prot · GC0949 · 1988-12-31 00:00:00 — utvecklasogynnsamt får det skydd och stöd som de behöver och, om hänsynen till den ungesbästa mofiverar det, vård och fostran utanför det egna hemmet. Insatser förbarn och unga enligt socialtjänstlagen skall ske efter frivilligaöverenskommelser med föräldrarna och om barnet fyllt också med den ungesjälv. Om det inte går att få till stånd frivilliga åtgärder och det finnsbehov av tvångsvisa åtgärder, skall detta ske enligt lagen (1980:621) medsärskilda bestämmelser om vård av unga, dvs. Socialberedningen överlämnade betänkandet (SOU1986:20) Barns behov och Föräldrars rätt, där man behandlade socialtjänstensarbete med utsatta familjer. I betänkandet redovisade ledamöter, sakkunniga ochexperter skilda uppfattningar på en rad väsentliga punkter. Regeringenbeslutade då att ge dåvarande JO i uppdrag att göra en förnyadöversyn av LVU. Dennes betänkande överlämnades fill socialdepartementet.Därefter har betänkandet remissbehandlats. Jag avser att föreslåregeringen att efter remiss till lagrådet förelägga en proposition ifrågan . Det är nu för tidigt att gå in pä innehållet i propositionen, men jagvill understryka att Svernes förslag bl.a. innebär att ett större ansvar äntidigare för tonåringarna läggs på . I olika sammanhang har kritik framförts mot det nuvarandestatsbidragssystemet för missbrukarvården och ungdomsvården. JO har i enrapport om de s.k. § 12-hemmen hävdat att statsbidragen tar för liten hänsyntill värden av de mest utsatta ungdomarna. Det nuvarande bidragssystemet gällerenligt överenskommelse mellan staten och kommunförbunden t.o.m. år 1989.Riksrevisionsverket har på regeringens uppdrag presenterat en rapportom statsbidragen till missbrukarvård. Vidare har redovisat enstudie av de förändringar som sker inom missbrukar- och ungdomsvården. Jagavser att föreslå regeringen att förelägga enproposition med förslag till ett nytt bidragssystem. Inför de ställningstaganden som skall ske harjag kallat representanter för landsting, kommuner, polis, åklagare m.fl. hearing om ungdomsvården. Denna hearing kommer att hållas den 30 januari1989. Regeringen har vidare givit i uppdrag attutvärdera socialtjänstlagstiftningens praktiska tillämpning beträffande barnoch ungdom, främst utsatta grupper. Detta uppdrag skall redovisas senast den 1januari 1990. I årets budgetproposition har 10 milj. kr. föreslagits förutvecklings- och försöksverksamheten inom institutionsvården eller alternativtill sådan. Dessa medel bör koncentreras till insatser för de mest utsattamissbrukar-och ungdomsgrupperna. Vården vid de s.k. § 12-hemmen bör särskiltuppmärksammas. Mitt svar på första fråga är att någonytterligare översyn av lagstiftningen utöver vad jag här redovisat inte äraktuell. Beträffande den andra frågan, omarbetsrättslagstiftningen, vill jag hänvisa fill att JO prövarett likartat ärende rörande LVM-vård i . JO:s avgörande väntasinom kort. 21GÖRAN (): Jag vill inledningsvis tacka statsrådet försvaret på min interpellation. Jag har i interpellafionen tagit upp ochdiskuterat den synnerligen problematiska situation som samhället ställts införnär det gäller ungdom som med eller utan missbrukspålagring är krimineU,utåtagerande och rotlös. Jag har i interpellafionen uttryckt min och mångas oroför både dessa ungdomars framtid och de problem som deras omgivning ställsinför. Det var en angelägen interpellation. Den varinte sprungen ur nägot parfinit på min kammare, utan den var ett resultat avrader av telefonsamtal, kontakter med oroliga människor, anhöriga och tredjeman, men också mänga moderata förtroendemän ute i sociala nämnder som frågatsig: Vad kan samhället göra? Står vi makfiösa inför den situation som råder? Jag har fått ett svar som fill stora delar ären undervisning om socialtjänstlagen. Härutöver har vi fått veta att en översynskall ske av .socialtjänstlagens praktiska tillämpning - den blir klar någongång -, att en överläggning skall äga rum mellan åklagare, polis,kommuner och landsting och att JO prövar ett arbetsrättsärende. Vi har ocksåatt emotse en proposifion . Svaret är, herr talman, egentligen ett dåligt sätt attbeskriva socialdemokratins fullständigt handfallna polifik på det här området.Det är i sak inget nytt. Vi moderater har år under den allmänna motionstidenvid denna riksdag pekat på problemet och försökt att ur olika infallsvinklarangripa det. Regeringens svar har ständigt varit att med kommunisternas hjälpavslå alla former av konstruktiva förslag. I har det bedrivits en familjepolitikmed socialistisk inriktning. Samhället, det allmänna, skulle allt ombesörja.Mamma och pappa ersattes med unga, söta förskollärare, något äldre än barnen.Mamma och pappa skulle i jämlikhetens namn vara ute i produkfionen. Vi fick ett problem. försökte förstå allade vilsna barnen som inte hade haft någon mamma och pappa. Föräldrarna satteinga gränser. Vi står nu inför en generation som i mycket stor utsträckninginte vet vad som är rätt och fel. Barn är barn, men de måste under sinutveckling från barn fill ungdomar och från ungdomar till vuxna få lära siggrundläggande regler för umgänget mellan människor. När vi påpekat detta i denna kammare har vi avhånats. Vihar i bland t.o.m. sagts vara för en polisstat. gäller det, herr talman, attfå ordning på detta fögderi. Resultatet av den nuvarande familjepolitiken ärfakfiskt ett rätt stort antal vilsna, kriminella, missbrukande och rotlösaungdomar, som driver omkring inte minst i storstadsområdena. När socialnämnderna änfiigen ingriper får man veta attskyddsombuden inskrider och att barnen släpps ut från § 12-hemmen därför att deutgör en fara för personalen. Vad skall det då bli av dessa barn? Herr talman!Som humanist måste jag säga att det är en fruktansvärd situation. Den är intebara upprörande - den är kaotisk. Vi fär av socialministern veta att det skall komma tillstånd en överläggning mellan polis, åklagare, kommuner och landsting samt attvi kan förvänta oss en utvärdering av den praktiska tillämpningen avsocialtjänstla- Om sociala åtgärder för vård av vissa unga Omsociala åtgärder för vård av vissa unga gens bestämmelser beträffandebarn och ungdom. Jag tror inte att jag överdriver om jag säger att jag är nägot upprörd.Regeringen kan ju lika litet som oppositionen i denna kammare ha undgått attiaktta detta tilltagande problem. Jag trodde faktiskt att socialministernskulle vara Htet kraftfullare när hon uttalade sig här i talarstolen, att honså att säga skulle ha litet mera pä fötterna i det korta perspektivet - alltsånu och framöver. Jagupplever landets socialminister som en person, som väl känner fill de socialaproblemen och i grunden är reaHst. Därför är jag litet oförstående när detgäller det svar som jag har fått . Allrasist: har ju möjlighet till ytterligare inlägg här. Det skullesåledes vara av stort intresse att få veta vad socialministern tänker göra bådenu och några månader framöver, ja, , när detgäller detta problem. Vi skall väl ändå vara överens om ståndpunkten att det ärovärdigt ett välfärdssamhälle att låta barn fara illa på det sätt som de nugör. Dessutom gäller det tämUgen många barn. 22 (): Det var ett mycket hårt angrepp från mot densocialdemokratiska famUjepolitiken. Jag för min del anser att densocialdemokratiska familjepolifiken är mycket bra och att den inte harnågonfing med detta att göra. Förskolan t.ex. är mycket bra för barnen. Men närdet gäller insatser avsedda för de unga lagöverträdarna måste den grundläggandeinriktningen vara att vård och behandling skall ges inom och attfrihetsberövande påföljder i största möjliga utsträckning bör undvikas. Efterdet att socialtjänstlagen infördes har kommunerna gjort stora insatser för attkomma till rätta med ungdomsproblemen, genom olika frivilliga åtgärder och iett utvecklat samarbete mellan olika myndigheter som arbetar med ungdomar.Dessutom har ju vi i skärpt LVU-lagen för att kommunerna skall hamöjlighet att ingripa med tvångsåtgärder på ett fidigare stadium när det anseserforderligt. Beslutom en översyn av sekretesslagen har ju också fattats för att vi skall kunnakomma till rätta med de problem som kan finnas i fråga om olikamyndighetskontakter. Tyvärr har dessa insatser inte varit tillräckliga förvissa ungdomar. Den utveckling som sker när det gäller vissa unga lagöverträdare- att dessa inte tas emot på § 12-hem - är mycket oroväckande. Det är inte braatt ungdomar placeras i fängelse bara därför att socialnämndernainte har tillskapat erforderliga behandlingsmöjligheter. Bristen påbehandlingsplatser borde för länge sedan ha åtgärdats av kommunerna. Dessaungdomar är inte många. Men de behöver ända intensiva behandlingsinsatser avkvalificerad personal, eftersom de uppvisar en komplicerad problembild. Dethandlar om avancerad brottslighet, missbruk, relationsstörningar och andrapsykiska problem. Riskernamed ett fängelsestraff är inte bara förknippade med att ungdomarna inte fården vård som de behöver. Dessa ungdomar har ofta problem med sinidentitetsutveckling och kan genom fängelsevistelsen fixeras vid en Därfill kommer alla intryck som de ungdomar för med sigsom varit i kontakt med äldre brottslingar. Det fär inte vara sa, socialministern, att en 15-16-åringtill följd av sitt uppträdande förvägras omhändertagande och vård inomsocialtjänsten. Denna måste i stället tillföras de resurser som behövs i frågaom kvalificerad personal, lämpliga lokaler och andra åtgärder. Det är således glädjande att socialministern i åretsbudget anslagit 10 milj. kr. i utvecklingsmedel för insatser specielltbeträffande § 12-hemmen. Vidare hoppas jag att regeringen uppmärksammar denkvalificerade vården i dels de s.k. § 12-hemmen, dels de s.k. § 18-hemmen inomramen för LVM vid utformningen av de nya statsbidragsbestämmelserna. En sak somdå bör uppmärksammas är att det för dessa hem bör finnas ett störreupptagningsområde än som är fallet. Det är också glädjande att en proposition om förändringari LVU nu är aviserad, vilken skall avlämnas . Men det vore nog bra,socialministern, om det fanns en möjlighet för regeringen att lägga framlagförslaget fidigare , så att beslut kan fattas föresommaruppehållet. inledde sitt inlägg med attuttrycka sin och andras oro över vissa företeelser när det gäller ungdomarssituation. Jag delar den oron. gör sedan ett enormt utfall mot densocialdemokratiska familjepolitiken. Den bild som han ger av orsakerna fillsituationen för ett antal ungdomar och över huvud taget av densocialdemokratiska familjepolitiken har jag svårt att känna igen. Den fårmoderaterna stå för. Det är deras version. Den socialdemokratiska familjepolitiken innebär att vi gerett ekonomiskt stöd till barnfamiljerna som är angeläget. Dessutom har vi sommålsättning att bygga ut barnomsorgen till full behovstäckning fram till 1991.Vi har också lagt fram förslag till en föräldraförsäkring, som gerförvärvsarbetande föräldrar större möjligheter än tidigare att ägna mer tid åtsina barn. Jag tycker, precis som här sade, att densocialdemokratiska familjepolitiken är klart överlägsen de andra partiernasförslag på detta område. säger att i åtskilligasammanhang har pekat på problemen. Ja, det kan vi alla göra. Men det gäller juatt också ha förslag till åtgärder. Vi har en lagstiftning på detta område. Vihar möjligheter att via statsbidrag stimulera till olika insatser, och det görvi också. I interpellationssvaret har jag redovisat att vi har anslagit 10milj. för utvecklings- och försöksverksamhet att användas för de mestutsatta missbrukar- och ungdomsgrupperna. Mänga ungdomar omhändertas för frivillig vård med stöd avLVU och placeras i familjehem. Familjehemmen gör otroligt fina insatser, Iårets budgetproposition föreslås dessutom en särskild anslagspost för organisationersom arbetar med utsatta barn och ungdomar. Barn skall inte behöva fara illa, ! Det ärviktigt att vi på olika sätt stöttar föräldrarna, så att de kan ta hand om sinabarn och Om sociala åtgärder för vård av vissa unga 4 protokoll 1988/89:48-50 Om sociala åtgärder för vård av vissa unga ungdomaroch att samhället, om detta inte är möjligt, gör olika insatser. Jag har redovisat i mitt interpeUafionssvar att ansvaretligger på kommunerna och kommunernas socialtjänst. Jag trodde att vi varöverens om att det i så liten utsträckning som möjligt skulle vara en centralstyrning av kommunernas verksamhet. Men menar tydligenmotsatsen. Det kan inte ha undgått att Stockholmskommun, där de här problemen har varit särskilt aktuella, snabbt har vidtagitåtgärder och beställt ett åtgärdsprogram som skall vara färdigt inom mycketkort tid. I dessa frågor har jag personligen haft överläggningar med deansvariga socialborgarråden i . Det är alltså kommunerna som snabbt skall vidta åtgärder.Det är min uppfattning att de mest berörda kommunerna också gör det. I övrigttycker jag att de statliga insatserna är till stöd och hjälp för de familjer,barn och ungdomar som befinner sig i nämnda situafion. Jag vill återigen säga: Vi måste på olika sätt vidtaåtgärder för att barn inte skall behöva fara illa på det sätt som här harbeskrivits. 24 (): Min krifik mot den socialdemokratiskafamiljepolitiken är lättförståelig för de flesta här i kammaren, åtminstone fördem som inte ställer sig bakom den. Strategin när det gäller barn sönderfaller i två delar. Omman för en felaktig familjepolitik får man betala det i andra änden. Om man fören familjepolitik som gynnar familjen, där familjen blir centrum och intedaghemmet i första hand, kanske man slipper betala i förödda liv i slutänden. Jag träffade för inte så länge sedan en förskollärare somvar facklig företrädare. Hon sade att barnen pä daghemmen i mycket storutsträckning försöker knyta mamma-pappa-relationer till daghemspersonalen. De har alltså inte en rikfig mamma-pappa-relation till sinabiologiska föräldrar. Det är helt uppenbart att denna typ av barn så småningomhamnar hos socialnämnderna. Jag har suttit i socialnämnden i ochomhändertagit barn i rader, där varenda PBU-utlåtande har pekat på ettinåtvänt, skrämt och tidigt stört barn. Det är förvisso en familjepolitik somsakta men säkert har vittrat sönder. ser vi resultaten, och skall viförsöka sopa upp resterna, vilket icke är lätt. Fängelsedirektören på Österåkersanstalten, somär en av de fängelsedirektörer som har varit aktiv i den socialpolitiskadebatten, säger nu att det är dags att ta in dessa barn på fängelser. Så långthar det alltså gått. Denna kvinna har ändå ett mycket starkt socialtengagemang. Ansvaret skall självfallet ligga på kommunerna, men närdet visar sig att kommunerna inte klarar detta, måste vi i denna kammare sättaoss ned och fundera om det skall vara någon annan form av huvudmannaskap. Barnkan inte få springa ute och förstöras, slitas ned och knarka ner sig, samtidigtsom vi säger att kommunerna får ta sitt ansvar. Vi måste konstateraatt kommunerna inte klarar det ansvaret, och då kanske vi fär gå in frånstatens sida. Vi har från moderat håll pekat på problemen.I det ligger också att vi har föreslagit rader av åtgärder för att komma tillrätta med de problem som diskuteras här . 25 (): Det är mycket bra att också socialministerntar helt avstånd från tanken att staten skall ta över huvudmannaskapet fördessa vårdinsatser. Det skulle bryta den helhetssyn som harlagstiftat om. Det skulle bryta den vårdkedja där kommunerna har en mycket storbetydelse. Detta har också alla partier tagit avstånd från i socialberedningen,och jag är glad att höra att socialministern ocksä gör det. När det gäller familjepolitiken och barns utveckling ärdet underligt att inte säger någonting om allt videovåld ochalla restriktioner mot det som vi kämpar mot i det socialdemokratiska partietoch som är till mycket stor skada för just denna typ av ungdomar. Det var länge sedan jag hörde ett sämörkblått inlägg om familjepolitiken som jag nu lyssnade till, har förekommit inslag i debatten som har kunnat tolkas sä att daghemskapar ungdomsbrottslingar. Det är så inlägg skall tolkas. Daghem är inte en förvaririgsplats. Daghem har enpedagogisk betydelse för barns utveckling. Det trodde jag att vi var överens omi det svenska samhället, men det är vi tydligen inte. Mamma-pappa-relationen knyts till förskolläraren, sägerGöran . Förskolläraren och personalen på daghemmen gör en enormt fininsats som ett komplement till föräldrarna. Det är föräldrarna som har ansvaretför sina barns uppfostran. Detta med tidigt störda barn kan ha olika orsaker. Mängaav dessa barn kanske inte har fått någon plats på daghem - bristen päbarnomsorgsplatser har varit stor. Jag trodde att vi i den svenska var överens ommålsättningen och om vikten av att föräldrar får möjlighet att förvärvsarbetaoch känna trygghet när barnen är på daghem eller familjedaghem. Dettahar en stor betydelse för barns utveckling. Jag umgicks det senaste veckoslutet med minatvå barnbarn, som båda är och har varit på daghem. Jag tycker att detta harvarit positivt för deras utveckling, och jag tror att det är sä för flertaletbarn. Jag hoppas alltså att den svenska fortsätter att slå vakt omutbyggnaden av barnomsorgen, så att alla barn som har behov av det och varsföräldrar önskar det skaU kunna få plats i daghem. 27 (): Mycket har man hört, men detta var ändå någotav det grövre. Jag vill säga till , att om kommunerna intekan ta ansvar skall staten inte gå in direkt, utan vi fär sätta oss ned i dennakammare och fundera på det. Prot.1988/89:49' Om sociala åtgärder för vård av vissa unga Jaghar inte tagit upp videovåldet, och det beror naturligtvis pä att min taletidär något begränsad - jag kan inte ta upp och behandla allt. Jaghar inte sagt att daghem skapar ungdomsbrottslingar - det skulle vara migfjärran att säga det. Men när föräldrarna inte har valfrihet i barnomsorgen,inte kan välja att stanna hemma eller kanske välja en annan form av tillsynutan det bara är daghem som gäller från tidig ålder, är jag inte riktigt säkerpå att det är det allra bästa. Det är den moderata ståndpunkten, och den kommervi att stå för hur länge som helst, därför att det är så. Jaghar inte heller sagt att personalen inte gör en fin insats. Jag talade om attden fackliga företrädaren hade sagt att personalen lagt märke till att barn iallt högre utsträckning sökte knyta en mamma-pappa-relation. Från moderat hållkan jag då bara säga att personalen på daghemmen säkert gör ett jättebra jobb.Det handlar inte alls om det. Utei socialnämnderna ser vi de tidiga störningarna när barnen skall omhändertas.Detta land har kanske den digraste statistiken när det gäller antaletomhändertagna barn som något land i kan uppvisa. har ocksåschavotterat i i denna fråga, så vi harbra på fötterna i den delen. Det är sannerligen inte misslyckade föräldrar somhar råkat ut för att få barnen omhändertagna, utan det har skett av mänga andraorsaker. Bl.a. har de fått lämna barnen i mycket tidig ålder i stället för attkunna sköta och vårda dem själva. Jaganser således att den socialdemokratiska familjepolitiken till sin struktur,genom sin rigiditet och avsaknad av valfrihet för föräldrarna, har medfört ettökat antal störda barn, som i några fall har blivit föremål föromhändertagande. Vi står nu i detta fögderi med ett rätt stort antal vinddrivnabarn, och skall vi försöka rädda dem. Jag har ännu inte fått någon anvisningom vad socialministern i det korta perspektivet, som jag efterlyste italarstolen, , i , och framöver avser attgöra. Det som socialministern kommer med är ju någonting på mycket längresikt. Överläggningenvar härmed avslutad. 7 § Svar påinterpellation 1988/89:92 om skärpta avgaskrav 28Kommunikationsminister : Herr talman! har frågatmiljö- och energiministern om hur regeringen ser på möjligheterna att inomrimlig fid nä internationella överenskommelser om skärpta avgaskrav förflygtrafiken, särskilt beträffande kväveoxider, och om regeringen är bereddatt införa skärpta avgaskrav för det svenska inrikesflyget också utaninternationella överenskommelser. Frågan har överlämnats till mig. Luftfartenstyrs i stor utsträckning av internationella regler och avtal. När det gällerluftfartens avgasutsläpp finns det detaljerade internationella bestämmelser somfastställts av den internafionella luftfartsorganisationen . harförbundit sig att följa dessa bestämmelser. bedriver försvensk räkning, inom ramen för , ett arbete inriktat på att bidra till en ökadinternafionell kunskap och medvetenhet när det gäller flygtrafikensmiljökonsekvenser bl.a. med avseende på avgasutsläpp. Ocksåinrikesflyget påverkas av omfattande internationella regler och hänsyn. Våraflygbolag är helt hänvisade fill utländska fiygplanstillverkarevid inköp av större trafikflygplan. Dessa flygplan certi-fieras och godkänns itillverkningslandet i enlighet med . Vidare används i vissutsträckning flygplan som är registrerade utomlands i inrikestrafiken. För SASdel gäller t.ex. att en del av flygplansflottan är registrerad i och iDanmark. Ävenom det vore önskvärt att införa skärpta avgaskrav för endast det svenskainrikesflyget, utan internafionella överenskommelser, konstaterar jag bl.a. motdenna bakgrund att detta i praktiken inte är möjligt. Förändringar av deinternationella normerna och reglerna för flygets avgasutsläpp skerfortlöpande, och jag vill framhålla att man från svensk sida i internationellasammanhang aktivt arbetar för att kraven skärps. 29 (): Jag ber att få tacka kommunikafionsministern för svaret på mininterpellation. tvingas jag konstatera att det inte andas någonstörre iver frän regeringens sida att få saker och fing gjorda på det härområdet. Det förvånar mig litet grand, för det råder inget tvivel om att justavgaserna från flyget är ett stort miljöproblem och ett växande miljöproblem.Det är växande i takt med att flyget växer. I den utsträckning som vi kan rådabot på bilarnas avgasproblem genom krav på avgasrening är det givet att denrelativa betydelsen av flyget som orsak till försurning och andraföroreningsproblem kommer att öka. Lokalt, i anslutning till stora flygplatser,är de här bekymren naturligtvis särskilt stora. Jag tänker på Arlandaom-rädetutanför , och liknande problem finns naturligtvis vid våra andrastorflygplatser. Jagtog upp två frågor i min interpellation. Den första var hur regeringen ser påframtidsutsikterna för internationella överenskommelser. Då var jagnaturligtvis intresserad av att höra om regeringen i sina bedömningar anser attdet är några mer genombrottsbetonade förändringar på väg. På det fick jagegentligen inget svar alls, annat än att det sker fortlöpande förändringar. Mensåvitt jag vet innebär inte det att det sker några drasfiska förändringar.Frågan är alltså: Bedömer regeringen att det är möjligt att nå fram tillinternationella överenskommelser, som på ett mer genomgripande sätt kan ledafill skärpta avgaskrav på flyget internationellt? Sedanhar vi frågan vad vi gör i i avvaktan på genomgripande förändringar idet internationella regelsystemet. Såvitt jag förstår är kontentan avkommunikationsministerns svar att regeringen inte kan tänka sig att införanågra härdare krav i . Jag tycker att det sätt på vilket den här Hnjenmotiveras är litet grand av den obotfärdiges förhinder. Det pekas på attinternationella regler gäller även för inrikesflyget. Det är sant. Men detfinns väl ingenfing i reglerna, som jag känner till, som förbjuder skärptaavgaskrav på den flygflotta som opererar enbart i . Statsrådetpekar på att de svenska flygbolagen måste köpa sin flygplansflotta utomlands.Det är rikfigt. Men på vad sätt skulle det vara ett hinder för att ställasärskilda krav? Det är vad som har skett på bilarnas område. Man ställernationella krav, även om bilarna i stor utsträckning är importerade. När ettflygbolag, som t.ex. Linjeflyg, går ut pä marknaden för att förnya sinflygplansflotta, är det fråga om mycket stora affärer. För de bolag som säljerflygplan är det naturligtvis intressant att få en sådan order, även om detinnebär att man får göra vissa speciella modifieringar, t.ex. av motorer. Detär klart att det blir dyrare, men är inte miljön värd de pengarna? Visst kan det vara ett problem att vissa flygplan ärregistrerade utomlands.