prot · GC0970 · 1988-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1988/89:70 1 §Debatt om börsintroduktionen av statliga företag På begäran av har jag efter samråd med de avparfigrupperna utsedda ledamöterna i talmanskonferensen beslutat anordna dennasärskilda debatt om börsintroduktionen av statliga företag. 2 (): Ägar- och inflytandefrågorna i näringslivetmåste ägnas större uppmärksamhet. Det står helt klart efter en serie av olikaåtgärder som har väckt uppmärksamhet. Det behövs också ordentliga etikregler isamband med emissioner. De senaste årens utveckling inom näringslivet harinneburit en ökad förmögenhetstillväxt för många företag och akfieägare.Tidigare ekonomiskt starka företag, finansiella institufioner och storaaktieägare har kunnat förstärka sin ställning. Klyftorna i samhället har ökat,medan de s.k. klipparna har haft gyllene tider. Är det detta som socialdemokraternabrukar avse med talet om "på rätt väg"? Regeringen har medverkat till börsintroduktion av vissastatliga företag, t.ex. och . senast handlar det om totalförsäljning av . Det finns ett genomgående mönster i regeringensagerande i samband med dessa affärer. Stora kapitalplacerare har favoriseratsoch utförsäljningskurserna på aktierna har varit låga. Regeringen har därigenombefrämjat och förstärkt den redan starka makt- och ägarkoncentrafionen isamhället. Inom ser vi allvarUgt på den här utvecklingen frånmakt- och fördelningspolitiska utgångspunkter. Därför har vi begärt dagenssärskilda debatt om försäljning av statHga företag. Det behövs klart uttaladeprinciper i samband med försäljningar. Målet måste vara att åstadkomma ettspritt och decentraliserat ägande. Försäljningen av är en stor skandal. Ettbegränsat antal personer och akfieägare har fått särskUda fördelar. blev till glädje för stora kapitalplacerare,t.ex. löntagarfonder och försäkringsbolag. Den s.k. allmänheten, som fått ca33 % av akfierna, består främst av några noggrant utvalda personer ifinanskretsar. Enligtuppgift har ca 180 personer fått mer än en aktiepost som omfattar Debatt om börsintroduktionen av statliga företag Till de favoriserade och utvaldas skara hör en löntagarfondsdirektör,s.k. ekonomichefer, portföljförvaltare, finansdirektörer, varaven bosatt iSchweiz, och liknande som utgör toppar i näringslivet. Detta uttryckte enbankkamrer i en radiointervju : "Det är de kunder vitjänar på." Aktierna i har kunnat köpas till ett lågtbelopp, . Därefter har handeln med akfierna visat på en storkursuppgång. Därigenom har ett fåtal personer och tidigare starka aktieägare påkort tid, genom statens medverkan, getts ekonomiska fördelar som borde hakommit en bredare allmänhet till del. Detta är djupt allvarligt ur demokrafiskoch fördelningspolitisk synpunkt. Ärendet är nu föremål för utredning i bankinspektionen ochförsäkringsinspektionen och likaså hos riksåklagaren. Det finns misstankar ommutor i samband med affären. Någon skriftlig överenskommelse med inblandadebanker och fondkommissionärer om principerna för försäljningen finns tydligeninte. De anvisningar som bankinspekfionen utfärdat har inte följts. Det är naturligt att kritiken mot regeringens sätt attagera är stor. I tidningen skriver följande:"De borgerliga regeringarna pumpade in miljardbelopp i denkrisdrabbade varvsnäringen, bl.a. för att rädda jobben. De borgerliga såg fillatt folket solidariskt stod för kostnaderna. Socialdemokraterna såg tiU attklipparna tog hem vinsterna." Jag tvingas att säga: Sådan är dagenssocialdemokrafi! Med ordnade regeringen en nyårsrea i jätteformatpå ett statHgt företag. Inte ens i rike skulle detta varamöjligt. Därför vill jag fråga industriministern vad regeringen hargjort för att ett spritt aktieägande skall uppnås i samband med försäljningenav och andra statliga företag? En koncentration av ägandet är inte önskvärd i vare sigoffentlig eller privat regi. Dess värre har balanserande privata och offentligamaktkoncentrationer haft ett starkt stöd i den mycket koncentrationsdrivandepolitik som regeringen fört. Enligt uppfattning måste försäljning av statligaföretag ske i former som innebär ett spritt ägande. Det enskilda aktiesparandetmäste stimuleras bl.a. för att de stora institufionella placerarna inte skallfå en alltmer dominerande roll i näringslivet. Det finns sammanlagt ca 165 statligaföretagsgrupper. Dessa företag äger dessutom större eller mindre delar iytterligare närmare 900 bolag. Verksamheten spänner över vitt skilda fält -stålproduktion, restauranger, nyponsoppa, data m.m. Självklart skall det finnas statliga företag, men det äringet självändamål. Inom vissa sektorer är det nödvändigt med statliga företagför att kunna upprätthålla en fungerande service i olika delar av landet.Statliga företag skall kunna säljas på samma sätt som staten skall kunna köpaföretag. Ytterligare några av de statliga företagen står inför enbörsintroduktion, t.ex. och och kanske även . Däremotär formerna för börsintroduktionen ännu inte kända. Enligtcentern måste följande principer gälla i samband med börsintrodukfion av SSABoch andra aktuella företagsförsäljningar. Ägarspridningen måste vara stor. DecentraHseringbör väljas före centralisering. Någon diskriminering av småsparare till förmånför större kapitalplacerare skall inte få förekomma. För de banker och fondkommissionärer som anUtasskall det finnas klart uttalade direktiv om statens önskemål. Aktierna bördessutom säljas i små poster. Detta gynnar de små spararna. De anställda bör i första hand få möjlighet att blidelägare i företaget. Därmed får de också ett ökat medinflytande, och ettmarkerat spritt ägande uppnås. Den s.k. aUmänheten skall ges tillfälle att tecknaaktier efter klart fastställda principer. Småsparare måste prioriteras. Av kapitalmarknadens ordinarie aktörer bör sådanainstitutioner som ägs av många, t.ex. aktiefonder och pensionsstiftelser, fåköpa aktier-allt för att motverka ett koncentrerat ägande. Jag vill ställa en fråga tillindustriministern: industriministern och regeringen beredda att ställa uppbakom dessa principer för det framtida agerandet i samband med utförsäljning avstatliga företag? Dessutomefterlyser jag bättre moral och etik hos banker och fondkommissionärer. Detfinns starka skäl att utforma ordenfiiga efikregler som banker ochfondkommissionärer måste följa. Sådana etikregler bör i första hand utformas isamverkan mellan samhälle och näringslivsorganisafioner. Om detta inte hjälper,är jag och inte främmande för att ytterUgare lagreglera de principeroch den policy som bör gälla i sådana här sammanhang. De personer, banker ochkommissionärer som bryter mot vad god efik och moral innebär har inte på arenanatt göra. Vimåste, herr talman, eftersträva sunda, demokrafiska och rättvisa villkor såvälnär staten som när privata bedriver affärsverksamhet. Det som har hänt påsenare tid visar att det krävs åtgärder från riksdag och regering för attsanera marknaden. Debattom börsintroduktionen av stadiga företag 3 PERWESTERBERG (m): Börsintroduktionav statliga företag är ingen unik svensk företeelse. I en lång rad ländervärlden runt med regimer av de mest skiftande poHtiska färger säljs i dagarnastatliga företag ut fill privata investerare. Det sker i det socialistiskaSpanien lika väl som i det konservafiva . Man kan dock urskilja fyra huvudskäl fill försäljning av StatHgaföretag. Detförsta och det viktigaste skälet som anförts är att man vill få fill stånd enbetydande ägandespridning. Det har man åstadkommit bl.a. vid försäljningen avdet brittiska . Genom att låta alla telefonabonnenter få möjlighetoch företräde att teckna akfier och genom att låta alla anställda i detbrittiska få möjlighet att teckna akfier har man åstadkommit enomfattande ägandespridning vid ett och samma tillfälle. Debattom börsintroduktionen av statliga företag Fördet andra har det sagts att man skulle fä effektivare företag med merkompetenta ägare. Det har framför allt varit företag med verksamhet av mycketpersonaHntensiv karaktär - lastbilscentraler och åkerier, där de anställda harstort intresse och, har varit bättre ägare än staten. Dettredje starka skäl som anförts är att man vill minska den totala statsskulden.Man vill sanera statsfinanserna och använda skattebetalarnas pengar till någotde är bättre lämpade för än att äga företag. Det har framför allt gällt attförsöka få till stånd försäljning av företag med mycket substans och investeratkapital. Det har handlat om att få återbäring på pengar man har lagt ned närman sanerat eller av andra skäl tvingats gå in i ett företag. Ettfjärde skäl, som man har kunnat särskilja i den svenska debatten, har varit attåstadkomma klara spelregler för regering och riksdag kontra näringsliv. Detgäller kanske inte minst i fråga om gamla statliga företag, som erhåUitbetydande kapitalsubventioner , att det på detta sätt markeratsatt man tagit bort den hängmatta eller det fallnät som de statligakapitaUnsatserna varit och förklarat att man skall agera fullt ut på marknadensvillkor. ISverige har dock, tiU skillnad från i många andra länder, försäljningarna avstatliga företag kommit att kännetecknas av en fortsatt makt- ochägandekoncentration och ofta minskad insyn. Tvärtemot utlandets strävan efter enomfattande makt- och ägandespridning har man i gett förtur tillinstitutioner och fonder av olika slag. Så var fallet när man introduceradef.d. Statsföretag, , på börsen. De stora insfitufionerna fick tecknaden dominerande delen av de aktier som introducerades, medan småspararna, denhushållssparande allmänheten, fick en oacceptabelt liten fiUdelning och fickstryka på foten vid börsintroduktionen. PKbankensförsta börsintrodukfion fill allmänheten gick tämligen bra, får man nog säga.Den gick ut till ett stort antal sparare, och man såg sedan till att man ficken rätt rimlig introduktionskurs, som gjorde att det inte blev några stora ochsnabba kUpp. Däremot har PKbankens riktade emission till Pensersfären kanskevarit mindre väl avvägd, i och med att man ånyo gått tUl några få stora ägare.Det har dessutom visat på en kanske mer tvivelaktig moral i sammanhanget. Detär värt att notera att i statens egen bank, PKbanken, är maktkoncentrationentotal. PKbanken är den enda stora affärsbanken i där småspararna harett oerhört litet inflytande. Man har ingen som helst begränsning av ägande ochinflytande i den statliga PKbanken, till skillnad från alla andra storaaffärsbanker i . Äveni NCB har en betydande ägandespridning skett, vilket jag tycker är positivt,även om man inte har tagit steget fullt ut. , ett högriskföretag med mycket skattepengar ibagaget satsade , har, tycker jag, kommit att berika redanpenningstinna löntagarfonder. För skams skull har man släppt in diverseförsäkringsbolag och ett par rederier, medan småspararna fått nöja sig med baraen tredjedel av det totala antalet aktier i företaget. Dessutom har det varitaUtför mycket av smartness vid tilldelningen av aktier i företaget fillsmåspararna. Det tycker vi är helt oacceptabelt. Jag vill bara nämna en annan försäljning som inte harblivit av. Det är mera spektakulära försäljning av riggar.Den stoppades. Jag tycker det var positivt. Men jag tycker inte att det varpositivt att man vid denna försäljning skulle sälja skatteavdrag imångmiljardklassen. Att regering och riksdagsmajoritet skulle kompensera föruteblivna skatteavdrag tycker jag är oacceptabelt. Det är inte den typen avförsäljning och börsintroduktioner vi skall ägna oss åt. Jag är väl medveten om att det är svårt att göra en brabörsintroduktion och att bestämma en introduktionskurs på börsen som inte ärför hög och inte för låg. Det är också svårt att finna former för entilldelning som gär rätt fill och ger alla samma chans. I PKbankens fall harman lyckats tämligen bra. Kursstegringen blev relativt liten efterintroduktionen. Den begränsades fill . När det gäller , f.d.Statsföretag, och fillhör man däremot de sämsta kurssättarnanär det gäller börsintroduktioner i . Det tycker jag är beklagligt. Detvisar på att man har gjort ett klart misstag vid prissättningen av dessaföretag och givit betydande favörer till ett antal personer. När staten skall sälja företag måste allt gå klanderfrittoch etiskt fill. Det har skattebetalarna rätt att kräva, i synnerhet när mycketskattepengar har spenderats på att sanera företagen. Betydande misstag har begåtts, och alla har inte gettssamma chans. De stora har gynnats på de smås bekostnad. Penningstinnalöntagarfonder har fått gå före. Det kan vi aldrig acceptera. Man måste ställa krav på försäljningen av statligaföretag. Man måste för det första se till att man får största möjligaägandespridning, så att man även tar hänsyn till den stora allmänhetens viljaatt satsa pengar i f.d. statliga företag under bibehållande av stabilitet iföretagen. Det är för det andra centralt att småsparare och anställda vidbörsintrodukfion ges företräde vid aktieteckningen, så att de fär gå före destora insfitufionerna och inte tvärtom, den väg som den socialdemokratiskaregeringen har tenderat att välja. Det gäller att se till att de bästa förutsättningarna gestill de börsintroduce-rade företagen. Då är det bra med en storägandespridning. Samfidigt är det bra att ge företagen kompetenta ägare, ochdet tror jag man kan göra inom ramen för dessa grundprinciper. Jag måste därförfråga industriministern varför man konsekvent från socialdemokraterna alltidkommit att misshandla småspararna och småfolket vid dessa börsintroduktioner.De övriga, de stora insfitufionerna och löntagarfonderna, har fått fullfiUdelning, medan småspararna har fått maka åt sig och inte kunnat ta för sigav de godbitar som funnits att bjuda. När alla här i kammaren talar om att vihar ett ofillräckligt hushållssparande, varför missgynnar man då justhushållens sparande i aktier? Varför slår man vakt om en fortsatt makt- ochägandekoncentration, där man koncentrerar ägandet i de introducerade företagenså starkt till några få ägare i stället för att sprida det på så många sommöjligt? Jag trodde att det rådde enighet om att vi skulle eftersträva enspridning av ägandet till det stora flertalet småsparare här i landet. När i säljerstatliga företag har hon vinnlagt sig om att låta småfolket i första hand fämöjlighet att Debatt om börsintroduktionen av statliga företag Debattom börsintroduktionen av statliga företag Hon harockså fått ett brett folkligt stöd för sin linje, efter att inledningsvis ha fåtten betydande kritik. Närsvensk socialdemokrati går till aktion gynnas i stället de storakapitalförvaltarna på småfolkets bekostnad. Man förstärker därmed maktkoncentrationen.Det är en nog så slående skillnad mellan svensk socialism och en borgerlig svenskpolitik när det gäller att börsintroducera statliga företag och se till att vifår den makt- och ägandespridning jag tycker är det mest väsentliga ochcentrala vid en försäljning av statliga företag. 4 (): Det är i och för sig glädjande att svenska staten nu har kommit i gångmed utförsäljningen av industriföretag för vilkas ägande i offentlig regi detinte finns några egentliga motiv. Det vore ännu roligare om denna utförsäljningägde rum enligt en långsiktig strategi, vilket föreslås i en motion av ,och . Man kan emellerfid ändå konstatera att den härdebatten äger rum , eftersom man nu står inför en omedelbarintroduktion på börsen av , och eftersom introduktionen av kanskekommer . Därför kan man säga att debatten förs då desynpunkter som framförs kan komma till nytta vid förestående mycket storaemissioner av akfier fill allmänheten. Kedjanbestående av , och är inte lycklig. Den geranledning till ett stort antal frågor, och jag vill ställa några tillindustriministern. Varför eftersträvar staten inte största möjliga spridning närden säljer ut aktier i statliga företag? Deras värde grundas ju i princip påinsatser av skattebetalarna i gången tid när företagen ofta rekonstruerades medskattebetalarnas medel. Därför finns det anledning att säga att anställda ochallmänhet bör prioriteras när akfierna säljs ut. Det är ett rättvisekrav i endemokrati. Dessutom är det ett villkor att ett stort antal aktieägare finns föratt börsen skall kunna notera aktien. Men spåren förskräcker. När Procordiaintroducerades på börsen gick till allmänheten, när NCB introducerades gick5 % fill allmänheten, och när introducerades gick fillallmänheten. Det är alldeles för litet. Fördet första: Varför bestämmer man inte att minst hälften av aktierna skall gå till anställda och allmänhet? Skulle inte detvara en lämplig målsättning vid kommande nyemissioner eller utförsäljningar avstatliga företag? Fördet andra: Varför spärrar man inte möjligheten för diverse insiders,portföljförvaltare, finansdirektörer och storkunder hos banker och bankirfirmoratt komma över dubbla eller tredubbla akfieposter? I prospekten borde manskriva att enskilda personer bara får en aktiepost. På anmälningssedeln bordeman repetera samma budskap och skriva att ingen har rätt att få mer än enaktiepost. Sedan skulle man genom någon revisionsfirma eller på något annatsätt, genom Värdépapperscentralen, kunna kontrollera att varje enskild personfått bara en aktiepost. Detta är inte särskilt svårt att tekniskt göra, men detär en anständighetsfråga att det blir gjort. Fördet tredje: Varför tillgriper man inte lottning när det blir en överteckning avprivata aktietecknare? En sådan överteckning har det ju ofta varit vid deemissioner som jag har talat om. Om man tUlgriper lottning kan ingen klaga på ettorättvist förfarande, vilket man med visst berättigande kan göra. Fördet fjärde: Varför låter man inte företag och fonder som bereds tillfälle attteckna eller i förväg får löfte om att teckna också betala en premie på t.ex.10 % för denna förmån? Detta har man gjort i när man där har sålt utstatliga företag, och så borde man kunna göra också i . Man kanske intekan göra det fullt ut när man inbjuder företag att teckna aktier på grund avatt de har en speciell sakkunskap. I fallet med var juNordström & och som kan branschen, och de vardärför önskvärda som aktieägare. Men när det gäller försäkringsbolag, ATP-fonderoch löntagarfonder finns det väl inte anledning att inte säga att de skallbetala något för förmånen att få satsa ett garanterat belopp i emissioner omvilka man i förväg vet att de är mycket lönsamma. Fördet femte: Om osäkerhet föreligger om rätt emissionskurs, och en sådanosäkerhet föreligger mycket ofta, borde man pröva något av följande tvåförslag. Man skulle kunna göra en provemission av en mindre post för att se hurmarknaden tar emot den. Då får man en viss uppfattning om vad som kan vara rättkurs. Man kan också uppskjuta emissionen, vilket man kanske borde ha gjort ifallet . För att göra ett sådant uppskjutande möjligt krävsatt man har skrivit ett avtal med banker och bankirfirmor. Det skaU inte varaomöjligt att göra. I fallet har man ondgjort sig över att kursen 42kr. som aktien introducerades. Den gick sedantillbaka till , och kursen kanske därför inte var så orimlig. Under tidenfrån det att man tryckte prospektet för till dess att aktiennoterades på börsen gick aktiekurserna i upp med 100 %.Det är därför inte orimligt att aktierna i gick upp ganskaordentligt . Men enligt min mening skulle man i detta fall haförbehållit sig rätten att skjuta upp emissionen några månader, kanske etthalvår, för att inte riskera att kursen visar sig ligga långt under vadmarknaden sedan är beredd att betala. Vi i anser att dessa frågor måste få ett fillfredsställandesvar innan nästa utförsäljning, som torde gäUa , äger rum. Den kedja avmycket anmärkningsvärda utförsäljningar som ägt rum måste brytas innan nästaemission erbjuds marknaden. Debattom börsintroduktionen av statliga företag 5 (vpk): Anledningen tiU dagens debatt är börsintrodukfionen av . Detär en fråga som har diskuterats intensivt. Frågan har vid ett flertaltillfällen diskuterats också här i kammaren. Man kan därför med fog fråga sigom det är möjligt att tillföra något nytt. Kanske är det som den gamle kungenskrev på milstenarna: I herredagsmän, resen icke så fort, vad som göras skallär allaredan gjort. Såenkelt är det emellertid inte, fler börsintroduktioner förbereds nämligen. Nustår på tur. Och nästa villa skall väl inte behöva bli värre än den nugenomförda. Kan dagens debatt leda dit, ja då är den absolut inte förfelad. I ett ordspråk sägs attdet båtar föga att gråta över spilld mjölk. Debatt om börsintroduktionen av statliga företag riktigt.Inte heller blir det bättre av att använda starka ord. Jag skall därför försökaundvika dessa uppslagsändar. Men även om det inte hjälper att gråta över detsom redan är spillt, vill jag något kommentera vilka som skummar grädden idagens . Med en sådan ansats svarar jag också mot det som jag förväntassäga. Det är väl bekant att vpk i princip är motståndare tillprivatiseringar och börsintroduktioner av allmän egendom. Vi i vpk menar attstatliga företag borde utvecklas till föredömen för andra företag när detgäller långsiktighet och produktiva investeringar och när det gällerproduktivitetshöjningar och produktutveckling i stället för att ägna sig åtfinansoperationer. Hur vi skall nå dithän är något som vi borde diskutera istället för patentmedicinen privafisering och börsintroduktion. Just diskuterar vi emellertid på andra villkor. Vikan återkomma i andra sammanhang till mer vidlyftiga debatter, kanske med andrarepresentanter för vpk. Själv sitter jag i skatteutskottet, och anledningen tillatt just jag deltar i debatten för vpk är just namnet . UV stårnämligen för , och jag är bördig från den kommunen. Det är för övrigt anmärkningsvärt hur har kommitatt hamna i den politiska hetluften. Ena dagen rör det sig om miljö ochtrafikpolitik. rör det sig om industripolitik, moral och privatisering.Det verkar som om häller på att utvecklas till något slagsexperimentverkstad, inte bara för nya bilfabriker utan också för nya politiskalinjer. Alla, inkl. industriministern, är kritiska tillbörsintroduktionen av . Vad återstår då att diskutera? Jo, en radfrågeställningar återstår. Jag skall inte ställa några retoriska frågor tillindustriministern. Jag skall i stället försöka peka på några frågor som börbesvaras av en riksdagsmajoritet i handling. Vi kanske har olika svar på dessafrågor. Jag skall redovisa mina svar, kanske kommer andra partier att redovisasina svar, nu eller vid kommande beslut som detta föranleder. Först vill jag något peka på bakgrunden till denna affär.Man frestas nästan säga lågprisvaruhuset för särskilda kunder. Genom privatiseringen har tre löntagarfonder fått övertastatens aktier till en kurs som alla betraktar som en underkurs. , har fått förmånen att gå in i en nyemission, och det tillsamma förmånspris. Det är dessa privata företag som är huvudägare. Så långt ledde fondsteget. I det reellt existerandeFondsverige privafiseras statens företag via löntagarfonder! Var det detta hotsom 4 oktober-rörelsen kämpade emot? Var det detta som arbetarrörelsen kämpadeför? Då förstår jag poeten som diktade kring fonderna. Hade kursen satts till i vart fall . så hadestaten fått in 50-100 milj. kr. mer än de 210 miljoner man fick. Det kan tyckasförsumbart för den som hanterar miljarder, men små inkomster och fattiga vännerskall aldrig föraktas. Hade sedan emissionskursen satts till något liknande, haderederiet fått in 200-400 milj. kr. utöver de 630 miljoner som affären nu gav.De pengarna hade kommit väl fill pass i företaget vid en eventuellkonjunktursvacka. Det ärsant att rederibranschen är en osäker marknad. sjöfartskonjunkturen går ivågor, är den långsiktiga trenden för 90-talet i klart stigande. I nr 5 avSvensk 1989 kan man läsa följande: "1986 började docksaker hända igen och sjöfarten är på väg in i en ny epok Denna epok kommeratt karakteriseras av en radikalt förbättrad lönsamhet-- ." Så serprognosen ut för redarna. Itidningen finns en uppgift om att stora begagnade tankrar haft en värdeökningpä . Och man avrundar med följande för mig som äruddevallabo smått ironiska kommentar: "Neddragningen av världensvarvskapacitet har medfört att det inte finns kapacitet för att hanteraden nödvändiga expansion som kommer att behövas .