prot · GC0928 · 1988-12-31 00:00:00 — Denkritik som kunnat riktas mot gällande regler och praxis i fråga om deasylsökandes rättssäkerhet har enligt min mening i stor utsträckning att göramed de alltför långa handläggningstiderna i asylärenden. Som anmälts tillriksdagen vid flera tillfäUen pågår ett brett översynsarbete, som syftar tillatt drastiskt förkorta väntetiderna genom bl.a. förändringar i lagstiftningen. Isin tredje fråga efterlyser internationella initiativ. Även här måste arbetet primärt vara långsiktigt. är ett av de internationellt mest aktiva länderna när det gäller att verka för ett ökat stöd för världens flyktingar, för en förstärkning av arbetet för att motverka att människor tvingas fly och för ett bibehållande av en human och solidarisk flykiingpoUlik. Vi lar kontinuerligt initiativ i dessa frågor inom ramen för vårt arbete i , FN:s flyktingkommissaries styrelse och , i bilaterala och informella kontakter med andra europeiska stater och inom ramen för det nordiska samarbetet. I detta sammanhang kan jag särskilt nämna den nordiska samrådsgruppen i flyktingfrågor. Gruppen tillkom på initiativ och spelar en aUt viktigare roll fördet nordiska flyktingpolitiska samarbetet. Regeringenarbetar i flera informella sammanhang hårt för att de europeiska ländernabättre skall leva upp till sitt ansvarstagande för asylsökande. harspelat en ledande roll inom FN när det har gällt åtgärder för att förbättrasituafionen för utsatta gmpper, som flykfingbarn och flyktingkvinnor, liksom iarbetet för att stoppa militära attacker på flyktingläger. Avslutningsvis vill jag framhålla värdet av denbreda parlamentariska enighet som råder i fråga om vår flyktingpolitik. Den ären stor tillgång i vårt internationella arbete. Den är också av synnerligenstort värde när det gäller kampen mot främlingsfientlighet och rasism. Denparlamentariska enigheten utgör en viktig förutsättning för att vi skaU kunna fortsättaatt bedriva en generös och omfattande flyktingpolitik. Då , som framställtinterpellafionen, var ledig från riksdagsarbelet, medgav förste vice talmannenatt fick delta i överläggningen i stället för interpellanten. Anf, 9MARIA (): Då är vid FN-delegationen iNew har han bett mig att ta emot svaret i hans ställe, och jag vill härmedtacka invandrarministern för svaret på interpellation. Iflyktingdebatlen finns både ljusa och mörka inslag. som vi internationelltser ljusningar på flera av de konflikter som har skapat stora flyktingskaror,finns det i vårt land såväl som i andra europeiska länder oroande tecken på enmer högljudd främlingsfientlig opinion. . Trots att tidigare underarbetskraftsinvandringens år tog emot betydligt fler människor från andraländer än vad som är fallet, har under 80-lalet främlingsfientlighetenblivit ett inslag som märks alltmer i samhället. Inte minst märks den genom attde populistiska grupperna, missnöjesorganisationerna, har tagit upp kampen motden svenska flyktingpolitiken. Det är ett relativt nytt inslag i sådanagruppers verksamhet. Detta är allvarligt - inte mjnst mot bakgrund av attstörre delen av Sjöbos befolkning sagt nej tiU 15 flyktingar. Men hur upprördavi än är över detta kvarstår faktum att svenskarna aldrig har varit mertoleranta än . Diskrimineringsutredningar har entydigt fastslagit att visvenskar i takt med att yi får mer kunskaper och kontakter ständigt blir mertoleranta och generösa.,Detta faktum kan inte nog betonas. Även om man ärupprörd över resultatet i får det inte överskugga det faktum attsvenskarna i grunden är ett.generöst och. Även omde rena rasisterna är få finns det en allmänt utbredd skepsis mot invandrareoch flyktingar. Den kan under ogynnsamma omständigheter urarta. Den får sinnäring m" myterna, ur bristen på kunskap och ur konkurrensen om bostäderoch arbeten. För att bekämpa främlingsfientligheten måste friktioner som dessaundanröjas. Jag avstod tidigare från att delta i debatten om bostäder eftersomjag i stället avsåg att beröra frågan i den här interpellafionsdebatten. Det är fullständigt självklart att även regeringen ochinte enbart kommunerna eller invandrarverket måste sätta till alla klutar föratt finna lösningar och föratt stimulera ett ökat bostadsbyggande. Framför alltär det väsentligt att man åstadkommer tillfälliga lösningar, eftersom delångsiktiga problemen på bostadsmarknaden förhoppningsvis kommeratt lösas. Det som gäUerjust nu är att regeringen måste ta sittansvar för att dessa fillfälliga lösningar kan bli av. Under den tidigareinterpellationsdebatten har det väl inte framkommit några nyare förslag på dethär området, och det tycker jag är beklagligt. ' anrian punkt jag vill ta upp är frågan om arbete. Delånga handlägg ningstiderna leder till en sysslolöshet för asylsökande som ibland utsträcks . Detta förhållande'sticker naturligtvis i ögonen på kommunens invånare: Det är dessutom oerhört destruktivt för en asylsökande, och många får psykiska problem just på grund av sysslolösheten under vänte tiden., ; ;,,., I regeringens ekonomisk-politiska proposition nämns, litetdiffust, åtgärder för att skapa en mer meningsfull sysselsättning på förläggningarna.Jag skulle därför vilja fråga invandrarministern vad som menas med detta. Jagvill från denna talarstol upprepa frågan: Varför är regeringen inte beredd att fundera över en modell somgör det möjligt för asylsökande att arbeta, hur nu detta skall utformas?Självfallet understryker jag att med denna åtgärd inte villmedverka till att införa ett gästarbetarsystem, utan del måste bli fråga omextraordinära arrangemang just för asylsökande. Varför är regeringen såointresserad av att diskutera formerna för en sådan modell? Enligten forskare på det symposium om rasism som ägde rum i förra veckanoch som var anordnat av kommissionen mot rasism är arbetslösa asylsökande sombor på förläggningar en ständig provokation för bylivet. Att åtgärda dettaskulle betyda oändligt mycket mer än allt vad kommissioner, symposier ochpengar till folkrörelser kan åstadkomma när det gäller att bekämpa rasism ochfrämlingsfientlighet. Enannan fråga i interpellationen berörde rättssäkerheten. Den får vi framför alltanledning att återkomma fill då propositionen om den nya utlänningslagen läggspå bord. Låt mig bara än en gång understryka viklen av att införarätt fill juridiskt biträde för alla. Om delta sker får vi en första utredningav högre kvalitet, vi får ett mindre antal överklaganden till regeringen, viminskar handläggningstiderna och vi bevarar också värdigheten när det gällermottagandet av den enskilda asylsökanden. Detsom framför allt bekymrar mig och mina partikolleger här i , och ävenmånga ledamöter inom andra partier, är inte hur lagen är formulerad utan hurden gällande lagen tillämpas. Bland folkrörelser, enskilda riksdagsledamöter,advokater och många andra som i sin dagliga verksamhet kommer i kontakt medenskilda fall stiger förvåningen och upprördheten över den allt hårdare praxissom har utvecklats. Det går en underström, ett dubbelt budskap, frånregeringen. Å ena sidan är man posifiv i deklarationerna, å andra sidan lämnarman ett tvetydigt budskap i och med utvecklandet och sanktionerandet av en allthårdare praxis i enskilda fall. Detta har inte minst en mycket stor betydelseför främlingsfientligheten och för hur den utvecklas i framliden i . AnL 10 Statsrådet : Jag vet egentligen inte om menade attfrämlingsfientligheten hade ökat eller om den hade minskat. Jag menar att dettamyckna tal om en ökande främlingsfientlighet och rasism kan bli något av ensjälvuppfyllande profetia. Jag ser mycket allvarligt på de här tendenserna. Vitillsatte en kommission med en bred parlamentarisk förankring för att förebyggafrämlingsfientlighet och rasism. Jag tror att sådana tendenser dess bättre ochstämningar inte har ökat i det svenska samhället. Men del är allvarligt nog attde finns, de måste förebyggas och bekämpas. Jag är glad över den bredaparlamentariska uppslutning som finns bakom sådana åtgärder och att vi i dethär parlamentet inte har företrädare för främlingsfientliga partier. Detär en oerhörd styrka i vår flyktingpolitik. Det är också därför vi har kunnatinta en sådan ledande position i när det gällt att konsekvent fullföljaen flyktingpolitik. Trots detta kommer ändå med svepandebeskyllningar om en allmän restriktivitet och en hårdnande bedömning i enskildaärenden. Det är väl den sortens kritik som jag får leva med, men den har inteverklighetsunderlag. Detkommer alllid alt finnas delade meningar om bedömningen i vissa enskilda ärenden.Ingen regering och inte heller invandrarverket kommer att undgå kritik avhandläggningen i vissa enskilda ärenden. Att sådana diskussioner kan uppkommautgör ändå inle skäl till den här svepande bedömningen av att det skulle varafråga om en hårdnande praxis. Det är i stället så alt vi i vissa avseenden harliberaliserat gällande praxis. Detta kan objektivt avmätas när det gällerbarnens situation som beaktas i större utsträckning än tidigare beaktas. Jagskulle kunna utveckla detta resonemang ytteriigare, och jag beklagar sätt att diskutera på den här punkten - det har inle något underlag iverkligheten. MariaLeissner efterfrågar regeringens ansvarstagande när det gällerbostadsbyggandet. Vi har verkligen sett till att bostadsbyggandet har ökat, ochvi har framlagt ett antal förslag som finns hos . Förvalta dem väl!Vi har framlagt förslag som skulle tillgodose önskemålet om moltag-ningscentraute i kommunerna i form av tillfälliga arrangemang, och med en mycket klar markeringom att det skall vara fråga om tillfälliga arrangemang så att vi inte bygger inen segregation i samhället och därmed underminerar invandrarpolitiken. Sådanaförslag har regeringen framlagt, och man har fattat beslut. Det är kommunernasom skall sätta i gång och ta vara på den här möjligheten. Närdel gäller frågan om arbetstillstånd för asylsökande så har den diskuteratsmånga gånger. Så länge vi inte kan få ut de flyktingar som har sinaarbetstillstånd klara i arbetslivet är del ganska meningslöst att föra endiskussion om tillstånd för dem som tillfälligt vistas här eller som rent avhar fått ett eller ett par avslagsbeslut på sin tillståndsansökan. Kom medförslag, , om vilka arbetstillfällen man kan erbjuda dem som borpå förläggningar uppe i , , eller andraliknande förläggningar där det bor 200300 asylsökande. Det är en illusion atttro alt man där kan ordna arbetsplatser. Vi har däremot sagt alt vi skall se påvilka möjligheter det finns att ordna andra former av meningsfull verksamhetunder den allt som flykfingar skall behöva vistas i förläggningar,om våra förslag vinner gehör här i framöver. Låtmig avslutningsvis säga att allting inte är kolsvart på del här området. Delfinns faktiskt mycket inspirerande exempel att peka på. Jag har en lista översådana exempel från invandrarverket. Man har exempelvis från företag, kommuneroch landsting inventerat vilka arbetssökande med uppehållstillstånd det finnspå förläggningarna ute i kommunerna. Man har funnit många sådana personer ochvidtagit åtgärder för att inlemma dem i arbetslivet. Det finns exempel frånTrollhättan och , från och Lidköpingskommuner. Detär genom att inspirera kommunerna och andra arbetsgivare till sådana härinsatser som vi nu kan gagna flyktingpolitiken och se till att vi kan fortsättamed den generösa tillämpning som vi har bedrivit. AnL 11 (): Invandrarministern sade sig inte vara säker på huruvida jag trodde delfanns eller inte fanns, rasism i , eller hur han nu formulerade det. Jagkan upprepa det som jag sagt tidigare: att det självfallet är så, alt rasismenär mycket begränsad i . Det vet vi alla. Vi vet också att det är flersom blir alltmer generösa. Men vi har ett stort problem med att stora grupperhyser en uttalad skepsis som inte är en fullt utvecklad främlingsfientiighet,utan som under ogynnsamma omständigheter kan urarta fill en mer allvarligfrämlingsfientlighet, om vi inte ser upp. Jag menar att det finns flera punkterdär särskilt regeringen har ansvar och där regeringens agerande har en oerhörtstor betydelse för hur detta problem hanteras och för vad som händer med dessamänniskors attityder. Det gäller frågan om konkurrens om bostäder, del gällerfrågan om arbete. Det sticker i ögonen på människor inte bara när tusentalsflyktingar med arbetsfillstånd har svårt att komma in på arbetsmarknaden utanockså när flyktingar runt om i landet - och det är ett annat och helt specifiktproblem - ofta finns kvar på förläggningarna och under den tideninte har något annat att göra än att rulla tummarna och bekymrat vänta påbesked. Självfallet sticker defta i ögonen på kommunens invånare. Självfalletger detta upphov till en omfattande mytspridning. Moderna folksagor, somfolklivsforskare kallar det, får naturligtvis en mycket stor spridning isituationer där man ser sysslolösa flyktingar gå och slå dank. Tyvärr har viockså sett att det kan leda till sociala problem på förläggningarna. Härfinns ett mycket stort problem som är skilt från frågan om invandrarnassituafion på arbetsmarknaden. Jag hoppas att vi kan få en dialogom hur vi konkret kan göra något för att få en bättre situation påförläggningarna. Sedanär det kanske litet svårt att hävda att jag och en del kolleger till mig iriksdagen inte befinner oss i verkligheten när del gäller diskussionen om hurpraxis har utvecklats. Vad jag framför allt är ute efter är att ventilera denoro jag och många med mig känner över att vi har sett praxis hårdna i enskildafall. Det kommer ju en ganska strid ström av enskilda fall till mig och många andrai , och vi tar självfallet då kontakt med folkrörelseorganisationerpå det här området. Denna hårdnande praxis tillsammans med problemet medbostäder och arbete gör att man skapar en tvetydighet i flyktingpolitiken. Dehögtflygande deklarafionerna och de vackra ambitionerna skorrar litet falskt,när man ser hur flyktingpolifiken i verkligheten får sin utformning. Jag menaratt detta är ett hitfills ouppmärksammat problem. Regeringen har ett mycketstort ansvar. AnL 12 Statsrådet : När säger att det finns en stor uttalad skepsis motinvandrare och flykfingar i samhället vill jag säga att kan haden bedömningen. Själv har jag en mer optimistisk bedömning. Men för att viskaU kunna upprätthålla respekten och stödet för flyktingpoUfiken är del enligtmin mening mycket viktigt att bedriva den med konsekvens. Vi måste handläggaenskilda ärenden så, att förståelsen och respekten för flykfingpolitiken som enflykfingpolifik bibehålls i landet. Det är viktigt att vi kanbehälla det breda stöd för flyktingpolitiken som vi har . Därför får det intebli några nyckfulla bedömningar; enskilda ärenden får inte avgöras utifråntillfälliga opinioner. Detta är en svår uppgift och en smärtsamuppgift. Jag skulle uppskatta om och andra kritiker försöktesätta sig in i vad den uppgiften innebär och försökte förstå vikten av att vihandlägger ärendena på det sättet. säger att det finns en stigande oro över enhårdnande praxis. Det är möjligen en oro som och några andrasprider i landet, men den har ingen grund i den tillämpning av praxis somregeringen och invadrarverket nu har. Om det ligger flera tusen ärenden i vilkabeslut skall fattas och vi då påskyndar handläggningen, sätter in flerhandläggare och ökar takten för att komma ner i rimliga handläggningsfider,innebär del att många beslut fattas. Självfallet innebär det då också att detfattas fler negativa beslut. När det totala antalet beslut kraftigt ökar blirdet också ett ökat antal negafiva beslut. Därmed ökar naturligtvis möjlighetenför att man på många håll kan skapa lokala opinioner kring än det ena än detandra ärendet. Jag vill återigen betona att handläggningen måste ske medkonsekvens. Nyss hade vi en diskussion om den prekära situationen dådet gäller att skaffa bostäder åt flyktingar och verkUgen kunna ta emot deasylsökande som får sin ansökan bifallen. har det problemet och pläderar här ganska friskt för en mycket liberalarepraxistillämpning, som skulle innebära inte bara att vi tillät fler sombefinner sig i vårt land att stanna här än vad som skulle bU fallet medgällande praxis utan också att vi skulle dra till oss ett ännu större antalasylsökande, eftersom signalerna om vilka villkor som gäller naturligtvis gårut över världen till olika länder och grupper. Jag undrar hur sig kunna ta ansvar för en sådan sammanhållen poUtik. Får jag sluta med att tala om att Rädda barnen. , och nuplanerar en omfattande aktion för att hjälpa till att få fram fler bostäder ochfå fram ett bättre mottagande i kommunerna. Jag tycker att det är en fininsats, som bådar gott. Jag önskar alt den hade kommit tidigare, men det ärjust den typen av aktioner vi behöver för alt kunna fullfölja vårflyktingpolitik. AnL 13MARIA (): Jag måste erkänna att jag blir något bekymradnär invandrarministern för ett resonemang där del framskymtar att praxis pånågot sätt varierar med hur många flyktingar och asylsökande som kommer tillSveriges land. Om vi börjar tillämpa lagsfiftningen så som den ursprungligenhar avsells att tUlämpas, skulle det eventuellt medföra att fler asylsökandefår stanna. Del tycker då uppenbarligen invandrarministern vore beklagligt,eftersom det inte finns tillräckligt med bostäder. Jag tycker att dettaresonemang är farligt. Det är fullständigt självklart att vi, oavsett hur mångaeller hur få bosläder vi har i , alltid måste kunna la emot flykfingarsom är flykfingar enligt de internafionellt erkända definitionerna. Det ärmycket farligt att ge sig in på sådana resonemang som antyder att vi skullevara beredda att strama ål flyktingpolitiken, om vi i får bekymmer av Jag hoppas att jag missuppfattade invandrarministern på del härområdet. Jag skulle dock vilja ta upp en sista aspekt på IngemarEliassons interpellation, där han frågade efter internationella initiativ.Invandrarministern hävdar i denna debatt såväl som i andra sammanhang altSverige är ett generöst flyktingland i europeisk mening. Jag skulle viljaställa frågan: Är det verkligen något att yvas över? De övriga europeiskaländerna är inle särskilt generösa utan tävlar tvärtom i snålhet med varandra.Om vi däremot jämför oss med jordens fattigaste länder, så finner vi att vi iSverige inte är särskilt generösa. De stora flyktingskarorna återfinns just ide fatfigaste länderna. Det är UNHCR:s ansvarsområde alt söka hjälpa jordensfaltiga länder med de stora flyktingskarorna, att söka se till att del finnslivsmedel, att lägerverksamheten är ordnad, att det fungerar med återförening,repat-riering. UNHCR har mycket svåra ekonomiska problem - fattas i dess budget. är redan en av huvudbidragsgivarna. Trotsdetta säger UNHCR:s representanter vid förfrågan att de skulle säga tack fillmer pengar från . Jag skulle vilja fråga invandrarministern om han ärberedd all mot den bakgrunden öka bidragen till UNHCR. Jag nödgas utnyttja möjligheten till särskiltinlägg i denna debatt för att verkligen tala om att harmissuppfattat, kanske medvetet, vad jag sade om praxis och bostäder. Jag sade att del är viktigt alt vitillämpar flyktingpolitiken konsekvent. En konsekvent bedömning i enskildaärenden är grundläggande för förtroendet för oss i dessa frågor. Hur MariaLeissner ändå kan tolka mig på del sättet att jag menar att vi måste varierapraxis efter det antal bostäder som finns i de olika kommunerna begriper jaginle. Däremot har jag konstaterat att å ena sidansäger att vi har en prekär bostadsbrist och svårt att klaraflyktingmottagandel, och å andra sidan säger att vi i dagens läge börliberalisera praxis. Det resonemanget får jag inte att gå ihop. Om verkligen vill liberalisera och ökamottagandel utöver det rekordhöga mottagande som vi har måste MariaLeissner också ta på sig ansvaret för att detta kan möjliggöras även ute ikommunerna. Det får inte bara bli en mängd privata företag som tjänar pengar pålånga förläggningstider. Är vår flyktingpolitik någonting att yvas över, undrarMaria . Nej, del tycker jag inte. Internationellt solidaritetsarbete äraldrig någonting att yvas över. Solidaritet skall man aldrig skryta med. Nödeni världen är så stor och behoven är så omfattande. Självfallet skulle vi behövagöra mycket mer. Det vore ändå inte värt alt yvas över. Det kan ändå varamotiverat att göra en jämförelse med andra länder - inte minst i en situationsom jag ofta upplever, nämligen den att vi kritiseras av företrädare för olikaorganisationer för att bedriva en snål och snäv flyktingpolitik. I det lägetfinns det alltså skäl att redovisa vad bland andra i UNHCR tycker om svenskflykfingpolitik. Organisationen tycker all vår politik är utmärkt, och denframhålls ständigt 9 RiksdagensprotokoU 1988/89:26-28 1988/89:28 som ett föredöme i . Jag sägerdetta inte för att yvas utan fastmer för att inspirera tillett fortsatt engagerat arbete i dessa frågor. Förste vice talmannen anmälde att anhållit att till protokollet få antecknat att hon inte ägderätt till ytterligare inlägg. Överläggningen var härmed avslutad. 4 §Svar på interpellation 1988/89:39 om landsbygdens utveckling har frågat mig om regeringenavser att på något sätt medverka till att de förslag och intentioner somframkommit inom landsbygdskampanjen kanfullföljas ? Låt mig börja med alt konstatera att landsbygdskampanjenmött ett mycket stort gensvar ute i landet. Med sin breda och starkafolkrörelsebas har kampanjen visat styrkan och möjligheterna i det pågående lokalautvecklingsarbetet. Det gäller nu att ta vara på alla de ideér och uppslag somkommit fram. På den punkten har jag ingen annan uppfattning än . Jag vet inte om tagit del av det materialsom överlämnades i budkavleform på . Materialet omfattarenligt ca 10 000 ideér och uppslag och berörförhållanden på lokal, regional och central nivå. För bearbetning ochsammanställning av detta grundmaterial har Nationella Folkrörelsekommitténbegärt och beviljats medel. De sammanställningar som resp. länskommittétidigare gjort överlämnade till industridepartementet.Regeringen har överlämnat detta material till den regionalpolitiska kommitténsom ett av underlagen för dess arbete. Det kan nämnas att sekretariatet tillsig knutit en särskild grupp som behandlar gelsbygdspoli-tiska frågor. När talar om ovilja och passivitet frånregeringens sida så bortser han ifrån att, oavsett landsbygdskampanjen,genomförandet av den förstärkta och förnyande regionalpolitik som regeringensatsat på pågår. Denna politik ligger i linje med och kommer attbidra till genomförandet av många av de ideér och förslag som kommit fram inomramen för kampanjen. Låt mig bara få nämna några exempel på denna politik. Glesbygdsstödet har successivt förbättrats och blivit etteffektivt och flexibelt stöd för förbättrad service och sysselsättning iglesbygd. Hemslöjds-konsulenlverksamhelen har förstärkts. De särskildaregionalpolitiska insatserna i bl. a. Bergslagen och norra inlandinnehåller flera förslag av stor betydelse för landsbygdens utveckUng, t. ex.på utvecklingsområdet. Ett särskilt åtgärdsprogram för jordbruket i norraSverige genomförs. Viktiga är här försöken att stimulera verksamheter somkompletterar jord- och skogsbruket. Jag vill betona att om en sådan här kampanj skall bliframgångsrik så måste det väsentliga arbetet ske ute pä fältet, och glädjandenog är detta också vad som sker.Det är också där som de ekonomiska resurserna finns, exempelvis närmare 650milj. i årliga länsanslag. 1 regleringsbrevet för delta anslag harregeringen framhållit att länsstyrelserna skall beakta den pågåendelandsbygdskampanjen vid fördelningen av medlen på olika ändamål. Detta innebärockså att mängder av idéer och förslag kan genomföras redan nu på regional ochlokal nivå. Även på central nivå sker mycket positivt inom kampanjensom inte kräver regerings- eller riksdagsbeslut. Mycket kan förbättras genomsamarbete och attitydförändringar, inte minst vad gäller sektorspolitiken. SomBörje känner till har glesbygdsdelegationen regeringens uppdrag attsamordna arbetet inom landsbygdskampanjen. Delegationen samverkar på olikaområden med kommuner och statliga organ för att få till stånd nya arbetssättsom befrämjar samarbetet, helhetssyn och decentralisering.