prot · GC0949 · 1988-12-31 00:00:00 — Bakgrunden tillfrågan är att det förekommit uppgifter i pressen om att frågan om elevstatusblivit en konfliktorsak på många arbetsplatser. I svar på fråga av IsaHalvarsson framhöll jag följande: "Arbetsgruppenför översyn av den gymnasiala yrkesutbildningen () föreslog år1986 att en förlängd yrkesutbildning i betydande utsträckning skulle förläggastill arbetsplatser. I utredningen hade arbetsmarknadens parter en starkrepresentation. Utredningsförslaget, som var enhälligt, utgick från att de somgenomgick utbildningen skulle vara elever och inte anställda på dearbetsplatser där de praktiserade. Utredningens förslag tillstyrktes i dettasom i de flesta andra avseenden allmänt av remissinstanserna. I regeringensproposition om försöksverksamhet 1987/ 88:102 och i det följanderiksdagsbeslutet förutsattes också att elevstatus skulle gälla under hela den treårigautbildningstiden. I en skrivelse som LO, TCO och SAF tillställderegeringen underströks ytterligare att elevstatus skulle gälla. Jag villhärutöver nämna att ekonomisk ersättning under försöksverksamheten utgår tillarbetsgivare som tar emot elever. Ävenom principerna för elevernas rättsliga ställning får anses vara klarlagda, kanarbetsplatsförläggning inte genomföras med mindre än att arbetsmarknadensparter är ense om övriga förutsättningar som skall gälla. Överensstämmelse iuppfattningen härvidlag har i stort uppnåtts pä de avtalsområden som äraktuella, med undantag för verkstadsindustrin och bilverkstäder. Enförsöksverksamhets mycket liten skala startade på tre orter . Dessaelever skulle ha börjat sitt tredje är med omfattande praktik. uppmanat medlemsföretagen att inte ta emot elever, hardessa antingen avbrutit sin utbildning eller fått skolförlagd utbildning somkompensafion för utebliven praktik. Om ingen förändring sker i relationernamellan och , drabbas inomkort den försöksverksamhet som startade och senare denförsöksverksamhet i stor skala som sattes i gång . Regeringenhoppas självklart att parterna, som överlägger med varandra, snart skallkomma överens. Just nu förbereder elever i årskurs 9 i sitt val avgymnasielinje. Skulle avtal låta vänta på sig, kommer jag att föreslåregeringen att omfördela utlagda platser till andra yrkesutbildningssektorer." Sedanmitt svar till har gått utan att någon synbarförändring i ståndpunkterna mellan parterna kan skönjas. Tidpunkten däeleverna skall ha gjort sina val närmar sig. Jag har erfarit att vissa kommunerredan beslutat att stoppa intagningen till berörda försöksutbildningar såvidainte frågan om avtal mellan parterna är löst . Jagser med stort allvar på den uppkomna situationen. Det är enligt min meningvarken meningsfullt eller försvarbart att ha intagning av elever till enförsöksverksamhet som i första hand skall pröva möjligheterna att gearbetsplatsförlagd utbildning, i en situation där sådana inslag är blockeradepå grund av att parterna inte kan komma överens. Jag avser därför att föreslå regeringenatt uppdra ät att tilldela intagningsplatser tillförsöksutbildningar endast inom sådana områden där parterna är överens. 12 (): Först ett tack till utbildningsministern försvaret. Ett svar är det ju visserligen, men inte något svar på den fråga jagställde. Större delen av svaret upptas av det svarutbildningsministern gav till , ochkontentan där var att regeringen hoppades att parterna skulle komma överens. De få nytillkomna raderna avslöjar endast att regeringenfortfarande hoppas. Men, , förhoppningar löser ju inga problem.Och problemen är sannerligen stora. Vi har en föråldrad yrkesutbildning alltmedan konkurrentländerna rustar sig. har t.ex. redan förlängt sinyrkesutbildning fill generellt med totalt 5 000 fimmars undervisning.Frankrike, och håller också på med förstärkningar, vilket visaratt man i dessa länder till fullo inser betydelsen av en gediget utbildadarbetskraft. har inte råd att försitta sina chanser att hävdasig i konkurrensen med den övriga västvärlden. Vi kommer obönhörligen att halkaefter om vi inte mycket snart reformerar utbildningen. När propositionen kom föreslog att reformenskulle förberedas ordentligt och inte genomföras förrän , mendå i full skala. Bl.a. pekade vi på att en mängd oklara punkter måste redas utsä att inga tveksamheter skulle kvarstå. Ett exempel var just nödvändigheten avatt säkerställa elevstatusen. Men regeringen framhärdade. Allt var klart sademan, inga problem fanns - detta trots att utbildningsutskottets utfrågningmycket klart visade att många frågetecken kvarstod. har vi facit. Parternas försök att komma överens harfullständigt misslyckats och försöksverksamheten är på väg att haverera. Trotsdetta gör regeringen ingenting för att rädda den reformerade utbildningen. I budgetpropositionen skriver statsrådet inte ett ord omde allvarliga problem som hotar försöksverksamheten, utan han låter påskina attallt gär som planerat. I slutet av svaret till mig skriver statsrådet att hanskall uppdra åt att lägga ut försöksplatser endast på sådanaområden där parterna är överens. Dä måste jag fråga: För vilka områden finnsdet klara avtal? Tror verkligen , med sin gedigna fackligaerfarenhet, att det finns något förbund som skulle avstå frän att avvaktautgången av konflikten mellan och Metall innan man görnågot? Om man mot förmodan skulle finna något område som binderupp sig, är ändå försöksverksamheten omöjliggjord. Syftet var ju att vinnaerfarenheter från alla yrkessektorer. Såvitt jag kan bedöma finns det en lång rad punkter däralla parfier är överens - socialdemokraterna också. För det första kan inteSverige klara sin konkurrenskraft utan kvalificerade yrkesarbetare. För detandra behöver vi en väsentligt förbättrad och förlängd yrkesutbildning. För dettredje skaU elevstatus och inte anställning råda och eleverna skall hastudiebidrag, dvs. riksdagsbeslutet skall gälla. Jag vill gärna ha klart beskedom huruvida Om försöksverksamheten med en förlängd gymnasialyrkesutbildning Om försöksverksamheten med en förlängd gymnasialyrkesutbildning statsrådetinstämmer i att vi är eniga om detta. beslutade t.o.m. om ettsärskilt tillkännagivande om att det ankom på regeringen att vidta de åtgärdersom krävdes för att elevstatusen skulle säkras vid arbetsplatsförlagdutbildning. har regeringen fortfarande inte gjortnågonting alls. Då måste jag fråga: Tänker regeringen acceptera att parternasagerande saboterar samhällets reformering av utbildningen? Om inte, vilkaåtgärder skall vidtas och när tänker utbildningsministern vidta dem? 13 (): Jag har inte blandat mig i denna debatt iförsta hand för att få tillfälle att rikta kritik, även om det kan vara befogati vissa sammanhang. Även om vi hade litet olika uppfattningar om takten,genomförandet osv. när reformen beslutades, var vi alldeles överens om en sak,nämligen att detta är en nödvändig reform. Det är en alldeles nödvändig reformmed tan ke på vårt näringsliv, eleverna och deras möjligheter tillhögskoleutbildning osv. Det är viktigt att vi slår fast att vi är överens omdetta. Jag vill göra en liten anmärkning i kanten. I detta svar,och i det tidigare svaret till , talar utbildningsministern ompraktik på arbetsplatserna. Jag tror att vi skall vara överens om att beslutethandlar om att eleverna får en del av sin utbildning förlagd till enarbetsplats. Detta är inte praktik i ordets vedertagna betydelse, och det ärviktigt när man talar om elevernas arbetsrättsliga ställning påarbetsplatserna. Jag sade tidigare att vi var mycket överens om det mestasom stod i propositionen, bl.a. att det handlar om vissa utbildningsmoment somhar förlagts till en arbetsplats. Dessa moment skall "utföras under direktledning av för ändamålet särskilt utbildad handledare, vilken är anställd påarbetsplatsen men under dessa moment medverkar i utbildningen. Då elevernainte får lön under utbildningen och då utbildningen i sin helhet är direktkursplanestyrd kan arbetsgivare som tar emot elever inte förfoga över dessa förproduktionsbehov utan det är enbart arbetsgivarens åtagande att ställa resursertill förfogande för vissa klart definierade utbildningsmoment som är avgörandeför vad eleverna kommer att utföra på arbetsplatsen." Jag tycker att detta är klart och tydligt: Eleverna stårinte till arbetsgivarens förfogande för att utföra något arbete. De skall fåsin utbildning på arbetsplatsen. Därmed borde frågan om lön underutbildningstiden vara alldeles självklart avgjord. Det är den tydligen ändåinte. fattades riksdagsbeslutet, och vi var enigaom beslutet. Men för att vara riktigt, riktigt säkra på att detta medelevstatus verkligen skall gälla, konstaterade , precis som YlvaAnnerstedt har sagt, att "det bör ankomma på regeringen att vidtade åtgärder som krävs för att elevstatus skall säkras vid arbetsplatsförlagdutbildning." Vi står där fortfarande, . Regeringen harfått detta uppdrag av , och regeringen skall se till att detgenomförs. Det handlar om att säkerställa elevstatusen, dvs. denarbetsrättsliga ställningen på arbetsplatsen. Man får titta litet grand på vad som gäller vid dessafrågor. För min del har jag gått tillbaka till arbetsrättslagsfiftningen från1982 som handlar om anställningsskyddoch de kommentarer som bl.a. har gjort. Men anledning av ett antalrättsfall som hade prövats i arbetsdomstolen, och som just handlar om eleversställning när de har fått en del av sin utbildning på arbetsplatsen,konstaterar att det "krävs tvingande lagregler utöver skollagensföreskrifter för att skolelever skall arbetsrättsligt bedömas på det sätt somstatsmakterna har förutsatt". , jag tycker att även detta är lika självklart.Det har konstaterats att det är så, och då fär naturligtvis regeringen lov attse till att både fullfölja beslut och använda sig av de medel somfinns härför. Då tycker jag att det är fruktansvärt passivt närstatsrådet säger: Ja, vi fär väl lägga dessa utbildningsplatser någonannanstans. Vi behöver välutbildat folk inte minst förverkstadsindustrin. Utbildningsministern konstaterar själv ibudgetpropositionen i samband med diskussionen om fler platser tillÖGY-reformen, att det är glädjande att antalet sökande till verkstadstekniskutbildning just av det skälet att man förlängt utbildningen till att varatreårig är större än antalet platser. I det läget sägerutbildningsministern: Ja, då får vi avstå från att utbilda dem. Så kan maninte, , hantera den här frågan. Jag förutsätter precis som att vifortfarande är överens om det som stod i propositionen, att vi är överens omriksdagsbeslutet, att vi kan vara överens om den skrivelse som parternatillställde regeringen, om jag minns rätt statsministern, där såväl LO och TCOsom SAF konstaterade att elevstatus skulle gälla. Om vi är överens om alltdetta, om vi är överens om att det är mycket viktigt att denna reformgenomförs, då kvarstår frågan, : Vad tänker regeringen göra föratt fullfölja riksdagsbeslutet? 14 Utbildningsminister : Herr talman!Ylva säger här att regeringen skall säkerställa att elevstatus skallgälla, och hon har av fått instämmande i detta. Att elevstatusgäller är säkerställt, om det har stått i propositionen, om det har stått iriksdagsbeslutet, om det är angivet i den kungörelse som sedan är utfärdad ochom det därutöver mellan de parter som träffar avtal på arbetsmarknaden är sagtatt elevstatus skall gälla. I detta blandas emellertid in en annan fråga: Ärdet tänkbart att någon form av ersättning utgår när elevstatus gäller, somriksdagen och parterna är överens om? I den delen råder oöverensstämmelse mellanarbetsmarknadens parter. Den saken måste dessa parter göra upp om själva, t.ex.genom ett utbildningsavtal, som finns på en del områden. Jag förstår att denönskan som kanske och här har är att riksdagenpå nägot skulle sätt stifta en lag om att om elevstatus gäller får ingenekonomisk ersättning utgå. Men det vore en inblandning i förhållandena påarbetsmarknaden som jag anser att inte skall ge sig in på. Riksdagenhar över huvud taget inte stiftat lag om förhållandet i ekonomiskt avseendemellan arbetsmarknadens parter. Såvitt jag vet har man endast en gång, 1971,förlängt ett gällande avtal på /SR:s och statens arbetsgivarverks Om försöksverksamheten med en förlängd gymnasialyrkesutbildning Prot; 1988/89:49 lljanuari'1989 Omförsöksverksamheten med en förlängd gymnasial yrkesutbildning Men man har aldrigsagt vilken ersättning som skall utgå, och det är detta som tvisten gäller.Därför är det alldeles felakfigt att påstå att regeringen skulle lägga fram ettförslag för av innebörd att om elevstatus gäller får ingen ersättningutgå. Allmännamofionstiden löper ju , och om och tycker atten lag bör sfiftas, vars innebörd är att då elevstatus råder får ingenekonomisk ersättning utgå, står ju nu till förfogande för attformulera det lagförslaget. Så får man se vilket intresse har för attsfifta en sådan lag. Det är inte regeringens avsikt att träda in mellanparterna. Jagdelar den besvikelse som har uttryckts av båda talarna över att denna tvist haruppstått. Ingen klagar så mycket över sin brist på arbetskraft somverkstadsindustrin gör. I olika broschyrer omtalas verkstadsindustrin somindustrins industri och själva kärnan i vårt näringsliv. Den brist på utbildadarbetskraft som verkstadsindustrin har är ofantligt mycket större än den bristpå utbildad arbetskraft som vårdområdet har. Ändå är det på verkstadsindustrinsområde som tvisten uppstår. Statenbetalar ersättning till företagen för att de tar emot elever. i veckanfår de för att ta emot eleverna. Det är vårt mellanhavande. Men om det sedan iövrigt utförs ett arbete, och om det inom ramen för utbildningsavtal skallutgå någon ersättning, kan inte eller bör åtminstone inte enligt min meningstaten besluta om. Det är inte någon passivitet från regeringens sida. Jag harförsökt tala med parterna - med , med Metall, iskriftväxling med LO och med . Det är ändå genomparternas fria överenskommelser som förhållandena pä svensk arbetsmarknadregleras, inte genom diktat från , när det gäller ekonomiskersättning. Därför får man väl följa den principen att inte sända elever tillbranscher där intresset för denna finare yrkesutbildning är så måttligt att enkonflikt mellan parterna får ta över. Än så länge är det bara 10 000 elever somkommer att vara med i försöksverksamheten, och det finns många branscher därbehovet av arbetskraft är stort. Låtmig slutligen säga följande. I refereras enundersökning som säger att en av fem ungdomar är intresserad av industrijobb.Det tycker man är bra. Jag tycker att det är dåligt, när det är fråga om vårhuvudnäring. Från refereras undersökningar som tyder på att av dem somanställts inom industrin hade slutat och var tredjet.o.m. Det är i en bransch som ser ut på detsättet som man är så karsk att man säger att principerna är viktigare änhänsynen fill att denna utbildning kommer till stånd. 15 (): glömmer ett viktigt inslag när han talar om elevstatuskontra ersättning etc, och det är att faktiskt klart har sagt ifrånatt alla elever i olika delar av gymnasieskolan skall behandlas lika. Vad är detegentligen nu står och talar för här? Är det för att vi skallfortsätta den provkarta på konsfiga ersättningar som råder? Somliga fårstipendier, andra får betalda körkort, ytterligare några får Så där skall vi inte ha det, när vi tar ansvar från samhällets sida föratt en förbättrad och förlängd yrkesutbildning skall komma till stånd. Vi har sagt ifrån att det icke är fråga om arbetsuppgifterutan om arbetsplatsförlagd utbildning. vet lika väl som jagatt det inte finns några överenskommelser på ett enda område, inte ens mellanKommunalarbetareförbundet och med hela värdsektorn.Signaler finns ju om att detta är en fråga i avtalsrörelsen, som kan dra ut påtiden, kanske ända till . Det finns tre områden där vi harerfarenheter av utbildning på arbetsplatser: värdsektorn, handeln och jord-ochskogsbruket. Det är därför som de andra områdena är mest intressanta. Det lönarsig inte att skapa ytterligare 3 500 nya platser, det är så många det är frågaom och inte 4 000 platser, på dessa områden, även om man skulle acceptera attingen ersättning skulle utgå. Det är från dessa områden som vi harerfarenheter, det är från de andra områdena som vi vill skafta osserfarenheter. Men om nu ingenting händer, tänker då utbildningsministern låtadetta försök gå i stöpet? Vi har ännu inte fått ett exakt besked om vad somkommer att hända. Blir det lagstiftning, kommer det en förordning eller vadkommer att hända? Vad är det för ett besked söm vi skall ge till allagymnasieskolor och alla de elever i som skall ha gjort sittlinjeval inom tvä veckor, dvs. Tänker utbildningsministerni dag lämna dem i sticket? I nr 45 från den 11november 1988 uttalar sig på LO:s utbildningspolitiska enhet påett sätt som får en att tro att inte ens LO har fattat vad den här reformen gårut på. Han säger att riksdagsbeslutet handlar om att eleverna inte skall varaanställda, men att detta inte hindrar att man ger dem ersättning för utförtarbete. De skall inte utföra något arbete. Om det är sä att det föreliggerbristande information från departementets sida om vad den nya utbildningenskall innebära,'är det hög tid att sätter sig i förbindelsemed sina kontakter inom LO, sä att åtminstone de får klart för sig vad det rörsig om. Vilka åtgärder tänker utbildningsministern vidta? Om försöksverksamheten med en förlängd gymnasialyrkesutbildning 16LARZ (): Utbildningsministern blev litet upprörd isitt inlägg, och han blev så pass upprörd att han blev litet obetänksam motslutet. refererade till situationen inom branschen,svårigheter att rekrytera arbetskraft osv. och han avslutade med att säga attdetta är en bransch som är så karsk att principerna är viktigare än elevernasutbildning. Men, , det är ju och regeringensprinciper som man skall värna och som man också värnar om från branschens sida. Det handlar om den arbetsrättsliga ställningen föreleverna ute på arbetsmarknaden. Det är inte frågan om huruvida ersättningutgår eller ej som konstituerar den ställningen utan huruvida de är attbetrakta som anställda eller inte. Det är frågan om det föreligger ettanställningsförhållande eller ej. Här har vi klart och tydligt sagt ifrån:eleverna skall inte vara anställda och de skall inte, som sade,utföra något arbete och följaktligen inte heller ha lön. Om försöksverksamheten med en förlängd gymnasialyrkesutbildning Jag tycker att bör läsa på det LarsLunning har skrivit angående arbetsrättslagstiftningen och konstatera vad detär som egentligen gäller. Vi har haft en lång rad av rättsfall sedan mitten av1970-talet, då vi började placera elever inom olika former avarbetsplatsförlagd utbildning och när frågan om anpassad studiegång m.m. blevaktuell, där just frågan om elevernas arbetsrättsliga ställning, frågan om elevskall betraktas som anställd eller inte, har prövats i ett antal AD-domar. Detär mot den bakgrunden som Lunning slår fast att det krävs att man säkerställerdetta i en lagsfiftning för att statsmakternas intentioner skall kunnagenomföras. Det handlar inte om att regering och riksdag skall gå in ochlagstifta om kronor och ören åt det ena eller andra hållet, utan det är dennafråga som det gäller. säger sedan, att om ni nu är så pigga pådetta med lagstiftning, har ni på er att formulera ett lagförslag.Ja, så särskilt svårt skulle det inte vara. Vi kan ju ta som förstautgångspunkt det lagförslag som utarbetades i isamband med att proposifionen skrevs. Underlaget finns ju redan. Herr talman!Det citat av som här har använt Jag skall läsa en mening som har följande lydelse: " i avsaknadav undantag i kollektivavtalen för dessa elevgrupper eller liknande - krävstvingande lagregler ". Vad är det som hindrar att parterna i kollektivavtalträffar överenskommelse, och är lagregler då nödvändiga enligt Lunning? Inteenligt det här citatet. Det är lika bra att använda ett klart språk. Är det såatt och i det här fallet ställer sig på den ena sidan ochinte vill att utbildningsavtal som reglerar den eventuella ersättningen ellerfrånvaron av ersättning och andra omständigheter skall kunna träffas, utan villatt det i stället skall bestämmas genom lag, är detta en avvikelse frän praxispå arbetsmarknaden. Detta rättsfall som har kommenterats av Lunning och somhär återgivits felaktigt i diskussionen i hänför sig dessutom fill enfidpunkt då man inte kunde förvänta sig att kanske uppemot 50 000 elever per årskulle delta i arbetsplatsförlagd utbildning. Det krävs kanske utbildningsavtalmellan parterna. Det är kanske en ny situafion än dä man sedanpå spröda grunder satt och studerade några enstaka fall här och där. 18YLVA (): Vad vi kan konstatera är att parternahar misslyckats och att våra försök att reformera utbildningen håller på atthaverera. Vi i ställer oss för vår del på riksdagsbeslutets sida.Det ankommer på regeringen att vidta de åtgärder som anses nödvändiga för attdet här skall fungera. Jag vill återkomma till Lunning som säger att om detvarken finns lag, förordning eller avtal så kommer arbetsdomstolens tidigareavgöranden att gälla, och de är entydiga. Den elev som får ersättning förarbetsliknande uppgifter betraktas som anställd. Också utbildningsministern vetvad det innebär. Det handlar om . plus sociala avgifter. Vi har i sagt ifrån att det skall vara likabehandling av alla våra gymnasieelever och att det faktiskt är utbildning somde skall ha på arbetsplatserna.I detta sammanhang måste tydligen departementet återigen göra en insats. Säsent som var det i nyhetsprogrammet i radio ett långt inslagom den nya gymnasieutbildningen och problemen med den, och hela fiden taladebåde reporter och elever om att det är praktik som man får. Det är ju intepraktik. Jag tycker att i det här fallet skall börja med LO,eftersom det uppenbarligen är viktigast. Jag frågade statsrådet vilka åtgärder man planerade -lagstiftning, förordning eller annat - men jag fick inget svar. Jag skullekunna ge en fingervisning om hur Metall ser på den här frågan. I samma nummerav Svensk Handelsfidning Jusfifia som jag fidigare refererat säger så här: "Vi har inte diskuterat hur vi skall göra om det kommeren förordning men förmodligen måste vi följa den". Vi för vår del tycker att det är angeläget att regeringengör något, så att riksdagsbeslutet följs och så att vi i får enutbildning som ligger i paritet med den som finns i våra konkurrentländer.Alternativet är att efter återgå till de tvåårigayrkesutbildningarna, och det vill ingen av Om sociala åtgärder, för vård av vissa unga 19 Utbildningsminister : Herr talman!Diskussionen har tydligen i alla fall lett till enighet om att bäde lag ochavtal kan förekomma. Riksdagsbeslutet anger att det skall vara elevstatus, atteleverna därmed står under skolans tillsyn och fär handledning och att det ärfråga om utbildningsmoment. Ingenfing hindrar att det vid sidan av detta ocksåfinns ett utbildningsavtal. Huruvida det i det utbildningsavtalet skall finnasbestämmelser om eventuell ersättning ankommer på de avtalslutande parterna attavgöra. Talmannen anmälde att YlvaAnnerstedt anhållit att till protokollet få antecknat att hon inte ägde rättfill ytterligare inlägg. Överläggningen var härmed avslutad. 6§ Svar på interpellation 1988/89:90 om sociala åtgärder för vård av vissa unga har frågat mig dels om jagavser att göra en översyn av socialtjänstlagen och lagen om vård av ungasyftande till att fillskapa ytterligare och mer verkningsfulla åtgärder iarbetet att rehabilitera från sociala skador, dels om jag avser att genomlagstiftning förhindra personal att överge svårt socialt skadade ungdomar underåberopande av arbetsrättslagstiftningen och skyddsombuds möjlighet att stängaarbetsplats. Enligt socialtjänstlagen (1980:620) svarar varje kommunför inom sitt område. Kommunen har det yttersta ansvaret för attde som vistas i kommunen får det stöd och den hjälp som de behöver. Isocialtjänstlagen anges de ramar inom vilka kommunen skall verka. Socialnämndenskall bl.a. i nära samarbete med hemmen sörja för att barn och ungdom somriskerar att Om sociala åtgärder för vård av vissa unga