prot · GC0944 · 1988-12-31 00:00:00 — Iandra länder, framför allt i - vilket också taladeom - har generella regler om återkallelse funnits . I antogsredan 1972 lagen om produktsäkerhet. Där inrättades en särskild federalmyndighet i , Consumer Product Safety Commis-sion, för att övervakalagens tillämpning, en uppgift som i vårt land nu läggs på . Jaghar själv med bistånd av ekonomiska medel från studerat verksamheteni , där man även svarar för ett skaderapporteringssystem som underlagför kommissionens ingripande. Dethar framförts krav på samordning mellan denna lag om produktsäkerhet och enaviserad lag om produktansvar och framför allt en samordning och harmoniseringmed EG. Det är angeläget att den svenska lagstiftningen bringas iöverensstämmelse med motsvarande regelsystem som skapas i EG. Samtliga partierhar dock enats i lagutskottet om att inte avvakta ytterligare utan gå tillbeslut om lagen. Det är bra att denna lag kommer att träda i kraft från den 1juli 1989. Men vår huvudinvändning mot regeringens förslag om nyproduktsäkerhetslag var inte så mycket vad den innehöll utan vad den saknade.Regeringens förslag utgick från att lagen inte skulle gälla sådana varor ochtjänster som tillhandahålls inom ramen för offentlig service. Konsekvensernahade då blivit helt oacceptabla. Vi i tänker framför allt påhälso-och sjukvården, äldreomsorgen, skolor, daghem och fritidshem. Här skullelagen inte fillämpas, dvs. den skulle inte gälla inom den vård och omsorg somdrivs i offenfiig regi. Jag tänker på att barn ofta är utsatta för skaderisker.Det kan gälla gungor, klätterställningar eller andra lekredskap. Skall då lagenfillämpas enbart inom det privata daghemmet och inte inom det kommunala?Liknande frågeställningar uppstår för privat fotvård kontra en kommunalservice. Vi i tillsammans med övriga opposifionspartier anser attdet borde ske en ändring i detta avseende, och utskottet har enats om ettfillkännagivande till regeringen om utredning av en utvidgning av lagensfillämpningsområde fill att omfatta även sådana varor som tillhandahålls föroffentlig service och inte enbart omfatta den privata näringskretsen. Enskildamänniskor måste ges ett skydd när det gäller farliga varor och tjänster oavsettvem som fillhandahåller utbudet. Det är bra att utskottet ändrade sig på dennapunkt. Ett antal reservationer är fogade till betänkandet, och jagvill särskilt nämna två av dem. Reservafion 3, som bygger på en folkpartimotion, handlarom val av adressat för ett åläggande om varningsinformation ellerproduktåterkallelse. Detta är inte klart uttalat i lagtexten, utan man måstevid tillämpningen gå till de motiv som anges i propositionen, och då får antal awägningspro-blem. Majoriteten i utskottet har stannat vid attansvaret för information och återkallelse i många fall skall läggas på dennäringsidkare som har bäst möjlighet att nå resultat, som man uttrycker sig,men det finns så många om och men i detta resonemang-det är med andra ordoklart. Vi är kritiska mot detta system, och det är också de övriga borgerligapartierna. Tillsammans med och har vi reserverat oss mot förslaget,som vi inte anser fyUa de rättssäkerhetskrav som vi ställer. Vårt förslag äratt ett åläggande som kan avse flera näringsidkare får begränsas till att gällanågon eller några av dem. I första hand bör åläggandet vara riktat mot dennäringsidkare som i egenskap av tillverkare eller importör har det faktiskaansvaret för produkten. Om ett sådant åläggande inte ger avsedd effekt kommeråläggandet att meddelas grossist eller detaljist. Jag yrkarbifall till reservation 3. Det finns också en annan reservafion, nr 1, som handlar omannan nyttighet och som är grundad på en centermotion. Den föreslagna lagen omproduktsäkerhet omfattar inte annan nyttighet än varor och tjänster. Åläggandetatt lämna säkerhetsinformation innebär en inskränkning i förhållandet till 3 §i marknadsföringslagen som ger möjlighet att driva fram säkerhetsinformafionäven i fråga om annan nyttighet. Det kan gälla fast egendom, byggnader påannans mark m.m. har också protesterat mot denna begränsningoch anser att förslaget är en försämring ur konsumentsynpunkt. Vilka områdenoch vilka nyttigheter som lagen skall omfattas av börnoga undersökas, anser vi.Det kan lämpligast ske i samband med den av utskottet förordadeutvidgningen av lagens tillämpningsområden. Meddetta yrkar jag bifall till reservafion 1 och den förutnämnda reservation 3,till reservation 5 och 7 samt i övrigt till utskottets hemställan. Tillsist vill jag bara säga att det är fogat ett särskilt yttrande till betänkandetsom handlar om att föra talan i . Vi har tillsammans medcentern framhållit att vi förutsätter att flera miljöorganisationer kanbetraktas som konsumentorganisationer och därmed få talerätt i marknadsdomstolen.Det tycker vi är vikfigt. Anf.143 (): När det gäller konsumenters skydd och rätfigheter och möjlighet att fåersättning för skador och förluster har vi från vid flera tillfällenkrävt att konsumenternas ställning skall vara lika om motparten är ett privatföretag eller en enskild näringsidkare eller om motparten är samhället ellersamhällsägd verksamhet. Vi vill alltså inte att det skall vara någon skillnad ikonsumentskyddet beroende på om motparten är privat eller offentlig. bara någon vecka sedan vi i denna kammare diskuterade frågan om översynav det offenfiigas skadeståndsansvar i syfte att stärka konsumenternasställning. Äveni det ärende vi nu behandlar är en av frågorna huruvida den föreslagna lagen omproduktsäkerhet skall gälla den offentliga verksamheten eller ej. Lagen hartill ändamål att motverka att varor och tjänster orsakar skada på person elleregendom. För detta ändamål får en näringsidkare åläggas att lämnasäkerhetsinformation, säljförbud eller skyldighet att lämna varningsinformationeller också att återkalla varor eller tjänster. Menlagen skall enligt regeringsförslaget endast tillämpas i fråga om varor ochtjänster som tillhandahålls i näringsverksamhet. De varor och främst tjänstersom tillhandahålls i offentlig verksamhet undantas härigenom. I motionL9 i anledning av propositionen begärde vi att lagen även skulle gälla denoffentliga verksamheten, t.ex. skolor, daghem, hälso- och sjukvård. Stöd fördetta krav kunde vi finna bl.a. i remissyttrande, vari verketfann detta avsnitt av förslaget "inte godtagbart". Glädjandenog motionerades även från övriga partier - endast med undantag avsocialdemokraterna - att lagen borde vidgas till att även omfatta den offentligaverksamheten. Såsom vi begärde i vår motion, föreslår nu ett enigt lagutskottatt i ett tillkännagivande till regeringen skall framhålla att enutvidgning av lagen till att gälla det offentliga området bör bli föremål förutredning. Icenterns motion uppmärksammade vi även att material som ej omfattas avläkemedelsförordningen ej kommer att omfattas av den föreslagna lagen, i denmån de tillhandahålls inom den offentliga sektorn. Exempel härpå ärtandfyllnadsmaterial som amalgam. Genom utskottets tillkännagivande omutredning om att lagen även skall omfatta den offentliga sektorn får vi ävendetta motionskrav tillgodosett. Marknadsföringslagengäller fill skillnad från den föreslagna lagen förutom varor och tjänster även"andra nyttigheter", fill vilka räknas fast egendom, byggnader påannans mark, elektrisk kraft, aktier och andra Prot,1988/89:44 värdepapper,krediter samt olika slag av rättigheter. Utredningsförslaget att undanta dessa"andra nyttigheter" fann vara en försämring somverket inte kunde finna motiv för. anser att produktsäkerhetslagen borde omfattavissa av dessa "andra nyttigheter". Undantag borde av naturiiga skälgöras för aktier, andra värdepapper, krediter och andra rättigheter. Eftersomdet är svårt att dra gränsen för vad lagen bör omfatta, föreslog vi i motionenatt regeringen skulle pröva även denna fråga. När nu regeringen skall låta utreda frågan om att lagenskall omfatta den offentliga sektorn, finner vi det naturligt och logiskt attdet då även prövades vilka av dessa "andra nyttigheter" som lagen böromfatta. Tyvärr fick vi inte stöd av majoriteten för detta yrkande, varför vitillsammans med fogat reservation 1 till utskottsbetänkandet. Vi centerparfister står även bakom reservationerna 3beträffande val av adressat för ålägganden, 5 om näringsidkares inbördesförhållanden och 7 om näringsidkares talerätt. Eftersom redan uppehållit sig vid de reservationerna, skall jag inteorda något mer om dem. Med anledning av en mofion från om attmiljöorganisationer bör få talerätt i ärenden enligt den föreslagna lagen harvi centerpartister jämte folkpartisterna fogat ett särskilt yttrande tillbetänkandet. I detta yttrande erinrar vi om ståndpunkten att det kunnande ochdet engagemang som finns inom miljöorganisationerna på olika sätt bör tas fillvara av samhället. Vi erinrar även om att våra båda partier vid behandlingenav miljöproposifionen reserverade sig för att miljöorganisationer somuppfyller vissa kriterier skulle ha rätt att överklaga beslut enligtmiljöskyddslagen. Detta krav avslogs då, och vi anser nu att en samladbedömning av frågan om miljöorganisationers talerätt och besvärsrätt bör göras.Därför har vi inte tillstyrkt att talerätt skall gälla justproduktsäkerhetslagen. Dessutom bör enligt utskottet flera miljöorganisationerkunna räknas som konsumentorganisationer och därigenom få talerätt enligtdenna lag. Meddet yrkar jag bifaH till reservafionerna1,3, 5 och 7 och i övrigt till utskottets hemställan. 144ELISABET (): Lagen om produktsäkerhet hör hemma inomkonsument- lagstiftningen och är därför begränsad till att gälla relafionerna mellan näringsidkarna och konsumenterna. Jag citerar ur I §: "Denna lag har till ändamål att motverka att varor och tjänster orsakar skada på person eller egendom.--- Lagen tillämpas i fråga om varor och tjänster som tillhanda hålls i näringsverksamhet och som konsumenter i inte obetydlig omfattning utnyttjar eller kan komma att utnyttja för enskilt bruk." I proposifionen har skälen för förslaget förtydligats:"De skador som en reglering bör syfta till att förebygga är främstdödsfall och allvarliga personskador. Det är emellertid även angeläget attförebygga lindrigare personskador, i synnerhet om de drabbar mångamänniskor." Iresonemanget utgår förslagsställaren från att skadan uppstår vid en direkt kontaktmellan produkten och konsumenten. Denna skadedefinition är, enligtmiljöpartiets mening, alltför begränsad för att ligga fill grund för en ny lagom produktsäkerhet. Nästan alla är medvetna om att skadorna på naturenblir allt större och att det blir allt svårare att få luft, vatten och mat avtillräckligt bra kvalitet. Nästan alla vet också att skadorna på naturenuppstår inte bara när man tillverkar en vara utan också när man använder denoch gör sig av med den och att den inte behöver ge några omedelbara skador vidbrukandet. Vi ser det som mycket angeläget att en lag omproduktsäkerhet ålägger näringsidkaren ansvar även för skador pä ekosystemetoch naturmiljön. Naturligtvis skall lagen också omfatta varor och tjänster somtillhandahålls av den offentliga sektorn. En sådan omarbetning av lagförslaget tar emellertid tid,och vi vill därför inte yrka avslag på förslaget som det ser ut - det ärändå bättre än den nuvarande lagstiftningen - men vi vill att skickarmed till regeringen ett budskap att den bör utarbeta förslag till lagstiftningefter de riktlinjer som vi har angett och att det bör ske snabbt. Därföryrkar vi bifall till reservation 2. har man kunnat förbjuda försäljning av produktersom visat sig vara farliga. kommer näringsidkaren också att kunna åläggasatt lämna varningsinformation eller att återkalla varan. Han får på så sätt ettstörre ansvar än . Det kan bli dyrt och därför svårt att uppfylla.Bolaget kan försättas i konkurs och på så sätt inte kunna fullgöra sinaplikter. Man kan teckna frivilliga ansvarsförsäkringar, men alla gör detinte och kommer inte att göra det. anser därför att regeringen bör ta upp fillprövning hur man skall utforma tvingande regler om ansvarsförsäkring. Det behöverinte vara sä mycket svårare än en obligatorisk trafikskadeförsäkring. Denifrågasätter de flesta inte . Jag vill i det här sammanhanget också kommenteramoderaternas inlägg om adressat för åläggande. Vi tycker att varje led idistributionskedjan, inte bara tillverkare och importörer, måste ta sin del avansvaret för de varor som sprids pä marknaden. Därför stöder vi utskottets förslag på den punkten. Jagvill för övrigt yrka bifall fill vår reservation 4. Det finns en annan brist i lagförslaget, och det är attmarknadsdomstolen blir bäde första och sista instans vid rättslig prövningenligt produktsäkerhetslagen. Det är inte tillfredsställande urrättssäkerhetssynpunkt. Men det här gäller inte bara vid prövning enligtproduktsäkerhetslagen utan vid alla ärenden som handläggs av marknadsdomstolen.Jag nöjer mig därför med att påpeka förhällandet i ett särskilt yttrande, ochvi funderar på hur vi skall återkomma i frågan. kommerjag till det roliga med miljöorganisationer. Man vill enligt den här lagen i första hand komma framtill rättelser genom frivilliga överenskommelser. Om inte ellerannan tillsynsmyndighet kan komma överens med den som säljer en farlig vara omhur rättelse skall ske, kan myndigheten vända sig till konsumentombudsmannen,som i sin tur har rätt att väcka talan i . 10 protokoll 1988/89:44 Prot.-1988/89:4413 december 1988 ombudsmannen- av någon anledning - inte vill göra det, kan i stället en"sammanslutning av konsumenter, arbetstagare eller näringsidkare"göra det. Det är jubra, men vill ge den rätten ocksåtill miljöorganisationer. Det finns ofta'en stor sakkunskapinom miljöorganisationerna när det gäller de kemiska-komponenterna i modernaprodukter, och dessa kemikaliers effekter på sin omgivning: Man behöver baratänka på tvättmedel, sköljmedel, fönsterputs, wc-block, Klorin, kosmetika,spolarvätska, bilvårdsprodukter som avfettning, schampo, väx, polish, färg,olja, material i moderna möbler,-diverse matvaror med.tillsatser osv. Detta vartydligen en svår nöt att knäcka för utskottet. Socialdemokraterna försäkrade att förslaget var ett slag itomma luften eftersom miljöorganisationer inbegrips i begreppet"sammanslutning av konsumenter". kom till undsättning och förklarade att det noginte förhöll sig riktigt så. kom med klargörandet att om det står imiljöorganisationens stadgar att den är en konsumentorganisation, så räknas densom sammanslutning av konsumenter och får väcka talan hos . har, som vi hörde, och i ettgemensamt särskilt yttrande talat om att man utgår ifrån att fleramiljöorganisationer kan betraktas som konsumentorganisationer och därmed fätalerätt. Eftersom saken verkade vara oklar och klurig även förgarvade utskottsledamöter så tog jag hjälp av jurister för att få utrett hurdet står till, vilken rättsstatus en miljöorganisation har när det gällerkonsumentlagstiftningen. Av dessa jurister har jag fått veta att "ensammanslutning av konsumenter" skall vara en juridisk person, attändamålet med verksamheten skall vara att tillvarata konsumenternas intressenoch att det skall framgå av organisationens stadgar. Miljöorganisationer är ideella föreningar och har somsådana enligt praxis tillerkänts rätt att överklaga beslut som kränkt deideella intressen som organisationen företrätt. Det innebär att de kan tillåtasatt företräda medlemmarna när det gäller natur- och miljöskyddsärenden, meninte när det gäller konsumentfrågor. Däremot har motsatt sak hänt, har jag fått veta.Konsumentintressena har gjort en inbrytning på miljöområdet genom att få rättatt föra talan enligt lagen om kemiska produkter. Möjligen kan det vara dettasom föresvävat utskottsmajoriteten. Men jag undrar, herr talman, om det inte ändå är så attdetta är ett bra förslag som man vill säga nej till nu och sedan ta upp och fåäran för det. Det är ju alldeles självklart att miljöorganisationer borde fäden rätten. Mot denna bakgrund hoppas jag att ledamöter nu kommeratt ge miljöorganisationerna samma rätt som den kommer att ge inte barakonsumentorganisationerna utan också arbetstagar- ochnäringsidkarorgani-sationer, nämligen rätten att föra talan imarknadsdomstolen. Jag yrkarbifall till reservation nr 6. 145INGER HESTVIK (s): betänkande 1988/89:13 som videbatterar här gäller en produktsäkerhetslag, som syftar till attförhindra att farliga varor och farliga tjänster när konsumenterna och gerupphov fill personskador eller skador pä egendom. Lagen tar i huvudsak sikte pä varor och tjänster somnäringsidkare tillhandahåller konsumenterna att användas privat i hemmet ellerpå fritid. Det förutsätts att näringsidkarna frivilligt skall vidta de åtgärdersom lagen föreskriver. skall vara tillsynsmyndighet och skallvid behov ta upp förhandlingar med näringsidkarna om lämpliga åtgärder. Om intedetta ger någon effekt kan konsumentombudsmannen kopplas in, vilken som ensista åtgärd kan vända sig till . Enligt förslaget till produktsäkerhetslag kan ennäringsidkare åläggas att lämna säkerhetsinformation när en vara säljs. Han kanförbjudas att sälja varan och han kan åläggas att lämna varningsinformation föratt skydda dem som redan köpt en vara. Som en fjärde punkt kan näringsidkarenåläggas att återkalla varan. Nyheterna i denna lag gäller de två sista punkterna,nämligen skyldigheten att lämna varningsinformation och att återkalla varor ochtjänster. Produktsäkerhetslagen kommer alltså att förbättra konsumenternasställning avsevärt. Framför allt innebär det en förenkling jämfört med decivilrättsliga regler konsumenten nu är hänvisad till. Dessa fordrar storaktivitet från konsumenternas sida under en kort tidsfrist, och de kan ocksåleda fill ekonomiskt risktagande i form av t.ex. rättegångskostnader. Det ter sig ganska naturligt att propositionens förslag istort har antagits i enighet av utskottet. På en punkt ger utskottet dock enuppmaning till regeringen. Det gäller varor och tjänster som den offentligasektorn erbjuder. Mänga av dessa används i privatlivet och omfattas på dengrunden av produktsäkerhetslagen, men några faller utanför. Eftersom den offenfiiga sektorn är oerhört stor och det ärsvårigheter att avgränsa problemen har inte utskottet haft underlag för ettförslag till annan lagstiftning, men vi har enats om att en utredning börundersöka möjligheten att utvidga tillämpningsområdet. Till betänkandet har fogats 7 reservationer, och jag villbörja mina kommentarer med att yrka avslag pä samfiiga bifall till utskottetshemställan. I reservation nr 1 yrkar och folkpartietsledamöter i utskottet att den tidigare nämnda utredningen bör ta ställning tillom andra nytfigheter skall omfattas av produktsäkerhetslagen. Andra nyttigheterenligt marknadsföringslagens definition är t.ex. fast egendom på annans mark,elektrisk kraft, aktier osv. Det är inga naturliga områden för enproduktsäkerhetslag. När det gäller byggnadsmaterial har bostadsutskottet redanbegärt en översyn för att komma till rätta med sjuka hus och för att förbättrainomhusmiljön i stort. Produkter som tillhandahållits som vara eller tjänst mensom är tillbehör till fast egendom omfattas liksom andra varor och tjänster avproduktsäkerhetslagen. Marknadsföringslagen3 § kan leda till åläggande även när det gäller andra Prot.1988/89:44' nyttigheter.Utskottsmajoriteten anser därför att motionärerna är tillgodosedda, och jagyrkar avslag på reservationen. vill i reservation nr 2 attproduktsäkerhetslagen också skall omfatta produkter som orsakar skador pånaturmiljön och ekosystemet. Vi är eniga om målet att produkter inte skall kunnaåstadkomma dessa skador. Vägen att nå målet har vi däremot skilda åsikter om. Utskottsmajoriteten anser att vi måste ha en särskildlagstiftning för att klara dessa omfattande mål, behandlade vi här iriksdagen en miljöproposition öch tog ställning till lagstiftning gällandemiljön. och regeringen går vidare med lagstiftningsfrågorna, I produktsäkerhetslagen får vi begränsa oss till de varoroch tjänster som är en direkt fara för konsumenternas person och egendom. I reservation nr 3 tas frågan om adressat för ettåläggande om varningsinformation eller ett återkallande av en vara ellertjänst upp. Som påpekas i betänkandet delar utskottsmajoriteten motionärernasuppfattning att ett åläggande skall riktas i första hand mot den som har detfaktiska ansvaret för produkten. 1 de allra flesta fall kommer detta inte attinnebära några problem. I några fä fall kommer det att uppstå awägningsproblem.För att lagen dä skall uppfylla de förväntningar och krav vi ställer på den,måste ansvaret för varningsinformation och återkallelse läggas på den eller denäringsidkare som har bäst möjlighet att nå de resultat man vill uppnå. Medpropositionens förslag när man en vidare krets och det är bra för konsumenterna. Reservanternas förslag är mera begränsat och ger därmedinte full effekt. Utskottet pekar också på konsumentombudsmannens viktiga roll.1 sina avvägningar bör han ta hänsyn till den försämrade goodwill en näringsidkarekan fä genom ett påläggande liksom de kostnader som han kan få bära videventuellt försvar i domstol. KO bör ställa dessa mot den fara som konsumentenutsätts för. Med de erfarenheter som KO har är vi övertygade om attpropositionens ställningstagande är det riktiga och att reservanternas krav istort är tillgodosedda. I reservation nr 4 vill införa tvinganderegler för näringsidkare att teckna ansvarsförsäkring. Förslaget innebär att viskulle få bygga upp en kontrollapparat, och det skulle bli stora svårigheteratt följa upp att lagen efterlevdes. Utskottsmajoriteten delar uppfattningen att det är viktigtmed försäkringsskydd, men att ta till ett så stort ingripande som tvinganderegler innebär- ja, det är en principiell fråga. Skall vi från samhället gå inoch kontrollera varenda detaljist, varenda och se om de tecknatansvarsförsäkring? Nej, det är vi inte beredda till. Vi litar på näringsidkarnaoch är övertygade om att de kommer att teckna de försäkringar som krävs för attuppfylla produktsäkerhetslagens krav. Reservation nr 5 från de borgerliga ledamöterna sägeregentligen ingenting. Vi får genom dagens beslut en ny lag -produktsäkerhetslagen. Både regering och riksdag följer utvecklingen, och omkompletteringar visar sig nödvändiga kommer de att aktualiseras genomproposition eller motioner. Det är självklarheter. Eftersom reservanterna intebegär någon ändradlagstiftning så behövs heller inget tillkännagivande. Jag yrkar alltsåavslag på reservationen. har i en motion begärt att både enskildakonsumenter och miljöorganisationer skall få talerätt i marknadsdomstol. I reservation 6 har frångått kravet när detgäller de enskilda konsumenterna. Däremot står det kvar när det gällermiljöorganisationerna. De krav som ställs på en organisation för att den skall fårätt att föra talan i marknadsdomstol är att den i sina stadgar och i sittpraktiska arbete visar att den är en konsumentorganisation och att dentillvaratar konsumenternas intressen. Är en miljöorganisation också en konsumentorganisation ärdet bara att föra in detta i stadgarna, och då har organisationen heltautomatiskt talerätt. Ett tillkännagivande är alltså helt onödigt. Detta överensstämmerockså med vad framhöll i sitt anförande. I reservation 7 vill de borgerliga ledamöterna gemöjlighet för en näringsidkare, mot vilken talan riktas i marknadsdomstol, attdra in andra näringsidkare i den pågående processen. Statsrådet anför i propositionen att hon noga övervägtproblematiken men avvisar tanken, eftersom den skulle innebära bådeprocessuella och praktiska problem. Om flera näringsidkare dras in blir processen utdragen,och den försvåras dessutom. har en viktig funktion ävenhär. Jagciterar direkt ur betänkandet på s. 15. "opartiskhet bör därvid,enligt utskottets mening, innebära en tillräcklig garanti för att tillgodose derättssäkerhetskrav som bör ställas i detta avseende. Med hänsyn härtill ochtill att inte heller marknadsföringslagen ger någon möjlighet för näringsidkareatt dra in andra näringsidkare i pågående process avstyrker utskottet bifalltill motion Lll yrkande 3." Med dettayrkar jag avslag på reservation 7.