prot · GC099 · 1988-12-31 00:00:00 — Därför kräver ett sådant akfivt och konstruktivt arbeteaff utredningsdirektiven ändras. Jaghoppas att statsrådet vill ta med sig den uppmaningen hem och så småningomåterkomma med ett nytt och mer positivt besked än det som jag ochhandikapprörelsen har fått . Överläggningen varhärmed avslutad. 38 § Svar på fråga1988/89:24 om utbyggnadstakten för barnomsorgen har frågat mig om jag avser att föreslå lagstiftning såatt utbyggnadsmålet för barnomsorgen kan . Iproposifionen (1984/85:209) om förskola för alla barn, som antogs av riksdagenden , slås fast att alla barn åldervars vårdnadshavare förvärvsarbetar eller studerar skall ha rätt fill plats ikommunalt daghem, familjedaghem eller föräldrakooperativ. Barn vars föräldrarär hemarbetande och barn som är i familjedaghem skall ha rätt att delta iverksamhet i öppen förskola eller ha rätt till plats i deltidsgrupp. I proposifionen uttalademin företrädare att han under utbyggnadsperio- den, dvs,, avsåg aff återkomma till regeringen om en lagstiftad rätt tillförskola för alla barn över ett och . Statisfik över utbyggnaden visar att kommunerna iallmänhet gör stora insatser för att fullfölja utbyggnadsbeslut.Mellan åren 1987 och 1988 har således ytterligare nära 23 000 platserfillkommit i kommunala daghem och familjedaghem. Det finns dock enskilda kommuner där viljan aff bygga utbarnomsorgen infe står i proportion till de behov som finns. För aft närmareklarlägga situationen kommer att noggrant följa ochanalysera utvecklingen i de enskilda kommunerna. Om en sådan analys motiverarsärskilda åtgärder kommer jag självfallet aft föreslå sådana. Om utbyggnadstakten för barnomsorgen Under defta anförande överfog andrevice falmannen ledningen av kammarens förhandlingar, 168 (vpk): Jag tackar statsrådet för svaret. En bra barnomsorg är en rätfighef lika självklar som enbra skola. Därför är det viktigt atf den rättigheten lägstadgas. Om målet fullbehovsfäckning till 1991 skall kunna uppnås behöver kommuner,utbildningsanordnare och andra berörda det stöd och den bas som ettlagstadgande ger. Vi har lagstadgad rätt för sexåringar filldeltidsgmppverksam-het, Jag var med ute på fältet som förskollärare när denrätten infördes, och jag minns aUt positivt runt den dagen - satsningar avkommuner, fackföreningar, högskolor, satsningar som skapade engagemang,entusiasm och framtidstro, , entydiga direktiv gör det lättare för alla att påett konstruktivt sätt ta sig an problemen, I svar finns detmed aft det kan bli fråga om en lagsfiftning. Jag tycker atf det är olyckligtatf det förslaget mera har framförts som ett hot än som ett stöd förbeslutsfattare som skall verkställa beslutet. Anser statsrådet atf det finnsnågra nackdelar med aff lagstadga rätten till barnomsorg? Vilka är i så falldessa nackdelar? För mig är naturligtvis det vikfiga att vinår målet full behovsfäckning i barnomsorgen i enlighet med de beslut somriksdagen fattade 1985 och som jag redovisade i mitt svar. Det är viktigt atfveta vilka medel vi skall använda för aff nå det målet, men det är samfidigtunderordnat målet i sig. En rätt talar vi om i propositionen Förskola för allabarn. Det är en rätt för barnen. Det förufskickar egentligen att vi också skalllagstifta på det sätt som vi har gjort när det gäller rätten till den allmännaförskolan, dvs. rätten för sexåringar. Låt oss återkomma till den frågan i det kommande arbetet.Då blir lagsfiftningen anfingen ett medel aft nå målet, nämligen genom atf ettmycket klart besked ges fill kommunerna, eller också en bekräftelse på att vinu är framme vid en situation där vi kan erbjuda denna möjlighet som en faktiskrätt för alla barn. Man kan alltså se lagstiftningsfrågan som antingen medeleller mål. Om det statliga bidraget tid de n eurosedyn -skadadesförening 170BERITH (vpk): Det var ett mycket positivt svar. Jag tyckeratt det är behoven som skall styra tillgången, och nivån skall vi avgörafillsammans, eftersom barnen är vårt gemensamma ansvar i ett demokrafisktsamhälle. Jag ser fram emot det fortsatta arbetet omkring de andra svåra frågornainom barnomsorgen - jag tänker på brisfen pä personal ochkvalitetsfrågorna. Det är i de sammanhangen viktigt aft grunden är helt klar. Överläggningen var härmed avslutad. 39§ Svar på fråga 1988/89:91 om det statliga bidraget till de neurosedynskadadesförening har frågat socialministern omhon är beredd att vidta åtgärder med anlednng av beslutet aff infe utge statsbidragfill neurosedynskadade. Arbetet inom regeringen är så fördelat aff det är jag somskaU svara på frågan. Beslut om fördelning av statsbidrag fillhandikapporganisationer fattas av regeringen efter förslag från statenshandikappråd. I rådet ingär företrädare för bl.a. vissa statliga myndigheter.Svenska kommunförbundet och samt de centralahandikapporganisafionerna. Grundläggande förutsättningar för att bidrag skallutgå är att den sökande organisationen bedriver en bred handikappoUfiskverksamhet, atf organisationen är representativ för den grupp man företräderoch atf dén är demokratiskt uppbyggd. När det gäller fördelningen av statsbidraget /89 har ett enhälligt föreslagit neurosedynskadade inte skall filldelas bidrag, eftersomföreningen infe har en verksamhet som är bidragsberätfigad.Regeringen har beslutat i enlighet med rådets förslag. 172 (): Herr talman!Jag tackar statsrådet för svaret men är givetvis infe nöjd. Aft fördela pengar till handikapporganisationer ärnaturhgtvis en grannlaga uppgift. Självfallet måste det finnas regler för hurdet skall gå fill. Men ibland måste man också kunna se till hur verklighetenser ut och infe bara stelbent följa de byråkratiska regler som ställts upp. Jagtycker att de neurosedynskadades förening är just ett sådant exempel, där manborde kunna ta hänsyn till människorna som är berörda. På 1960-falef när neurosedynkatastrofen inträffade skrevsdet mycket om den, och staten lovade aff hjälpa till. har barnen blivitvuxna men därför har inte problemen försvunnit. Det har däremot det lillabidrag som föreningen fick. Som skäl anges atf föreningen infe har någon handikappolifiskmålsättning. Det beror ju på vad man menar med handikappolifisk målsättning!Den här gruppen är fakfiskt unik på så sätt att det inte tillkommer nya fall.Den kan därför infe jämföras med andra handikapp- grupper.Men man vet inte heller hur framtiden kommer att te sig för medlemmarna i denhär gruppen. Därför har man bl.a. sökt pengar till projekt omförslitningsskador. Det kaUar jag faktiskt handikappolitik. Organisafionen är iallra högsta grad representativ för sin grupp. Men rnan behöver också pengar för att hålla ihopföreningen. Det lilla bidraget är helt nödvändigt för att ungdomarna, som nusjälva tagit över föreningen från föräldrarna, skall kunna hålla ihop den.Anser verkligen att en liten unik handikappförening skallvägras bidrag på grund av stelbenta byråkratiska regler, eller tvingas in i enannan och större handikapporganisation där den - det vet vi - kommer aftdrunkna? Om det statliga bidraget till de neurosedyn -skadadesförening Jag menar aft vi i har anledning attkänna mycket stor stolthet över det allmänna stöd fill handikapporganisationernasom vi ger. Det stödet är unikt i världen: Vi ger stöd fillhandikapporganisationers grundläggande verksamhet, som går ut på aft bildaopinion, att informera, aft påverka och atf hävda de intressen som människormed handikapp har. Det är alltså en del i den svenska demokratin. De regler somfinns för fördelningen av stödet utformades i mitten av 1970-talef, och de harsedan dess varit oförändrade. Jag känner inte till någon handikapporganisationsom på allvar skulle vilja ändra reglerna - man är på det klara med vilkenoerhörd dynamik som ligger i att ha ett stöd utformat just på det här sättet. Dessutom menar jag aft vi måste respektera ett sakkunnigtberedningsarbete av den myndighet som i alla dessa år fördelat pengarna. Manhar stannat för att ge pengar fill 29 organisationer och att säga nej till intebara de neurosedynskadades förening utan också fill 13 andra. 174 (): Jag häller med om aff vi imånga stycken kan vara stolta över den handikappolifik som vi för. Men somstatsrådet säger utformades reglerna på 1970-talef. Då tycker jag det finnsdesto större anledning aff vara litet generös, när en liten unik föreningkommer till. Jag förstår att de störrehandikapporganisationerna inte vill dela med sig. Men som statsrådet ocksåpåpekade måste man ha pengar för sin grundläggande verksamhet. Det rör sig härom en mycket liten gmpp, som jag sade. Jag tycker faktiskt att vi har en vissskyldighet att stödja även den lilla gruppen. Vi hoppas naturligtvis ättensådan katastrof inte skall hända igen. Det är faktiskt ganska små belopp detrör sig om. Om föreningen infe får det här stödet kanske föreningen inte kanexistera vidare. Jag vill upplysa om att även deneurosedynskadades förening har en ansökan hos arvsfonden som gäller ett av deverksamhetsområden som man också nämner i sin ansökan fill statenshandikappråd. Det gäller undersökningen av förslitningsskadorna hos neurosedynskadade.Såvitt jag försfår är det en mycket bra ansökan man där har lämnat in. Vikommer naturligtvis att i vanlig ordning pröva den, men jag vill ändå säga attdet finns en påtaglig möjlighet för föreningen atf få stöd den vägen. Om den regionala samhällsutvecklingen I övrigt har gruppens storlek egentligen ingenting attgöra med om man fär pengar eller inte, så länge man är representativ för dengrupp som man söker för. Det är säkert den här organisationen. Problemet harvarit atf man egentUgen inte har haft någon verksamhet över huvud taget attsöka pengar för. Det var inte i är utan som stödet till deneurosedynskadades förening drogs in. 176 (): Man har sökt pengar från arvsfonden fillprojektet om förslitningsskador, men det troliga är aft de pengarna inte kommeratf räcka. Då har man över huvud taget ingen möjlighet atf genomföra projektet,eftersom man inte har några egna pengar. Det här är exempel pä en handikappverksamhet som manfaktiskt vill driva. Föreningen försöker att vara förutseende därför aft deneurosedynskadade i sift dagliga liv har helt andra förutsättningar än viandra har. Deras förslifningsskador är helt andra än friska människors. Aff man infe har någon verksamhet hänger ihop med attföreningen har drivits av föräldrarna. De har känt det som en trygghetatf barnen har kunnat hålla ihop. är barnen vuxna och skall själva försökata över föreningen. Jag tycker aft det är naturligt aff de har haft vissasvårigheter i början. Överläggningen var härmed avslutad. 40 § Svarpå fråga 1988/89:38 om den regionala samhällsutvecklingen har frågat förutsvarandestatsrådet om regeringen har någon ambition atf stoppa den snedaregionala utvecklingen i dagens . Arbetet i regeringen är så fördelatatt det är jag som skall svara på frågan. Den regionala utvecklingen var i mitten av1980-talet klart otillfredsställande. Trycket på storstadsområdena -främstStockholmsregionen - var starkt och inflyttningen till storstäderna var störreän utflyttningen. Regeringen satte därför in kraftfulla regionalpolitiskainsatser för att åstadkomma en mera balanserad utveckling. Utöver en kraffigökning av de ordinarie regiönalpolifiska anslagen, har särskilda insatsergjorts i de mest utsatta regionerna - och norra inland.Bergslagen, m. fl. En förnyelse av regionalpolitikens inriktning har ocksåskett. En allt större andel av de regionalpolitiska medlen har t. ex. använtstill utbildning, teknikutveckling, teknikspridning och andrainfrastmkturåtgärder som syftar till atf främja den långsiktiga utvecklingen iolika orter och regioner i landet. Därmed minskar också trycket pästorstäderna. Ett stort antal kontakter har också tagits med privatatjänsteföretag i för aft förmå dessa aft lokaliseraverksamhet i stödområdet och stödjepunkter i anslutning fill stödområdet.Vidare har staflig central verksamhetutiokaliserats från fill regionalpolitiskt prioriteradeområden. Denförda poUtiken har varit framgångsrik. Vi har en betydligt mera balanseradregional utveekUng. har t. ex. haftflyttningsunderskott gentemot övriga landet. Samfliga skogslän har haftbefolkningstillväxt. Föratt den förbättrade regionala balansen skall kunna bibehållas är det, vilketockså framhållits i årets regeringsförklaring, angeläget att den breddning avregionalpolitiken som ägt rum , med inrikning motkompetenshöjning, utbildning och förbättrad infrastruktur, fortsätter. Då , som framställt frågan, varledig från riksdagsarbetef, medgav andre vice talmannen att hans ersättareBirger fick delfa i överläggningen. Anf.178 (): Jag får tacka för svaret denna sena timme när tågen börjar gå hemåt.Åtminstone i går tågen hemåt, i norr kanske det infe blir såmycket tåg kvar, om regeringens järnvägspolitik får fortsätta. Den regionalaobalansen är farlig för samhällsutvecklingen. Vi har fortfarande en väldigtstor och stark regional obalans, exempelvis när det gäller totalförsvaret. Dethar nu lagts fram en utredning - Försvarsmaktsufredning 88 - och det kommeratt bU häftiga diskussioner om mer pengar till militären; redan nu får den förövrigt 70 miljoner . Samfidigt bygger man in i samhället regionalobalans och ökad sårbarhet. Det är ett stort problem för totalförsvaret. Denregionala obalansen innebär också ökad miljöförstöring i allra högsta grad. Detföljer nämhgen av regional obalans. 200 000 människor i våra storstadsområdenlever vid gator där luffföroreningarna är värre än vad FN rekommenderar.Det är förnedrande för de människorna, helt enkelt, och det är en följd av denregionala obalans vi har. IngelaThalén hävdar att regeringen är intresserad av aff minska den regionalaobalansen. Jag kan tänka mig att hon tycker att hela levaär bra. accepterar ni i regeringen atf stad byggs. Det blir istort sett en asfaltering mellan och . Tullingeflygplats stöds av socialdemokrater. Trots s.k. idiofstopp för kontor iStockholm byggs det kontor vid Centralen. bygger nyttkontor, kring byggs det nya kontor, som i stället kunde bli bostäder förbostadslösa, och facket bygger nya kontor i . Mansätter helt enkelt in en magnet i , och då kan inte helaSverige leva. Det jag kräver är långsiktiga åtgärder. Vad har regeringen förlångsiktiga åtgärder att komma med? Under defta anförande övertog tredje vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. Om den regionala samhällsutvecklingen 179Arbetsmarknadsminister : Herr talman! Det är en långsiktigutveckling i regionalpolitiken aff satsa pä kompetensutveckling, aff satsa påde högskolor som finns runt om i landet, att satsa pä teknikcentra, aff satsapå utbildning över huvud taget. Om vi tittar på folkmängdsförändringen i länen,finner vi att den ur skogslänens och övriga läns synpunkt är mycket posifiv ochaff det sker en ganska kraftig förändring i . I den senasterapporten frän stafisfiska centralbyrån kan man se aff Stockholmsinflyttningsöverskoff består uteslutande av invandring och av födelseöverskottet,och gentemot övriga landet har ett flyttningsunderskott. Det här visar på atf de regiönalpolifiska insatser somhitintills har gjorts och som kommer atf fortsätta ger ett positivt resultat.Däremot är det rikfigt, vilket infe antydde, men som jag tyckerär vikfigt, att den inomregionala obalansen i måste åtgärdas. 180 (): Arbetsmarknadsministern menar då att detfinns ingen inbyggd magnet i , med stad och alltdet här. Det är intressant atf höra. Jag tror aff det krävs mer långsikfiga åtgärder, på freolika områden. Ett av dem är ägandet. Vi måste ha kvar ägandet ute i helalandet. Tycker regeringen t. ex. aff det är bra atf anställda får förköpsräfttill sina företag när företagen skall säljas, så att ägandet finns kvar i helalandet? Vidare krävs det en mer konsekvent och långsiktig strategiför atf få ökad lönsamhet i företagen utanför storstadsområdena, exempelvisgenom ganska dramatiskt sänkta arbetsgivaravgifter i områden söm infe tillhörstorstäderna. Är regeringen villig atf genomföra en sådan sänkning, en gynnadkonkurrenssituation helt enkelt för de här företagen? Det krävs också en annan inställningtill bostadsbidraget. Utveckla det till ett bastillägg, så aff glesbygdsboendefär lika mycket stöd som stadsboende. Det är vikfigt att det inte blir ett motsatsförhållandemellan och övriga kommuner i landet. Jag tycker aft vi skalldra nytta av att är en magnet i förhållande till storstäder iövriga och i . är intressant som etableringsort förföretag som har en europeisk verksamhet, och det tycker jag atf vi skall tavara på. Vi skall samfidigt ta vara på möjligheten aft rentpraktiskt flytta ut verksamheter från fill andra delar avlandet. Vi kan se exempel på det, senast i ett regeringsbeslut , dä ettstort tjänsteföretag flyttar ut en lång rad arbetsplatser fill flera orter ianslutning fill sfödotnrädet. I fråga om sfödområdesindelningen har jag för närvarandeinget förslag fill ändring av det som gäller . 182 (): Jag konstaterar aft arbetsmarknadsministerninfe anser att det som händer i Stockholmsområdet- nya kontor, stadoch allt detta - är en magnet som drar till sig folk från andradelar av landet. Jag tycker aff det är ganska intressant attarbetsmarknadsministern har den uppfattningen, eftersom den är helt felakfigenligt mitt sätt att se. Hur ser ni i regeringen på ägandet i den här situafionen?Är det viktigt atf ägandet finns kvar där människor bor, eller skall ägandetcentraliseras? Anser ni det vara en regionalpolifisk åtgärd atf se fill attägandet finns kvar där människor finns? En annan viktig fråga: hushållen. Varför kan man infeUksfälla boende i t. ex. med boende i och utvecklabostadsbidraget fill ett basfillägg som bara hänger ihop med inkomsten ifamiljen och antalet barn? Om människor i glesbygden har dyratransportkostnader och människor i storstaden dyra hyreskostnader, det tycker jagaff staten skall ge sjutton i. Stöd glesbygdsboendet också! Om statliga företags handläggning av personal- ocharbetsmiljöfrågorna Överläggningen var härmed avslutad. 41§ Svar på fråga 1988/89:83 om statliga företags handläggning av personal- ocharbetsmiljöfrågorna har, mot bakgrund avinträffade arbetsolyckor vid renoveringen av Svenskt Stål iLuleå, frågat mig om regeringen kommer att ta några inifiafiv för atf förbättrastadiga företags handläggning av personal- och arbetsmiljöfrägor. Självfallet har statliga liksom andra företag att följa debestämmelser som finns pä arbefsmiljöområdet för aff, i samarbete med deanställda och de fackliga organisationerna, skapa en god arbetsmiljö och aktivtförebygga risker för arbetsolyckor. När beslutade om en genomgripanderenovering av koksverket i gavs uppdraget till den tyska entreprenörenKrupp Koppers. Företaget byggde koksverket 1975 och besitter enligt SSABlämplig kompefens för arbetet, som måste utföras parallellt med aff driftenupprätthålls vid koksverket. Koppers har i sin tur anlitat ett ungersktspecialistföretag pä murning som underentreprenör. Inför projektet har överläggningar skett medyrkesinspektionen. har godkänt entreprenörerna.Svenska regler och avtal gäller för arbetet. skyddsföreskrifter harvidare översatts till tyska och engelska samt presenterats för platsledningenför Koppers liksom för underentreprenörens byggledare. Omständigheterna kring olyckan i koksverket är nu föremålför utredning av åklagare. genomför en intern undersökning. Det är medandra ord för fidigt atf uttala sig om vad som orsakat och vem som bär ansvarför de beklagliga arbetsolyckorna i . Oavsett ansvarsförhållandet kommer, enligt vad jagerfarit, atf gå igenom sina skyddsmfiner för aft förhindra en upprepningav liknande händelser. Jag avser aft hålla mig underrättad om atf så sker. Om visst uttalande om bilstölder 184PAUL LESTANDER (vpk): Jag får först tacka industriministern försvaret. Svaret är rakt och utan krumbukter och innebär i korthet att det harvarit brister. Man har inte översatt skyddsföreskrifterna tiU ungerska. Tydligen kommer man nu att göra en översyn av rutinerna påSSAB, och industriministern lovar aff se till atf den översynen görs på ettlämpligt sätt. Med det får jag tills vidare låta mig nöja. Det vikfiga ärju att man drar riktiga lärdomar och också ser till aff olyckor sådana som demjag har berört i min fråga helt omöjliggörs. Överläggningen var härmed avslutad. 42§ Svar på fråga 1988/89:67 om visst uttalande om bilstölder har erinrat om ett uttalandesom jag gjorde om ungdomsbrottslingar som återfaller i brott. Han harnu bett mig aff i klarlägga innebörden i mitt uttalande, sedan jagtillträdde som justitieminister, om atf jag skulle uttrycka det mycketbättre. För 20 ärsedan uttryckte jag mig i ordalag som var mycket illa valda. Jag vill därför slå fast aff jag helt ansluter mig tilluppfattningen aff den enskilda människans trygghet till liv, hälsa, integritetoch egendom är ett grundläggande mål för kriminalpolitiken. Brottslighet kanaldrig accepteras utan måste bekämpas. Vad jag menade var atfman mäste förstå anledningen till atf människor begår brott. Men det är infedetsamma som att försvara brottsligheten. Vi vet aft en mycket stor andel av dem som döms för brottfillhör socialt utsatta grupper. I bakgrunden finns i regel svårauppväxtförhållanden, arbetslöshet och missbruk. Det hindrar inte att vi skallingripa med fasthet också i dessa fall. Men i ett djupare kriminalpolitisktperspekfiv och för atf pä sikt förhindra aff barn och ungdomar dras in ikriminalitet är det viktigt aff skapa goda förutsättningar för dem atf växa uppoch finna en plats i samhället. Genom atf skapa ett rättvisare samhälle ökar vimöjligheterna aft motverka brottsligheten. Jag hoppasaff jag har gjort mig tillräckligt klar på den här punkten . 186 (): Jag tackar justitieministern för svaret. Jagvill då genast fråga om jag nu skall tolka svaret så, aff defta är ett bestämtavståndstagande från formuleringar i stil med aft det är en självklarhet affden som infe har en bil går ut och stjäl en sådan på gatan. Om jag kan tolka svaret så är det glädjande. Det ärutomordenfligt angeläget atf vårt land har en justitieminister som konstaterarskillnaden mellan rätt oeh fel, som konstaterar atf det finns en brottslighetsom måste beivras. Som läget var ännu fill denna stund här och har detfrän justitieministern bara lämnats ett svar på den fråga jag har ställt, ochdet var atf justitieministern i dagskulle uttrycka sig på ett bättre sätt än 1968. Detta gav anledning fiU starkoro. Man måste fråga sig om vi hade fått en jusfitieminister med enanarkistisk uppfattning och om denna justifieminister var kvar på samma nivåsom under den socialistiska studenfrevoltens år. Detfinns också andra sociala sidor än brottslingens i ett sådant här fall, och detgäller ägandet. Det finns bakom varje stulen bil en ägare, en människa elleroftast en familj. Ägarens eller ägarnas sociala situation måste också beaktas,och jag hoppas atf det kommer fram tydUgt när justitieministern nu här, som jaghoppas, tar klart avstånd från det tidigare uttalandet. 1988/89:913 oktober 1988 Omåtgärder mot meningslös vandalism Som jag redan sagt har jag tagit avstånd ifrån det sätt på vilket jaguttryckte mig . Det jag infe kan fa avstånd ifrån är hur jagtänkte då. Jag tänker likadant i vad gäller behovet av aft förebygga brott, ochdet är bara jag som egentligen vet vad jag tänkte . Jag var dåengagerad i detta atf samhället måste se på orsakerna till atf människor begårbrott och vidta åtgärder mot dessa orsaker. har jag en bredare erfarenhet och en djupare kunskap. Det ger mig möjlighetaft i varierade former förebygga alla former av broffslighef. Jag kommer attmed kraft och konsekvens fullfölja det kriminalpolifiska arbete som minaföreträdare har påbörjat, I det arbetet ingår givetvis också att se till atfoffren för brottsligheten tas om hand på ett bättre sätt än , Anf.188 (): Jag tackar justitieministern för det kompletterande svaret. ' Jag måsteemellertid be aff få citera ur det beryktade yttrandet i denTV-sända debatten . Dä sade : "Däremot kanjag inte förstå hur man ska kriminalisera människor som aldrig i sitt liv harfått en chans atf tjäna ihop till sin egen bil till exempel.