prot · GC0942 · 1988-12-31 00:00:00 — Ett försvar måste vara trovärdigt både förangriparen och för försvararen. Angriparen måste fås att förstå att ett folkvill försvara sig och att det kan göra det med syftet att överleva och attbygga ett nytt fungerande demokratiskt samhälle efter det att kriget har tagitslut. Försvararen måste tro att detta är möjligt. Ett försvar är aldrig starkare än sin svagaste länk. Menarvi något med att vi vill ha ett försvar som gör det möjligt för oss att fungerasom en fri nation, måste försvarets olika delar vara jämstarka. Är detta ickefallet kommer totalförsvaret inte att vara trovärdigt. Ett trovärdigttotalförsvar är grunden för den fredspolitik som de gröna villföra. Det moderna samhällets stora sårbarhet gör att dagens totalförsvar ärsvagt och därmed inte trovärdigt. livsmedelsförsörjning är utomordentligt sårbar,och detta beror på att vi i detta land har ägnat oss åt en fantastisk koncentration och specialisering . Detta har varit en medveten politik, helt styrd av kortsiktigt ekonomiskt tänkande utan minsta tanke på konsekvenser för miljö och sårbarhet. Storskalighet och ekonomisk effekti vitet har varit viktigare än andra viktiga hänsyn. Grundtanken har varit att detta har gynnat den ekonomiska tillväxten. Koncentrationsprocessen har lett till att ett fåtal tillverkningsplatser står för en mycket stor del av tillverkningen av livsnödvändiga varor. Vi har kommit in i en distributions ekonomi som har lett till att mycket stora delar av vår mat befinner sig på väg från tillverkare till butikerna. Hur påverkar denna situation våra möjligheter 38 att kunna klara krig och kriser? Låt oss granska hur man nu planerar för ett framtida krig.I är det så att har fattat beslut om hur ett framtida krigskall gå till. Så här är det tänkt: Det skall bli en ettårig förkrigsperiod då det mullrarnere på kontinenten. Vår handel kommer att kunna upprätthållas men i stadigtminskande omfattning. Kriget bryter ut och det varar . Då kanvi inte handla alls. Enligt planerna blir det inget kärnvapenkrig. Man räknarinte heller med att skall bli indraget i kriget. Enligt beslutsfattarnaslutar kriget , eftersom förstörelsen i är så stor ochalla är så trötta på eländet. Äteruppbyggnadsarbetet går snabbt, och inom etttill är all handel i gång fullt normalt som om inget krig hade ägt rum. Denna planering får konsekvenser. Planen förutsätter catre månaders total avstängning, och därför har man nu börjat sälja ut våraberedskapslager för att klara den militära upprustningen. Detta naiva scenariohar socialdemokraterna genomdrivit fillsammans med i och medförsvarsuppgörelsen 1987, vilken innebar att man överförde pengar från detcivila försvaret till det militära. de gröna kan inte acceptera denna flummigasyn på framtida krig och att vi på förhand kan bestämma vad som kommer att ske. Vad kan göras för att vi skall kunna minska denfundamentala sårbarheten i vår livsmedelsförsörjning? Det svenska jordbruket måste förnyas så att det kommerbort från dagens stora internationella beroenden, bort från det kemikaliseradejordbruket. Produkfion och förädling av livsmedel måstedecentraliseras tillsammans med energiförsörjningen. Vi måste befrämja lokala initiativ genom miljöparfiet degrönas närfonder, som är omvandlade löntagarfonder. Dessa fonder skall i förstahand gynna miljövänlig lokal tillverkning. Näringspolitiken måste ändras så att arbetsgivaravgifternasänks utanför de ekonomiskt överhettade områdena. Transportberoendena måste minskas, och det kan hjälpas påtraven med höjda drivmedelsskatter så att det inte blir lika självklart att matskall fraktas kors och tvärs i landet. Den offentliga upphandlingen måste läggas om så att lokaloch regional tillverkning gynnas. Den tillsatta försvarsutredningen måste vara entotalförsvarsutredning som tar hänsyn till svagheterna i vårt samhälle. Görsinte detta kommer framtidens försvar inte att vara det försvar som vi behöver. Om säkerhetspolitiken och totalförsvaret 81ANITA (): Jag vill liksom jag gjort tidigare tala litetom sjukvården, den svaga länken i försvarskedja. Generaldirektören i överstyrelsen för civil beredskap,ÖCB, anser att vi inte har en sjukvårdsberedskap som duger iett krigstillstånd. Det är pengar som fattas, anser han. 1987 årsförsvarsbeslut minskade anslagen . I dagens Jäge behövs ytterligare 350milj. ända fram till nästa försvarsbeslut. Var skall vi ta depengarna? Det ärinte ens klart vem som skall ha ansvaret för att sjukvården fungerar i Prot.1988/89:42 n krissituation. Staten anser det vara landstingen, ochlandstingen anser att 9 december1988 ' är statens bekymmer. Vid de större sjukhusen kan man klara 7 elförsörjningen hjälpligt,men det finns ingen beredskap för fel på vattenför- Mat kan manklara sig utan länge, men man kan absolut inte ' klara sig utan vatten. Specielltsvårt blir det inom sjukvården med dess behov av tvättoch rengöring. Det har visat sig att när tvätteripersonalen strejkar, gårsjukvården mycket snabbt ner på knä. Tänk hur det skulle bli i en krigssituafionmed den utökning av antalet pafienter som kriget i sig skulle En strypt oljetillförsel skulle slå hårt påtillverkningen av engångsmaterial. Vid den utfrågning om sjukvård i krig somsocialutskottet anordnade fick vi veta attflergångsmaterial inte längre finns kvar inom sjukvården på grund av alltfördyra lagringskostnader. Vårt beroende av engångsmaterial är totalt. För att fåse flergångsmaterial måste man gå till ett medicinskt museum, fick vi veta. Och hur är det med vårt databeroende? Vad gör vi närimporten av chips uteblir? Vi kan inte få fram journalerna, om vi använder ossav databaserade journaler, bankväsendet rasar samman, vi kan inte handla, vikan inte betala ut löner. Och dä kommer vi automafiskt in på hur sjukvården,barnomsorgen och åldringsvården skall klara sin personalförsörjning i krig ochkrisfid. Någon arbetskraftsreserv finns det inte ens i fredstid. Frågan hurlivsviktiga samhällsfunktioner skall i en mobiliseringssituation är intelöst, inte ens genomdiskuterad enligt en nyutkommen skrift. Personalen i90-talets försvar, FU88. Kanske skall en del av de anställda på skyddsvärdaarbetsplatser utbildas för att svara för skyddet på sin arbetsplats. Då kan manförena behovet av att bevara civila samhällsfunktioner och behovet av militärtskydd. Så har vi bekymret med att av medicinförbrukningenbestår av utlandstillverkade mediciner och att de svensktillverkade till 75 %består av utländska råvaror. Jag har tidigare frågat hurlänge lagren räcker, och hon säger att vi har en bättre situation än tidigare.Men är den tillräckligt bra? Transporterna inom sjukvården är ett annat problem. Därkommer bensinbristen att snabbt slå hårt. är vi beroende av ett känsligtdistribufionsnät. Frakterna är många och långa. Matförädlingsindustrin ärstarkt koncentrerad till några få storföretag. Några månaders totalstopp förutrikeshandel är vad vi skulle klara av om vi följer försvarsbeslut. Detta är ingen överdriven hotbild. Det är en prognos avgeneraldirektören i överstyrelsen för civil beredskap i . Vår civila beredskap är den svaga länken i vårt försvar.Miljöpartiet de gröna anser att vår sårbarhet är oansvarigt hög. Sjukvårdenmåste ha en mycket bättre framförhållning - om kriget kommer eller om vi får enavspärrning för . 82 PER (): Det är inte precis kanoner, flygplan och pansarvagnar som har hållitSverige utanför krig i bortåt . Det är inte militären som har gett 40 något av ett världsrekord ifred, utan det är landets geografiska posifionoch det faktum att landet fram fill var i hög gradsjälvförsörjande och hade låg sårbarhet. Det är vidare det faktum att Sverigehar för en trovärdig fredspolifik under utrikesministrar som ochTorsten , för att bara nämna ett par namn. försöker visserligen på ett förtjänstfulltsätt mäkla fred mellan kombattanter i andra delar av världen. Vi stöder, starktdet fredsinifiativ som han har medverkat till när det gäller . Men tyvärr verkar det vara ett undantag som bekräftar en dåligregel. Det pågår nämligen en rad regeringsunderstödda verksamheter somsystematiskt urholkar den fredspolitiska trovärdighet som byggts upp undermånga år. Det handlar om smyganslutningen till den framväxande västeuropeiskaunionen, det handlar om den explosivt ökande vapenexporten, såväl den legalasom den av myndigheterna passivt framsläppta illegala. EG är ingen harmlös handelspolifisk samarbetsorganisationutan ett steg på vägen mot en politisk union. Vid i isomras sade : "Vårt mål är en europeisk union, och detinkluderar en ekonomisk och militär union". I det senaste numret av fidskriften European Affairsskriver EG-ideologen att det skulle vara farligt för somhelhet, om den europeiska gemenskapen skulle fillåta en permanent uppdelningmellan ekonomisk polifik och säkerhetspolitik. Han framhåller: "A EuropeanUnion must have a common security policy and eventually a defensecapability," Alltså: En europeisk union måste ha en gemensam säkerhetspolitikoch en försvarsförmåga. Det har börjat sprida sig en viss insikt i utanförregeringskretsarna om detta faktum. Man kunde läsa i en rapport från det senaste , där det framhålls: En vikfigdel i den framväxande EG-identiteten är de militära överläggningar som äger rumi WEU, den europeiska försvarsorganisationen. Man knyter alltså utan minstatvekan ihop WEU och EG. kommenterar detta på följande sätt: "Men jag menar att WEU:s återkomst i det europeiskasäkerhetspolitiska sammanhanget kan ge nya dimensioner även åt diskussionernaom EG-integrafionens framfid." Han berättar att den spanske utrikesministern anser detsom självklart att det skall vara ett fullständigt samarbete inom EG också påsäkerhets- och försvarsområdet. En av de största tillskyndarna till detta ärregeringens partivän . Jag vill fråga försvarsministern om han inser att EGsyftar fill att utvecklas till en militär union. Och hur tänker han sig i såfall att en total svensk anpassning till EG :s hela pohfik i alla väsentligaavseenden skall vara förenlig med en trovärdig svensk neutralitetspolitik? EG:s inre marknad syftar vidare bl.a. fill en gemensammarknad för vapenhandel. Dessutom skall gränskontrollerna avskaffas. Samtidigtsäger man i att vi skall föra en restrikriv vapenpolifik. Hur det ärmed det kan vi återigen läsa om i en artikel , där det heter: KMI hjälpteBofors. -KMI är ett organ inom , inte något stafiigt verk somman inte har lov att styra. Det framhålls vidare: Nytt dokument pekar ut KMI ismuggelaffär. Om säkerhetspolitiken och totalförsvaret Om säkerhetspolitiken och totalförsvaret Prot.1988/89:42 Den offentliga tvätt av byken som skulle ske vad gällervapenskandalerna fillgår så att journalister med ett enormtarbete med hjälp av domstolsbeslut segt drar ut det ena hemliga dokumentetefter det andra, och då visar det sig att man närmar sig regeringen steg försteg. är man framme vid ett regeringsorgan, KMI, som har medverkat tilldessa illegala vapensmugglingar. Vad tänker försvarsministern, och även utrikesministern,som sitter här, göra åt detta? Tala om att rusta upparmén för att förbättra vårt försvar, när trovärdigheten för vår fredspolitikfullständigt mals sönder av dessa skandaler, som ni direkt eller indirektuppenbarligen har medverkat till! Tänker ni låta EG:s inre marknad ocksåomfatta vapenhandel? Det står i EG:s statuter, som ni fillsammans medhögerkrafterna har sagt att ni skall anpassa er till, att också vapenhandelningår. Eller skall ni göra undantag också för den, precis som dagen sade att vi skall göra undantag för socialpolitiken och precis somAnita skall göra undantag för allt som är obehagligt? Till slut blir detbara undantag kvar. Hur blir det då med anpassningen? Svara nu på dessa frågor! Skall vi gå med i EG:smilitärunion? Skall vi gå med i EG:s gemensamma marknad för vapen? 83 (): Vi svenskar åtnjuter en sällsynt hög grad avfred och frihet -men till den friheten hör också ansvaret att känna till ochatt lära sig de egna livsbetingelserna. Hit hör att med framsynthet kunnaförbereda sig för en plötslig kris, som rubbar den välfärd som vi alla har vantoss vid. Myndigheterna påstår ofta att information om beredskap skrämmer människoreller att "folk" avskärmar sig från denna typ av information. Men detkan också vara precis tvärtom - kanske är det myndigheterna som är ängsliga föratt avslöja hur dåligt beredskapen är ordnad för den enskilda människan ellerhur sårbara samhällsfunktionerna är. Varför övar t. ex. inte befolkningen som bor i närheten avett kärnkraftverk för en, icke helt osannolik, kärnkraftsolycka? är våra storstäder de sårbaraste av alla ekosystem. Deklarar inte sin egen varu- eller energiproduktion, och de klarar inte att tahand om det egna avfallet. Landsbygden är betydligt mindre sårbar - men medhjälp av inte minst den socialdemokratiska politiken har man börjat styrabesluten så, att sårbarheten ökar även i glesbygden. Ungdomarna flyttardärifrån, underlaget för apotek, skolor, bank, post osv. sviktar, och de tågsom eventuellt fortfarande finns kvar susar förbi. Detta är s.k. utveckling, som de grönaförsöker att hejda. Överlevnadskunskaperna tunnas ut alltmer, landskapet växerigen och jordbruksmarken läggs ner. Den - såvitt jag förstår av regeringen - beställdautredningen från FOA har fått enorm kritik från , somsäger att det inte går att, som regeringen tror, öka beredskapen vad gällerhandelsgödsel genom att lägga upp lager men lägga ned jordbruksmark. Det absolut bästa försvar vi kan ha är ett decentraliseratoch småskaligt 42 samhälle. Förutom att det, utantvivel, är en fördel vid kris- eller krigstill- stånd ärett sådant samhälle av många andra skäl värt att sträva efter. Många regioner som kan fungera och vara självförsörjandeutan större insatser utifrån, eller vara helt självförsörjande, måstevara en mardröm för en främmande makt. Det var också, som Per sade, ettav skälen till att inte blivit indraget i något större krig de senastedecennierna. Ett mål för en angripande makt måste vara att så snabbtoch effektivt som möjligt slå ut strategiskt viktiga punkter i ett sårbartsystem, sä att samhället står förlamat, med handlingsfriheten kringskuren såmycket som möjligt. Ett starkt och svåråtkomligt samhälle är ett samhälle därproduktionen av baslivsmedel sker lokalt - och jag undrar om inteförsvarsministern ändå är litet orolig för hur vi har det medbaslivsmedelsförsörjningen . Ett starkt samhälle är också ett samhälle därproduktionen av energi och värme i så stor utsträckning som möjligt kan varalokalt förlagd. Det är också ett samhälle med fler mindre industrier, somlättare kan ställas om till nödvändig och önskvärd produktion. Det är vidareett samhälle med kunskaper inom många områden och med stor bredd samt ett samhälledär människor känner sin bygd, har förankring och är välmotiverade tillförsvar. Vi vill satsa mycket mer på civilförsvaret. Ur försvarssynpunkt borde mot denna bakgrundregionalpolitiska åtgärder ges högsta prioritet och vara nog sä viktiga som militärteknologiskaprylar. Jag hoppas att i direktiven till den nyaförsvarsutredningen ingår att väga in ett naturenligt jordbruk som en starkförsvarsåtgärd, att upprätthålla en bra service i glesbygden, att ha ett brafungerande väg- och järnvägsnät, att se till att vi har en småskalig industri,som får allt det stöd den behöver, och att vi får bättre utbildning i civiltförsvar. Om säkerhetspolitiken och totalförsvaret 84PAUL CISZUK (mp): Jag minns inte när man började benämnakrigsmakten försvaret - kanske var det som man började kallastraff för vård och städning för lokalvård. Olyckligt är det ändå när mansätter fel etiketter på saker och ting, benämningar som är större äninnehållet. Försvaret är mycket mer än krigsmakten. Vår förmåga att försvara oss beror av så många andraförhållanden än hur stark krigsmakt vi har. Sannolikt har denna felaktigabenämning av krigsmakten bidragit till att vi fått så intensivaförsvarsdebatter, som så ensidigt handlat om enbart det militära försvaret. Men kanske ändå att man undervärderar vanligt folk.Gräsrötterna vet var det klämmer. Försvarsviljan är god. Svenska folket liksommiljöpartiet vill försvara vårt land, men försvaret måste byggas upp på ettsätt som vanligt folk tror på. Många med mig har svårt att förstå hur manförsvarar exempelvis kärnkraftverken. Människor inser att försvaret aldrig kan bli starkare änsin svagaste länk. Den svagaste länken är civilsamhällets sårbarhet. Därförmenar vi inom miljöparfiet att resurser bör föras över från den militära fillden civila delen. Ett robust samhälle är svårt att ockupera, helt eller delvis.Detta kan avskräcka från anfall, lika väl som ett starkt gränsförsvaravskräcker från tillfälliga invasionsföretag. 1988/89:42 Allaönskar väl egenfligen en militär nedrustning, bara den inte riskerar Om säkerhetspolitiken och totalförsvaret vår fred och säkerhet. Lämpligstorlek på vår krigsmakt bestäms av vilka stridskrafter möjliga angripare har,men också av hur lätt eller svårt vårt land är att försvara. Och det är justdet sistnämnda vi själva kan påverka. Minskarvi sårbarheten, så minskar vi behovet av militärmakt och kan gå före somnedrustningsexempel. Men vi måste skynda oss på om vi vill leda nedrustningen.I veckan förkunnade Sovjefiedningen att skall reducerakrigsmakten med en halv miljon man och sex stridsvagnsdivisioner. sammadag föreslog NATO stora stridsvagnsredukfioner. Mennär vi börjar reducera, tror jag att vi skall se förutsättningslöstpå vilken struktur och organisation vi bör ha på den krympande krigsmakten.Detta behöver vi diskutera ytterligare inom vårt parti liksom i den nyaförsvarskommittén, men jag tillåter mig ändå några personliga reflexioner. Krigsmaktenskall bidra till att avskräcka från invasion, överfall och ockupation. Meddagens flygresurser hos stormakterna behöver vi ett gränsförsvar över helaytan. Målsättningen Möta, hejda, slå skulle jag vilja ersätta med: Möta, hejda,hacka sönder. Om en fiende bryter igenom vårt gränsförsvar, skall vi inte samlaen massa brigader för att ordna stora fältslag. Vi fick ju redan i folkskolanlära oss att den store vann sina segrar mot storatruppfyrkanter genom att använda små rörliga förband mot flankerna. Jagtror att vi är mera betjänta av jägarbataljoner än av infanteribrigader. Vibehöver små lättrörliga förband med pansarvärnsvapen som tar skydd i skogen.Skoglösa delar som södra och kan dock behöva pansartrupper. Förförsvar av känsliga anläggningar mot kupper och strategiska överfall räcker inte hemvärnet till. Man planerar nu för att ge ett antal värnpliktiga enbegränsad utbildning om endast två och en halv månad för s.k. skyddsförband.Det synes vara en dålig lösning - exempelvis tänker man sig att kraftverk iNorrland skall skyddas av värnpliktiga utbildade i och eftermobilisering transporterade fill . Inte så lyckat. Därmedär jag inne på värnplikten. Den allmänna värnplikten med likartad utbildninghar ett stort värde ur demokrafisk synpunkt. Den ger en folkarmé, förankrad ialla samhällslager och polifiska parfier - men den är svår att passa in idagens militära behov. Dålig regionalpolifik gör att värnpliktiga fattas iNorrland men finns i överskott i . Krigsmaktens tekniska nivå gör attutbildningstiderna borde varieras mycket. är det djupt kränkande förmånga enskilda att tvingas till vapentjänst. Vimenar att värnplikten bör utvidgas till en allmän samhällstjänstplikt för både män och kvinnor. Delar av grundutbildningen skulle vara gemensam ma, men sedan skulle man utbildas och placeras inom totalförsvar och räddningstjänst såväl som inom vård av människor och natur. Vapentjänst skulle kunna väljas bort av alla som känner att de inte klarar den efiskt och psykiskt. Här finns dock en allvarlig risk för snedrekrytering till vapentjäns ten. Denna risk måste noga övervägas och studeras. Samhällstjänsteplikten 44 skall vila på samma demokratiska idé som denallmänna värnplikten. Hemvärnetmåste enligt min mening byggas ut, så att man kan klara gränsförsvaret överytan, dvs. skydda alla känsliga anläggningar och snabbt bemanna fastaförsvarsanordningar. Gränsförsvaret vid själva gränsen och på havet måsteliksom nu i stor utsträckning ha anställd personal. Attackflyget bör sannoliktersättas av ett robotförsvar, väl utspritt med begränsad räckvidd. Detta bordekunna baseras på ubåtar och terrängfordon. Luftvärnsförmågan måste vara god. Somjag tidigare antytt, finns det anledning överväga att ersätta armébrigader medjägarförband. kräver hemvärn och gränsförsvar över hela ytan attförsvarsområdesregementena - landskaps- eller länsregementen -finns kvar.Skulle man inte kunna tänka sig att fill dessa regementen i fredsfidsamförlägga områdets militära utbildning och stora delar av civilförsvarsutbildningoch räddningstjänst? Regementet skulle ha ett ansvar för länets totalförsvarmen också för stora delar av samhällstjänstutbildningen. Vid krig drarmilitären till skogs - man måste skilja på stridande och civila delar. Dencivila delen tar över fredsanläggningarna. 85 (): Debatten om vårt totalförsvar är intressant och belyser en del av debekymmer som vi har. Skall vi kunna visa att vi har både förmåga och vilja attförsvara vårt land, måste vi ha ett försvar som inrymmer en rad komponenter. Vimåste ha ett militärt försvar som är tillräckligt starkt för att visa att vikan klara att avvisa en eventuell inkräktare. skall vi utreda det militäraförsvaret, och då får vi försöka se hur vi skall utveckla det. Men klart är attdet behövs förstärkningar på det området. Framför allt är det vikfigt attbehålla ett folkförsvar, som det är tänkt, ett försvar med folklig förankring,och att vi ger värnpliktsutbildningen det innehåll som krävs för att våraungdomar skall vara utbildade för de uppgifter de kan ställas inför. Mendet är också vikfigt, och det är detta jag mest kommer att uppehålla mig vid , att vi har möjlighet att försörja oss. Vi måste ha en beredskap för attklara försörjningen på olika områden. Det innebär att vi måste dels hafunkfioner kvar i , dels lagra vissa saker som vi inte kan få in vid enavspärrning. Vidareär det viktigt att se fill att inte sårbarheten blir för stor. Eftersom vårtsamhälle utvecklas mer och mer mot centrala lösningar, blir sårbarheten större.Därför är en decentraliserad uppbyggnad av vårt samhälle ett sätt att minskasårbarheten. Då klarar vi också en annan sak bättre, nämligen att skyddacivilbefolkningen, vilket det är en absolut nödvändighet att veta att vi kan. I1987 års försvarsbeslut nedvärdade man de frågor som har med försörjning ochbefolkningsskydd att göra, och det tycker vi från centerpar-fiet är allvarligt.Grunden för viljan och förmågan att försvara vårt land är att vi vet att vi kanskydda och försörja befolkningen. När försvarsbeslutet utformades talade man omatt ett krig skulle vara si och så många månader. Jag menar att det var att gesig ut på väldigt farUga vägar. Vivet inte hur länge ett krig eller en avspärrning kommer att pågå. Det ärju inte bara fråga om miUtära angrepp, utan det kan sättas press mot Prot.1988/89:42 också på annat sätt. Vår industri och mycket av andraverksamheter i vårt land är beroende av import - av delar, grundämnen,metaller och annat. O "kht lik försvarsbeslut ingickatt sälja ut stora delar av de lager som vi i nrhf tIf" daghar av metaller, kemikalier,livsmedel, insatsvaror, osv. tiets sidamenar vi att detta inte är bra, och generaldirektören för ÖCB har klart deklareratatt det är en äventyrlig politik, som inte står i överensstämmelse med de kravman kan ställa pä en rimlig beredskap. När det gäller livsmedelssidan är grunden för vårlivsmedelsförsörjning att vi har kvar den åkerareal som vi nu har. Vi kan intebasera våra ställningstaganden pä hur mycket vi kan producera med deinsatsmedel vi har , utan vi masta grunda dem på vad som är möjligt attproducera när vi ställt om jordbruket på långsiktig drift utan att ta tilldessa medel. Därför måste vi se till att vi kan utnyttjaåkermarken till annat än livsmedel. Då kan vi också vara med och hjälpa fillatt klara energiförsörjningen. Den är också sårbar i sin nuvarande form.