prot · GC09130 · 1988-12-31 00:00:00 — Politiken blir mer och mer penningfixeradoch mindre socialt betonad. slår man urskillningslöst också mot och gynnar medvetet dem som kan placera om sina pengar för att slippa skatten.Jag vill fråga : Vari ligger det specifikt socialdemokratiskai att införa den nya skatt som kallas ett tillfälligt obligatoriskt sparande? 21HANS (vpk) replik: Jag skall i min nästa replik gå in påfördelningspolifik, hur man byter äpplen mot päron, den industriellautvecklingen i Bergslagen, elpriser kontra andra länders ochbetydelsen av den nu föreslagna åtstramningen för industrin. I denna replikskall jag ägna mig åt frågan om deltagande eller infe deltagande i olikaåtgärder. Prot.1988/89:130 Jag kan inleda med att tacka för de vackra orden från om tidigare debatter. Jag får välåtergälda de orden. Jag menar att "in eller ut" i Den ekonomiska polt tiken, m.m. enuppgörelse eller i ett samarbete aldrig kan vara en fråga om principer ellerprocedurer ufifrån ett rent tekniskt synsätt eller bero på var man befinner sigi relationen mellan partierna, utan detta är ytterst en politisk fråga. Som jagsade i mitt inledningsanförande är vi ganska stolta över att vi kan stå utanförden krets som lägger nya bördor på de lågavlönades axlar. Jag tycker att detär ett ganska enkelt konstaterande för ett parfi som allfid slagits förnormalinkomsttagarnas, låginkomsttagarnas och de vanliga familjernas rätt. Nuvet jag att man inom socialdemokratin säger: Det har vi också alltid gjort. Detgörs i nostalgiska tal och jubileumstal. Men den konkreta politik som härföreslås innebär en åtstramning som riktas mot dem som har det ekonomiskt sämstställt. Jag kan infe se det på annat sätt när man höjer elskafterna, införfvångssparande och genomför marginalskaftesänkningar. Faktamåste ju få tala också i det här fallet. Jag kan som exempel nämna hur svårt det varit att få envänsterprofil i diskussionerna om eventuella uppgörelser med socialdemokrafin.Ta bara en så enkel sak som frågan om långtidssjukskrivningarna. Det är ju engammal vpk-fråga. Långtidssjukskrivningarna och förtidspensioneringarna kosfar2030 miljarder kronor , och människor sitter i långa köer utan att kunnakomma tillbaka in i arbetskraften. Den frågan har vi drivit . är del "inne" med ufbudspolifik, och är detdags för åtgärder på det här området. Men inte ens här är ni beredda att gå ossfill mötes, såsom jag ser det, till vänster i den meningen att man undantarkommuner och landsfing, som faktiskt behöver resurser för att kunna göranågonfing åt långtidssjukskrivningarna, åt vårdköerna och för rehabiliteringen.Man kan här infe gå så långt från sin vilja att strama åt att man accepteraratt pengarna börjar utbetalas för dessa ändamål som de kommerin. Det skall i stället liksom skjutas därför att man behöverstrama åt ekonomin. Det är oerhört svårt att tala om en uppgörelse närsocialdemokratin inte kan närma sig oss ens i så enkla frågor, därställningstagandet för er del borde vara helt naturligt. Detta är bakgrundentill att vi inte ställer oss bakom åtstramningarna och attackerna mot delågavlönade. 22 () replik: redogjorde för sparandetsframtid. Det är viktigt att här poängtera att sparandet skall återföras och attränta skall utbetalas. När det gäller den långsikfiga sparandepolitiken anservi i att man borde ha en inriktning mot personliga invesferingskontonsom ett led i ett fortsatt, frivilligt sparande. En viktig sak att poängtera är att socialdemokraterna hardålig framför hållning när det gäller de strukturella problemen i ekonomin. Särskilt i fråga om industrisektorn kan man säga att socialdemokraterna inte alls har utnyttjat de här sju åren till förnyelse av svenskt näringsliv. De har fört en mycket konservativ industripolifik. Man har infe satsat på framtidsförefag, kunskaps- och högfeknologiföretag. Man har tappat positionen som industri- 44 land på grund av den ekonomiskapolifik som förts. Man har bara utnyttjat Den ekonomiska politiken, m.m. effekternaav de omställningar som icke-socialistiska regeringar gjorde under PrOt.1988/89:130 . Se t.ex. på och skogsindustrin! Det är effekternaav denna omställning som skapat den positiva konjunktur som vihaft på näringslivets område. Men småföretagspolitiken, som startade bra under1970-falef, har helt enkelt misshushållats bort. Socialdemokraterna harverkligen sett till att den polifiken försvunnit i det tysta. Vad socialdemokraterna har gjort bra på den senaste tidenär att man har anammat tankarna på avreglering av kapitalmarknaden. Man bordedärutöver ha kunnat utnyttja de goda kapitaltillgångarna fill industriellförnyelse. Det har man emellertid avstått från, vilket är mycket bekymmersamt. Det är också oroväckande att man inte satsat påaktiemarknaden i sådan utsträckning att det i fortfarande hade funnitsmöjligheter att göra aktieaffärer. Man har avlövat aktiemarknaden påriskkapital. Det har varit mycket olyckligt. Omsättningsskatten på värdepapperborde därför försvinna. 23 () replik: Låt mig först säga att jag tycker att det varklargörande att både och konstaterade att vi har enöverhettning i den svenska ekonomin. Den går inte över av sig själv. Därförmåste åtgärder vidtas , och det är beklagligt att ni infe ställer upp påsådana åtgärder. I fråga om arbetsmiljön försökte sig påkonststycket att påstå att den svenska arbetsmarknadspolitiken skulle varaupphov fill arbetsmiljöska-dor. Jag tycker att det är en upprörandeförfalskning av verkligheten. Det finns många skäl fill att vi har problem medarbetsmiljön, och jag skall räkna upp några av dem: brist på kunskap, ointresseför hur människor mår, rå kapitalism, rädsla för att mista jobbet. när vi har full sysselsättning på de flesta håll i vårtland kan vi skärpa kraven på arbetsmiljön, eftersom ingen enskild personbehöver tveka att hävda sin rätt på det området i rädsla för att riskerajobbet. Vi vet att det ofta annars tyvärr fungerar på det sättet. försökte påstå att jag gör ett fult trick. Detframgår mycket klart av detta betänkande att de pengar som tas in skall gåtillbaka fill arbetsgivare för rehabiliterings- och arbetsmiljöinsatser- infeför någonting annat. Exakt på vilket sätt det skall ske kommer regeringen attlämna förslag om till . Målsättningen är helt klar: tillingenfing annat än rehabiliteringsinsatser och insatser för arbetsmiljön skalldessa pengar användas. Det kan aldrig vara utbudspolitik, säger , utandet är bara utbetalningarna som är det. Men man kan ju infe betala ut pengar omman infe har några inkomster. Jag försfår här inte och ,som så mycket har sysslat med svensk arbetsmarknadspolitik och som vet att vitagit in pengar via arbetsgivaravgifter för att betala ut dem för omskolningoch vidareutbildning. Vad är det annat än utbudspolitik? I det här falletförhåller det sig inte på annat sätt. Vi behöver öka arbetskraftsutbudet, sägs det. Vi har drygt 500 000 förtidspensionerade arbefsskadade och långtidssjukskrivna. Många av dessa människor vill inte någonting hellre än att bidra till produktionen. Prot.1988/89:130 De förslag som socialdemokraterna och kommit överens ominnebär Den ekonomiska politiken, m.m. ettväsentligt lyft för dessa människor i deras personliga situafion och bidrarfill att öka utbudet av arbetskraft och till att skapa bättre förutsättningarför en god ekonomisk tillväxt. Till vad sade omfördelningsfrågorna och de lågavlönade ber jag att få återkomma i nästa replik. Anf.24 () replik; sade nu att moderaternainte ställer upp på åtgärder mot överhettningen. Det bekräftar att hon inteförstått vari överhettningen består, att den finns på ekonomins utbudssida ochinte på efterfrågesidan. Vi föreslår fillsammans med folkpartietutbudsstimulerande åtgärder med en skattesänkning i första ledet. Vi föreslåråtgärder - ni skäller under fel träd. Sedan, : Vi representerar båda Stockholmslän. Jagar ingen vän av bygdepolitik, men jag tycker ändå att man skall se tillatt den egna valkretsen inte drabbas av uppenbara orättvisor. I det avseendethar faktiskt finansutskottefs ordförande ingen vidare fin meritlista. kunde den beskrivas som något som baradrabbade rika moderatstyrda kommuner. Men sker en utvidgning så, att denkommer att beröra nästan alla Stockholmslänets kommuner - många med annanpolitisk majoritet. Låginkomsttagare i skall alltså vara med ochbekosta extravaganser ute i landet. skall vi besluta om en höjning avinvesterings- och fastighetsskaften. Vi fog emot en uppvaktning från samfiigapartier i som var verkligt intressant. Den visade att manfrån alla håll ansåg att detta kommer att leda fel, bl.a. blir det färrebostäder. Jag undrar återigen; var ligger rättvisan i deavgränsningar som görs? Jag påtalade tidigare det här egendomliga skiftet, attdet enligt regeringens förslag är som skulle ta stryk men infeUppsala. är det som skall ta stryk men inte . Varför skallen kontorsfastighet i drabbas av en extraskatt, medan ett kontorbeläget i en bostadsrätfsfasfighef på - vilket nog får anses vara ettmera överhettat läge - går fritt? På vad sätt dämpar en tillfällig skaft 1990,som bärs upp 1991 och 1982, överhettningen just nu? Nej, detta är eftergifterför en Stockholmsfienflighet som ingen tjänar någonting på. Jag förstår inte,som sagt, hur socialdemokraterna räknar med att återvinna stöd i storstadsområdenamed detta sitt uppträdande. Slutligen vill jag säga att jag beklagar de utslag avnonchalans i lagstiftningsarbetet som fidigare talade om. Så somnu har skett får lagstiftning fakfiskt inte gå till, att man serveras ettlagförslag på bordet som inte har presenterats tidigare, och blir upplyst omatt ärendet skall lämnas fill kammaren . När vi moderateryrkar på remiss fill lagrådet och till berört fackutskott, röstas vi ned. Jag beklagar att lagstiftningsarbete bedrivs på det sätt som nuhar börjat ske - i och för sig infe utan tidigare förebilder - och som dennagång har kommit till så tydligt uttryck i finansutskottet. Anf.25 () replik: PrOt. Den ekonomiska politiken, m.m. Alla är överens om att vi har obalans. Sålångt är det klart. Men tänk, att det skall vara så svårt att förmåfinansutskottefs ordförande att förstå att man bäst blir av med obalans genomatt öka den del som är för liten. Obalans består i att två saker är olika stora- så långt kan ni väl vara med? Vad socialdemokrater och centerpartister villgöra är att strama åt den ena komponenten så, att man skapar balans på en lågnivå. Vad vi i och vill göra är att sfimuleraprodukfion och utbud - den andra komponenten - så, att den växer. Då får vibalans på en högre nivå. Det borde faktiskt inte vara så väldigt svårt attförstå att den senare metoden är långt mera fördelaktig för de människor somverkar i den här ekonomin. Jag tycker att ändå borde förståsjälva tekniken i detta. återkommer till arbetsmiljöförbätfringar.För att ta ytterligare ett exempel, som jag infe tog upp förra gången, kan jagnämna att det finns en rehabiliteringsutredning som har arbetat under många år- fyra, om jag inte missminner mig. - eller kanske ännu fler-avslogs alla förslag som folkpartister och andra, i många fall vpk-are,framlade i fråga om förbättringar av arbetsmiljön. Dessa förslag avslogs medhänvisning till den sittande utredningen. Ingenting, inte en enda liten åtgärdkunde socialdemokraterna själva komma med. hänvisar tillatt alla dessa pengar skall användas, men hon undviker mycket noga att säganär. Det är klart att om pengarna skall användas , innebär förslaget iprakfiken en effektiv uppskjutning av alla åtgärder. Om pengarna skall användasgenast -vilket centerpartisterna tycks hävda - utgör de i varje fall infe någondel av en åtstramning. Också jag har med beklagande konstaterat att Anna-GretaLeijon visar tecken på ett återfall i en - som jag trodde - gammal förlegadsocialdemokratisk politik: varje gång man hittar en ny angelägen uppgift somkräver nya utgifter, skall man höja skatterna för att betala för detta. I såfall kommer man aldrig någonsin ur den ständiga skatteökningsskruv somsocialdemokratisk polifik har lett fill. Jag vet alldeles bestämt att finansministern flera gångerhar sagt att man inte löser några problem genom att höja både skatter ochutgifter, för då kommer man aldrig att kunna ens hålla kvar skattetrycket, änmindre att kunna sänka det. Jag beklagar djupt att inte den internakommunikationen fungerar bättre, men jag hoppas att någon liten informafion kannå fram. Jag vill slutligen säga att det ärmärkvärdigt att inte på något sätt har kommenterat denbristande beredningen av de föreliggande lagförslagen. Det är i sig enkommentar. 26 () replik: Jag tycker att arbetsmiljöproblemen äralldeles för allvarliga för att man skall vara raljant när man talar om dem. angav ett viktigt skäl till varför vihar så många arbetsmiljöproblem i . Det är den råa kapitalismen som är orsaken. Det är beklagligt att ett mångårigt socialdemokrafiskf maktinnehav inte har lyckats rå på de allra råaste formerna, nämligen överutnyttjande av människor i arbete, trots starkt vinstgivande verksamhet. Jag tycker att detta 47 Den ekonomiska politiken, m.m. är enhemsk historia, men man löser inte problemet genom att försöka att ta pengarfrån de företag som har skött sin miljö, fondera pengarna och sedan skvätta utdem . Vad som fordras är faktiskt omedelbara och snabba åtgärderför att med en gång verkligen tvinga de företag som missköter sig på dettaområde. Min erfarenhet från industrin är infe att fackföreningarna är rädda fördessa problem, utan det är helt enkelt så, att när det kommer till kritan ärdet företagsledarna själva som beslutar om vad man skall göra åtförslitningsskador och sådant. I de flesta fall har de struntat i dessa skador,därför att de varit medvetna om att det har funnits friska människor att tillgåsom kan slitas ut. Det är någonting som jag mycket väl kommer ihåg genom minerfarenhet av industri. svarade infe på vad det är som är såspecifikt socialdemokratiskt i det nu aktuella förslaget om tvångssparande. 27HANS (vpk) replik: Jag instämmer i analys avkapitalismen. Jag skulle svårligen själv kunna överträffa träffsäkerheten iden. Det var just det som sade, somföranledde mig att inleda min replik på detta sätt. Hon talade om den råakapitalismen och om att man råkar illa ut på arbetsplatsen, om man motsättersig någonting. Detta är intressant, eftersom det ju handlar om makten påarbetsplatsen, om individers möjlighet att påverka sina liv i det samhälle somvi lever i och som har förvaltats av socialdemokratin under så oerhört lång fidmed målsättningen att förändra samhället, skapa rättvisa förhållanden ochrättvisa för arbetare och övriga anställda. Så tvingas ståhär i talarstolen och säga att den råa kapitalismen är så fruktansvärd. När kommer skördetiden för alla dem som har fått hållatillbaka med tanke på fördelningspolitiken? När kommerskördetiden för alla dem som under det socialdemokratiska regeringsinnehavetoch under hela industrialismen har fått offra sig, sina liv, sin hälsa, sin arbetsmiljö,kanske sina familjer och sina bostadsförhållanden? Frågan om hur eländetdrabbar folk har ju mycket vida perspektiv. Som vi tidigare sade när det gäller inriktningen på denhär överenskommelsen och på åtgärderna, finns det - som jag ser det -inte några möjligheter att få över socialdemokratin till den vänsterpolitik somvi företräder. Vi har faktiskt avgivit motioner med ganska precisa krav för attvisa var vi står och vad vi tycker bör ske. Men vi märkte inte någon som helstvilja från socialdemokraternas sida att gå oss till mötes, utan det varnaturligtvis lättare att gå med högern. När man ser resultatet - vilket man kanbeklaga - är jag mycket glad att vi inte är delansvariga. Nog om detta. När det gäller fördelningspolitiken, industrin, elkraftenm.m. säger att det är energipolifiska överväganden som liggerbakom. Det är en del av vad ni säger. I er majoritetstext talas också omfinanspolitiska. Jag undrar dock hur man kan säga att det är energipolitiskaöverväganden, när man i samma andetag säger att en del av de här pengarna skallgå till att betala tillbaka skattesänkningar . Det kommer att hjälpa endel av de människor som har fått en viss åtstramning, men också de som har dehögsta inkomsterna får del av detta. Den ekonomiska politiken, m.m. Jag undrar vidare hur man kan hävda att det har någon somhelst PrOt. 1988/89:130 energipolitisk betydelse, när man undantar industrinfrån dessa höjningar. Utskottet anser att de nu förordadeenergiskattehöjningarna, förutom skaften på olja, inte bör slå igenom i företagmed industriell tillverkning. Man törs således inte lägga någon avgift på demsom förbrukar mycket elkraft. Hur kan man hävda att det är en energipolitiskinriktning? Elpriserna i vårt land är hälften eller en tredjedel av priserna iviktiga konkurrentländer ute i . Vi behöver ställa om vårenergiproduktion. I en sådan politik skulle vi kunna delta, men inte i den härslappa åfstramningspolitiken som drabbar hushållen. 28 () replik: tog i sin första replik upp delågavlönades situation och sade att vpk inte vill följa , ochsocialdemokraternas förslag, eftersom det är dåligt för de lågavlönade. Vad ärdå sämst för de lågavlönade? Det är när man för en ekonomisk politik där fråganom arbetslöshet blir en restpost. Möjligheten att ha ett arbete ärgrundläggande för fördelningspolitiken. Det är i allra högsta grad också dåligtför de lågavlönade, om man inte försöker göra något åt inflationstendenserna isamhället. Vi vet vad det innebär med den inflation som , ,gröper ur de lågavlönades portmonnäer mer än de högavlönades,eftersom man inte har några marginaler. Det går många roliga - eller kanske rättare sagt makabra -historier om länder i där priserna stiger, medan man är inne iaffären och plockar ihop varorna. Så är det inte i . Vi glömmer kanskelätt bort den smygande urholkning av lönerna som inflafionen innebär. För delågavlönade är det dock en verklighet. Det är för att komma till rätta med densom vi och centerparfiet tillsammans har gjort dessa insatser. Det ärbeklagligt att inte vill se de här sambanden. När skall pengarna betalas ut när det gällerarbetsmiljöavgifterna? Ja, regeringen skall återkomma till , och viskall fatta beslut . Vi har också sagt att regeringen skall återkomma medett förslag om när som man skall kunna börjautbetalningarna. Det finns alltså utrymme för att göra en bedömning omdet skall ske , senare eller kanske rent av1991. Den frågan kommer vi att få diskutera . Vi har inget intresse avatt dra ut på fiden. Vi måste dock ha en praktisk bra verksamhet, och vi måsteha en del pengar, innan det är vettigt att börja betala ut dem. När det gäller arbetsmiljön, , är det riktigtatt arbetsgivarna missar arbetsmiljön, eftersom det står arbetstagare i köframför deras portar. Det bästa sättet att komma till rätta med detta är att setill att vi inte har arbetslöshet. Jag skulle också vilja säga att ett av deväsentligaste skälen till de många nya typerna av arbefsmiljöproblem som vi harär att arbetsmarknaden och det mesta i samhället är designat efter karlar ochinfe efter kvinnor. Det är en av de viktigaste försummelserna när det gälleratt komma till rätta med de här frågorna. sade att jag skäller under felträd. Jag tycker att det känns väldigt fint att skälla under träd. Jag skulle dock 49 önska attjag snart får lukta på blommorna, som tjuren . 4 protokoll 1988/89:130-133 Prot.1988/89:130 vice talmannen anmälde att och anhållit att till protokollet få antecknatatt de inte ägde rätt till ytterligare repliker. Den ekonomiska poli tiken, m.m. har haft en obruten ekonomisk uppgångsedan 1982. Arbetslösheten har minskat och investeringarna och produktionen harökat. Reallönerna och den privata konsumtionen har kunnat öka. Budgetunderskottethar försvunnit, och har t.o.m. kunnat besluta om ökade statsutgifter. Men har farten blivit för hög. Efterfrågan harväxt snabbare än resurserna. Trots en rekordartad ökning av nytillskottet påarbetsmarknaden - 70 000 fler sysselsatta - råder en påtagligbrist på arbetskraft över snart sagt hela landet och i alla branscher. Pressenuppåt på kostnader och priser har på nytt ökat. Slutsatsen är ofrånkomlig; utanen aktiv nedkylning av temperaturen i ekonomin riskerar vi att om igen hamna i dentyp av kris vi hade . En regering som vill sitta bekvämt, som infe vill lämnamindre populära besked fill medborgarna, skall naturligtvis avstå från atthandla i sådana lägen. Den kan ju alltid hoppas att problemen löser sig av sigsjälva-eller att någon annan får överta dem. Den regering som sitter hade kunnat fa till ytterligareen förevändning för att inte ingripa mot överhettningen. Vi är enminoritetsregering och måste alltså ha stöd av andra partier i föratt få igenom våra förslag. Och att vånda sig fill opposifionspartier och bedem ställa upp för åtgärder som skall strama åt ekonomin kräver både mod ochkompromissvilja. Men en regering som far sin uppgift på allvar, som inseratt det förtroende den fått av väljarna också innebär plikten att ta ansvarjust i svåra och politiskt riskabla lägen, den måste handla. Från densocialdemokrafiska regeringens sida har vi vid upprepade tillfällen deklareratatt vi inte tänker sitta kvar för att administrera en sönderfallande ekonomi.Det är i den andan vi nu handlar - och vi har handlat på liknande sått i detförflutna. kommer att besluta om ett antal åtgärdersom hör leda till att ekonomi kommer i bättre balans, attöverefferfrågan försvinner och inflationstrycket minskar. Det betyder attregeringen vunnit en majoritet för sin uppfattning att en rejäl ekonomiskåtstramning behövs. Den tekniska utformningen av denna åtstramning är intedensamma som regeringen föreslog i kompletteringsproposifionen. Från högerhållförsöker man nu beskriva detta som ett nederlag för regeringen. Andra haruttryckt sin förvåning över att regeringen infe, som det heter, "i förvägförankrat" sin politik hos något oppositionsparti. Den här förvåningen är svårförståelig. Samfiigaoppositionspartier har, , både offentligt och direkt till regeringen bestämt avvisat tanken på att förhandla med oss om innehållet i våra propositioner innan de lagts på bord. Lägg era förslag så får vi i vanlig ordning behandla dem i utskott, har varit det stående beskedet. Mofiven för den inställningen är infe så svåra att hitta. Om ett oppositionsparti skall varamed om beslut vilkas popularitet inte är alldeles oomstritt. vill man naturligtvisha 50 förhandlingar i offentlighetensljus, som garanterar att de egna förhandlings- framgångarnablir tillbörligt uppmärksammade. Över detta politiska faktum finns det ingenanledning att vara vare sig överraskad eller bitter. Inte heller finns det anledning för regeringen att beklagainnehållet i uppgörelsen med . Vid presentationen av regeringens förslag betonade jag attdet väsentliga var att uppnå det åsyftade resultatet, infe att få stöd förregeringens förslag i alla detaljer. Vi har därför varit öppna för alternativfrån oppositionen. När nu förhandlingarna i utskotten är klara och betänkandenaföreligger kan vi också konstatera att vi fått stöd för de syften vi haft medvåra förslag och att nedkylningseffekten i det stora hela motsvarar den nivåregeringen förordade i kompletteringspropositionen. är det naturligtvis lätt att påstå att regeringenborde ha gått fram med åtstramningsåtgärder fidigare. Men faktum är att så sentsom , då budgetpropositionen presenterades, höjdes inte en enda röstför en stramare finanspolitik. I den mån något av partier hade enannan uppfattning än regeringen gick den i motsatt riktning, dvs. man ansåg attdet fanns större utrymme för ökade statsutgifter och skattesänkningar. Men jag vill erinra om att regeringen ibudgetproposifionen satte upp klara villkor för att dess inriktning av denekonomiska politiken skulle kunna bibehållas. Vi sade då att detta villkor varatt en klar dämpning av lönekostnadernas uppgång inträffade . Redanen kostnadsökning på var enligt regeringens mening för hög och skulle krävaen skärpning av den ekonomiska politiken. I själva verket blev tecknen på den svenska ekonominsöverhettning tydliga först och våren.