viss män avsomnat, och bra är det. När det gäller anslagenoch deras storlek har socialdemokraterna frångått propositionens förslag ochstött den fempartimotion i vilken gjordes en annan bedömning vad avsermedelsbehoven för nationalscenerna än vad statsrådet gjort i propositionen. Utskottetföreslår i sitt betänkande att bifaller olika yrkanden som framförtsi motionen i fråga. Jag hoppas att kulturministern blir glad över dettaställningstagande från de socialdemokratiska ledamöterna, eftersom det trotsallt ger kraftigt förbättrade möjligheter för både Operan och attgenomföra sin verksamhet på ett sätt som motsvarar deras kulturansvar. Iutskottets betänkande nr 17 hemställs som sagt om tre tillkännagivanden. Ibudgetpropositionen hade angivits, mot bakgrund av att en ny bidragskonstruktionsyftar till en bättre möjlighet till framförhållning, att anslaget skall räknasupp . Utskottet har inte motsatt sig detta, men har inte velatgodta att det sker rent rutinmässigt utan att en bedömning görs - om enuppräkning av anslaget ger realistiska förutsättningar för teatrarna att bedriva den verksamhet som de med hänsyn till sinkulturpolitiska betydelse bör ha. För att återgå till historien vill jag erinra om att detfanns när man ansåg att man kunde offra den typiska Dramatenrepertoarentill förmån för lättare gods för att därmed trygga en representativ verksamhetvid Operan. har vi två nationalscener, och var och en av dem har sittansvar för att vara kulturbärare. konstaterade 1985 i samband medbehandlingen av anslaget till Operan, att verksamheter av det slag som bedrivsvid våra nationalscener bör ha en resultatutjämningsfond av lämplig omfattning.Det visade sig nämligen då att Operan hade byggt upp en fond av sädan storlekatt fonderade medel förutsattes böra användas, varvid det kvarstående anslagsbehovetminskade i förhållande till . Mot bakgrund av den debatt som desenaste dagarna har förts i finns det anledning att erinra omatt detta icke var löntagarnas pengar. är emellertid situationen den, att det varken förOperan eller för finns nägra reservmedel, vilket helt naturligtförsvårar driften och planeringen. Utskottet anser det därför angeläget attregeringen inför nästa ärs budgetproposition tar upp frågorna om Operans ochDramatens behov av reservmedel och om aktiekapitalens storlek till förnyadprövning. Det föresläs att ger regeringen detta till känna. Det tredje tillkännagivandet berör anser att - inom ramen för de ökade resurser som iframtiden bör satsas pä den regionala kulturen - mäste fä anslag som skaparmöjligheter för teatern att bättre leva upp till de anspråk som ställs på den. kan därför ha gott samvete. Utskottet hargjort vad det har kunnat för att säkra verksamheten och förutsätter att så kanske ocksä för framtiden. Det är bara att hoppas att - och jaghänvisar återigen till artiklarna i - inser detta, eftersomoriktiga spådomar om en starkt minskad teaterverksamhet i vårt land verkligeninte kan gagna vare sig teaterproduktionen eller de anställdas arbetsglädje.Det är trots allt som har sista ordet, och innan man ger sig ut i endebatt bör man ha gjort sig underkunnig om lydelsen av detta sista ord. Runt om i värt land växer det uppteaterföreningar, inte bara i teaterstäderna. 1 våra småkommuner startar teaterföreningar- helt pä frivillig basis - för att ordna teaterresor, anordnadiskussionsaftnar om pjäser man sett och rent allmänt stimulera till flerteaterbesök. Stiftelsen och de sju regionala skådebanorna utgörbisarra exempel bäde pä en övertro på folkrörelsernas verksamhetsområden och påekonomiskt oför-stånd. Miljoner som skulle kunna komma våra teatrar lill godosom driftsanslag läggs ut på en verksamhet, vars resultat aldrig riktigtbedömts -det vägar man inte - och som skall föreställa vara en avkulturministerns omhuldade folkrörelser, utan att ha en ideell förankring annatän möjligtvis hos kulturministern själv och hos dem som åtnjuter sinaanställningsförmåner därifrån. Det finns trots allt en ganska sund inställninghos svenskar. När vi hör av en god vän eller av andra att det ges en trevligpjäs pä teatern, vill vi ocksä gå på teater, och vill vi gå pä teater gär vitill teatern eller posten och skaffar biljetter. Man sätter sällan i gång enapparat med ombud, som skall 1988/89:8622 mars 1989 Anslag teater, dans och musik AnslagtiUteater, dans och musik försöka genomföraanskaffningen, såvida man inte har en mycket stark subventionering avbiljettpriset. Nuhar också Skådebanan i gått i konkurs. Det var kanske inteoväntat för dem av oss som var med pä konferensen i . Vimoderater vill avveckla Skådebanan i alla dess former. 1 reservation 8 skrivervi att vi vill föra över grundbelopp frän de regionala skådebanorna till bl.a.de mindre symfoniorkestrarna, fill orkester och tillteaterverksamhet i län som saknar egen länsteater. Vi vill också ökaorkestrarnas turnéverksamhet. I reservation 9 tar vi ocksä upp kravet på attmedel från Skådebanan används för att öka teatrarnas egenmarknadsföringsverksamhet. Stiftelsen har varit i gäng i litet mer än ettår. Det är spännande att följa utvecklingen. är det alldeles förtidigt att bedöma hur verksamheten har utvecklats med landstingen som huvudmän.Men de rapporter som har kommit tycks visa pä ett starkt engagemang förverksamheten, även om flera landsting tydligen har känt sig främmande föruppgiften att handha länets musikverksamhet. Intresset för musik i alla dessformer är i stigande. Vad jag tror att mänga finner glädjande är de krav påkvalitativt god standard som man möter i de flesta musiksammanhang. Detstatliga bidraget till den regionala musikverksamheten skall fastställas genomårUga förhandHngar mellan statens förhandlingsnämnd och . Iavvaktan på icke färdiga förhandlingar gällande 1990 har anslaget för kommandebudgetår föreslagits blj 170,5 milj. kr. När det gäller anslaget tillstiftelsen vill vi moderater minska detta med 6 miljoner.Minskningen avser då Svenska rikskonserters arfistförmedling ochfonogramproduktion. Vi framhåller i reservation 3 att vi vill skapa möjlighetertill alternativa uppdrags- och arbetsförmedlingar i privat regi och anserdärmed följdriktigt att även Svenska rikskonserters artistförmedlingsverksamhetbör upphöra. Fonogramproduktionenär en fråga som vi moderater länge har drivit. Visst bör vissa smala inspelningarha stöd för att musiklivets krav på mångfald och kvalitet skall kunnatillfredsställas. Caprise gör också utomordentligt förnämliga inspelningar.Vad vi vänder oss emot är att stiftelsen ensam skall hadetta stöd för sin fonogramproduk-fion. har i detta betänkande enbart behandlat frågor som rörteater, dans och musik. Utskottets mer övergripande kuUurbetänkande kommer attföreläggas . Oberoendeav detta vill jag gärna göra några kommentarer som rör just dansens, teaternsoch musikens område. Anslagetsutformning i vad gäller den regionala musikverksamheten är ny och annorlunda,och jag finner det önskvärt att man noga följer utvecklingen. Jag tror att manhär har slagit in på en riktig väg. Kulturministern har dessutom fått 300 milj.kr. extra att spendera under några är. Utskottet har redan lagt till nära 20milj. för att en fullgod verksamhet över huvud taget skall kunna bedrivasvid våra nationalscener. Enligt vad som sägs skall man i nästa årsbudgetproposition lägga särskild vikt vid den regionala kulturverksamheten.Jag vill uttrycka en förhoppning om att kulturministern då vågar visaprov på nytänkande och kreafivitet och att han inte läser sig fast vidbedömningar som ligger längt tillbaka i fiden. Mycket har hänt inom musiklivet,med teaterverksamheten och dansen. Publiken kommer, även om den mänga gångermåste ha det lättare godset som inträdesbiljett. Jag är personligen ledsen överatt svek i vad gäller musikteatern i . Särskilt kändejag detta när jag körde förbi och utanför teaternräknade till 16 jättebussar från , , hela och olikakommuner. Så är det , och biljetterna är inte billiga. Jagkan föreställa mig att förhållandet kan bli detsamma i , om man hade enmusikteater, och Skaraborgsbussarna skulle med all säkerhet inte saknas. Minförhoppning är nu att kommunerna i länet skall känna sitt ansvar. Det är ju denväg som vi moderater tidigare förordat när det gäller den regionalakuUurpolitiken.