prot · GC0960 · 1988-12-31 00:00:00 — Man måste investera massor av pengar i olikabansträckningar, man mäste satsa pä vagnar och järnvägsspår. Man måstesjälvfallet också utveckla järnvägen i stället för att som avveckla den.Det gäller också för . 66OLLE ÖSTRAND (s): Goda kommunikafioner när det gäller bådeperson- och godstransporter har mycket stor betydelse för samhällsutvecklingen.Detta är inte minst viktigt i relativt glesbefolkade områden,som stora delar av är. Detta gäller också till viss del södraNorrland. Transporterna har också mer och mer kommit att betraktassom ett konkurrensmedel och därigenom fått mycket stor betydelse för olikaregioners förutsättningar att långsiktigt behålla ett livskraftigt näringslivmen också att behålla och utveckla den samhällsservice som människor harrätt att kräva, i form av sjukvård och utbildning, för att ta några exempel. ligger något perifert i förhållande till destora marknaderna i Syd- och men också i förhållande tillEuropa. Därför är det viktigt att transportlederna i regionen byggs ut ocheffektiviseras. Detta mäste ske snabbt. I annat fall kommerkonkurrensförutsättningarna i förhällande till de regioner som ligger söder utatt försämras, med ytterligare svära struktur- och sysselsättningsproblem somföljd. Det är bl.a. mot den bakgrunden man får se den utredningsom kommunerna samt länsstyrelsernai och gjort om förutsättningarna för en snabbutbyggnad av en snabbtägsförbindelse mellan och Stockholm.Utredningen har utförts av en mycket kvalificerad konsultgrupp. Den har ocksåkommit fram till att snabbtåg - är ett av Sverigeslönsammaste snabbtågsprojekt, både samhällsekonomiskt och företagsekonomiskt. Från företagsekonomisk synpunkt kommerresultatförbättringen för SJ med oförändrade priser att bli mellan 5 och 10miljoner . Om priset höjs - vilket är fullt möjligt genomsnabbare trafik och större turtäthet -kommer man att erhålla en resultatförbättringpä ca 100 miljoner . Samhällsnyttan är mer än 20 gånger större än kostnaden förupprustning av banan. Utredningens slutsatser har heller inte ifrågasatts avvare sig SJ eller . Snabbtåget skulle förbättra södra utvecklingsbetingelserbl.a. - de lokalaarbetsmarknaderna vidgas genombättre pendlingsmöjligheter, - området blirmer intressant som alternativ och komplement till , - tillgänglighetentill högre utbildning ökar, - miljön ochtrafiksäkerheten förbättras, och - kraftigt minskadereseuppoffringar ger väsentliga välfärdsvinster. Utvecklingen i liksom i flertalet andra industriländer har under 1980-taletkännetecknats av en befolknings- och sysselsättningstillväxt i storstäder ochstörre stadsregioner. Regionalpolitiken skulle syfta till att bryta dennautveckling och skapa goda utvecklingsförutsättningar även i andra delar avlandet. För att detta skall lyckas fordras också insatser inom trafikpolitikensområde. Detta slås klart fast i det trafikpolitiska beslut som riksdagenfattade vår. Befolkningsutvecklingen' i och Gävleborgsunder den senaste tioårsperioden har inneburit en befolkningsminskning med 8000 människor i respektive län. Utvecklingen fram till är 2000 ser fortsattdyster ut förbåda länen. Detta är för oss naturligtvis oacceptabelt och är ytterligare ettargument för snabbtåget, som är en av många insatser som behövs för att ändrautvecklingen. Med snabbtåget flyttar orterna också närmareStockholmsområdet. skulle som exempel hamna inom dagligtpendlingsavstånd. Med bättre resmöjligheter kan också regionensubildningsresurser utnyttjas bättre. Om man ser på hur den långväga persontrafiken fördelar sigpå olika trafikslag - det gäller då trafiken från södra mot Stockholm- finner man att frän dominerar bilen . Tåg användsav , flyg och buss . Motsvarande siffror för är73 % med bil, med tåg, med flyg och med buss. En bättre tågtrafikskulle kunna föra över betydande mängder från framför allt landsvägstrafikenmen ocksä från flyget. Utredningen har ocksä kommit fram fill att snabbtågetkommer att mer än fördubbla tågresandet - det kommer att öka från 1,7 miljonertill 4,4 miljoner tågresor . Landsvägstrafiken har ökat medinte , och den snabba ökningen förväntas fortsätta. Både avtrafikmässiga och miljömässiga skäl finns det därför all anledning attstimulera en överflyttning av trafik frän landsväg till järnväg. Dä skulle mankunna fä en avlastning av framför allt E 4-trafiken, vilket i högsta grad ärangeläget. Slutsatserna blir att det finns en rad skäl -såväl regionalpolifiska och näringspolitiska som samhällsekonomiska ochföretagsekonomiska - som talar för en snabb utbyggnad av snabbtågstrafikenmellan och . Det kostar visserligen mellan 200 och 300miljoner i upprustning av banan, men det är en blygsam utgift om man jämför detprojektet med andra aktuella snabbtågsprojekt i värt land. vill jag än en gång framhålla att det är ensamhällsekonomiskt mycket viktig investering som vi behöver i södra . 67 (vpk) replik: kommunisterna stödersjälvfallet en utbyggnad av snabbtåg fill , men frågan är om OlleÖstrand kommer att göra det, när det kommer till kritan. tillhörju det parti som har makten över och ansvaret för de här frågorna. Minerfarenhet är att det verkar vara svårt för lokala riksdagsledamöter frånsocialdemokraterna att påverka sina vänner uppe i . I har vi skrivit flerpartimotioner ominlandsbanan, tvärbanorna och ostkustbanan, men de socialdemokratiskariksdagsledamöterna från fick vi inte med oss på det. Kanske visaav erfarenheten vågade de inte, för det är litet pinsamt att behöva stå ochsäga en sak först och sedan rösta tvärtemot. Jag vet inte om kommunikationsministern hörde mitt inläggtidigare, men jag tycker att det är roligt att vi har fått enkommunikationsminister från som förhoppningsvis känner tillavstånden där uppe. Dess värre är jag osäker pä om kommunikationsministern haråkt tåg frän till så och vet hur svårt ellerhur lätt det kan vara. Jag är ocksä litet osäker på omkommunikationsministern har hunnit läsa igenom det trafikpolitiska beslut somfattades vad gäller de miljöpolitiska konsekvenserna avtrafiken . Det kan verkligen inte anses vara miljöpolitiskt riktigtatt låta 70 tons malmlastbilar köra pä landsvägarna och mitt inne i städerna istället för att låta transporterna gå på den järnväg som går parallellt medlandsvägen. SJ har faktiskt fört en politik, som ju måste varasanktionerad av regeringen, som gör att vi får de här landsvägstransporterna.Den trafiken leder dessutom till en fruktansvärd nedslitning av landsvägarna,vilket gör att det mäste satsas väldigt mycket pengar på dem. Antagligen har kommunikationsministern åkt på vägen mellanLycksele och och vet hur den ser ut på sina ställen. Det är , mendet är inte så mänga som kan tro det, om man inte vet om det i förväg. 68 () replik: Jag skall inte blanda mig i motionerandet iVästerbotten. Däremot vill jag säga att jag är fullständigt övertygad om attskall man få gehör för så pass stora investeringsobjekt som det här är fråga ommåste man ha ett sakligt underbyggt material. Det är mot den bakgrunden somkommunerna från upp till och också länsstyrelserna har satsatnärmare en miljon för att ta fram ett underlagsmaterial. Det materialet visar,som jag sade i mitt huvudanförande, att snabbtågsprojektet i olika avseenden ären mycket lönsam investering för samhället. Vi kommer att på olika sätt arbeta vidare med det här, menslutmålet är naturligtvis att övertyga statsmakterna om att det är riktigt attsnabbt komma i gång med snabbtågstrafiken upp till . 69 (vpk) replik: Jag lyckönskar och hoppas attdet skall gå vägen med de förhoppningarna. Tyvärr tycker jag nog attverkligheten visar att det inte är alla samhällsnyttiga projekt som regeringenstöder. 70 (): Det här avsnittet av debatten handlar omtrafikpolitik. Jag tänkte se pä trafikpolitiken litet grand ur ettregionalpolitiskt perspektiv. Värt land genomgår just nu den störstastrukturomvandlingen sedan industrialismens genombrott. De trygga basnäringarnaminskar i betydelse. Ny teknik och nya behov leder till stora förändringar förmånga människor. Nya arbetsmarknads- och utbildningsregioner skapas ochförstärks, medan andra regioner utarmas och försvagas. I årets finansplan understryks behovet av enregionalpolitik som stimulerar tillväxten i de områden där det finns ledigkapacitet. I dessa områden måste, som också påpekas i finansplanen,infrastrukturen byggas ut, som hänsyn tas till en god miljö. Framförallt är en utbyggnad av kommunikationerna väsentlig. Vi kan konstatera att värt lands demografiska centrumutgörs av län. Om alla svenskar skulle mötas där resvägen är kortast föralla, då samlas vi i län; Detta är en resurs som vi inteutnyttjat till dess fulla kapacitet. 1 län finns utrymme för utveckling och utbyggnad avbäde näringsliv och utbildning. Förutsättningen för att denna lediga kapacitet skall kunnatas till vara är en förstärkning av infrastrukturen i länet och desskringomräden. E 3 och E 18 går genom län. Inför 90-talet planerasförbättringar av Europavägarna. Detta skapar snabbare och säkrare transporterrakt över landet i öst-västlig riktning. Kommunikationerna Göteborg-Stockholmoch med anslutningar längs hela sträckan fungerar bra. För , och län behövs också eneffektiv vägförbindelse i nord-sydlig riktning. En satsning på vägarna 50 och60 innebär att man skapar en väg med god standard och samlar upp nord-sydgåendetrafikströmmar frän inland. och Bergslagen.Anknytningspunkterna fill E 3 och E 18 i och E 4 i ger ett brettval av vägar söder- och västerut för dessa trafikanter. kommer att kunna få ökad betydelseför både godstransporter och persontrafik. är både miljövänligare ochtrafiksäkrare än landsvägstrafiken. Det ligger i samhällets intresse attutveckla järnvägen till ett slagkraftigt alternativ till bilen. Men då måstejärnvägen förändras för att passa vår tids behov. Utbyggnaden av järnvägen i projekten då omfattas av en utbyggnad till och . Genom en sådanutbyggnad når järnvägen de befolkningskoncentrationer som faktiskt finns i justKarlskoga-Örebro-regionén. De regionala utvecklingsmöjligheterna iMellansverige förstärks då till att omfatta även län. är det också avsevärda problem att resa med järnvägi nordost-sydvästlig riktning på linjen . Längs den sträckanfinns kommuner som , , Boriänge, , , Ljusnars-bergoch . Dessa kommuner har fått del av regionalpolitiska satsningar iform av utlokalisering av statlig verksamhet, förstärkning av högskolorna ochregionalpolitiska satsningar i form av näringslivsstöd. I direkt anslutning till området finns också ochÖrebro som är stödpunkter för arbete och utbildning i resp. region. Genom en, ijämförelse, mycket begränsad ekonomisk satsning skulle en modernisering avjärnvägen, på det sätt som föreslås i det s.k. , innebära atten region med ungefär en miljon invånare, som har mycket dåligamöjligheter till kommunikationer, skulle få en pulsåder för samfärdsel ochtransporter som också binder samman området till en gemensam region för arbeteoch utbildning. Verkliga möjligheter skulle skapas till arbetspendling inomområdet och kommunikation med omvärlden genom en tidsenlig järnvägsförbindelse. Vi är på rätt väg i detstrukturomvandlingsarbete som pågår. Vi kan se tydliga tecken på attsituationen i de krisdrabbade kommunerna i Bergslagen är på väg att vända för regionen positiv utveckling. Detta har kunnat ske tack vare denmålmedvetenhet som funnits i de regionalpolitiska satsningar som gjorts, såvälcentralt som regionalt och lokalt. Men, för att dessa satsningar skall nå full effekt och desvaga regionerna skall kunna bli den resurs för hela landet som de har godaförutsättningar för att bli. då måste de regionalpolitiska satsningarna följasupp av satsningar på AllmänpoUtisk debatt Rättstrygghet m.m. Prot.1988/89:60 kommunikationerna i området. Dä kan vi skapa ett därvåra tidigare krisområden förvandlas tillresursområden för tillväxt och utveckling. I detta anförande instämdeRosa-Lill Wåhlstedt och (båda s). Debatten om trafik var härmed avslutad. Kammaren övergick till att debattera rättstrygghet m.m. 71 (): har jag besökt ettstort antal polisstationer runt om i landet. Jag har på varje ställe samtalatmed polisledning och övrig polispersonal och fått en redogörelse för läget.Genom besöken har jag fått klart för mig att bristen på poliser nu är ett akutproblem i hela vårt land. Det är alltså inte bara i storstäderna som det är problemi det här avseendet. Polisbristen slår ocksä oerhört hårt ute i landsorten,inte minst i glesbygden. Att exempelvis en polispatrull på två personer ensam skallbetjäna tusentals kvadratkilometer, vilket numera inte är ovanligt i vissapolisdistrikt, leder till starkt försämrad rättstrygghet för människor i dessaområden. Men det skapar också en otrygghet för de polismän som tvingas tjänstgöraunder sådana förhållanden. Ett överfall mot en ensam tvåmannapatruU frän t.ex.beväpnade våldsmän där polismännen kommeri s.k. underläge innebär nämligen attde överfallna polismännen inte kan få den snabba hjälp från andra polismän somde trots allt ofta kan få i storstadsområdena, där avstånden är förhållandeviskorta till poHsstationer i angränsande distrikt. vill jag naturligtvis inte på något sätt förringaproblemen i storstäderna. Jag vill bara understryka att polisbristen skaparstora problem även ute i landet, vilket ofta glöms bort. Den kris som råder inom polisen i hela vårt landberor i första hand på att det alltsedan socialdemokraterna återkom till makten1982 rekryterats alltför få nya aspiranter till . Under denborgerliga regeringsperioden antogs sammanlagt 4 124 polisaspirantertill . Sedan den socialdemokratiska regeringen tillträdde 1982har endast 1 360 aspiranter antagits, alltså bara en tredjedel så många underlika . Regeringen har föreslagit 600 nya polisaspiranter. Deär emellertid inte färdigutbildade. Därför bör ocksä 600administrativa befattningshavare nyanställas. På det sättet kan ett stort antalpolismän praktiskt taget frigöras för yttre tjänst. Vi skulle däockså snabbt kunna placera ut de kvarterspoliser som dragits in, men som så välbehövs i människors närhet. De skador som de senaste årens minskadepolisresurser har tillfogat polisens organisation, trovärdigheten till polisensarbete och rättssamhället i stort kommer att bestå under hela 1990-talet.Därför är det nödvändigtatt nyrekryteringen av poliser hälls pä en hög nivå . Det är visserligen väsentligt att allmäntbrottsförebyggande åtgärder vidtas även inom andra delar av samhället. Men detär ändå klart att en stor del av ansvaret för brottsbekämpningen i etträttssamhälle måste falla på polisen. Denna måste därför ha tillgäng tilltillräckliga resurser. I annat fall riskerar vi att fä en utveckling som ledertill att medborgarna tar till oacceptabla medel för att skydda sig eller tarlagen i egna händer för att beivra brottsligheten. 1 ett rättssamhälle mäste en av statens viktigasteuppgifter vara att garantera rättssäkerhet och rättstrygghet. Medborgarna skallkunna känna trygghet till liv och egendom. Om inte den personliga säkerheten ärtryggad rycks grundvalen undan för hela samhällslivet. Polisens uppgift i rättssamhället är förutom att övervakaden allmänna ordningen och säkerheten att förebygga och klara upp brott. uppklaringsnivån är mycket låg i värt land. 1 genomsnitt endast treav tio brott upp. En förstärkning av polisens resurser skulle ökaupptäcktsrisken och därmed ocksä bestraffningsrisken. Detta skulle i sin tur fåen brottsavhållan-de effekt. Förutsättningen för att denna effekt skall inträdaär emellertid att den som upptäckts bryta mot lagen också blir föremål för enreaktion frän samhällets sida. Principen "på brott skall följa straff" måsteupprätthällas. I annat fall förlorar lagarna sin trovärdighet och respekten förrättsväsendet urholkas. Det är en märklig form av reaktion när regeringen talar omen kulturbudkavle genom landet "mot våld och för en skapandeverksamhet". Den skapande verksamhet vi ser mest av är klottret.Men en kulturbudkavle hjälper knappast mot den klotterbudkavle som för närvarandesveper över landet, en klotterbudkavle som inte är nägot annat än ett resultatav regeringens släpphänta politik mot brottsligheten som helhet. Principen om brott och straff aktualiseras närmare ibudgetpropositionen med ett mycket underligt uttalande av justitieministern. När det gäller frågan om den s.k. halvtidsfrigivningensäger justitieministern att hon har för avsikt att föreslå att den nuvarandehuvudregeln om halvtidsfrigivning avskaffas, men att det samlade resultatetinte får leda till några generella ökningar av de faktiska anstaltstiderna. Man är med andra ord från regeringens sida beredd attavskaffa halvtidsfrigivningen, men bara under förutsättning att gällandestraffsatser samfidigt sänks. Denna idé, som ursprungligen kommer frånfängelsestraffkommittén, är inte bara märklig, utan ocksä olycklig. En sä passdrastisk sänkning av gällande straffsatser som fängelsestraffkommittén föreslåroch som det enligt justitieministern måste bli fråga om för atthalvtidsfrigivningen skall avskaffas, skulle fä förödande konsekvenser förrättssamhället. Om straffbuden inte kompletteras med verkningsfullasanktioner; kommer strafflagstiftningen att förlora sin betydelse såsom ett avrättssamhällets viktigaste styrmedel. Det är visserligen inte straffet somsådant som är det primära, utan hotet om ett straff. Men straffet måste å andrasidan vara kännbart för att det skall utgöra ett hot. 72ANDERS CASTBERGER (fp): Under rubriken skall ocksåalkohol i trafiken avhandlas, och nog är det en fråga om rättstrygghet. Delsskulle det vara en trygghet för den enskilde att på förhand få veta att ingenanvändning av alkohol tolereras i trafiken. Dels är det en trygghetsfråga föralla dem som kan bli utsatta för en trafikant som tagit lätt pä sittansvar, men formellt inte begått något brott genom att svepa ett par drinkaroch fortfarande med marginal till den straffbara gränsen ge sig ut i trafiken.Vilka är alla de som kan bli utsatta för en sådan framfart? Jo, precis vi,allihop. har varit en internationell föregångare i trafiksäkerhet.Vi har varit föregångare också på den sektor som handlar om alkohol i trafiken.Nu har de flesta andra länder kommit i fatt, och i några fall har de gått omoss. tillåter vår lagstiftande församling att människor med 0,5promille, plus ytterligare någon tiondel som osäkerhetsmarginal, kör bil. Dettatrots att det ena vetenskapliga provet efter det andra visat att redan vid 0,2promille avtar uppmärksamhet, omdöme och vakenhet och att vid 0,3 ärförsämringen sä allvarlig att inte ens toppidrottsmän klarar av någonprecisionsverksamhet. Och trafik är just en precisionsverksamhet - bil- ochmotorcykelkörning i staden bland barn och fotgängare eller framfart i 90 eller110 km på ofta mycket överbelastade vägar. Vi tillåter 0,5promille! I praktiken innebär det att man får köra bil efter en ganska vätmiddag, med ett par huttar i början och i slutet och med riklig vinfilldelningunder spisningen. Ändå är praktiskt taget alla - även den som vill ha en vätfest - överens om en sak: trafik och alkohol hör inte ihop. Regeringen har under vånda annonserat att det kommerett förslag i vär, . Det finns bara en utgångspunkt som kan varaacceptabel. Alkohol och trafik går inte ihop. En principiell nollgräns är detenda som kan få bifall, i kombination med - som : det är ingen nyhet alls- en i den praktiska hanteringen rättssaker gräns. Hänvisningar till filmjölkoch andra osakliga invändningar skall inte behöva rubba cirklarna pä någotsätt. Det finns ett brett och djupt stöd för tanken på attalkohol och trafik inte hör ihop. I opinionsundersökning efteropinionsundersökning påvisas att den allmänna opinionen är helt övertygad omdetta. Det gäller naturligtvis alla de som genom ett personligt ansvarstagandealltid avhåller sig från alkoholkonsumtion, men i praktiken i lika storutsträckning också alla andra. Här finns ingen skillnad. I TV och radio och bland framträdande opinionsbildarefinns en rent aktiv kamp för en principiell nollgräns. Sä ock här ihuset: har en socialdemokratiskriksdagsledamot som ordförande. Organisationen representantskap har en folkpartiriksdagsledamot somordförande. egen nykterhetsgrupp har en centerpartiriksdagsledamotsom ordförande. Vi har socialdemokratiska nykterhetsgrupp-ja, jagutgår från att enstämmighet råder i denna fräga där också. Det finns mångamånga fier organ och organisationer med riksdagsledamöter från helt olika politiskapartier i spetsen. Kort och gott - en effektiv opinionsmässig invallning motdet som inte fär inträffa - en intellektuell härdsmälta med något annatregeringens förslag än en principiell nollgräns i trafiken. En klarlagstiftning med en princip, där juristernahar fått gnugga knölarna med att lösa det lika självklara - enrättssäkerhetsmarginal som är minst lika god som dagens. Ansvaret faller nu på oss här i och päregeringskansliet. Frivilliga föreningar och folkrörelser har sett till attopinion har bildats. I demokratisk ordning har beslut fattats i olikaorganisationer. Folkbildningen har tagits i anspråk. Information och utbildninghar skett. Ju mer kunskapen har spridits desto klarare har opinionen tagitställning. Vi kan inte skylla på att det inte är tillräckligt noga utrettjuridiskt. Det är nu som regeringen fick snöpligen dra tillbakaden förra propositionen som berörde straffsanktionerna för alkohol i trafiken. Vi kan inte skylla på att opinionen är splittrad. Vi kaninte skylla pä att nägra hetskampanjer i massmedia skulle skrämma. Nej, härstär drakarnas redaktörer som en processionens vaktande garde för ett förslagom en nollpromillegräns. Vi kan inte skylla pä osäkerhet om nytta ellermedicinska och andra vetenskapliga resultat. Det är helt klart och säkerställt.Vi kan inte ens skylla på ekonomiska svårigheter. Själva reformen kostarnämligen inte någonting. Men självfallet skall vi förstärka övervakningen avtrafiken, utveckla tekniken och öka upptäcktsrisken. Men det skulle ha skett ivilket fall som helst. Därför finns ingen som regeringen kan falla tillbaka på.Det är upp till regeringen att lägga fram ett förslag. Bara ett alternativ kanrimligen få acceptans, och det är bara vi här i kammaren - vilket parti vi änmå tillhöra -som kan se till att lagstiftningen genomförs. Detta är en fråga om rättstrygghet för allatrafikanter. Det är en trygghet för alla som inte är helnyktra. I trafikenschackras inte med nägra tillåtna promillen. Det är en trygghet för allaoskyddade och en besparing för samhället - en helnykter trafik grundad pä enprincipiell nollgräns. 73LARS-ERIK (): Brottsutvecklingen i ärförvissooroande. har antalet polisanmälda brott ökat mer än femfaldigt.Under 1987 och 1988 har antalet anmälda brott visserligen minskat något, men fortfarandeär brottsligheten ett allvarligt problem som kräver uppmärksamhet och åtgärder. Av grundläggande betydelse är naturligtvis detbrottsförebyggande arbetet i vid bemärkelse. Möjligheterna att motverkabrottslighet och social utslagning hänger nära samman med vår förmåga att byggaett samhälle präglat av solidaritet, omtanke och gemensamt ansvar. En mycket stor andel av dem som döms för brott tillhörsocialt utsatta grupper. I bakgrunden finns i regel svära uppväxtförhållanden,arbetslöshet och missbruk. Regeringen har bedrivit ett målmedvetet ochaktivt kriminalpolitiskt utvecklingsarbete. presenterades ettsamlat program mot vålds- och egendomsbrottsligheten och ettsärskilt program i syfte att stärka brottsoffrens ställning. Detkriminalpolitiska utvecklingsarbetet måste nu drivas vidare. En fortsatt förändring av straff- och påföljdssystemet börske. Förändringen bör ta sikte på en utveckling av alternativa påföljder ochen minskning av fängelsestraffen. Det finns en bred insikt om attfängelsestraffet inte är ägnat attmedföra några positiva effekter för den intagne utan att det tvärtom ofta hardirekta skadeverkningar. Självfallet kan inte fängelsestraff undvikas i mångafall, men inriktningen måste vara att skapa alternativ. Kontraktsvården är ettexempel på detta. Enligt min mening bör samhällstjänst nu införas som ett annatalternativ. Halvtidsfrigivningen bör avskaffas.