prot · GC09129 · 1988-12-31 00:00:00 — Liksom sina inflytelserika inspirafionskällor i den mäktiga arbetar de för det nya - ett förentastater - där 350 miljoner människor skall kittlas med en mördande propaganda-och reklamapparat. Men det finns de som har genomskådat planerna också utanfördetta pariament; "Vakna! Det är snart 1992", manar tidningenKommunAktuellt i sin senaste ledare om EG. Tidningen ser "ett starktkommunalt självstyre som en viktig motpol till den växande ÖverstatHga centralabyråkratin i ." En sådan motpol skulle kunna bli ett hälsosamtinslag i en folklig och internafionell demokratiseringsprocess. Ja, den är heltenkelt nödvändig, som jag ser det, för att stoppa utförsäljningen avsamhällets kollektiva nyttigheter. Till sitt förfogande har den övernationella EG-byråkratinden växande motsvarigheten på det nationella planet. I finns dessutomen skuggregering, som talade om tidigare - ett EG-råd, medhandplockade industrimagnater, fackförbundspampar, SAF- och Industriförbundsrepresentanter.De behöver inte protokollföra sina diskussioner. Överläggningarnas innehåll ärhemligt, som så mycket annat som gäller planerna på att sälja ut Sverigesoberoende. Vi kan därför vara säkra på att landets storfinansdomineradeextraregering inte är overksam när det gäller att stärka bindningarna tillEG-blocket. Vad är det som har skett bakom de internafionellakulisserna ? Låt mig ta exemplen från ett enda årshändelser på EG-arenan. Jag tänker börja med ett stycke urSven-Ove bok om neutraliteten. Jag har skrivit upp vad CarlBildt har sagt tidigare i debatten, och jag tror att det är nästan ordagrant:Det finns personer som aldrig har varit i närheten av en seriös neutralitetspolitik.Kom ihåg de orden och lyssna på citatet ur bok: "Den24 delfog i ett möte i med konservativa ledare från hela världen. Vid mötet bildades en konservativ internafional. Internationella demokratiska unionen (IDU). En av mötes deltagarna var vicepresident . De närvarande represen tanterna för EDU, det europeiska konservativa förbundet, passade på tillfället att anta ett program med namnet 'De euroamerikanska relafioner- na'. Programmet var utarbetat av en arbetsgrupp där representerade det svenska partiet. Programmetshuvudtes är att banden mellan och måste stärkas. Vidare kräverde svenska och deras broderpartier att NATO-länderna i Västeuropaska satsa mer pengar på militära ändamål: --- Här krävs alltså attEG ska öka sitt samarbete inom utrikes- och konstaterar att partiprogram i intar en ståndpunktsom knappast går att förena med de här citerade löftena gentemot EG och NATO.Jag vill tillägga att , och kanske även AlfWennerfors tal här , på nationaldag, inte heller andas rikfigtsamma högerextremism som de program som beskriver i Till högerom neutraliteten, även om i sitt tal har gått längre änmoderaterna har gjort på den inrikespolifiska arenan. Jag vill fråga:Betyder det att helt har frångått IDU:s och EDU:s programskrifter,eller står ni för en linje i och en annan när ni besöker , Pariseller ? Det vore bra om några av de moderater som finns i kammaren ochsom lyssnar nu kunde svara på den viktiga frågan. Att den polifiska högerns moderata gren i försökt figa ihjälHanssons debattbok förstår var och en. Men att hans mer upphöjda partivännervalde att ligga lika lågt i ämnet så snart valet var över, det förefölllänge som en gåta för många inom vänstern. Förklaringen är kanske ganska enkel. "Elefanten" visste antagligen inte om alt han trampat in iden socialdemokratiska porslinsbutiken för utrikes affärer. Olika regeringsmänhade redan inlett det västUga samarbetet för att anpassa till EG ochdet transnafionella kapitalets krav. Också måste ha tagits påsängen. Vad var det som hade inträffat? År1983, i samma veva som de 12 största elektronikföretagen pressade fram EG:sESPRIT-beslut, föddes Davignons skötebarn, Group.Denna industriella påtryckargrupp tog till sin uppgift att med stor nit visaländernas finans- och industriministrar var skåpen skulle stå.Kjell-Olof , den svenske finansministern, våren av de första att nappa pårundabordsgruppens projektplaner. ESPRITerbjuder de 12 stora informationsteknologiföretagen billiga möjligheter tillinblick i den samlade industriella forsknings- och utvecklingsbilden iVästeuropa. De stora företagen har därmed goda möjUgheter att suga ut de små -the same procedure as every year - herr talman! EG:sforskningspolifik är oftast en förtäckt industripolifik och t.o.m. en förtäcktförsvarspolitik. Industripolitiken behöver i sin tur en lukrafiv bas. EG;spolitiska kommiué föreslog därför att skall skapa en militär marknadsom kan fungera som ett "byggblock" i EG:s allmänna industripoli- Sverigeoch den västeuropeiska integrationen 1988/89:1296 juni 1989 och den västeuropeiska integrationen Jagvill fråga om , som jag såg här alldeles , och att det inom EG och på toppnivå har fattats sådana här beslut. Hösten1983 ställde EG-parlamentet snällt upp på en rapport om vapenanskaffning ochvapenexport. Få vågar hävda att detta är en fråga om att välja antingenatlantisk eller europeisk integration. Som påpekar i"Kulorna rullar", gäller det i stället båda . Herr talman!EG:s FoU-strateger är verkligen inga fredsduvor. Stålladyn, , är beryktad för många politiskating. Hennes EG-aktion riktad mot 1982-1983 är däremot inte så omtaladsom den förtjänar. Fram till dess hade relationer till EG varit ganskaokomplicerade genom frihandelsavtalet, vilket tillät samma fördelar somtillerkändes medlemsländerna, utan att formellt är medlem. Därför gicksnart djungeltelegrafen varm i de diplomatiska kretsarna. Det handlar om EG, och informationsteknologin,dvs. just det ämne som vpk skrivit en särskild motion om. klagade överatt inte ha fått någon extra valuta för sina EG-insafser, medan ansågssom privilegierat i utveckUngsprogram som t.ex. Cost. EG vidarebefordradekritiken via diplomatiska kanaler. Den svenska rädsla som därmed utlöstes harträffande beskrivits av den f.d. arbetsmiljöattachén vid den svenskaEG-delegationen i , professor . Han berättar att den snabbt visade uppen "villig att betala-attityd", dvs. att i olika former av samarbetetmed EG vara beredd att bjuda på vad har av kunnande. Detvar då , för att sUppa diskutera medlemskap, enligt Kronlund gick över"från lätt trav till begynnande marritt" i sina EG-relationer. Dåvarande statsministern liksom arbetsmarknadsministernilade fill för att lämna lojalitetsförklaringar. Undersåtlighet av dethär slaget verkar mer regel än undantag. Förklaringen finns iexportindustrins allt starkare maktpositioner och inflytande överregeringspolitiken. har en överdimensionerad export och import till ochfrån EG, såsom flera talare här har berört. Men detta beroende på de storabolagets villkor är ödesdigert men däremot inte ödesbundet utan kommer avpolitiska beslut. Därför är det ur svensk synvinkel inte bara pinsamt - det äralarmerande att regeringen vägrar att diskutera annat än i yfiiga ellerdubbeltydiga termer. Den generella linjen är att skrämma opinionen med antagandenom vilka svårigheter som väntar "näringslivet", om vi inte följerEG-blockets diktat. Den outtalade tanken bakom är att det som är bra för svenskbilindustri, och och andra transnationella företag är braför alla företag, regioner och människor. Varför vägrar regeringen att tala klarspråk om denekonomiska EG-integrationens pohtiska karaktär? Varför vill regeringen inte ensprestera en kritisk analys av anpassningens följder för utveckling ochoberoende som nation? Och, herr talman, varför anstränger sig utrikesutskottetinte aUs att i sitt betänkande beröra dessa frågor efter åratal av kritik motdenna ytlighet? I ett enstaka utfall av bekännelselusta lät fill en början medborgarna veta att och dess folk har attgenomlida en "smärtsam" omställning i EG-processen, Är det vårt landssviktande suveränitet som Harregeringen trots allt farhågor inför samarbetet med EG:s militärindustriellablockforskning, som ju redan är på gång? Tyvärrfinns det inte mycket som tyder på det, herr talman. Det finns en passus pånågra rader, en kommentar fill en av vpk:s motioner, där utrikesutskottett,o,m, lämnar frågan öppen om hur långt försvarsdepartementet kan gå i sinintegration. Jag tycker att detta är mycket anmärkningsvärt, och jag skullevilja be litet grand utveckla de tankar som knappt är påbörjade ibetänkandet. Med detta vill jag avsluta mitt tal, och jag ber att få yrka bifalltill samfiiga reservationer som vpk signerat i utrikesutskottets betänkande. Sverigeoch den västeuropeiska integrationen Underdetta anförande övertog tredje vice talmannen ledningen av kammarensförhandlingar. 80 (): Det är i den framtida skattepolitiken som EG-anpassningen tydliggörs.Jag har haft nöjet att arbeta med den i om de indirektaskatterna, Mofivet för att den kommittén tillsattes var att den skulle medverkatill att förstärka landets ekonomiska tillväxt, underlätta anpassning till EGoch skrapa ihop pengar till den marginalskattesänkning och den förändring av skattesystemetsom vi står inför och där man vill sänka marginalskatten för de rika och tafrån de fattiga. Detväsentliga syftet var att göra de indirekta skatterna haransträngt sig mycket och nått mycket goda resultat. Bl,a, föreslår man attkonst, kultur och TV skall momsbeläggas. Det är ganska fantastiskt att på dettasätt göra någonting, som borde kunna vara fillgängligt för de allra flesta,dyrare. Eftersom moms är avdragsgill för företagen blir det i det långa loppetså, att vi kommer att få en företagssponsrad och företagskonfrollerad kulfur.Var det meningen med en EG-anpassning? Vii har sagt definitivt nej till sådana äventyrligheter. För ca 20år sedan talade vi här i landet för en folkets kultur. Med en EG-anpassningstår vi inför det fantastiska fenomenet en företagens kultur. Det är enskrämmande utveckling som vi ser. Påsamma sätt vill man momsbelägga våra dagstidningar. Vad innebär det? Jo, att deblir väsentligt mycket dyrare. Det gör att väldigt många människoruppenbarligen inte kommer att ha råd att köpa fidningar. Tidningar är ju ändåen del av vårt demokratiska system, som är mycket viktig för att spridainformation och debatt. Genom en momsbeläggning kommer man att försvåra detta.Med all säkerhet kommer dessutom ett antal fidningar i landet att upphöra. Detär precis tvärtemot vad vi i miljöparfiet önskar. Vi anser att det är viktigtmed mångfald. Många röster skall höras i den demokrafiska debatten. Vi ser härett system som är i grunden antisocialt, anfikulturellt och antidemokratiskt -en mycket märklig utveckling. Ifråga om energipolifiken vill man lägga moms på energi. Det innebär att vi fåren ökad användning av fossila bränslen och elkraft. Vi kommer att få minskadanvändning av de inhemska förnybara energislagen. Manvill lägga moms på persontransporter. De uträkningar som man har gjort visaratt det kommer att leda till att tågåkandet minskar, att Prot.1988/89:129 kollekfivtrafiken minskar. Allt sammantaget innebär att vikommer att få ökad användning av fossila bränsleni . Det leder obönhörligen fill och den västeuropeiska integrationen ökadekoldioxidutsläpp, ökade kväveoxidutsläpp - allt i strid mot de beslut somfattades i den svenska . Samordningssträvanden får sociala snedvridningseffekter,beroende på att en stor del av energiskatterna kommer att betalas direkt avmedborgarna i och med att företagen får lov att skriva av momsen. Vi kommeralltså att speciellt gynna exportindustrin, och vi kommer att speciellt gynnaenergiintensiv industri, eftersom man vägrar att minskastorförbmkarsubventionen. Den vill vi i miljöparfiet de gröna skall avvecklasinom . I det framtida skattesystemet, som det nu avspeglar sig,ser vi väldigt tydligt vad det är för sorts samhälle som socialdemokrater,moderater och folkparfister vill driva oss in i. Vi förskräcks över detta. Vigläds över alt det nu växer fram ett allt större folkligt motstånd mot dennalångsiktiga framtidstragedi. 81 (vpk): Det tycks som om EG-kritikerna för tillfällethar tagit över här i kammaren - EG-anhängarna lyser med sin frånvaro. Det är ennonchalans som jag tycker att man kanske bör tolka så, att EG-anhängarna intehar så mycket av sakargument för sina ståndpunkter att de vill bemöda sig omatt delta i den debatt som förs. EG-anhängarna älskar att framställa sigsjälva som vidsynta, utåtriktade, frihandelsvänliga och internationalistiskamänniskor. De älskar också att framställa EG-kritikerna som trångsynta,inskränkta protekfionis-ter och nationalister. Därför tycker jag att det ärsynd att jordbrukspolitiken inom EG så litet blivit föremål för diskussion här. Den gemensamma jordbrukspolitiken är det mest framskridnauttrycket för samarbetet i EG. Det är också det mest kostsamma; den tar tvåtredjedelar av EG:s budget. Den borde alltså vara fiaggskeppet för EG. Det voredärför intressant att höra företrädare för utskottsmajoriteten eller regeringenanalysera EG:s jordbrukspolitik. I själva verket är det så att EG:s jordbrukspolitik är ettgiganfiskt misslyckande. Den baserar sig på en oerhörd protekfionism, som harlett fill dumpade världsmarknadspriser, som har snedvridit hela handeln medjordbruksprodukter och som har ställt fill oerhörda problem för många länder itredje världen. Visionen inom EG är inte ökad internafionalism, byggd påvarje lands rätt till en varierad och rik utveckling i det egna landet och iekologisk balans. Visionen inom EG är dominans, dominans för de intressen somgör sig starka i EG. Det är en dominans på bekostnad av andras utveckling. Det framgår med all önskvärd tydlighet för den som bemödarsig att studera EG:s jordbrukspoUtik att EG inte alls står för en positiv internafio nell UtveckUng utan för en oerhörd trångsynthet och protekfionism. Skall vi medverka i den utveckUng som EG står för? Är det det som skall bli resultatet av de förutsättningslösa förhandlingar som skall föras på alla områden, alltså även jordbrukets? Från vpk:s sida säger vi definitivt nej 96 till en sådan utveckling. Även om debatten kring jordbruket inte har varit intensivhär och inte är märkbar i utrikesutskottets betänkande pågår det enintensiv jordbruksdebatt i vårt land - i många länder, förresten. I den spelarjust de internationella relationerna kring jordbruksfrågor stor roll. Tyvärrblir den debatten i vårt land ofta otillbörligt förenklad. Den gäller om man ärför eller emot frihandel resp. protekfionism. Frihandel eller protekfionismblir ett mål i sig. Men, herr talman, det är ju inget mål-det ärmedel. Förattavgöra vilka medel vi skall använda och när och hur vi skall använda dem måstevi veta vilka målen och den västeuropeiska integrationen Målen för livsmedelsproduktion - vilka är de? Man kan göradet enkelt för sig och säga att målen är att producera bra livsmedel till brapriser, sett från konsumenternas synpunkt. Tyvärr är det ofta också på dennivån som målsättningsdiskussionen när det gäller jordbrukspolitiken stannar.Det krävs dock en viss konkretisering om diskussionen skall bli användbar. Vad menas med bra livsmedel? Enligt min mening kan detinte reduceras fill olika mätbara halter av olika slag. Helheten är mer ändelarna. Det är en svår men mycket viktig diskussion. Enligt min mening handlarlivsmedelskvalitet t.ex. om ursprunglighet, vår rätt att i affärerna kunnaköpa livsmedel som är så litet misshandlade på vägen som möjligt, vilket måsteställa stora krav på oss när det gäller hela den syntetiska livsmedelsindustrisom nu växer fram, där man kan använda klorerad pappersmassa, cellulosa ellerlivsmedelsavfall som råvara när man producerar vad vi vill kalla syntetiskalivsmedel, som sedan ingår som tillsatser i olika industrifillverkadelivsmedel. Det är en skrämmande utveckling, som vi måste sätta gränser ochstopp för. Ursprunglighet handlar också om att man skall undvikalånga transporter och långa lagringstider, som i sin tur ger upphov fill att enrad tillsatser tillförs livsmedel. Det handlar om ärlighet, det handlar om infe skall få använda begrepp som naturlig och miljövänlig hur som helst.Det handlar om kontroll av livsmedelsproducenter. Men livsmedelsproduktion handlar om mer än så - dethandlar också om etiken, det handlar om djurhållningen, det handlar om hänsynentill de ekologiska förhållandena, det som vi litet slarvigt kallarmiljömedvetenhet, behovet av att hushålla med resurser, att se till attlivsmedelsproduktionen är ett fungerande kretslopp, som inte gör av med merenergi än vad den skapar i form av färdiga livsmedelsprodukter. Livsmedelsproduktion handlar sist men inte minst - det harjag redan varit inne på - om relationerna till länderna i tredje världen, omderas rätt att utvecklas på sina villkor, att använda sin livsmedelsproduktioni sin egen UtveckUng och att på ett rimligt sätt kunna köpa det som därutöverbehöver köpas på världsmarknaden. Vi människor är hela. Vi är inte iblandkonsumenter som med räkneapparaten i hand försöker räkna ut vilket livsmedelsom är det bilUgaste. Det är inte så alt vi ställer etiska krav på lördageneller söndagen och tänker på tredje världen den sekund vi stoppar en slant i eninsamlingsbössa. Vi är hela människor, och vi har rätt att ställa krav på etthelt liv. Polifikens syfte, både i vårt land och i de internationella relationerna,är just att skapa denna helhet åt oss, denna helhet som är acceptabel, som inte 7 protokoll 1988/89:129 och den västeuropeiska integrationen tvingaross i vår del av världen att leva med ständigt dåligt samvete för hur det serut i världen i stort. Därför finns det ingen miljöfråga, som skall hänvisas tillsärskilda debatter här i kammaren, utan det som vi kallar miljöfrågor är detsom borde vara de grundläggande och mest viktiga aspekterna i den diskussionsom förs här . Ändå har de i stor utsträckning lyst med sin frånvaro i denhär debatten. Den traditionella liberala marknadsekonomin, som sermarknaden som spelet mellan tillgång och efterfrågan, där detta spel sätter envaras pris, räcker inte till för att hantera de problem vi står inför ivärlden. Den fria marknaden som styr produktionen dit där den sker mestgynnsamt och till de produkter som bäst behövs existerar ju inte! Hur kan det komma sig att socialdemokraterna , närdetta är tydligare än någonsin, har givit upp sina ursprungliga ambitioner ochanammat den synen? Hur kan det komma sig att detta händer , när det ärtydligare än någonsin att marknadsekonomin inte räcker till? Det är speciellttydligt när det gäller livsmedel och livsmedelsproduktion, där miljöhänsyn,resurshushållning och råvarukvalifet är så oerhört viktiga mensvårkontrollerade aspekter. Som enskilda konsumenter är vi maktlösa mot företag i vårtland och i andra länder, men tillsammans, via våra valda organ, via regeringoch riksdag, har vi en styrka att sätta regler och ramar för vad vi skallacceptera. För livsmedelsproduktionen är denna gemensamma styrka i dagviktigare än någonsin, därför att det diskuteras och är på gång en ökadinternationalisering inom ramen för när det gäller just jordbrukshandeln. Betänkandet från utrikesutskottet ligger efter iutvecklingen när det gäller situationen kring jordbruket. Där talar man om attdet är enkelt och okontroversiellt med närhet fill EG, eftersom och EGhar liknande jordbrukspolifik - båda är inriktade på protekfionism. Men alltdetta ligger ju i sföpsleven och skall förändras, och den viktiga diskussionengäller just hur vi i denna förändringsprocess kan hävda det som vi menar är dekvalitativa aspekterna av livsmedelsproduktion. Vi tycker från vpk:s sida ocksåatt livsmedelspolitiken måste förändras, inte minst på grund av de storabrister vår inhemska jordbrukspolitik har. Vi kan självfallet inte heller blunda för omvärlden ochbehovet av relationer till omvärlden, men vi tycker att riktlinjerna för detsvenska engagemanget i internationella förhandlingar - det må sedan gälla EGeller GATT- måste bygga på mål för livsmedelsproduktionen. Jag har angett demål som vi i vpk tycker är viktiga. Mot den bakgrunden blir det självklart attförutsättningslösa förhandlingar kring livsmedelspolitiken är uteslutna. Detrör sig t.ex. om det som vi i vpk har valt att kalla för det kvalitativa gränsskyddet.Vi, liksom många andra, anser att det gränsskydd har förlivsmedelsprodukter måste förändras. Det är nu ett administrativt gränsskydd.Det måste ersättas med ett kvalitativt gränsskydd, som gör det möjligt för ossatt ställa samma krav på de livsmedelsprodukter vi importerar som på dem viproducerar i vårt eget land. Skulle vi då sänka vår ambitionsnivå? Skulle vi gå ifrånde krav vi har satt och som är högre än dem som ställs inom EG? Det ärfullkomligt uteslutet! Vi måstefortsätta att säga nej till antibiotika i djurfoder, nej till tillväxthormoner,nej fill bestrålning av livsmedel, nej till försämringar av gränsvärden förolika medel; det må gälla bekämpningsmedel - kaptan har nämnts tidigare idebatten - eller andra medel. Vi måste också sätta ramar för styrning avgentekniken. Den grundläggande frågan att ställa när detgäller det internationella samarbetet är; Hur skall vi i internationellasammanhang verka för en global, uthållig utveckling? för att användaBmndflandkommis-sionens ord. Tyvärr, herr talman, har vi ännu inte ens kommitså långt att vi här i kammaren är överens om att det är detta som ärutgångspunkten och grunden när vi diskuterar vårt internationella samarbete medandra länder. Om vi hade varit överens om det vore begreppet förutsättningslösaförhandlingar på alla områden otänkbara. Jag yrkar bifall till reservafionema 26, 27,28 och 29 och i övrigt till de reservationer som vpk-företrädare harundertecknat. och den västeuropeiska integrationen I detta anförande instämde , ,, av , , Per , ,, och (alla mp) samt GudrunSchyman (vpk). 82 (): och beklagadenyss att så många miljöpartister begärt ordet i detta ärende. Det är jusjälvklart att vi vill ha en mångsidig belysning av vad vi anser vara ett av desvåraste problemen vid detta . Faktiskt hörde jag Wennerfors till slutsäga att debatten skall vara allsidig. Ja, just det. Själv har jag några kortakommentarer ur skattepolitisk synvinkel. Det vore beklagligt om på nationaldag ett beslutfattades av riksdag att i prakfiken avhända folket dess rätt att sigsjälv beskatta. Utskottet har i detta ärende anfört att skatteregler inom EGskiljer sig mellan länderna och att det torde ta innan en gemensamskattepolitik utformats. Detta bedömer jag som varande riktigt, men lika säkerär jag på att en gemensam politik till slut kommer till stånd. Vår motion harutskottet besvarat med att även i fortsättningen får fatta beslut omsvensk skaftepolitik, men på den punkten är jag pessimistisk om framtiden. Omvi av hänsyn till våra relationer till , som har engemensam skattepolitik, tvingas att fatta vissa beslut är vår rätt tillsjälvbestämmande i praktiken beskuren. Jag yrkar alltså bifall till reservation21 under mom. 28. Ett direkt och aktuellt exempel är alkoholpolifiken. Densvenska linjen är att genom ganska hög beskattning bekämpa överdriven användningav rusdrycker. Detta har också lyckats; jämfört med ett stort antal länder inomEG har vår konsumtion minskat . kan man inte sägaatt allt är väl, men det är bättre än . Det är angeläget för miljöpartietde gröna liksom för ett stort antal ledamöter i denna kammare att fortsätta enpolitisk linje i folkhälsans namn för en måttlig användning av alkohol;anpassningen till EG innebär en motsatt Unje. Jag hördejust säga att frågan skall bevakas och att det Prot.1988/89:129 6junil989 och den västeuropeiska integrationen Isin naiva optimism gick han så långt som att säga att vid en anpassningtill EG kommer att kunna föra sin egen alkoholpolitik. Detta låter farligt, ochjag yrkar bifall till reservafion 4 under mom. 61. 83 (): Sedan jag nu vinder ett riksdagsår har hafttillfälle att lyssna fill regeringens, men också till borgerlighetens, talesmännär de framfört sina synpunkter om EG - det gäller för övrigt både tal ochskrift -, så har jag häpnat över perspeklivlösheten. Vilket slags samhälle ärdet de tror sig främja genom anslutning till EG i allt utom försvars- ochutrikespolitik?