prot · GC0932 · 1988-12-31 00:00:00 — AnL 8BRUNO POROMAA (s): Det svar som jag har fått på mininterpellation är ett bevis på att regeringen står i färd med att infriaytterligare ett av de vallöften som gavs i årets valrörelse. Jag vill tacka för svaret, och jag tycker det är bra attkommissionen skall verka för att önskvärda åtgärder blir genomförda med minstamöjliga dröjsmål, genom att kommissionens förslag fortlöpande överlämnas tillberört departement. Den främsta anledningen till att jag ställde mininterpellation var de stora arbetsmiljöproblem som de anställda och derasfackliga organisationer har brottats med inte minst under denna höst. Hotelserom alt stoppa hela verksamheten och låta yrkesinspektionen ta över harframförts i debatten, då man inte har ansett sig ha tillräckligt inflytandeöver sin egen arbetsmiljö. Jag vill påstå att orsaken till de konflikter som vi harhaft i våra gruvor i de flesta fall kan hänföras till brister beträffandearbetsmiljön. Helt oförtjänt stämplas gruvarbetarkåren exempelvis i massmediasom mer stridslysten än andra löntagargrupper, men så är inte fallet. Med enbättre arbetsmiljö kommer säkerligen den stämpeln att försvinna. En gruva är en arbetsplats som förändras varje arbetsdag.Arbetarna tränger sig allt längre in och djupare under jord, för att kunnatillvarata den aktuella naturresursen. På grund av den tilltagande konkurrensen från andraländer, där brytningen oftast bedrivs ovan jord och där det i vissa länderockså råder facklig ofrihet, har vår gruvindustri tvingats till en allteffektivare gruvbrytning med kraftfull mekanisering. Om den planerade arbetsmUjökommis- 1 produktivitetshöjande syfte och med storapersonalminskningar har man i begränsade utrymmen underjord fört fram storadieseldrivna fordon, med buller, vibrationer och utsläpp av avgaser som följd.Dieselavgaserna är onekligen ett av de stora arbetsmiljöproblemen, och insatsernaför förbättrad ventilation har ej alltid varit tillräckliga. Osäkerheten om deframtida elpriserna underlättar inte heller en övergång till eldrivna fordon. Miljön i gruvorna är extrem i många avseenden för demänniskor som har sitt arbete där. Detta kan jag, som har mångårig erfarenhetav detta arbete, verifiera. Gruvarbetet är den näring som enligt tillgänglig statistikhar den högsta arbetsskadefrekvensen. Det betyder att antalet arbetsskadorinkl. arbetsolyckor och arbetssjukdomar per miljon arbetstimmar är högst idenna näring av alla, hur man än jämför. 1 själva verket ärarbetsskadefrekvensen mer än dubbelt så hög som för arbetsmarknaden i övrigt. Ännu allvarligare är det faktum att det också råder enöverdödlighet bland underjordsarbetare inom gruvnäringen. Det föreliggermedicinska utredningar som har konstaterat en dödlighet i lungcancer som ärdubbelt så hög som förväntat. Den överdödligheten kan i första hand hänförastill exponering av höga halter av radon, som lett till ökad förekomst avlungcancer. har därför begärt attgruvarbetarna, i likhet med andra grupper som är sysselsatta i radiologisktarbete, skall omfattas av den särskilda semesterlagen. Det kravet harframställts till regeringen, och det vore av intresse att få veta när ett svarkommer att föreligga i den frågan. AnL 9KJELL (): Jag ber att få tacka arbetsmarknadsministernför svaret på min interpellation. Att vi nu får en arbetsmiljökommission, hälsar jag medstor tillfredsställelse. Jag tror att den kommer precis rätt i tiden förattden skall kunna utföra ett mycket förtjänstfullt arbete. De frågor jag har tagit upp i min interpellation gäller ihuvudsak belastningsskadorna. Jag tycker att de skadorna passar ovanligt väl ini arbetsmiljökommissionens arbete. De bör således utgöra ett starkt prioriteratområde för kommissionen, som jag ser det. Jag hoppas att arbetsmarknadsministerndelar min uppfattning. , som tidigare handladearbetsmiljöfrågorna, anordnade för sedan två hearings omarbetsmiljöproblem. Den ena gällde bildskärmsarbete och den andra avsågbelastningsskador. Även den hearing som handlade om bildskärmsarbete kretsade nästanhela tiden kring de belastningsskador man får vid sådant arbete. Det är ettexempel på hur belastningsskadorna tränger igenom på många områden inomarbetslivet. Det här var två mycket värdefulla hearingar. I hearingarna deltogexperter från ett brett område inom arbetsmiljöarbetet, och vi fick fram mångapositiva och vettiga saker. Belastningsskadorna inom industrin är ofta av sådan artatt de drabbar unga kvinnor. Vi stämplar ut kvinnor somantingen måste omskolas eller i icke så få fall tvingas till pensionering. Jaghoppas att detta är ett område som arbetsmiljökommissionen skall ta itu medsärskilt. Industrin kan nog inte i ett längre perspektiv skaffa sig den duktigaarbetskraft som behövs om vårt land skall kunna leva i välfärd framöver, om deninte skapar en arbetsmiljö där människor kan trivas och arbeta utan risk försin hälsa. De arbetsskador i form av belastningsskador som drabbarindustriarbetarna uppstår ofta på grund av lätt men monotoni och ensidigtarbete. 1 det sammanhanget kommer arbetets organisation in i bilden. Detpåpekades från många håll vid hearingarna. Jag tror att arbetsmiljökommissionenkan göra ett gott arbete på det här området. Arbetarskyddsstyrelsen har ett belastnings-ergonomisktprogram som den arbetar med. Arbetsmiljöfonden har skjutit till 200 milj. kr.föratt man skall kunna arbeta med dessa frågor. Jag tycker altorganisationsfrågorna skulle passa väl in i arbetsmiljökommissionens arbete.Kommissionen blir ju partsammansatt, och den borde vara ett forum där man utanprestige skulle kunna diskutera hur man skall lägga om arbetet för att bli avmed dessa skador. Det finns en punkt som jag skulle vilja peka på som skullekunna bli litet farlig i kommissionens arbete. Det får nämligen inte bli så attalla de som utför ett värdefullt arbete med arbetsmiljöfrågorna pämyndighetsnivå, i fackliga organisationer och i andra sammanhang nu säger attkommissionen får ta hand om detta. Vi måste arbeta parallellt. Ingen får minskasina ansträngningar. Kommissionen bör vara den idéspruta som förbättrarsituationen på våra arbetsplatser. Det här är mycket viktigt att ha klart för sig. Eftersomdet inte framgår riktigt klart av svaret skulle jag vilja sluta med att frågaom statsrådet delar min uppfattning att organisationsfrågorna bör utgöra ettprioriterat område i kommissionens arbete. Om den planerade arbetsmiljökommis- AnL 10ANITA (): Jag vill tacka arbetsmarknadsministern försvaret pä min interpellation. Jag har arbetat inom långvården. Redan när jaggick på utbildning till undersköterska varnade min lärare: inte för mängaår i långvården. Dess värre hade min lärare rätt. De flesta blir utslitna idetta pressande arbete och får värk i rygg, nacke, axlar och armar. De flestaanmälda arbetssjukdomarna inträffar i åldrarna är. herr talman, det mest alarmerande är att många mycketunga kvinnor också tillhör de utsatta grupperna. Under valrörelsen träffade jagmånga unga flickor som arbetar i vården som sade att de inte orkar längre. Jagträffar också mycket ofta mina gamla arbetskamrater, som berättar ompersonalbrist och brist på tekniska hjälpmedel och om att ständigt ensammabehöva göra tunga lyft. Mitt eget fackförbund. , har på ett inträngandesätt belyst arbetsskadorna. Rapporten heter Ohälsa genom arbete. Den rekommenderasför läsning. Denna arbetsskadeundersökning visar inte oväntat att arbetsmiljönför Kommunalarbetareförbundels medlemmar är lika dålig som arbetsmiljön inomden privata sektorn. Denverksamhet som bedrivs av landsting och kommuner, vari sjukvård ochomvårdnad utgör huvuddelen, producerar i hög grad arbetsskador som genom ensjälvgenererande process i sin tur leder till ny vård. Samma slags arbetsskador på samma arbetsplatser återkommerår . Till viss del speglar det den ojämna kamp som vi harfört mot en verksamhet med ständiga budgetåtstramningar som har gått ut överarbetsmiljön. Räkningen för arbetsskadorna presenteras inte på arbetsgivarensbord. Lidandena och värken är anonyma. Kostnaderna vad avser försäkringar ochsociala avgifter är inte större för den arbetsgivare som seriöst satsar på atteliminera arbetsskadorna, än för den arbetsgivare som inte gör det. Antalet arbetsskador ökar år . Arbetssjukdomarnaslår för den största ökningen, som var . De kvinnodominerade yrkena redovisar förslitnings- och belastningsskador istörre omfattning än vad de "typiskt manliga yrkena" gör. Kvinnor,herr talman, anmäler arbetsskador i mindre utsträckning än män. Av Kommunalsenkätundersökning kan man konstatera att långt ifrån alla arbetsskador anmäls.Denna underanmälning har två allvarliga sidor. Den skadade får inte denersättning som han eller hon har rätt till, och man får en bättre bild avarbetsmiljön än vad den är berättigad till. Orsaken till att arbetsskadorna ökar år går inteatt söka i en ändrad praxis hos försäkringskassorna, om man därmed enbart avseren generösare tillämpning av arbetsskadelagen, utan har sin grund i attarbetsmiljön fortgående har försämrats. Rationaliseringar och ekonomiskaåtstramningar har åsidosatt arbetsmiljön inom den offentliga sektorn. Arbetesom leder till ohälsa har blivit allt vanligare, och antalet arbetstagare somgenom arbetssjukdomar har fått bestående besvär och blivit förtidspensioneradeökar ständigt. Detta är en oacceptabel utveckling mot en allt sämre arbetsmiljösom måste stoppas och vändas. , herr talman, blev jag mycket upprörd när jagläste en artikel av lan , expert på arbetsskador.Han säger följande: "Värdfolkets klagomål imponerar inte på mig." Dettycker jag är skrämmande. I morse fick jag emellertid i min hand. Till min glädje kunde jag då konstatera att fotfolketreagerar. publicerades ett antal insändare, bl.a. under rubrikerna "Nuskjuls det på vårdfolket", "Pensionera dig, !" och"Hur kan han avsättas? I en av insändarna med rubriken "vet jagbättre" skriver signaturen "Vårdbiträde i handikappomsorgen somstortrivs på sitt jobb": "Tack lan för alt jag fick veta att jag ärinbillningssjuk. ska jag sluta alt inbilla mig så kanske värken i nacke,axlar, armar och rygg slutar." Detta tycker jag är skrämmande. Det behövs verkligen att den här kommissionen kommer igång, så att vi snabbt kan komma till rätta med de många dåliga arbetsmiljöersom finns på olika områden i vårt land. Jag är övertygad om att arbetsmiljölagen måste ändras iframtiden, och jag hoppas att arbetsmarknadsministern delar den uppfattningen.Jag är övertygad om att skyddsombudens ställning måste stärkas och att detkommer alt behövas resurser för att vi skall få en bättre arbetsmiljö. AnL II (): Även jag vill tacka arbetsmarknadsministernför svaret. Jag tycker att det är ett bra svar, dels därför att kommissionen nukommer i gång med sitt arbete, dels därför att arbetsmarknadsministern ärmedveten om byggnadsarbetarnas utsatthet på arbetsplatsen. Det är självfallet inte lätt att skapa en god arbetsmiljöi en bransch med så speciella förhållanden som byggbranschen. Varje dagförändras arbetsplatsen, precis som i det fall talade om. Detena byggobjektet är inte det andra likt. Beställaren har krav på byggnader somhelt baseras på användarkrav och inte på byggnadsarbetarnas arbetsmiljö.Materialproducenterna har inget partsförhållande till byggnadsarbetarna och ärdärför svåra att nå. Byggnormen grundas på omsorgen om en god funktion snarareän på produktionsledets krav. Det krävs långtgående åtgärder för att skapa braarbetsmiljö i en bransch med så många inbyggda svårigheter. Problemen måsteangripas på flera olika sätt. För det första måste arbetsmiljöfrågorna bevakas långttidigare än vad som varit möjligt. I och med den nyinförda formen medfast anställning i byggbranschen ges bättre möjligheter till detta, men detförutsätter att arbetsgivarsidan visar god vilja. Inte ens byggföretagen haremellertid alltid hela processen i sin hand. Redan på konstruktions- ochprojekteringsstadiet måste arbetsmiljötänkandet komma in på ett annat sätt änhittills. Om ratificerar om hälsa och skydd ibyggindustrin, tas ett stort steg i rätt riktning. För det andra är det alltför vanligt att byggmaterialenhar en sådan utformning att de utgör ett direkt hot mot byggnadsarbetarnashälsa. I mitt eget yrke används fortfarande 200 kilos mattrullar i storutsträckning i stället för de 75 kilos rullar som mattläggarna kräver. Dessatunga rullar finns kvar därför att de mindre rullarna kostar mer. I andrafall gäller inte fabrikantens garanti, om inte ett hälsofarligt lim används.Stora och tunga skivmaterial kan göras hanterligare, om viljan finns hosmaterialproducenterna. Det borde vara möjligt att styra byggnadsmaterialensutformning med hjälp av de bestämmelser som redan nu finns i arbetsmiljölagen,men det har man inte gjort. Det får inte vara så att marginellatekniska fördelar går före byggnadsarbetarnas hälsa. Här tror jag attkommissionen har en mycket viktig uppgift. För det tredje är tid verkligen pengar i byggbranschen.Det innebär att tidsplanerna är så hårt pressade att de inte inbjuder till ettomsorgsfullt skyddsarbete. Här måste skyddskommittéer få göra en bedömningredan på kalkylstadiet. För det fjärde måste kommissionen finna vägar för att ökamedvetenheten och kunskapen om miljöfaktorerna hos alla aktörer ibyggbranschen, och de är som sagt inte få. Av egen erfarenhet vet jag att dettaär en lång och svår process. Inom fackföreningsrörelsen brukar vi säga att arbetet måsteanpassas till människan, och så måste det självfallet också vara. Men vi skallinte tro att allt byggnadsarbete någonsin kan bli helt anpassat till människan.Därför måste vi också arbeta med att anpassa människan, kunskapsmässigt ochfysiskt, för uppgifterna. Annars kommer vi ändå att få skador och onödigtlidande. Prot.1988/89:32 Herr talman! Det är lätt attförtvivla inför uppgiften att skapa en god arbetsmiljö i en bransch som är såkomplicerad och föränderlig och som rymmer så många motstridiga intressen sombyggbranschen. Men med den inriktning som arbelsmiljökommissionens arbetekommer att få enligt arbetsmarknadsministerns svar här hyser jag gotthopp. Jag vill särskilt betona att detta är socialdemokratins viktigastevallöfte. Förväntningarna ute på arbetsplatserna är utomordentligt stora. AnL 12MARIANNE (): Jag vill tacka arbetsmarknadsministern försvaret på min fråga. Det är bra att regeringen nu beslutat att uppfyllavallöftet att tillkalla en arbetsmiljökommission. Det ärockså bra att kommissionenskall arbeta med minsta möjliga dröjsmål, som det står i svaret. Någon exakttidsram anges inte i svaret, men det vore intressant att få veta när man räknarmed att kommissionens arbete skall vara fullföljt. Jag vill gärna få ett beskedpå den punkten, för det är oerhört viktigt att kommissionens arbete inteförhindrar omedelbara åtgärder inom områden där vi vet att detfinns stora problem och där problemens art är väl känd. Många av de problemenhar ju förts fram här i debatten. Det brinner i knutarna, om inte vissacentrala samhällsfunktioner skall upphöra att fungera. Jag tänker då närmast päkvinnodominerade områden, t.ex. vården och barnomsorgen. Jag skall i daguppehålla mig mest vid kvinnoarbeten. Många unga kvinnor slås ut ur arbetslivet på grundav arbetsskador till följd av tunga monotona arbeten, men också på grund avkvinnors situation i stort. Kombinationen tungt, stressigt arbete och ansvaretför hemmet gör att många kvinnor aldrig får tid att vila. Den kombinationen gersjukdomssymptom som leder till att man slås ut från arbetet. Denna utslagningur arbetslivet är ett slöseri med resurser som vi inte har råd med vare sigfrån humanitär eller ekonomisk synpunkt. Det är ju faktiskt så att kvinnor har de tyngsta jobben men bara hälften av männens muskelstyrka. Jag tyckeratt det är nödvändigt att kommissionen också tar hänsyn till kvinnors situationsom helhet. berörde långvården, som är ett viktigtområde. Jag skall beröra ett annat område inom vårdsektorn, nämligen denkommunala , som kanske är det mest förbisedda området. Där kanskeockså de största problemen finns. Del måste vara något fel på arbetetsorganisation när ytterst fa av de anställda orkar arbeta på heltid, när arbetetav unga kvinnor bedöms som ett genomgångsjobb, som man tar i väntan pä studiereller annat arbete, och när många av dem som har jobbat slås ut ellermåste minska sin arbetstid. Jag har träffat flera kvinnor som sagt: Jag harjobbat mer, men orkar jag inle jobba , för dethär arbetet är så tungt. De som arbetar ihemtjänsten måste få bättre utbildning. Det är en fråga om resurser av fleraolika slag. Det är också fråga om inflytande för den enskilde när det gällerbåde arbetstider och organisation. Det har talats så mycket om utbildning när det gällerhemtjänstpersonal, men hur ser verkligheten ut? Ofta måste helt outbildadpersonal rekryteras för över huvud taget skall kunna hålla verksamheten i gång. Det är olyckligtatt man så snabbt har gjort en stor omorganisation av den utökade hemtjänstenutan att personalens arbetsmiljö på allvar beaktats. Här behöver åtgärdervidtas, och jag vill betona att det är viktigt att denna personalgruppprioriteras i arbetsmiljökommissionens arbete och att förslag tillförbättringar kommer snabbt. Detta är som sagt en grupp. Övriga kvinnoyrkenmåste också prioriteras. Det har gjorts undersökningar som visar att ohälsa ärbetydligt vanligare i socialgrupp tre än i de andra socialgrupperna och atthälsoskillnaderna mellan socialgrupperna växer kraftigt med levnadsåldern. Detmesta talar för att dessa skillnader till stor del måste hänföras tillskillnader i arbetsmiljö -förekomsten av ensidiga arbetsrörelser, obekvämaarbetsställningar, tunga lyft, vibrationer, exponering för farliga ämnen, osv.Att förbättra arbetsmiljön pä dessa områden är alltså en mycket viktigjämlikhetsfråga. I den statliga arbetslidskommitlén, där jag är ledamot,har en enkät gjorts där det bl.a. frågats hur man skulle vilja arbeta och vilkaarbetstider man vill ha. Den helt övervägande delen av dem som svarat villarbeta mändag-fredag. Ett annat viktigt önskemål var att arbetstidernaskall kunna vara sä flexibla som möjligt och bestämmas så lokalt som möjligt. Vi vet att verkligheten är en annan. Arbetet på andratider ökar, och det är särskilt kvinnors arbete som står för den ökningen. Detgäller vård och annan samhällsservice. Jag tycker att det är viktigt altarbetsmiljökommissionen väger in arbetstidens förläggning i arbetet. Till slut vill jag återigen trycka på att kommissionen börprioritera kvinnors arbete i vården - särskilt i - samt arbetetsorganisation, med lokalt inflytande på arbetstid och organisation, och ävenarbetstidens förläggning. Om den planerade arbetsmiljökommissionen AnL 13INGEGERD ANDERLUND (s): har här tagit uppvårdpersonalens situation när det gäller arbetsmiljön och de arbetsskador somorsakas av densamma. Men som också sade, berörde AnitaJohansson främst den personal som arbetar inom institutionsvården. anförde synpunkter beträffande personal, och jag villockså ta det här tillfället i akt att tala litet om det ämnet. Det gäller jupersonal som har sin arbetsplats i annans hem, och det råder då vissabesvärligheter. arbetar omkring 80 000 vårdbiträden inom den socialahemtjänsten, plus all den personal som har sin verksamhet inom hemsjukvården. Arbetarskyddsstyrelsen har gjort en undersökning om vilkaåtgärder som kommuner och landsting vidtagit med anledning av derekommendationer om en bra arbetsmiljö som anges i de allmänna råden om"Omvårdnadsarbete i hemmiljö". Rapporten pekar på ett skrämmande resultat. Landsting ochkommuner har inte uppfyllt de skyldigheter som de har som arbetsgivare när delgäller att skapa en bra och lugn arbetsmiljö och förhindra arbetsskador. 1rapporten pekas också på vikten av att åtgärder sätts in på många områden. Likaså harsocialstyrelsen i rapporten inom SHT Prot.1988/89:32 redovisat åtgärder som måste vidtas för att personalen skallstanna kvar i jobbet och inte slitas ut medarbetsskador som följd. Frånvaron från arbetet på grund av arbetsskada ellersjukdom i övrigt är avsevärd. Enbart frånvaron på grund av arbetsskadamotsvarar ca 500 årsarbetare. Det finns uppgifter som tyder på att vårdbiträden har merän dubbelt så många sjukdagar som anställda i övrigt i landet.Korttidsfrånvaron på grund av sjukdom är , att jämföras medfrånvaron för anställda i övrigt som är . Allt detta tyder på att arbetssituationen är ohållbar äveni den öppna vården och att kommuner och landsting varit dåliga på alt ta handom sina anställda och inte satsat tillräckligt på personalutveckling,utbildning och trivsel. Det är inte svårt att förslå att personalomsättningen ärså skrämmande stor - i genomsnitt och i storstäderna . I säger man att om kommunerna kanminska personalomsättningen till , sä minskar också kostnaderna med 550milj. är de direkta kostnaderna för kommunerna 1.4 miljarderom året, och kostnaderna är beräknade till . för varje vårdbiträde mananställer. Det gäller alltså bara anställningsförfarandet. Kostnaderna via vårallmänna försäkring kan halveras om sjukfrånvaron kan komma på samma nivå som förövriga anställda. Det blev många siffror, men det är oftast såatt vi politiker ser det mesta i ekonomiska termer, och då kanske de häruppgifterna kan bidra till litet eftertanke. Jag är emellertid övertygad om attdessa siffror är välkända för statsrådet. Vi kan då klart se att om man vidtar åtgärder ochförbättrar för vårdpersonalen, så innebär det i sig en resursförstärkning. Kan man minska sjukfrånvaron och personalomsättningen,finns det stora utrymmen för att investera i åtgärder som ger personalen somjobbar i annans hem bättre villkor, bättre arbetsmiljö och större trivsel.Samtidigt förbättras ju kvaliteten i vården. Statsrådet sade i sitt anförande -och det tycker jag var positivt - alt arbetsmiljökommissionen skall samråda medde myndigheter som redan har gjort aktuella utredningar. Jag hoppas att jag haruppfattal rätt. Då förutsätter jag att arbetarskyddsstyrelsens rapport angåendeutredningen om hur landsting och kommuner följt de allmänna råden omvårdnadsarbete i hemmiljö noga analyseras, och att snara åtgärder vidtas medden inriktning som arbetarskyddsstyrelsen föreslår för att arbetsmiljön skallförbättras och arbetsskadorna minskas eller förhindras. Det är mycket glädjande att så många - inte bara interpellanternautan även andra - deltar i debatten om arbetsmiljöfrågor. Det ärviktigt att och andras engagemang förs vidare, nu när arbetsmiljökommissionen skall börjasitt arbete. Precis som det har sagts av interpellanterna, frågeställaren ochövriga, är denenskildes lidande och kostnader - och samhällets kostnader - mycket starkaincitament, starka belägg för att det är oerhört viktigt att detta arbetekommer i gång ordentligt och snabbt, och det är också det som är avsikten medkommissionens uppdrag. Det är naturligtvis viktigt alt vi hushållar medmänniskor- av många olika skäl. Det gäller inte minst , när vi fär rapporterom efterfrågan på arbetskraft runt om i hela landet. Också i de delar av landetdär det i övrigt råder högre arbetslöshet än i har manefterfrågan på arbetskraft av olika slag. Därför är det viktigt att demänniskor som finns ute i arbetslivet får möjlighet att stanna kvar där ochorkar arbeta ett helt arbetsliv. Så tillnågra av de synpunkter som har framförts. Kommissionen skall naturligtvis inte ta över det arbetesom utförs på myndigheter och i institutioner. Den skall, precis som dethar framhållits, samordna, initiera, ta initiativ och förmedla synpunkter ochkunskap. Den skall också kunna ge uppslag och förslag som kan förverkligas. Jag tycker att kommissionens sammansättning för attde önskemål som har framförts av dem som varit uppe i talarstolen skall kunnatillgodoses. Jag vill informera om att kommissionen kommer att som ordförandeha . Han är kommunsekreterare för socialdemokraterna iStockholm, och han har varit ordförande i . kommer att i kommissionen företrädasav sin blivande avtalssekreterare . TCO kommer att företrädas avInger , som är ordförande i . , förhandlingschef på , kommer att företräda sin organisation.