prot · GC0944 · 1988-12-31 00:00:00 — Då kanarbetet bli framgångsrikt när det gäller att skydda medborgarna frånsamhällsfarliga sjukdomar. Detföreligger rätt bred enighet i socialutskottet om den nya smittskyddslagen.Men också reservationer finns, och jag vill kommentera några av dem. Riksdagenmöter åter motionsyrkanden från och vpk om fullständig anonymitetvid HIV-test. liksom fidigare anser socialutskottet att det förslagetstrider mot grundläggande principer i smittskyddslagen. Friheten för denenskilde medborgaren kan aldrig bli absolut i samhället. Individens frihetmåste avvägas mot kollekfivets eller samhällets uppfattning i viktigaavseenden. Alla är överens om den konflikten och de svåra avvägningar somriksdag och regering har att göra. I det här fallet gäller det att utformalagförslag som på bästa sätt skyddar medborgarna från samhällsfarligasjukdomar. Ettenigt utskott avstyrker ett motionsyrkande från miljöparfiet om att smittade medsamhällsfarHg sjukdom inte skall ha någon skyldighet att på eget initiativuppsöka läkare. Här låter ett enigt utskott samhällsintresset ta överindividintresset. Motsvarandeprincipiella frågeställningar behandlar och vpk på ett annat sätt,när de förordar individens rätt fill fullständigt anonymitetsskydd vidHIV-test. Här låter man individintresset segra. Smittskyddslagen innehållermöjligheter till tvångsåtgärder - för undersökning och för isolering. Det är dåinte logiskt att undanta en grupp smittade människor, nämligen de medfullständigt anonymitetsskydd. Det är här viktigt att såväl lagen somsamhällets tillämpning är klar, entydig och bestämd. och vpk:sreservafion skulle inte bidra till en sådan klarhet. Kostnadsfrågor tas upp i tre reservationer.Smittskyddslagen medför begränsade kostnadsökningar. Det är främst landsfingensom får merkostnader på ungefär 12 milj. kr. I förhållande till landstingenstotala omslutning är det en liten summa. Mot bl.a. den bakgrunden avstyrkerutskottet vpk:s reservation nr 4, som tar sikte på att införa ett särskilt ochfullständigt kostnadstäckande statsbidrag till landstingen. Moderaternatar upp frågan om kostnadsansvarets fördelning mellan stat, kommun ochlandsfing. När mycket farliga smittsjukdomar drabbar vårt land vidtas detåtgärder. När det t.ex. gäller aids infördes ett särskilt statsbidrag förförebyggande insatser fram . Därmed markerade staten sittnafionella ansvar. ställde sig också bakom socialutskottetsuttalande om statens ekonomiska ansvar vid bekämpningen av aids. Det uttalandetbör enligt utskottet också innefatta andra samhällsfarliga sjukdomar i Hknandesituationer. Det är därför inte nödvändigt att på nytt skall uttalaen sakståndpunkt som man i princip redan antog för bara . Ireservation nr 6 anser och att regeringen iförhandlingar med landstingen skall förvissa sig om att smittskyddsorganisationenfår tillräckligt med pengar. Om regeringen och lägger ett ansvar pålandstingen, bör regeringen inte i samma beslut mer eller mindre uttala tvivelom att nödvändiga resurser kommer att tilldelas smittskyddsläkarna. Riksdagenbör utgå ifrån att landstingen tar sitt ansvar. Framtiden får ge det slutligasvaret på den frågan. Tillsist, herr talman, har m,fl. moderater en reservation medbestämmelser om översyn av . Bakgrunden till moderaternasreservafion är att smittskyddslagen numera saknar straffbestämmelser.Socialutskottet avstyrker förslag. Skälet är att brottsbalkensbestämmelser skall ta över möjligheterna fill straffbestämmelser. De tidigarebestämmelserna var stränga och slog också alltför blint mot medborgarna. Detförtroende som byggs upp mellan smittade och samhällets vård skulle nog intekunna upprätthållas om den gamla lagstiftningen återinfördes. ankommerdet på domstolarna att bedöma om brott förekommer. Det har inte framkommit attsituationen skulle vara så bekymmersam att ett utredningsinitiafiv skullebehöva tas på den här punkten. Med detta vill jag yrka avslag på mofionsyrkandena och bifall tillsocialutskottets hemställan i mom. 1-20. 6 (): ställer samhällsintresse mot individintresse när det gällermöjlighet till anonym testning. I samhällets intresse ligger emellertid att såmånga som möjligt testar sig. Därför anser jag att möjlighet fill anonymtestning bör finnas. Vivet av erfarenhet att en del människor - inte många, som Margö Ingvardssonockså underströk, men några - drar sig för att testa sig på grund av att de harbristande förtroende för hälso- och sjukvårdens möjlighet att skydda derasnamnuppgifter. Det är just för att dessa människor också skall våga testa sigsom vi vill ha den här möjligheten fill anonymitet. Får jag komma med ett tillrättaläggande. Med hänsyn tillatt var sist på talarlistan är det nu inte fråga om repliker utandet är fråga om anföranden. Anföranden ger också möjlighet fill längre talarfidän vad repliker gör. 8 (vpk): . Jag är fullständigt överens med om att den personligafriheten ibland måste ge vika för samhällsintresset att skydda oss alla frånHIV-smitta. Jag kan inte förstå att det med den utgångspunkten skall varafillåtet att leva ett destruktivt liv och t.ex. ägna sig åt prostitution. Men i vilka avseenden skulle individintressen ochsamhällsintressen kunna komma på kollisionskurs när det gäller kravet på fullanonymitet vid HIV-tester? Vilka är samhällets intressen? Jo, de är i förstahand att alla som har en misstanke om att de kan vara smittade skall gå ochtesta sig. Den som har en sådan misstanke skall uppehålla en bra kontakt med enläkare och med sjukvärden. Vid ett eventuellt positivt besked på HlV-testenskall den smittade följa de föreskrifter han eller hon får av läkare. Jag kaninte förstå varför samhället inte skulle fä dessa intressen fillgodosedda omden smittade är anonym. Det hela bygger på att den smittade är villig att ta sittansvar och att följa föreskrifterna. Det kan vi från samhällets sida aldrigkontrollera. Även om man uppger namn och personnummer så kan vi inte - det ärinte heller nödvändigt - följa folk in i sängkamrarna och se om de tillämparvad smittskyddsläkare anser vara säker sex. Vi har inte de möjligheterna. Föratt samarbetet skall fungera måste vi ha förtroende för den som är smittad, ochden smittade måste ha förtroende för läkarna. Om en stor andel av riskgruppenanser att en fullständig anonymitet skulle öka förtroendet och minskasmittspridningen, är det väl en väg värd att pröva. Jag har mycket svårt att seatt det skulle kunna medföra några negativa konsekvenser. Vi vet ju att denlilla grupp personer som är destruktiva och inte bryr sig om huruvida desmittar andra eller inte, aldrig skulle komma på idén att frivilligt gå ochtesta sig. Detta gäller bara dem som frivilligt uppsöker sjukvården för att fåreda på om de är smittade. Därmed har de också visat att de är villiga att tasitt ansvar och hjälpa till att förhindra smittspridningen. , Anf.9 (): När det gäller reservation nr 6 tyckte jagatt här i. kammaren sade något annat än vad som står iutskottsbetänkandet. sade att i och med att man lägger pålandstingen en uppgift, förutsätter man också att landsfingen ställer medelfill förfogande. I betänkandet säger man emellertid att regeringen i de härfallen bör ha ett särskilt ledningsansvar. Man säger vidare att vid behov börregeringen tillse att erforderliga medel ställs till smittskyddsverksamhetensförfogande. Det här är således något annat. Från sida menar viatt det borde uttalas tydligare. Vi menar att i och med att man slår fast attstaten har ett ledningsansvar och ett ansvar för att tillräckliga medel finns,bör man i det sammanhanget ocksåuttrycka det tydligt när det gäller resurser fill smittskyddsläkarna. Trotsatt jag var uppmärksam, kunde jag inte höra att kommenteradereservation nr 1 som gäller tvångsisolerades möjligheter att få sin rättomprövad. Det måste väl bero på att har svårt att försvarautskottets ställningstagande, vilket jag i och för sig har förståelse för. Omdet är på det sättet, hade det varit rimligt att i alla fall socialdemokraternahade hållit med oss från om att det finns anledning att införa enannan typ av bestämmelse än den som föreslås i proposifionen. Vi vill ha enbestämmelse, som innebär att det går mindre slentrian i denna omprövningsverksamhetän den som vi anser att det finns risk för med den nu föreslagna bestämmelsen.Jag emotser en kommentar från på denna punkt. 10 (): I sitt anförande hänvisade till , trots att vihar konstaterat att den sällan eller aldrig har tillämpats i dessa sammanhang.Om man inte är säker på att verkligen kan fungera, räcker det intemed en hänvisning i dessa mycket allvarliga frågor. Mot den bakgrunden vore detrimligt att gå med på den översyn som vi har föreslagit i vår reservation. BoHolmberg nämnde inte med ett enda ord varför han och utskottsmajoritetendiskriminerar enskilda sjukhem och privatprakfiserande läkare som tillhörsjukförsäkringen på det sätt som jag pekade på i mitt anförande. Jag vill frågaBo Holmberg: Vilket är skälet till denna diskriminering? Anf.11 BO (): Låt mig först till och säga att skälet till attjag inte berör alla reservationer är inte att jag har svårt att försvarautskottets ställningstagande utan att jag får lov att göra en prioritering ochkoncentrera argumentationen till vissa frågor. Jag tycker att utskottet har fullgodaskäl för att avstyrka de förslag som och tar upp ochreserverar sig för. Tillfolkpartiet och vpk vill jag säga att jag har full respekt för ertställningstagande, som går ut på att försöka minska smittspridningen av HIV. Menför det första har utskottet mycket svårt att bedöma om flera människor skulletesta sig i ett läge, där man för in fullständig anonymitet. För det andramåste det då vara ännu svårare att skapa trovärdighet för uppfattningen attsmittspridningen skulle gå ned. För det tredje vill jag fråga: Hur blir det medslagkraften i den nya smittskyddslagen, om man bryter sönder logiken i den ochför fram litet av ett dubbelt budskap? Enhel del av oss som deltar i denna diskussion kommer att möta motsvarandesvåra fråga när det gäller utbytessprutorna. Där står vi inför konflikten attavväga målen i narkotikapolitiken mot smittskyddslagstiftningen och avgöra omman med hänvisning till den kan fillåta utbytessprutor. Redandär har vi en diskussion om problemet med dubbla budskap. Här skulle vi föra indenna problematik i en och samhia lag. Det är, Margö Prot,1988/89:44 Ingvardssonoch , skälet till att utskottet säger nej till er reservationpå denna punkt. Det finns, Margö , en fastslagen och accepteradprincip för fördelningen av kostnaderna mellan stat och landsting när detgäller smittskyddet. Varken landsfingen eller är specielltintresserad av att införa ett särskilt statsbidrag, fullständigt finansierat, ialltför många fall och på så sätt detaljstyra kommuner och landsting. Till vill jag säga att jag haruppfattat reservationen om pengar på det sättet att ställer sig bakomden fördelning av ansvaret mellan stat, landsting och kommuner som den nyasmittskyddslagen utpekar. Har jag missuppfattat på den punkten, ärjag något förvånad över att man i så fall inte har en klarare och tydligarereservafion. Jag har uppfattat denna reservation på det sättet att man befararatt landstingen inte skall anslå tillräckligt med pengar fillsmittskyddsläkarorganisationen. Jag vidhåller min tidigare argumentering. 12 (): Jag hade inte tänkt delta i denna debatt, menefter anförande vill jag framhålla att man skall skriva lagar somgår att efterleva; man skall vara säker på att de går att efterleva. Därförvill vi stödja utredarens förslag att en smittad inte har någon absolutskyldighet att på eget inifiafiv söka läkare, även om han tror att han lider aven samhällsfarlig sjukdom. Sådan skyldighet har han först efter anmodan avsmittskyddsläkare. föreslår man inte heller detta. Vi anser att man intekan tvinga en människa att gå till doktorn, även om han tror att han lider aven samhällsfarlig sjukdom. Jag förstår inte hur det skulle kunna gå attgenomföra. 13STEN (): säger att han i sitt anförandehar prioriterat vissa reservationer. Då kan vi konstatera vilken prioriteringhan gör. Frågor som sammanhänger med den enskildes frihet att välja sjukhuseller läkare har uppenbarligen mindre intresse än övriga frågor i dettasammanhang. Vidare säger att han har fullgoda skäl för attdiskriminera enskilda sjukhus och privatpraktiserande läkare. Jag vill dåpåpeka att utskottsmajoriteten på s. 12 i betänkandet ändå har slagit fast deförutsättningar som skall råda. Där sägs: "Dessa förutsättningar kan ioch för sig vara uppfyllda såväl vid ett sjukhus som drivs ay enlandstingskommun som vid ett sjukhus som drivs av en annan huvudman." På s. 14 säger utskottet: "Det är likaså värdefulltatt besök hos en privatpraktiserande läkare för att utreda om en samhällsfarligsjukdom föreligger är gratis. Då det gäller vård och behandling delar utskottetden uppfattning som framförs i propositionen att patientavgift bör erläggas omdenna ges av en privatprakfiserande läkare." Jag vill, herr talman, notera att utskottet konstateraratt kvalitetskravet är uppfyllt. Men likväl godkänner man denna diskriminering.Jag undrar fortfarande: Varför gör man så? 14 (): Jag är fortfarande intresserad av vad ochsocialdemokraterna egentligen tycker om reservation 1. Jag återkommer till denfrågan, och jag vill understryka att det inte är någon oviktig fråga. Talmannenhar ju förklarat att vi har tid på oss. Vi kan alltså utveckla oss i dennafråga. har möjlighet att redogöra för vad det finns för fullgodaskäl fill att man har avstyrkt vårt förslag på denna punkt. Enligten jämförbar lagstiftning - jag kan inte se någon bättre än LSPV, alltså lagenom sluten psykiatrisk vård - har en patient möjlighet att få vårdbeslutetomprövat . Det är ett tidsintervall som man har funnit lämpligti det sammanhanget. Jag säger inte att det är lämpligt i detta fall. Men eftersomjag har god inblick i den verksamheten, vet jag att det finns många patientersom sätter sina rättigheter i system och utnyttjar varje möjlighet tillomprövning. Omdet även i detta fall skulle bli så att en patient om och om igen utnyttjar sinrätfighet att få sin sak prövad är det lätt att föreställa sig att denprövningen knappast skulle bli särskilt meningsfull. Det skulle inte bli någonprövning i egentlig mening. Därför har vi föreslagit en bestämmelse somförhindrar slentrian i denna verksamhet. Detråder inte några som helst delade meningar mellan oss i ochutskottet i övrigt om att tvångsisolering skall tillgripas i bara extremaundantagsfall. Frågan är hur detta skall fungera för att vara meningsfullt. Jaghoppas att det inte råder någon oklarhet om vad vi vill med vår reservation omresurser till smittskyddsläkarna. Vi har skrivit att resursfrågorna noga bör"följas upp i kommande förhandlingar", och att regeringen bör tillseatt smittskyddsläkarna får tillräckliga resurser för sitt arbete. Detta kravhar utskottet besvarat med att skriva att regeringen kontinuerligt måste"hålla sig underrättad om utvecklingen beträffande de samhällsfarligasjukdomarna och vid behov tillse att erforderiiga medel ställs till smittskyddsverksamhetensförfogande". Det föreligger alltså inte någon åsiktsskillnad i sak mellanoss reservanter och utskottsmajoriteten. Vi reservanter vill emellertidunderstryka det som utskottet säger i form av ett tillkännagivande tillregeringen. 15 (vpk): Jag anser inte att man kan, vilket gjorde, jämföraförslaget om fri utdelning av sprutor till narkomaner med vårt krav påfullständig anonymitet vid HIV-tester. Idet första fallet, alltså när det gäller fri utdelning av sprutor, känner vialla fill den klara motsättningen mellan förslaget och dennarkofikalagstiftning har. Däremot är det mer osäkert huruvidaanonymitetskravet står i konflikt med övrig lagstiftning. Enligt mitt sätt attse skulle konflikten bli uppenbar först då någon som visat sig vara HIV-positivinte följer de föreskrifter personen i fråga förelagts. 1 det läget finnsmöjlighet att annan lagstiftning tar över. Innan så har skett kan jag inte seatt det föreligger någon konflikt. Hälso-och sjukvårdslagen föreskriver inte att någon måste uppge fullständigt namnoch personnummer för att ha rätt till behandling. Såvitt jag vet får vi denbehandling vi skall ha oavsett om vi talar om vilka personer vi är eller Jag kan inte heller inse att om vi ger människor rätt tillanonymitet skulle vi ge dubbla budskap. Såvitt jag har förstått saken är vårtbudskap när det gäller att bekämpa HIV-smittan att vi allihop tillsammans måstehjälpas åt och att vi alla har och också måste ta ett ansvar. För att vi skallkunna ta ansvar måste vi känna förtroende för samhället. Anonymitetskravet ärett sätt att öka förtroendet. Vi är helt överens om att tvång och repressaliersnarare försämrar smittskyddsarbetet. 16BARBRO (): Liksom Margö kan jag inte inseatt möjligheten att förbli anonym vid testning skulle innebära att vi gerdubbla budskap. Tvärtom ger vi budskapet att så många som möjligt av dem sommisstänker att de är smittade skall låta testa sig. När det gäller att ta ställning fill om det ärverkligheten å ena sidan eller kartan och det logiska skrivbordstänkandet å denandra som har rätt har jag lärt mig att det är verkligheten som brukar ha rätt.Det är det som också försökte lära ut. Det är henne vi harså mycket att lära av. Det finns inga enkla lösningar när det gällersmittspårning av en sjukdom för vilken vi inte har någon bra bot. Då måste viha en lagstiftning som leder till att vi gör bästa möjliga nytta och minstamöjliga skada. 17 BO (): Låt mig konstatera att utskottets majoritethar en annan uppfattning än och vpk:s företrädare i utskottet närdet gäller rätten till fullständig anonymitet vid HIV-test. Utskottets majoritet menar att en sådan ändring i lagenskulle strida mot grundvalarna i lagstiftningen i övrigt. Till vill jag säga att hon tyvärr är oklar i sinargumentering i anslutning till reservation 6. Jag har läst reservationen engång fill nu i bänken, och jag kan inte förstå annat än att centerparfietställer sig bakom den ansvarsfördelning mellan stat, landsfing och kommuner somden nya lagen innebär, vilket också sade i sitt senaste inlägg. Kvarstår ett konkret yrkande från och om ettriksdagsuttalande med innebörden att tillräckliga resurser skall ställas tillförfogande för smittskyddsläkarnas arbete. Utskottsmajoriteten anser attlandsfingen har att ta det ekonomiska ansvaret i detta avseende. och reservafion 1 handlar omöversyn av lagstiftningen. Skälet tiU reservationen är att det kan förekommaokynne från pafienterna. Okynnet skulle bestå i att patienterna alltför oftaskulle begära att tvångsvården skall upphöra. Då utskottet har tagit ställningfill frågan har vi inte med utgångspunkt i proposifionen eller andra källorkunnat konstatera att en så problematisk situafion som beskrivs i reservationenskulle föreligga. Eftersom utskottet inte har kunnat konstatera att påstående i reservafionen äger saklig grund i denomfattning att det är värt inifiativ till förändring har vi iutskottsmajoriteten sagt att det inte finns anledning att nu ta upp dennafråga. 18 (): När det gäller tvångsisoleringen och fidsperioder för denna hoppas viväl alla att det kommer att bli få fall av tvångsvård och att verksamheten inteblir omfattande. Eftersom regeringen ändå har tagit god fid på sig ochuppenbarligen lagt ned avsevärt arbete för att kunna framlägga ett bralagförslag hade det varit önskvärt om förslaget varit bättre genomtänkt ocksåpå denna punkt. Somjag fidigare har sagt finns det nämligen inte någon erfarenhet från jämförbaraområden där man har en dylik bestämmelse. På jämförbara områden har man alltsåatt utgå från vissa fidsintervall. Även de utnyttjas ofta maximalt avpatienterna, även om detta inte är befogat från vårdsynpunkt. Jagantar att det kommer att finnas anledning att återkomma fill frågan. Förslagetär nämligen inte genomtänkt på denna punkt - det fortsätter jag att hävda. Överläggningeni detta ärende var härmed avslutad, (Beslut fattades efterdebatten om socialutskottets betänkande 6,) Kammaren övergick fill att debatterasocialutskottets betänkande 6 om äldreomsorgen inför 90-talet, 19 (): Det svenska samhället står inför två storautmaningar. Vi kommer att få allt fler mycket gamla människori vårt samhälle, och vi kommer under början av nästa århundrade att få alltfler pensionärer. Det här är ett trevligt problem som har att göra med att viblir äldre och äldre. Därför är detta ett problem som vi inte skall sörja överutan ta oss an med glädje och tillfredsställelse. Men problemet ställer ossinför ett antal mycket vikfiga uppgifter. Denförsta uppgiften är att se till att vi har pensioner till alla dessa gamla. Denuppgiften blir svårare att lösa på grund av attnytillträdande pensionärer har tjänat in högre pensioner än vad de har som nuavlider. Situationen kommer självfallet att bH ännu svårare under början avnästa århundrade. Denandra uppgiften är att se till att vår sjukvård fungerar, så att vi kan ta handom alla de gamla som i slutet av sina liv fortfarande kommer att vara i behovav mycket omfattande och varierad sjukvård. Vi kan inte acceptera att gamlaförmenas den sjukvård de behöver. Dentredje uppgiften är att se till att vi har en äldreomsorg som fungerar, dvs.att vi har boendeformer och omvårdnad som innebär att aUa gamla kan få dentrygghet som de förtjänar och är värda. Alla skall få bo där de önskar ochkunna utnyttja de tjänster, den uppassning och den omvårdnad de behöver. Alladessa uppgifter ställer stora krav på svensk ekonomi. Det finns oerhört starkakopplingar på både kort och lång sikt mellan äldreomsorgen och den ekonomiska utvecklingen.Kortsiktigt kan vi se hur konjunkturutvecklingen påverkar äldreomsorgen. Vihar i en överhettad ekonomi med mycket stor efterfrågan påarbetskraft. Regeringen har inte lyckats så väl att bemästra den ekonomiskakonjunkturella situafionen, och detta slår på vårdsektorn. De gamla,de sjuka och de handikappade får betala priset för att regeringenskonjunkturpolifik inte är helt framgångsrik. Men det finns också ett mycketviktigt långsikfigt samband mellan den ekonomiska utvecklingen ochäldreomsorgen. Vi måste se till att det finns resurser för alla de uppgiftersom jag har nämnt, dvs. för pensioner, sjukvård och äldres boende i framtiden.Detta ställer krav på att vi har en ekonomi med en viss tillväxt. Dehär i kammaren som hävdar att tillväxten kan avstanna kommer inte att kunna taansvaret för en god äldreomsorg . Jag vänder mig här speciellt tillmiljöpartiet. bedriver en poHtik som inte gör det möjligt för ossatt ta hand om de äldre. Det finns mycket klara framskrivning-ar avpensionskostnadernas anspråk på den ekonomiska utvecklingen. Följer vimiljöpartiets ekonomiska politik kommer ATP-systemet mycket snart att kollapsa.För att klara omsorgen om de äldre måste vi också ha mycket storaarbetsinsatser. Skulle vi på ett bräde införa sex timmars arbetsdag, sommiljöpartiet har föreslagit, har vi ingen chans i världen att klaraarbetskraftsbehovet för äldreomsorgen. Vi kommer inte heller att få tillgängtill de ekonomiska resurser som följer av det betalda arbetet. Miljöpartietbedriver en ogenomtänkt ekonomisk politik. Detta kommer att leda till attäldreomsorgen inte kommer att fungera och att pensionssystemetkommer att kollapsa. Den proposition vi behandlar visar på en långtgåendevärdegemenskap. tror jag att vi har kommit varandra närmare isynen på äldreomsorgen. Det finns inte mycket i de principiellaställningstagandena i propositionen som jag har anledning att kritisera. Denenda konkreta nyheten i propositionen är införandet av en bättre möjlighet föranhörigvård. Jag hälsar det förslaget med stor tillfredsställelse. Folkparfiethar länge arbetat för att det skall vara möjligt för anhöriga att stödja degamla under deras ålderdom, särskilt i livets slutskede. Den möjHgheten vidgasnu genom det förslag som regeringen har lagt fram och som utskottetfillstyrker. Ettannat inslag i propositionen är att huvudmannaskapet bör förändras. harvi problem med splittrat huvudmannaskap.