prot · GC0941 · 1988-12-31 00:00:00 — Detta blev i stället utskottets ställningstagandeefter två mofioner från och en mofion från . Av 3 § patienijournallagen framgår vad patientjournalenskall innehålla, nämligen uppgifter om bl.a. patientens identitet, bakgrundtill vården, vilken diagnos som ställts och vilka åtgärder detta föranlett samtvilka åtgärder som planeras. Vidare skall framgå vem som gjort en anteckning ijournalen och när anteckningen gjordes. Av det tillägg som utskottet den gångenföreslog och som beslutade om framgår: "En journalanteckningskall om inle synnerligt hinder möter signeras av den som svarar föruppgiften." På många sätt kan del naturligtvis synas naturligt med ensådan signering. En efterkontroll är givetvis alllid positiv för att hindramisstag, och pafientens säkerhet måste vara det viktiga. I denreservation som bl.a. vi moderater slår bakom har vi inte heller föreslagit allsigneringstvånget automafiskt skall borltas utan att lagen i denna del skallutvärderas och bli föremål för ytterligare överväganden. Låt mig ikorthet få ange skälen till vär reservation. I de motioner som vi har behandlat talas om att det imånga fall behövs extra läkartjänster för att klara denna verksamhet. Den tarhelt enkelt . I en av motionerna hänvisas fill länslandsting och sägs att signeringen enbart där tidsmässigt motsvarar 12 500patientbesök . Om situationen är likartad i andra delar av landet, kanvi konstatera att arbetet med signeringen skall ske i etl redan ansträngt läge.Många läkare har dessutom vittnat om att fillgänglighelen fill journalerna harminskat genom signeringstvånget. Journalerna kan vara svåra att få tag på, omexempelvis en patient kommer in akut. I många fall - säkert inle i alla - ärdet uppenbarligen en utomordentligt summarisk process. Detta är, som vi serdet, knappast någonting som ökar säkerheten. Allt detta sammantaget gör detenligt vår mening mofiverat med en översyn av lagen i denna del. Vad dennaöversyn sedan kommer fram till får vi se, men det är vår uppfattning attsigneringstvånget inte kan avskaffas förrän vi har ett system som uppfylleråtminstone samma höga krav på patienternas säkerhet som signeringstvångetinnebär. Jag ber med detta som bakgrund, fru talman, få yrka bifalltill reservation 2, fogad fill betänkandet. Journalhantering m.m. inom hälso- och sjukvården AnL 14DANIEL TARSCHYS (fp): Vi är alla i socialutskottet överens om attdet är myckel vikfigt att behandlingsinsatser dokumenteras i journaler. Del ärockså mycket vikfigt att läkarna tar ansvar för de anteckningar som görs.Utskottet är enigt om att det fulla ansvaret bör bäras av den behandlande läkaren. Vad fråganom signeringspUklen gäller är i vilken form som läkaren skall Journalhantering m.m. inom hälso- och sjukvården kontrolleraatt en journalanteckning har blivit riktigt gjord. Som Per Stenmarck påpekadevar del regeringens bedömning då den framlade propositionen om den nyapatienfjournallagen att lagen inle behöver innehålla en bestämmelse omobligatorisk signering. Den bestämmelsen lades fill här i . Vi har sedan lageri antogs haft riågra år på oss ochkunnai vinna erfarenheter av hur lagen slår i praktiken. Vi har fått väldigtmånga vittnesbörd från läkare om hur de ser på denna av inskrivnaskyldighet. Många vittnar om att detta fungerar bra, att det inte vållar någraproblem. Från ganska många håll har vi emeUertid fått den motsatta reaktionen;läkarna anser alt signeringspUklen inskränker den tid som finns tillgänglig försjukvård. De menar att signeringstvånget i vissa fall minskarpatienlsäkerlieten genom alt det har tillkommit ett nytt skäl lill attjournaler kan komma på drift. Problemet med journaler på drift fanns redan tidigare isjukvården. Del är ell allvarligt problem att upptäcka att en journal inlefinns på plats då man skall genomföra en behandling. Utöver tidigareanledningar fill att journaler inte finns tillgängliga har tillkommit den attjournaler är ute pä drift för signering, och delta minskar patientsäkerhelen. Dessa erfarenheter är tillräckligt klara för att det skallvara möjligt att nu dra slutsatsen att det system som införde äralltför stelbent. En uppmjukning av signeringspUklen är motiverad. Dettaföreslås i reservation 1. Jag yrkar bifall till reservation 1. Skulle reservation 1falla vid en förberedande votering, fru talman, yrkar jag i andra hand bifalllill reservation 2, som i något oklarare ordalag föreslår en översyn av lagen. Jag tror all vi om vi bifaller reservation 1gör svensk sjukvård en tjänst genom aft vi bidrar till att ge läkarna störremöjligheter lill behandlingsinsatser, och att vi också ökar säkerheten isjukvården. AnL 15ROSA ÖSTH (c): har vi en lag somanger hur patientjournaler skall föras, vad de skall innehålla om hur de skallhanteras. Syftet med en palienljournallag har främst varit att tillgodosepatienternas rätt till en bra och säker vård. Om detta har del inte rått någrasom helst delade meningar. När beslutet fattades gick ett steg längre änpropositionen, vilket redan har påpekats, och gjorde ett tillägg med innebördenalt den som svarar för en journaluppgifl också har skyldighet att kontrolleraoch signera de nedskrivna anteckningarna. Det här tillägget har skapat problempå många håll och snarare minskat än ökat säkerheten för patienterna. Avsiktenmed en patientjournal är givetvis aft den skall fungera som ett smidigt, säkertoch effektivt arbetsinstrument för hälso- och sjukvårdspersonalen, och enförutsättning för delta är att den alltid finns lälfillgänglig när den behövssom informationskälla. har del emellertid visat sig att journalen tämligenofta är på drift någonstans, och det kan ta en ganska avsevärd tid att finnarätt på den. Del här är en företeelse som blivit myckel vanligare genomsigneringstvånget. gällde alt så snart en journal var färdigskrivengick den till måste journalen läggas på något ställe i väntan pågenomläsning och signering och kan ibland, beroende på läkarens tjänstgöringsförhållanden,bli liggande i . Det uppskattas att tidsåtgången per läkare och dagför den här extra uppgiften är . Det är värdefull tid som givetvisinkräktar på kontakten med patienterna. Såväl fidsåtgången för signeringen somden minskade journaltillgängligheten innebär således en avsevärd nackdel, inteminst för patienterna. Trots att utskottet är medvetet om att det uppståttprakfiska svårigheter, all kostnaderna har ökat och att journalerna oftarebefinner sig på drift vidhåller majoriteten envetet att den ingenting vill göraför att förbättra situationen. Man frånhänder sig helt enkelt ansvaret och överlåterdetta på hälso- och sjukvården som ju, det vet vi alla, har andra problem attbrottas med som faktiskt är både större och viktigare. Frågan behöver ses över. bör få i uppdragatt göra översynen och komma med förslag om hur situationen kan förbättras. Jag yrkarbifall till reservation 1. I likhet med vill jag redan nu deklarera,att om reservafion 1 faller vid en konlraproposifionsvolering, kommer jag atfrösta för reservafion 2, som jag alltså i andra hand yrkar bifall till. Journalhantering m.m. inom hälso- och sjukvården AnL 16ANITA (): de gröna anser att vi måsteutvärdera följderna av 3 § fjärde stycket i pafientjournallagen, där det ståratt en journalanteckning, om inte synneriigt hinder möter, skall signeras avden som svarar för uppgiften. Signeringen bör ske inom frånnedskrivningen eller från det anteckningen dikterades. Synnerligtskäl är t.ex. alt läkaren lämnat sin tjänst när det är dags alt signerajournalen och därför inte är anträffbar. Då skall dock en annan person mederforderlig medicinsk kompetens läsa igenom innehållet och om möjligt kontrollerainnehållet och skriva att vederbörande tagit del av innehållet. I propositionentill pafientjournallagen fanns, som sagts, inte krav på signering.Det tillades vid riksdagsbehandlingen. har det gått lagen trädde i kraft, och detkan vara dags för en utvärdering. Det har visat sig ta alltför mycket tid från patientvärdenatt följa lagen. Största tiden tar naturligtvis kontrolläsningen avjournalanteckningarna. Att signera är inte i sig tidskrävande. Även omakutavdelningarna på de stora sjukhusen med många anställda har de störstaproblemen med signeringarna, tyckte utskottet att säkerhetskravet påjournalerna inte kunde sänkas. Men problemen kring signeringen hopar sig. Dettar lid all leta reda på den som skall signera, journalerna är ute påcirkulation och del händer t.o.m. att de inle är tillbaka . de gröna önskar därför en utvärdering av degångna tre årens erfarenheter, så att vi sedan kan fatta beslut om att antingenlåta lagen bestå, men då med förbättrade signeringsrutiner, eller att ändralagen så att signeringstvånget upphävs. Med detta stöder jag reservation 2, mom. 1, av moderaternaoch . 2 protokoll 1988/89:41 Prot.1988/89:41 AnL 17 (): 8 december1988 Fru talman! Att del råder delademeningar i den här frågan framgår ju med Journalhantering m.m inom hälso- och sjukvården allönskvärd tydlighet av de inlägg som vi har lyssnat på. Denna oenighetgäller just signeringskravet i patientjournallagen. Jag vill erinra om att när detta krav infördes avriksdagen var del socialutskottet som tog initiativet. Anledningen till allutskottet gjorde så var bl.a. de erfarenheter som ledamöter i utskottet hadefrån arbetet i . Motivet var ju att man med signeringskravetville få en bättre garanti för att de uppgifter som finns i journalerna ocksåär korrekta. Jag vill alltså betona att mofivet i första hand är och var ettskydd för patienten. framför'alla de borgerliga partierna och ävenmiljöpartiet krav på förändringar av lagstiftningen. Som motiv för kravenanförs all del har uppstått praktiska problem ute i sjukvården vidtillämpningen av lagsfift-. Jag förnekar inte alt del kan finnas sådana praktiskaproblem. Utskotlet är medvetet om och har alltid varit medvetet om att det kanuppstå praktiska problem när man skall tillämpa kravet i lagstiftningen. Menatt det på sina håll har uppstått och kan uppstå sådana problem menar vi inleär skäl nog för alt vi skall låta administrativa eller ekonomiska hinder stå ivägen för vad vi ser som mycket grundläggande krav på sjukvården och påpatientens trygghet i sjukvården. Del är också så, som har sagts här ifrån talarstolen, attsjälva signeringen inte är särskilt tidskrävande och därmed inte i sig börmedföra några direkta kostnader. Det som lar tid är genomläsningen ochkontrollen av journalan-leckningarna, och jag tvivlar på all någon av ossegentligen är beredd att avstå från att en sådan kontroll och genomläsningutförs av den ansvarige läkaren. 1 reservation 2 begärs att skall få iuppdrag att göra en utvärdering av vad signeringskravet har inneburit försjukvården. Först vill jag till det säga att utskottet utgår från somsjälvklart att fortlöpande följer utvecklingen i den här frågan- och inte bara när det gäller denna fråga utan över huvud taget när det gällerhändelseutvecklingen inom hälso- och sjukvården - och om det visar sig finnas problemsom är oöverstigliga slår larm och meddelar att någonting måste göras. Jag vill också understryka att samma socialstyrelse harför avsikt att ge ut mer omfattande allmänna råd om fillämpningen av lagen. Jagtycker det är något egendomligt att innan vi har sett dessa mer omfattandeallmänna råd ta ställning lill antingen ett krav på att avskaffasigneringstvånget eller all begära en utvärdering. Dessutom är jag faktisktlitet rädd för att del kan uppfattas som att sviktar i sininställning på den här punkten, om vi skulle ställa oss bakom ett sådant krav,och det vill vi i utskottet absolut inte medverka till. Iutskottets betänkande betonar vi alt det är nödvändigt atf man inom sjukvårdenfinner rutiner som fungerar på ett sådant sätt atf man kan klara kravet pågenomläsning och kontroll av journaluppgifler och även det lilla ögonblicksom det tar att därefter signera journalanteckningarna. 18 den vägen som vi i första hand börangripa de problem som uppstår inom hälso- ochsjukvården på detta område. Det måste gå att finna rutiner som både gör atthälso- och sjukvården fungerar och garanterar att patienternas intresse påbästa sätt tas till vara. Jag yrkar bifall till utskottets hemställan ochavslag på reservationerna. AnL 18 (): Jag betvivlar inle alls att det tillägg somutskottet föreslog som sade var ärligt och väl menat. Mennu harvi erfarenheter, och de har inle varit särskilt goda. Det ärdärför som det finns all anledning att göra någonting åt situationen. Om det hade varit på det sättet, som jag tyckte att antydde, att en rad ansvarsnämndsfall hade uppkommit på grund avbrister i signeringsförfarandet eller kontrollen av journalerna, hade detnaturligtvis fått kosta både pengar, tid och besvär att komma till rätta meddetta riskmoment. Men är det i stället så all det inte har kunnat påvisasett enda ansvarsnämndsfall som har berott på sammanhanget med journalerna. Jag tycker det är ganska allvarligt altulskotlsmajoritefen - som dess bättre är krympande - inte inser att del är risk för en patient som kanske kommer in i en akut situation om intejournalen finns tillgänglig. Det kan t.o.m. vara så att patienten ärmedvetslös, och då kan journaluppgifterna synnerligen viktiga. Så noterade jag att sade attutskottet förutsatt att skulle slå larm om man upptäckte altdetta inte fungerade bra. Jag vill dock påminna henne om alt redan innan vifattade det ursprungliga beslutet hade vi inkallad lillutskotlet, och redan då avrådde representanterna därifrån på det allrabestämdaste utskottet från all la etl sådant beslut. Man visste alt del skullefungera dåligt. Man hade förslag på hur frågan i stället skulle hanteras, föratf man skulle åstadkomma en bättre säkerhet för patienterna och också enbättre praktisk möjlighet att hantera situationen. Del finns alltså inga som helst argument för att yrkabifall till utskottets förslag i det här fallet. Journalhantering m.m. inom hälso- och sjukvården AnL 19DANIEL TARSCHYS (fp): Får jag än en gång understryka att helautskottet är enigt om att läkaren måste bära det fulla ansvaret för att allajournalanfeckningar är korrekta. Vad vi nu diskuterar är inte det ansvaret,utan de rutiner som skall användas av läkaren för att verifiera och kontrolleraalt anteckningarna verkligen är korrekta. säger alt det måste gå all finnarutiner för detta. Ja, det är jag också övertygad om. Frågan är bara: Skallriksdagen föreskriva vilka rutiner som skall användas? Det har vi gjort i lagen - inte på regeringens förslagutan på basis av initiativ som logs här i . Det är riktigt attsocialutskottet enhälligt antog del förslaget en gång i världen, men sedan desshar vi vunnit en del erfarenheter av hur beslutet fungerat i praktiken, och deerfarenheterna är myckel blandade och leder, som sade, en ökandeskara av reservanter till slutsatsen att det är dags att ompröva de befintligareglerna. Prot.1988/89:41 reservation 1 menar att del redan nu finns underlag för attsäga att reglerna bör mjukas upp, så att vi interiskerar att lappa kapacitet i sjukvården och "I ~ '. inte riskerar den minskade säkerhetsom följer av att journaler i onödan är på Journalhantering m.m. , drift när de som bäst behövs. inomhalso-och sjuk- , , r , = r. , o , Jag ber, fru talman, all än en gängfa yrka bifall till reservation 1 i första AnL 20 (): Jag vill som ny ledamot i vittna omhur viktigt del är att del här får utredas. Jag kommer direkt från sjukvårdenoch vet vad det innebär när man i timmar får leta efter journaler. Del ärverkligen viktigt att studera vilken rättssäkerhet som blir eftersatt genomdetta journallelande. I synnerhet , när många läkare harsemester, kan del ta mycket innan man hittar en journal. Jag vill bara understryka att det är positivt all så mångaav utskottet och kammarens ledamöter nu ställer upp på alt man åtminstone gören rejäl utredning omkring detta. Därför yrkar jag givetvis bifall fill denförsta reservationen av , och faller den så yrkar jag bifalltill reservation 2. AnL 21 PER STENMARCK (m): Vi har här alldeles fått vittnesbörd frånen sakkunnig om de problem som uppenbarligen finns. Om vi antar en lag här iriksdagen och det därefter visar sig att lagen inle fungerar på etttillfredsställande sätt, måste gjorda erfarenheter rimligtvis kunna föranledaoss alt se över lagen. Vissa läkare eller andra inom sjukvårdssektorn är i dethär fallet nöjda och kräver ingen ändring. Andra däremot framhåller att det finnsstora problem. Jag har hänvisat till dessa problem i mitt tidigare anförande. går så långt aft hon säger att det t.o.m. kanvara på det viset att dessa omständigheter har försämrat säkerheten förpatienterna. Om det är så, är ju detta utomordentligt allvarligt. Man har ju myckel stora erfarenheter på detta område.Därför krävs del att vi som har att fatta beslut i frågan gör någonting. Vimoderater vill inte gå så långt att vi kräver en uppmjukning avförslaget. I stället kräver vi en översyn. Det är möjligt att detta i slutändankommer alt leda till en uppmjukning - men del får utvärderingen utvisa.Dessutom är det viktigt att komma fram till system som verkligen förbättrarsäkerheten för patienterna. pekar här på ett par saker som jag ikorthet skulle vilja kommentera. Om vi utgår från alt socialstyrelsenkontinuerligt följer dessa frågor, kan vi väl lika gärna begära en nyredovisning beträffande översynen i detta sammanhang. Då får vi ju ett brabeslutsunderlag. Vidare säger att risken finns att manfår uppfattningen att sviktar i sin inställning. Men då vill jag barasäga: En röst på reservation 2, som vi står bakom, innebär att lagen även idenna del kommer alt finnas kvar till dess att vi funnit något som är bättre -framför allt för patienterna. AnL 22ANITA (): För det första har alltid en legitimeradläkare ansvaret för förda journalanfeckningar. Det hör ihop med legitimationen.För det andra måste jag fråga om det inte vore lämpligt att socialstyrelsenredan inom loppet av lämnar fullständiga anvisningar- dessa behövs förrutinerna och för lagens genomförande. Inte skall vi väl behöva vänta ytterligareen tid på anvisningar om rufinerna. Om har tänkt följa upp problemet eller omman redan håller på med den saken, är del förvånande all vi inte känner filldet. Det här är etl problem som vi måste göra något ål. Journalhantering m.m. inom hälso- och sjukvården AnL 23 (): Först och främst vill jag framhålla attsocialstyrelsen hade en viss inställning i frågan redan före riksdagsbeslutet.Men del hindrar inle att efter del alt fattat beslutfullgör sina uppgifter och skyldigheter. Del vore myckel egendomligt om viriksdagsledamöter förvän-lade oss någonting annat av . Jag menar fortfarande att det är uppgiftatt följa utvecklingen på detta område. Vi i utskottsmajorileten förutsätterall sköter sitt uppdrag på den punkten. Beträffande tillämpningen har man alltså redan i en förstaomgång gett ut föreskrifter. Dessutom planerar man all komma med meraomfattande tillämpningsföreskrifter. Ytterst handlar det här egentligen om pafientens ställningi hälso- och sjukvården. De vittnesmål som vi här fått höra gjorde mig ännumera övertygad om att del återstår väldigt myckel att göra när del gäller attge patienten den ställning inom hälso- och sjukvården som en patient skall ha.Jag menar således att ansvaret vilar på hälso- och sjukvården. Där skall man sefill att del finns rutiner som gör det möjligt all garantera den trygghet ochsäkerhet för patienten som en ordentlig kontroll och genomläsning avjournalerna innebär. Vi i ulskoltet är icke beredda alt med utgångspunkt isporadiska vittnesmål från vissa landsting åstadkomma förändringar i en så härpass vikfig Irygghetsfråga. Det kan förekomma andra typer avvittnesmål från patienter som har erfarenheter när det gäller all försökatränga in i eller få en ordentlig insyn i vad som egentligen står ijournalanteckningarna. Den sidan av saken måste rimligtvis också beaktas. AnL 24ROSA ÖSTH (c): Som betänkandet är formulerat kan det knappastuppfattas som en signal till om all denna skall vidta åtgärderi detta sammanhang. Del förvånar mig myckel all inte harnåtts av uppgifterna från om att man är myckelnegativt inställd till del här förfaringssättet. Det är ju inle fråga om sporadiska erfarenheter från olikadelar av landet, ulan det handlar om återkommande redovisningar från så gottsom samtliga landstingsområden. Jag har mycket svårt att förslå attsocialdemokraterna är så låsta i sin uppfattning att de inte vill ta lill sigde erfarenheter som redovisas. Journalhantering m.m. inom hälso- och sjukvården Vidare är det inte alls så, att vi har delade meningar närdet gäller patienternas säkerhet - precis som har sagt. Delgäller ju att få till stånd ett system som tryggar patienternas säkerhet på ettsådant sätt att det blir möjligt alt hanlera frågan inom hälso- och sjukvårdenutan att detta skall behöva gå ut över annan viktig verksamhet eller överkontakterna mellan läkare och patienter. AnL 25 PER STENMARCK (m): säger att det handlar ompatienternas ställning. Jag utgår från att vi alla i denna kammare är heltöverens om att detta är det övergripande målet. När kan vi - om nu följer upp verksamheten- få en redovisning, så att vi kan göra ett ställningstagande för eller mot enannan lösning? En annan lösning kan ju visa sig vara bättre. sade också att det här förmodligenrör sig om sporadiska vittnesmål. Men låt oss kontrollera om det är så. Vi vetinte speciellt mycket om dessa saker. Kanske är vittnesmålen betydligt fler änvad kan föreställa sig. Låt oss alltså kontrollera hur det förhåller sig på denpunkten. Och låt oss även ta reda på om problemen är stora eller små, om patientenssäkerhet i sammanhanget är god eller dålig. Först därefter vet vi om lagenbehöver ändras. För tredje gången upprepar jag alt det faktiskt voreganska rimligt att göra en översyn i detta sammanhang. AnL 26INGRID (): Genom fick vi här alldelesnyss vittnesmål direkt från sjukvården av . Det finns alltså problem medjournalhanle-ringen. Själv har jag också erfarenhet från sjukvården - men då längretillbaka i tiden. Jag kom till . Jag harsåledes huvudsakligen erfarenheter från den tid då det inte fanns någon lag omsigneringstvång. Det är infe någon nyhet atf man letar efter journaler somligger i högar på läkares bord eller annorstädes. liggerjournalerna på läkarnas bord i väntan på en slutanteckning, en daganteckningeller ett ställningstagande på grund av att det föreligger en remiss från enannan läkare. Det finns säkert möjligheter, och del är också önskvärt, allrutinerna för journalhanteringen förbättras. Förmodligen har vi en övertro på avskaffandet avsigneringstvånget. Kanske tror vi att alla problem med journalhanferingendärmed skulle lösas. Jag ville ha detta sagt som en del avresonemanget kring ställningstagandet i denna fråga. AnL 27 (): När det gäller problemet med signeringstvångethandlar det inte bara om sporadiska rapporter. Det är nämligen ocksåLäkarförbundets uppfattning atf det här medför problem. Det allvarligaste är derisker som man utsätter patienterna för när man inte hittar deras journaler.Det är således del allraväsentligaste. De journalgenomgångar som jag har gjort på senare lid - del hardå gällt biverkningsrapporteringar - visar alt av journalerna är pådrift. Del handlar i dessa fall om allvarligt sjuka patienter som kanske mycketsnabbt måste komma tillbaka till sjukhuset. Dessa patienter utsätts alltså förrisker när man inte hittar tidigare journaler. Jaganser således att del är oerhört viktigt alt en omprövning av beslutet görs, pådel sätt som vi har föreslagit i reservation 1. Såtill frågan om resurser. har ansvaret i dettasammanhang. Men vi skall komma ihåg att del när del gäller socialstyrelsensresurser och arbetsuppgifter inle finns någon kongruens däremellan. Omriksdagen inte uttalar vilka uppgifter som det är viktigast att la itu med,misstänker jag att risken är stor alt en del problem får vänta. Om vi uttalarhär att det är viktigt att se över konsekvenserna av journal-signeringslvånget,kommer dessa att lyftas fram. Om vi inte gör ett sådant uttalande, får denna uppgiftvänta tills man är klar med andra uppgifter.