prot · GC0947 · 1988-12-31 00:00:00 — Kommer inte fördelningsproblematiken, som växer iskuggan av de vackra siffrorna och framgångarna för svensk ekonomiinternationellt sett, att bli en stor svårighet för den svenska ekonomin om deninte åtgärdas? Tydligen tycker ni inte det, eftersom ni i utskottet inte harnågot annat än instämma att komma med, när regeringen varslar om åtstramningarsom en konsekvens av ett eventuellt högre löneavtal än vad man ifinansdepartementet önskar sig. En generell åtstramning skulle i det ansträngdafördelningspolitiska läge som uppstått få förödande konsekvenser för dem somredan tidigare har halkat efter. Det skulle naturligtvis finnas ett helt annatutrymme för att föra en stram finanspolitik om fördelningspolitiken vorebättre, om fördelningen hade varit rättvis och om inte så många hushåll vore såhårt ekonomiskt pressade. Självfallet skulle det vara ett annat läge! debatterade och jag sparande iett radioprogram. Bland de personer som medverkade per telefon i programmetframhölls den dominerande uppfattningen att hushållen inte sparar därför attekonomin är så ansträngd. Hushållen har svårt att få något över att spar. har vi fått redovisat att kanske 100 000 hushåll förevigt sitter fast i skuldfällan på grund av att de har tvingats in ilänekarusellen. Placerarna har sökt nya låntagare för att fä ränta på sittkapital. Vissa ekonomiskpolitiska åtgärder, m.m. Vissa ekonomiskpolitiska åtgärder, Detta är en mycket oroande utveckling. Generellt harhushållen halkat efter . Jag skall direkt säga till finansministern att jag vet attdet har varit en bättre reallöneutveckling . Han brukar nämligensäga detta i sina repliker, som om jag inte skulle känna till detta faktum. Jagvet alltså att det är pä det sättet, men när man ser till ochstuderar vinstutvecklingen, kan man konstatera att vinsten har ökat enormtmedan hushållen har halkat efter. Detta är ett obestridligt faktum! Men jag kaninte låta bli att konstatera att hushållen har tvingats låna tillbaka ochbetala ränta på pengar, som människorna egentligen skulle haft i lön . Sådan är naturligtvis kapitalismen! Det är alltså hög tid att frukterna av Jiögkonjunkturenfördelas pä ett riktigt sätt - bäde till förmån för hushållen och till förmånför den offentliga sektorns socialt och samhällsekonomiskt viktiga delar. Jaghar svårt att förstå hur man så enkelt kan hävda att den offentliga sektorn tarutrymme frän industrin. Miljö-, trafik, och transportfrägor, utbildning ochforskning, social omsorg och hälsofrågor är egentligen högproduktiva satsningardär samhället har ett mycket stort ansvar för utvecklingen. Samhället måstevåga tala klarspråk om den nödvändiga fördelningen av samhäUets samladeekonomiska resurser. Man måste våga fördela produktionsresultatet på ett sättsom gynnar en långsiktig utveckling i samhället. Då kan man inte bara avfärdaen utveckling av viktiga delar av den offentliga sektorn genom att säga att detar utrymme från industrin. Det finns ju ett samband mellan dessa satsningar.Sverige skulle inte ha varit en industrination , om vi inte hade haft enväl utbyggd offentlig sektor och tidigt satsat på elektrifiering och järnväg. Regeringen har dragit in överlikviditeter från industrin,för man vet att de finns. Men man vill inte använda dessa medel för satsningari samhället utan tänker betala tillbaka pengarna. Från vpk ansåg vi attnäringslivet kunde vara de här pengarna förutan, när vi säg hur det ändå satsasi spekulativ verksamhet. Vi kan ju t.ex. se hur SJ bantas i brist päresurser-en politik som t.o.m. ser ut att hota våra järnvägsförbindelser medgrannländerna. Det är helt otroligt att höra att man tänker dra införbindelserna med t.ex. En ekonomisk politik där man undandrar en del avdessa övervinster från mer spekulativa verksamheter, som är så starktinflationsdrivande, vore ett dubbelt riktigt, rättvist och långsiktigtekonomiskt-politiskt handlande. Med anledning av detta vill jag passa på attlyfta fram vårt förslag om en ny läginkomstutredning, som enligt vår meningmåste arbeta skyndsamt för att kunna ligga klar inför de beslut somskall tas om ett nytt skattesystem. Det förs ju en yvig debatt om det nyaskattesystem som skall komma, innan man har fått reda på vad det kommer attinnehålla och hur det skall finansieras. För att kunna ta ställning till det påett riktigt sätt borde man ha en genomgripande analys av hur det står till medsociala förhållanden och ekonomi i vårt samhälle. Före valet talades det omsänkt matmoms - t.o.m. regeringen rörde sig i sådana områden där man möjligenkunde misstänka att den skulle acceptera en sänkt matmoms. Men av det som harläckt ut om skatteförslaget ser det nu ut som om t.o.m. dricksvatten somlevereras via kommunens vattennät skulle bli momsbelagt. ning därjag satt noterade jag med glädje att dricksvattnet faktisktändå var momsfritt. Majoriteten avstyrker värt förslag om enläginkomstutredning med hänvisning till att det finns en mängd studier ochstatistik på området. Det är i och för sig riktigt, men en sammanställning avdessa och andra fakta om inkomster, arbetstid, hälsotillstånd, tandhälsa,boendestandard, utbildning, semestermöjligheter, arbetsmiljö,sjukskrivningslängd och livslängd skulle, anser jag, visa att bakom denförsämrade hushållsekonomin finns också andra, väsentligt större ochallvarligare - om man ser till det mänskliga livets fulla innehåll ochmöjligheter till ett rikt liv - konsekvenser av den här fördelningspolitiken.Det skulle också snabbt göra slut på begreppet "hushåll" som någotslags enhet att använda i statistiken. Jag menar att det finns rika hushåll ochfattiga hushåll, och politiken måste inrättas därefter. Men det är klart - resultaten kanske inte skulle vara sälätta att svälja för dem som målar värt lands utveckling i enbart vackra färger.Och inte vore det så roligt heller för dem på högerkanten som uppenbarligenanser att klasskillnaderna i vårt land är för små. Vad en sådan utredningskulle visa skulle vara ganska beska piller. Skulle utredningen visa på någonannan utveckling, skulle jag med tacksamhet notera att jag haft fel, men jagtror inte det. Som besvärande ekonomiska restriktioner förbåde nutid och framtid lyfter vi från vpk fram frågorna om den storautslagningen och förslitningen inom industrin och frågan om åtgärder för attförhindra en fortsatt rovdrift på människor och miljö. När regeringen talar om marginalskatterna som ett hinderför att få fram arbetskraft, skulle jag vilja påstå att ett mycket störrehinder är arbetsmiljön, utslitningen och otilifredsställelsen inom industrin,som har resulterat i förtidspensionering och långtidssjukskrivning avhundratusentals människor, vilket kostar samhället tiotals miljarder ärligen. Haven, luften, skogen och storstäderna lider svårt undermiljöförstöring. Undan för undan, allteftersom kunnande och vetande ökar, kanvi se mer av konsekvenserna av industrisamhället. Slitaget av människorna och det kortsiktiga förbrukandetav ändliga naturresurser och livsmiljö är två sidor av samma sak: produktionssättet.All produktion gör ingrepp i miljön, men det gäller att se till att det blir päett sådant sätt att vi bevarar våra resurser för framtiden. I skuggan av detta framstår en stor skattesänkning för debäst avlönade och ökade flyttbidrag till arbete på annan ort som ganskaovidkommande åtgärder när det gäller att förbättra tillgången på arbetskraftinom industrin. Jag tror det har mera med otillfredsställelse, utslagning ochutslitning att göra. En företagsledare på ett mycket stort, dominerande svensktföretag, vars namn jag inte skall nämna, gav mig sin förklaring tillrekryteringssvårigheterna för industrin. Han sade så här: "i världenvar skolan inte så bra som . Då kunde vi pä företagen erbjuda vidgade vyeroch vidareutbildning i olika yrken. Industrin gav människorna någonting, enmöjlighet." Jag ville för min del inte förhärliga gamlaindustriarbetsplatser, för som gammal tryckerianställd vet jag att det fannsbåde gott och dåligt även på den Vissa ekonomisk-politiska åtgärder, m.m. Vissa ekonomiskpolitiska åtgärder, m.m. s.k. gamlagoda tiden, men när han fortsatte sin förklaring sade han så här: "förtiden kommer ungdomen hit med en bredare skolutbildning och väntar sigintressanta arbetsuppgifter, men vi erbjuder ett smalt och enformigt arbete medlitet ansvar och i många fall låga löner jämfört med vad man kan försörja sigpå pä andra platser. Det här är det problem för industrin som vi måste lösa föratt få folk ." Jag tror att han hade rätt och att samhällets insatser pädetta område är betydligt viktigare än marginalskattesänkningar ochflyttningsbidrag. Sådant kan möjligen föranleda några att jobba över eller attgå över från deltid till heltid, men aldrig långsiktigt lösa problemen medutslagning och problemen med att få folk till svensk industri. Det här bordevara viktigt i den ekonomiska politiken! Detta styrker vpk:s uppfattning att det nu inte längrebara gäller att skaffa sig ett jobb. I utskottet har vi inte kunnat säga annatän att vi tror att högkonjunkturen kommer att verka ytterligare nägot ellernågra år. Ekonomiska bedömare står ganska flata inför denna utveckling,eftersom det inte kommer någon "normal" lågkonjunktur. 1 det lägetgäller det att få ett meningsfiilh jobb och en rättvis ersättning för arbetet,och det måste bli en väsentligt bättre arbetsmiljö. Detta är huvudproblemen vadgäller att få fram arbetskraft - inte marginalskatterna. Dessutom gäller det naturligtvis att med kraft motverkaden regionala omflyttning som sker. Alla mänskliga, miljömässiga och ekonomiskafördelar finns att fä med en bättre regionalpolitik, med en flyttning avföretag och produktion i stället för en omflyttning av människor. Huvudintrycket av regeringspropositionen och den strategiden drar upp är att man låter marknadskrafterna få större spelrum på allaområden. Det skall vara mer ät höginkomsttagarna. Vinsterna skall stanna där deär och den offentliga sektorns tillväxt skall hejdas. Man skall avregleraekonomin ytterligare och man skall inte driva några särkrav gentemot Europaeller gentemot den oerhörda utsugning som förekommer gentemot vissa folk itredje världen. Vad en avreglerad livsmedelspolitik med ökad import kaninnebära vet vi, sedan socialdemokraterna och inte ensvågade fullfölja frågan och ställa samma krav på utländska äpplen som påsvenskproducerade. När man inte ens vågade stå för samma krav på importeradeäpplen när det gäller miljö och gifter, förstår vi hur litet man vågar stå emotpå de stora ekonomiska områdena. En avreglering är livsfarlig, om man inte harstörre självbestämmande som mål. En helt avreglerad tekopolitik gynnar naturligtvisimportörerna mest, som man inte kan motverka barnarbete och annanavancerad utsugning, om man inte har socialklausuler eller begränsningar omvarifrån man köper och vem man vill handla med. Vi vet att det pågår enfruktansvärd utsugning pä vissa håll i tredje världen, och en avregleringskulle naturligtvis kunna öppna fullt för import av sådana kläder. Sådan ärkapitalismen, när den får hållas på egna villkor. Med hänvisning till vad jag har sagt, och medursäkt för att jag har dragit över tiden litet, yrkar jag bifall till samtligareservationer - egna och flerpartireservationer - där vpk finns med. 5CARL (): Först vill jag, för att inte glömma bort det,yrka bifall till reservationerna 5,18,23, 30, 33, 36, 39,44, 45, 49, 55, 57,58, 64, 68 och 70. hade socialdemokratiska partietett rådslag om energin. Under processen kom nuvarande finansministern pä besöktill för att delta i ett offentligt möte med den fackligacentralorganisationen om just energifrågor. talade länge och vältaligt om kärnkraftens allafördelar. När han slutat reste sig en gammal socialdemokratisk kämpe ochfrågade vad det skulle innebära om energirädslaget skulle säga nej tillkärnkraften. , som senare visat sig ha förmåga att baxa saker ändahit, svarade rättframt: "Då har vi ställt frågan fel." Det var inteatt ta fel på den molokna stämning som spred sig i församlingen. När man tar del av svensk ekonomisk-politisk debatt är detinte utan att man inser att det är fel frågor som ställs. är det så attinriktningen pä den ekonomiska politiken är att ständigt öka den ekonomiska ochmateriella tillväxten. Allt som på något sätt inte stämmer med detta tänkandeupplevs som hot. Politikens huvudlinje är att okritiskt bör strävaefter ekonomisk tillväxt - ökad penningomsättning. Pä detta område är densvenska politiken helt i överensstämmelse med den som förordas av och man inte ser till tillväxtens innehåll, är det stor risk att detta ledertill ökad miljöförstöring och ökad utplundring av naturtillgångar. Miljöpartietde gröna menar att den materiella förbrukningen måste minska. Ständigt ökad ekonomisk och materiell tillväxt leder tillallt snabbare miljöförstöring, och vi kommer därmed inte att kunna minska densom pågår just . Det finns inga påtagliga tecken på att vi är på rättväg i denna fråga. All ökad kunskap visar pä motsatsen. Det finns långt flerrapporter om försämringar än om förbättringar. Den ökande miljöförstöringen kommer att ställa oss införrader av ekologiska katastrofer av de slag som vi fick uppleva . Vi vet att våra skogar far illa, att vi har jordbruksgifter igrundvatten och i dricksvatten, att markförsurningen bara ökar, osv., osv.Detta medför att vår livsgrund förstörs alltmer, och därmed rycks grunden undanför ett uthålligt fungerande demokratiskt samhälle. Regeringen tar i sin politik inte upp de långsiktigakonsekvenserna för landets ekonomi av att naturens produktionsförmåga pä landoch i hav kommer att sjunka och i vissa fall reduceras till noll. En ekonomisk politik som har som ledande riktmärke ökadförbrukning av icke förnybara resurser och ökad penningomsättning lederobönhörligen till att vi kommer in i svåra bristsituationer. Om de knappareresurserna skall kunna fördelas på ett solidariskt rimligt sätt, kommer vi atttvingas in i planhushållning av slag som vi inte vill ha. Vi ser redan teckenpå detta med de fiskekvoter som man förhandlar om för och andraaktuella fiskevatten. Det marknadsliberala står för betydande delar av dessaförhandlingar. Den offentliga sektorn sväller kraftigt och är ständigtutsatt för kritik - ofta pä ett sätt som är kränkande för dem som görfantastiska insatser i ett viktigt Vissa ekonomiskpolitiska åtgärder, m.m. Vissa ekonomiskpolitiska åtgärder, m.m. solidaritetsarbete.Orsaken till att den offentliga sektorn ökar, och då främst värddelen, är värlivsstil som leder till en våldsam ökning av cancer beroende på gifter i matoch vatten, tobak och alkohol samt radioaktivitet - och en förfärlig mängdmänniskor som drabbas av trafiken. Med den utveckling som vi har kommerdessa skador och lidanden bara att öka och fordra ännu mera resurser. Då blirdet kanske inte så egendomligt att man bara ser ökad materiell och ekonomisktillväxt som räddningen, även om just denna ytterligare tillväxt och dettaslöseri kommer att leda till ännu mer skador, lidanden och krav på resursertill vårdsektorn. Skall vi komma ur denna onda cirkel vill det till en heltannan politik, som gör det möjligt att minska skador och lidanden samtsamhällskostnaderna. Sker detta, kan vi mycket väl komma att kunna klara bådevård och äldreomsorg vid en klart lägre ekonomisk fillväxttakt - en tillväxtsom håller sig innanför de ramar som natur och miljö sätter. Den förda politiken tyder på att regeringen medfinansministern i spetsen inte förstår vad vi står inför och att man iregeringen uppenbarligen hyser den uppfattningen att naturen måste rätta sigefter finansministern. Den gällande ekonomiska politiken är långsiktigtförstörande, framtidsförbrukande, och därför orimlig - förutsatt att vi äröverens om att kommande generationer också har rätt till goda och drägliga liv. har uttryckt detta förhällande på följandesätt: "Och kan vi hur länge som helst skjuta frågan om det modernatillväxtsamhällets vara eller icke vara ifrån oss? Varför vågar intepolitikerna (utom möjligen miljöpartisterna) ifrågasätta människornas livsstil,nämligen ytterst den som förtär våra resurser och äventyrar vår miljö. Hur länge skall vi blunda för att de ekologiska problemeni själva verket kräver omedelbara antagligen smärtsamma åtgärder ochinskränkningar i livssätt och produktionsmönster om vi ska kunna se vårabarnbarn i ögonen och ta ansvar för vår jord?" Enligt de gröna måste vi i föra enekonomiskt långsiktig politik som är präglad av ödmjukhet och ansvarstagandegentemot natur och miljö. En sådan politik måste stimulera till en ändradlivsstil, som leder till minskad användning av råvaror och främjar: återanvändning och recirkulation, färretransporter på vägar, ökadetransporter på järnvägar, ökadmiljömedvetenhet i hela samhället, inhemskoch internationell solidaritet. En ändrad livsstil med mindreslöseri och förstöring innebär att vi i måste ge upp vår önskan attständigt öka vår materiella levnadsstandard, uttryckt som procentuell ökning avbruttonationalprodukten. För att ändra den ekonomiska politiken sä att vi närmaross möjligheterna att leva innanför de ramar som naturen sätter och vadmänniskor tål, måste bl.a. följande åtgärder vidtas enligt degrönas "gröna lunta" : sänka arbetsgivaravgifterutanför de ekonomiskt överhettade områdena, sänkaarbetsgivaravgifter inom vården, höjadrivmedelsskatter med kompensation till glesbygden, införaskatt på flygbränsle, höjaoljeskatter så att priset motsvarar priset 1985 och reglera skatten så att realprisetpå olja inte sjunker, höja avgifterna på konstgödsel och jordbruksgifter som återförs som införaskatter på engångsförpackningar, ta bortmoms pä svensk basmat med höjning av den allmänna momsen, införa denskattefria zonen - ett radikalt höjt grundavdrag för inkomster av Vi behöver lyfta fram nya frågor ivårt samhälle: frågor som har med vår långsiktiga överlevnad att göra, frågorom ansvar för det levande och kommande generationer, frågor om internationellsolidaritet. Om svarenpå de nya frågorna blir att: vi vill ta långsiktigt ansvar, vi villatt framtidsförbrukningen skall hejdas, vi villatt kommande generationer verkligen skall ha rätt till drägliga liv, vi villatt vi skall upphöra med att suga ut befolkningen i den tredje världen, vi villbevara och främja naturens mångfald och fortbestånd - ja, då måste vi medvetet och konsekvent föra en ekonomiskpolitik med ett helt annat innehåll än den som förs . Det svenska folkethar givit en viljeyttring- att det är dags för denya frågorna och de nya svaren. 1 de gröna är vi inte sä förmätna att vianser oss ha alla svaren på de nya frågorna. Vär kunskapsbas ändras ,och det medför att vi kan komma med bättre svar på de avgörande frågorna. Menvi vet tillräckligt mycket för att sätta i gång det erforderligaansvarsfulla arbetet. Vi samarbetar gärna med dem som vill ta tag i dessa frågoroch svar och arbeta fram de praktiska lösningarna och inspirera många i detviktiga framtidsarbetet. Det är dags nu - det är förhoppningsvis inte ,men det är väldigt bråttom. Det finns drag i de förslag i finansministerns skiss tillett nytt skattesystem som kan vara steg i den riktning som behövs för den nyainsiktsfulla politiken. Däremot saknas helt förslag som visar att man är villigatt använda ekonomiska styrmedel för att med hjälp av marknadskrafterna kommatill rätta med framtidsförbrukningen, och detta beror helt säkert pä attfinansministern som så många andra fortsätter att ställa fel frågor. Här i kammaren talas det mycket om god ekonomi, och imånga sammanhang talar man om AB och säger att vårt lands ekonomi skallskötas på sätt som liknar de sätt som man sköter bra företag på. Det låterbestickande, och en god företagsledare, en vaken fackförening och alertastyrelseledamöter kommer säkert inte att acceptera att man låter företaget Vissa ekonomiskpolitiska åtgärder, m.m. Vissa ekonomiskpolitiska åtgärder, m.m. täras avatt man inte underhåller och sköter maskiner och byggnader och inte ser tillatt arbetsmiljön är bra så att de anställda orkar arbeta och kan bibehållahälsan. Skulle de inte göra det, skulle deras dagar i företaget snart vararäknade därför att det snart skulle gä i konkurs. Likheten mellan det dåligt skötta företaget och det sättpå vilket vi i långsiktigt sköter vår bas - naturresurserna - ärslående. Det är som om vi bara drev företaget med utgångspunkt från vinst- ochförlusträkningen. Det är därför som man tror att det enda sättet att kommaifrån problemen är att öka omsättningen och bortser ifrån att man faktisktmåste kunna upprätthålla fungerande lager, sä att basen inte förtärs. Att manbara arbetar efter vinst-och förlusträkningen vittnar också om att viaccepterar de stora skador som tillväxtfilosofin ger landets medborgare. Det ärmer än dags att också levandegöra bilden av det välskötta företaget ,där vi faktiskt ägnar framtiden betydande intresse och inte låter det förfallagenom att låta grundförutsättningarna vittra bort under inverkan av sura ångor,klorutsläpp, dioxiner och tungmetaller, bilavgaser och mycket annat. Som framgått av det sagda ställer de grönainte upp pä den nuvarande ekonomiska poHtiken, och det är också anledningentill att partiet avstår från att stödja en del reservationer som i och för sigpekar i den riktning som de gröna anser vara riktig, men varsmotiveringar ofta är sådana att de ändå framstår som orimliga i det sammanhangsom de har framförts. 6ANNA-GRETA (): Först vill jag tacka för alla de varmavälkomnande orden till mig som ledamot av finansutskottet. En stark ekonomi, och en stark ekonomisk politik, måstealltid vara basen för den reform- och rättvisepolitik som är socialdemokrafinskännetecken. Socialdemokratins styrka har varit just att kunna knytasamman kampen för ett bättre samhälle för de många med den dagliga strävan attskaffa fram de resurser som krävs för detta. Det vi insett, och det som präglatall socialdemokratisk ekonomisk politik , det är just degrundläggande sambanden: Utan goda finanser-ingen riktig trygghet för de sjuka,handikappade eller gamla. Utan balans i utrikeshandeln - ingen möjlighet att ilängden bedriva en självständig politik för sysselsättning och rättvisa. Utangod konkurrenskraft - ingen full sysselsättning. Utan stabila priser - ingenrättvis fördelning. De mål som den socialdemokratiska politiken strävar efter- och som jag, efter måttet av min förmåga, tänker arbeta för i finansutskottet- är därför full sysselsättning, låg infiation, god tillväxt, balans istatsbudget och utrikes affärer. De är mål, som i sin tur är medel för attkunna nä en rättvis fördelning. Mot den bakgrunden känns det mycket tillfredsställande atti dag debattera - och försvara - regeringens ekonomiska politik. Under desenaste åren har den svenska ekonomin stärkts på ett sätt som få hade kunnatföreställa sig vid regeringsskiftet . Vad som har hänt är att produktionen har ökat,investeringarna har växt, inflationen har sjunkit, bytesbalansunderskottetminskat och budgetunder- Arbetslösheten har minskat och sysselsättningen har ökat i nästanhela landet. Det här har skett dels på grund av tur och draghjälputifrån - det vill jag inte förneka -, men dels också tack vare attsocialdemokratins politik varit konsekvent och uthållig. De uppgifter som vi närmast står inför redovisas iregeringens proposition om ekonomisk-politiska åtgärder och i det betänkandefrån finansutskottet som vi debatterar. Av propositionen framgår att även om ekonomin blivitmycket starkare , så kan vi inte slå oss till ro och tro att allt ärperfekt. Den ekonomiska återhämtningen har gått snabbt; så snabbt attrealinkomsterna och kapacitetsutnyttjandet stigit så pass kraftigt att vi nubörjar få problem med infiationen och bytesbalansen igen. Den svenska ekonominär i viktiga avseenden överhettad. Inflationen ligger pä , vilket ärhögre än i konkurrentländerna. Kapacitetsbristen - som gäller både kapital ocharbete - gör att den svenska exportindustrin, som den gradvis tappari konkurrenskraft, har svårt att hänga med i den internationella marknadstillväxten.