prot · GC0926 · 1988-12-31 00:00:00 — Det finns sådana konkreta resultat av beslut som fattats ochinstallationer som gjorts, resultat som eljest inte skulle ha kommit tillstånd. AnL 90 i (m): Jag skall inte förlänga debatten ulan jaghoppas att den ambition som statsrådet här har givit uttryck för verkligenkommer att vara konkret även framöver, så att vi inte alltid måstekänna oss tvingade att betala pengar för rening av . Vi måste se tillatt vi får en så god miljö som möjligt. De metoder vi behöver använda kan varaokonventionella, men det viktigaste måste trots allt vara resuUatet. Överläggningen var härmed avslutad. 22§ Svar på fråga 1988/89:237 om begränsningen av tungmetallutsläpp i AnL 91Miljö- och energiminister : har frågat mig hur regeringenkan medge så stora utsläpp att både det företag som svarar för utsläppen ochlänsstyrelsen blir överraskade över de låga kraven. Jag vill här kort redogöra för ärendet. iJönköping gav företaget i tillstånd till utsläpp avmetaller till . I beslutet angavs bl.a. villkor - utan tidsbegränsning -för hur stora utsläppen fick vara. beslut överklagades av sakägare.Länsstyrelsen ansåg inte att deras gamla beslut borde skärpas, utan gällaoförändrat. Företaget meddelade så sent som att de avsågatt komplettera sin reningsutrustning för att med större säkerhet kunna klaralänsstyrelsens villkorsvärden. Företaget motsatte sig dock en skärpning avlänsstyrelsens utsläppsvillkor. Företagets skrivelse insändes till regeringenvia . Regeringen beslutade i ärendet i år.Regeringen slog fast att utsläppen bör begränsas så långt som möjligtoch till väsentligt lägre nivåer än de godkänt: De utsläppsvärdenlänsstyrelsen godkänt får enligt regeringsbeslutet inte gälla längre än tillutgången av . Företaget skall redovisa hur utsläppen skallkunna minskas väsentligt. Regeringen har alliså - trots att såväl företaget somlänsstyrelsen motsatt sig detta - skärpt beslut i enlighet medett förslag från . Ärtidningsuppgifterna riktiga att företaget redan klarar att begränsa sina utsläppmera än vad regeringen krävt , och att en tjänsteman vidlänsstyrelsen känt till detta, anser jag det märkligt att regeringen inteinformerats. Ett företag är skyldigt att lämna ett fullständigt och korrektbeslutsunderlag i ett miljöskyddsärende. En myndighet är likaså skyldig attrapportera viktiga underlagsuppgifter till beslutsfattaren. Tyvärr har jag fått flera exempel på att företag radikaltändrat sina uppgifter om vad som är möjligt när väl regeringen lagt fastskärpta miljökrav, mot företagets bestämda avstyrkan, hotelser om nedläggningetc. Detta har lett till att vi inom miljö- ochenergidepartementet noga går igenom och överväger vilka åtgärder som kanvidtas för att dels åstadkomma skärpningar av vissa tidigare fattade beslut ochdels se till att fler sådana här fall inte inträffar. Ytterst handlar detta juom en förtroendefråga mellan företag och myndigheter. Avslutningsvis vill jag påpeka att genom skärpningarna ilagstiftningen fill följd av den miljöpolitiska propositionen, kommer det frånden att bli avsevärt lättare att skärpa villkor och t.o.m. återkallatillstånd i sådana fall jag här talar om. Om begränsningen av tungmetallutsläpp i AnL 92 (): Jag vill tacka statsrådet för detta myckelinformerande och klarläggande svar. Bakgrunden till min fråga är denredovisning av regeringens beslut som vi har fått av våra lokalanyhetsförmedlare hemma i . Av den redovisningen har inte framgått attregeringsbeslutet innebär en skärpning av beslut och att mandärmed uppfyller naturvårdsverkels krav. Det har inle heller framgått altsåväl företaget som i regeringenfattade beslut i frågan motsatte sig denna skärpning. Vad som däremot har framkommit av informationen i vårt länär att MIHAB installerade en reningsanläggning, vilketinnebär - och redan då innebar - att utsläppen väsentligt understiger degränskrav som har uppställts i beslutet. Det finns även, som jag angett imin fråga, tidningsuppgifter om att såväl företagare som länsstyrelse är mycketförvånade över att regeringen har fattat ett så lamt beslut. Jag är därförtacksam över att jag har fått denna klara redovisning, som jag tycker är mycketvärdefull. Jag hoppas att våra nyhetsförmedlare hemma i länet ser till attdetta också delges invånarna. Företaget har ju rosats avmiljögrupper i och andra grupper för att man har varit så förutseendenär det gällt miljövården. Jag hoppas att detta klargörande nu också kan få ettgenomslag i massmedierna. AnL 93Miljö- och energiminister : Herr talman! Jag är tacksam för attIngegerd ställde frågan, eftersom det gav mig tillfälle att klargöra vadsom gäller. När vi log del av lokalpressens nyhetsförmedling blev vi mycketilla berörda, främst av det skälet att det av denna framgick att både företagetoch en tjänsteman på helt enkelt kommit med oriktiga uppgifternär ärendet så sent som var på remiss hos och företaget.De har en oavvislig skyldighet att lämna ut alla uppgifter. Prot.1988/89:26. På sätt och vis blev jag ännu mer illa berörd av attföretagets direktör säger - vilket är en lögn - att om man blivit fillfrågad avregeringen så kunde man ha givit upplysningar. Det var just tillfrågad somföretaget blev, och då lämnade man inle de uppgifter som man skulle ha lämnat.Likaså säger en tjänsteman på att regeringen borde ha uppsattlägre gränsvärden, eftersom detta var möjligt. Denna tjänsteman skulle hainformerat regeringen om detta, men det gjorde han icke. Jag kan också meddela kammaren att jag har haft ett samtalmed landshövdingen, som för mig har berättat att han för länsstyrelsensstyrelse personligen och med stort allvar har understrukit det felaktiga iförfarandet och att sådant inte får upprepas i fortsättningen. Jag tycker attdet är bra gjort av alt ta tag i detta. Men i förlängningen avdetta ärende och några andra ärenden ligger att förtroendet för företagens sättatt uppträda är rubbat och att detta kommer att påverka regeringens arbete meden översyn och skärpning av miljölagstiftningen. AnL 94 (): Taletiden är ju kort när man skall göra ettandra inlägg, men jag vill också ha sagt alt man blir ytterst förvånad när manser att företaget nästan efter det att man installeratreningsanläggningen säger till regeringen att del inte finns någon möjlighetatt uppfylla dessa krav. Jag tycker att det är helt otillständigt. Del ärdärför jag har velat få ett klargörande av vad som egentligen pågår. Det var ennärmast förlöjligande beskrivning av regeringsbeslutet som fick mig attreagera. Jag tycker att det är bra att vi har fått möjlighet att här i kammarenbelysa frågan. Jag hoppas också att, som någon sade, det blir mer av raka rörockså myndigheter emellan. Överläggningenvar härmed avslutad. 23 § Svarpå fråga 1988/89:121 om personliga fordonsskyltar AnL 95 Kommunikafionsminister : har frågat mig om jag ärberedd att stoppa möjligheten att anskaffa personliga fordonsskyltar. Möjligheten för trafiksäkerhelsverket att sälja personligafordonsskyltar infördes genom en särskild förordning ompersonliga fordonsskyltar. Förordningen ansluter sig till de riktlinjer ompersonliga fordonsskyltar som jag angav i årets budgetproposition och somriksdagen ställt sig bakom. Försäljningen har ännu inte kommit i gång. Det har sagts från några håll att de personligafordonsskyllarna medför risk för missbruk som kan försvåra bekämpningen av fordonsstölder.Med anledning av dessa farhågor hölls ett möte mellanrepresentanter för , , trafiksäkerhelsverket.Svenska stöldskyddsföreningen och försäkringsbranschen. Därvid kom det framatt eventuella risker för missbruk kan minimeras genom olika relativt enklametoder. Trafiksäkerhetsverketundersöker , i samråd med andra berörda myndigheter och organisationer,vilken metod som är bäst för ändamålet. Någon försäljning sker inte förränverket har funnit att den frågan har lösts. Mittsvar på fråga är därför att jag inle ser någon anledningtill åtgärder från min sida för att stoppa möjligheten att anskaffa personligafordonsskyllar. AnL96 (): Jag ber att få tacka statsrådet så mycket för svaret: Ett öppet ochfritt samhälle kännetecknas av mångfald och alternativ och ett generöst utrymmeför individuella variationer i stort som i smått. Den nu måhända något mindremen ändock aktuella frågan gäller fordonsskyltar, närmare bestämt byte avofficiella och kanske opersonliga skyltar till personliga och mer individuellaskyltar. Sådana byten bör självfallet inte förbjudas. Men det är naturligtvisviktigt att vårt effektiva fordonsregislreringssystem inle får raseras isamband med detta. Risken för missbruk av det här slaget är uppenbar. Detta ären oacceptabel följdverkan - det tycker jag, det tycker stöidskyddsföreningenoch . Min slutsats blir då att det behövs vissa förebyggandeåtgärder. Jaghar nu fått ett, som jag uppfattar det, positivt svar. Det är bra att manöverväger åtgärder - del går säkert med enkla åtgärder. En enkel och effektivmetod skulle vara att man som man får personliga skyltar återlämnarde officiella. Det skall då ske . En annan åtgärd som är viktig äratt låta datorisera CBR, dvs. centrala bilregistret; därigenom kan manomedelbart få besked om vem som innehar resp. personlig skylt. Jag utgår frånatt statsrådet verkligen kontrollerar att trafiksäkerhelsverket genomföreffektiva åtgärder. Låtmig avslutningsvis säga alt resultatet av sådana här åtgärder blir en bättreavvägning mellan personlig frihet och statlig kontroll. Målet är naturligtvis,det utgår jag från alt vi är överens om, att värna om bilentusiaster utan attdärför underlätta för biltjuvarna. Överläggningenvar härmed avslutad. Omjärn vägs transporten av slig mellan och 24 § Svar på fråga1988/89:166 om järnvägstransporten av slig mellan och har frågat mig om jag tänker vidta åtgärder "föratt trygga en fortsatt sligtransport på järnväg mellan och i så fall vilka". Riksdagensbeslut om järnvägspolitiken innebär bl. a. att SJ ges möjligheteratt utveckla godstrafiken som alternativ till främst landsvägstransporter. Enpositiv utveckling av godstrafiken på järnväg förutsättser att SJ kan varaeffektivi. Enligtde uppgifter jag har fått genomför man vid vissaproduktionstekniska förändringar i syfte all minska miljöstörningarna från Om järnvägstransporten av slig mellan och produktionen.Dessa förändringar leder till väsentligt ändrade förutsättningar förtransporter av slig från Laisvallsgruvan. För SJ:s del innebär detta att maninte längre kommer att konkurrera om dessa transporter på affärsmässigagrunder. Mot denna bakgrund finner jag inte anledning att vidtanågra åtgärder med anledning av fråga. AnL 98 (vpk): Jag får lov all tacka för svaret, även om detinte precis gjorde mig glad. Det som håller på alt hända inomgodstransportområdet i är mycket allvarligt. Bit för bit överförstransporterna från järnväg till landsväg. I vems intresse sker del, och vem ärdel som styr utvecklingen? Jag finner att jag måste ta mig friheten att påminnakommunikationsministern om de mål för trafikpolitiken som regeringen ställdeupp . För det första sägs det i de av regeringen fastställdamålen för trafikpolitiken: "Transportsystemet skall utformas så att detbidrar till ett effektivt resursutnyttjande i samhället som helhet." På vilket sätt kan det kallas ett effekfivt utnyttjande avresurser att låta tågen stå och i stället öka landsvägstrafiken? För det andra sägs det i regeringens mål:"Transportsystemet skall utformas så att det motsvarar högt ställda kravpå säkerhet i trafiken." Hur kan det vara säkrare att låta 60-70 tons lastbilardundra rakt igenom både en stor stad och flera samhällen längs den här sträckanän att utnyttja järnvägen? En enda trafikolycka med personskador kan, förutomdel personliga lidandel, kosta samhället mångdubbelt mer än vad det skullekosta att se till alt även SJ klarar att lasta och lossa den fuktigare sligen. För det tredje sägs det i regeringens mål:"Transportsystemet skall utformas, så att en god miljö och hushållning mednaturresurser främjas." Kommunikationsministern, förklara detta för mig. Blir deten bättre miljö med fler tunga lastbilar på landsvägen? Är det en godhushållning med resurser att inte utnyttja den järnväg som finns? Är det en godhushållning med resurser att låta dessa tunga långtradare köra på vägarna ochöka vägslilaget, så att en vanlig människa inte kan färdas längs vägarna? Svarapå dessa frågor, kommunikationsministern. AnL 99Kommunikafionsminister : Herr talman! Jag vill först säga attdet är felaktigt att framställa det som att mängden godstransporter i Norrlandallvarligt minskar och att godstransporter överförs till landsväg rentgenerellt. Ett av största investeringsprojekt är nämligen norrastambanan, där man framöver kommer att investera istorleksordningen för att förbättra de verkligt omfattande ochtunga godstransporterna från ner mot . Bilden blir alldeles felaktig om man rycker en visstransport ur sammanhanget och säger att gods på grund av att denna transportöverförs från järnväg till landsväg inle transporteras på järnväg frånNorrland. sker ju,och det kommer att ske även i fortsättningen, förhoppningsvis i ökande mängder. Såvitt jag kan förstå har denna fråga emellertid enalldeles speciell bakgrund, nämligen att man av miljöskäl lägger omproduktionen på . Därmed ökar fukthalten i sligen, vilket ledertill att den kan samlas ihop på en station på grund av klimatet däruppe i norr, och man får vänta med en vidare transport. SJ kan väl rimligeninte skyllas för att den typen av förändringar görs. Dessa förändringar haralltså andra orsaker. Då har SJ fått konstatera att SJ kankonkurrera om dessa transporter. 1 och för sig vore det väl bra om även dessatransporter kunde ske med järnväg, men klimatet råder varken SJ,kommunikationsministern eller SMHl över, även om de råkar tillhörakommunikationsdepartementets verksamhetsområde. Om järn vägstransporten av slig mellan ochRönnskär AnL 100 (vpk): Jag tycker att det är konstigt att SJ i dessatider, och i ett land som är ett av världens mest utvecklade, inte skall klaraav det som går att klara av med hjälp av en långtradare, nämligen att lasta ochlossa litet fuktigare slig. Det är märkligt. Det handlar här om att man intevill göra dessa investeringar. Under en längre lid har SJ dessutom av striktföretagsekonomiska skäl släppt ifrån sig flera av de tunga transporterna. Ommalmtransporterna utefter denna järnvägsslräcka försvinner kommer äventimmertransporter och andra transporter att hotas, eftersom det enligttrafikpolitiken sägs att transporterna skall vara självbärande. När de storainkomstkällorna försvinner måste ju de andra bära kostnaderna för de övrigafrakterna. Det innebär att de transporter som inle är självbärande kommer attförsvinna. Man har inte råd att utnyttja SJ för dessa transporter. Detta lederockså till att ett antal arbetstillfällen hotas, vilket innebär storaregionalekonomiska effekter. AnL101 Kommunikationsminister : Herr talman! Vi kan naturligtvisdiskutera detta . På godstransportområdet handlar det för SJ:s del om attta hand om de stora mängderna gods, inte att med lok och järnvägsvagnartransportera de mycket små godsströmmar som finns på sina håll. Det kommer alltidatt vara förlustbringande för SJ att försöka konkurrera om den typen avtransporter. Det skulle också innebära att SJ då skulle subventionera vissaföretag genom att göra förluster på deras transporter. Jag kommer i alla fallaldrig att förorda att SJ skall arbeta på det sättet. Däremot skall SJnaturligtvis finnas där de stora transportströmmarna går, och där skall SJ varaså effektivt och konkurrenskraftigt att järnvägstransporter blir ett braalternativ till landsvägstransporter. AnL 102MAGGI (vpk): Jag anser fortfarande attkommunikationsministerns sätt att resonera stämmer mycket dåligt överens med demål som regeringen har satt upp för trafikpolitiken. SJ kommer nämligen aldrigatt på företagsekonomiska grunder kunna konkurrera om transporter på desträckor som jag har talat Om avgift för namn- och nummerupplysningar De sträckor som har de stora godsströmmarna finns i . Även ommycket pengar har satsats på att rusta upp stambanan och övriga banor iNorrland är detta ett konkret exempel på vad som håller på att hända. Det ärinte alls länge sedan man upphörde med transporten av slig från tillRönnskär. kör 30 långtradare fram och tillbaka mellan ochRönnskär, trots att järnvägen går parallellt med landsvägen. Även när dennatransport överfördes från järnväg till landsväg hade man samma skäl, nämligenatt SJ inte hade råd att konkurrera. Det är en dålig trafikpolitik. Överläggningen var härmed avslutad. 25 §Svar på frågorna 1988/89:169 och 220 om avgift för namn- och nummerupplysningar AnL 103 Kommunikationsminister : har frågat mig vilkaåtgärder jag tänker vidta mot på grund av verkets beslut att ta utavgift för nummerupplysning. har frågat socialministern vilka åtgärderregeringen avser vidta för att negativa konsekvenser av taxehöjningför nummerupplysning skall undvikas. BarbroSandbergs fråga har överlämnats till mig. Jagbesvarar frågorna i ett sammanhang. Regeringen beslutar bara om kvartalsavgifter förtelefonabonnemang i bostäder och samtalsmarkeringsavgiften. Beslut om allaandra avgifter fattas av . har beslutat ta ut en avgiftför nummerupplysning från . Avgift för namnupplysning tas utredan i dag. Enligt är de årliga kostnaderna förnummerupplysningen i storleksordningen 300 milj. kr. Kostnaderna har stigit medca . Bara en liten del av anropen till nummerupplysningen kommerfrån handikappade. Inriktningen av telepolitiken innebär att staten skall setill att grundläggande telekommunikationer erbjuds med god tillgänglighet ochservice och att sociala hänsyn tas. Enligt min mening bör därförkompensera synskadade och andra handikappade i samband med införandet avavgiften. Jag bedömer att det är möjligt att finna rimliga former för detta ochnoterar att diskussioner fortfarande pågår mellan ochhandikapporganisationerna om lämpliga lösningar. AnL 104 (): Jag ber att få tacka för svaret. Jag ställde frågan mot bakgrund av att villhöja taxorna för nummerförfrågningar, så att det skall kosta . Nummerförfrågningarna ökar ständigt i antal. Jag kan förstå attteleverket vill vidta åtgärder på grund av kostnaderna. Vad beslutar dåteleverket att göra? Jo, de som verkligen behöver tjänsterna - de som inte kanse eller bläddra i de tunga katalogerna drabbas personligen av den storaavgiftshöj- ningen.Det gäller enskilda personer, ofta med låga inkomster. Det gäller handikappade.En del av dessa människor behöver den här hjälpen ofta. vill nu kompensera dessa grupper. Av svaretframgår att statsrådet uppenbarligen tror att det är möjligt. Man har velatförhandla med handikapporganisationerna. Handikapporganisationerna har docksagt att det är omöjligt att hitta ett system av det här slaget. Televerketerbjöd t.ex. för någon vecka sedan handikapporganisationerna att få 3,5 milj.kr. till en fond. Pengar skulle sedan därifrån delas ut till behövande. Det ärett häpnadsväckande förslag. Det finns inget register över fumliga gamla somhar svårt att läsa den lilla texten, reumatiker eller rörelsehindrade. Det gårinte, och får inte gå, att upprätta ett sådant register. Det vore bättre omteleverket debiterade dem som verkligen är de stora användarna, och som är detav ren bekvämlighet, nämligen företagen. I regeringens direktiv till utredningen om statens socialaansvar på teleområdet står det att kommittén skall bedöma vilken hänsyn man kanta till människor med funktionshinder när taxor bestäms. Jag tycker att det ärorimligt att göra en sådan här förändring under pågående utredning. acceptera att gör på det här viset, när utredningen skallvara klar ? Om avgift förnamn- och nummerupplysningar AnL 105BARBRO (): Jag tackar statsrådet för svaret. föreslår återigen höjningar som drabbar mångasvaga grupper. betalas viss service genom grundavgiften, medan man fårbetala extra för annan service. Telefonkatalogen är exempel på en sådan servicesom betalas via grundavgiften. Alla människor kan emellertid inte användatelefonkatalogen. Det gäller bl.a. många handikappade och äldre. Statsrådet säger att handikapporganisationerna skall fåersättning för den merkostnad som taxehöjningen medför. Hur skall det gå tillrent praktiskt? Handikapporganisationerna kan inle dela ut pengar till enskildaför fördyrade telefonkostnader. Dessutom är inte alla handikappade med i någonhandikapporganisation. Om den här höjningen genomförs betyder det att dennytillsatta handikapputredningen får ta ställning till ytterligare ett områdedär kostnaderna ökar. Utredningen har nolldirektiv, vilket innebär att om denföreslår förbättringar som kostar pengar så måste pengarna tas från något annatområde. Var finns det ett överskott ? anser att vi måste stärka de handikappadessituation. Det gör man inte genom alt säga nej till ändrade direktiv tillhandikapputredningen. har också skyldighet alt ge alla abonnentersamma möjlighet till information. Handikappade skall inle behöva betala extra.Jag hoppas därför all statsrådet ser till alt någon åtgärd kommer att vidtas,så att vi solidariskt lar de här kostnaderna som verksamheten drar. 4 protokoll 1988/89:26-28 Om avgift för namn-och nummerupplysningar Som jag sade redan i mitt svar så utgår jagifrån att skall kunna träffa en uppgörelse med de handikappadesorganisationer, som innebär att man kompenserar för det som kan vara negativt isamband med en sådan här avgiftshöjning. Jag har stor förståelse för det som både säger, nämligen att kanske framför allt de synskadade, menäven andra handikappade som har svårt att använda telefonkatalogen, har blivitoroade av den här höjningen. måste man konstatera - jag tror att detvar som var inne på det - att nummerupplysningen inte ihuvudsak används av dessa grupper, utan av helt andra grupper. Det är i storutsträckning företag. Enligt en undersökning visade det sig vara främst yngretjänstemän. Jag kan föreställa mig att när de sitter med sina mobiltelefonertycker de att det är bekvämt att ringa till nummerupplysningen i stället föratt bläddra i en katalog. Det må ju så vara att man skall ha den möjligheten,men då skall man också betala vad det kostar. Det skall inte subventioneras förflera av andra telefonabonnenter, som får lakostnaderna på sin kvartalsavgift. Det skulle självfallet vara olyckligt om just dehandikappade kommer i kläm vid en förändring som jag tror att de flesta ställerupp bakom och tycker är vettig. Det gäller då att finna former för atteliminera den sidan av saken. Jag tror att kan göra det. Del talasom ett system som innebär, att om man har ett intyg på att man inte kan användaden vanliga katalogen, skall man visa upp intyget på landstingetshjälpmedelscentral, ungefär som när man skall ha ett annat handikapphjälpmedel.Televerket skall sedan kunna la bort det antal markeringar som behövs för attden abonnenten inte skall drabbas på något svårt sätt av detta. AnL 107 (): Jag har också en viss förståelse för attteleverket är ett affärsdrivande verk och att verksamheten bygger påmarknadsmässig grund. Jag tycker emellertid att man ideligen får höra attföretagens kostnader är så höga att man från sida vill sänka dem.Det är dock illa att lasta över dessa kostnader på de handikappade och äldre.Jag vill betona att det inte bara är handikappade som inte kan användatelefonkatalogen, utan också många äldre kommer att drabbas. Kommunikationsministern sade skulle ge intyg på att människor inle kan använda telefonkatalogen. Jagtror att det kommer att bli ganska svårt att genomdriva delta. Som MargaretaPersson sade kan det inte vara handikapporganisationernas uppgift att fördelakompensation för fördyrade levnadskostnader som vissa handikappgrupper får. AnL 108MARGARETA (): Jag noterar först alt viljan att kompenserade grupper som verkligen drabbas är densamma från statsrådets sida som från vårsida som har ställt frågorna. Däremot skiljer sig våra åsikter mycket drastisktåt när det gäller hur man skall genomföra det här praktiskt. Statsrådetutgår ifrån att man kan träffa en uppgörelse med handikappor- ganisationerna.Det är en omöjlighet.