prot · GC0920 · 1988-12-31 00:00:00 — För har, efterdet att han litet föraktfullt under avvisat varje tanke på enny försvarsutredning och avvisat varje tanke på en tidigareläggning avförsvarsbeslutet, nu tvingats göra denna piruett och acceptera det som tidigarei just detta hänseende faktiskt var moderat politik. Jag hälsar honom välkommentill den bastionen. Regeringen skapar faktiskt med sina uttalanden oklarhetockså i omvärlden om vad som är linje. Det är inte bra närstatsministern säger att vi kanske skall upphöra med all export avförsvarsmateriel. Vi har ingått långsiktiga avtal, även med länder i vårnärhet, som är beroende av detta för sitt försvar och för sin nationella säkerhetspolitik.Det är definitivt inte bra när företrädare för försvarsdepartementet säger atthela skall läggas ned. Det handlar inte om att pröva ekonomin,utan man talar om att lägga ned. Det skapar osäkerhet och oklarhet. Man kaninte riktigt lita på , för för inte en fast linje. Jag kan gärnasäga att jag ofta upplever det som plågsamt att , i internationelladiskussioner om säkerhetspolitik, inte längre möts med den respekt som jag villatt mitt land skall mötas med i de här sammanhangen. gav inga som helst besked om pengar. Det ärviktigt att han ger de beskeden. För nu återstår innan det nyaförsvarsbeslutet skall fattas, två budgetår. Det kommer att krävas pengar föratt klara hålen i försvarsbudgeten som dessa utredningar pågår.Min fråga är: När och i vilka former kommer besked om regeringens politik idessa hänseenden? Är det utredningen som skall ta fram underlag för tillskottnästa budgetår och det därpå följande budgetåret, eller skall detta ske i formav separata överläggningar? Låt mig också fråga: Är regeringen beredd att geöverbefälhavaren och andra myndigheter i uppdrag att ta fram ettprogram-planeunderlag som överensstämmer med den långsiktiga inriktning sombl.a. vi moderater angett för försvaret, nämligen att försvaret skall få sindel av den ekonomiska tillväxten? Det är nämligen förutsättningen för att viskall kunna klara av att modernisera försvaret så som neutraliteten kräver. Så mycket kort till och . LarsWerner säger att vi nog skall ha något flygplan av något slag. men inte riktigtett sådant flygplan. Det finns ju inte hur många flygplanstyper som helst ivärlden så att det bara är attvälja vad man vill ha. Det är möjligt att det finns de som tycker att vi skallskydda med Mig 29 från eller med F 16 från , men jagtillhör dem som tycker att det är bra att vi kan utveckla, tillverka ochbeställa svenska flygplan i för skyddet av vårt land. Det är enneutralitetspolitisk tillgång, och den skall vi inte bara slänga bort ihastigheten på det sätt som man verkar vilja göra. Det låg många tankar bakom vad sade, och hanstod för denna debatts stora understatement i uttalandet att"gerillaförsvar är litet knepigt". Ja, det kan man nog säga. Hansförsvarsdoktrin skulle innebära att vi inte skall försvara gränserna, inteförsvara städerna, inte försvara de områden där större delen av det svenskafolket faktiskt bor, utan kommer kriget får fienden ockupera större delen avlandet och så skall befolkningen drivas till skogs för att där föra kampen för nationensöverlevnad. Det är en försvarspolitik som inte bara är knepig, den är direktoansvarig. AnL16 (): citerade ett avsnitt ur mitt inledningsanförande,där jag sade att vi behöver en bättre kvalitet på våra förband, vilket krävs ien modern stridsmiljö. Han tycker att själva tanken på en stridsmiljö varobehaglig. Det är den säkert för oss alla. Däremot är det självklart att vibehöver förband som klarar en modern stridsmiljö för att vi skall kunna skapadet erforderliga förtroendet i omvärlden. Har vi inte sådana förband är detingen som tror på det svenska neutralitetsförsvaret. Det är därför vi menar attförstärkningar i detta syfte är så viktiga för den svenska försvarspolitiken. Jag kan instämma i frågor till undrade också vad han menade när han sade att vpk vill ha flygvapen meninte JAS. Jag förmodar att det inte är med Saab-Fairchild som vi skall försvaraoss utan att det är någonting annat han tänker sig. Då återstår egentligen baraatt importera flygplan från något annan land, företrädesvis från någon avsupermakterna, vilket var inne på. Jag tror att det är sämre avmånga olika skäl, bl.a. därför att också detta skulle undergräva förtroendetför den svenska neutralitetspolitiken. Det är bra att har en egenflygindustri för att vi skall kunna upprätthålla det förtroendet i omvärlden. Försvarsministern sade att vi nu kankonstatera att försvarsbeslut fattades på ett bräckligt underlag. Sålångt är vi helt överens, och faktum är att vi från vårt håll fruktade attunderlaget var bräckligt redan i försvarsöverläggningarna årsbeslut. Jag ställde under dessa överläggningar frågor till företrädare förregeringen om underlagets kvalitet och fick försäkringar om att detta underlaghöll. Det var mot den bakgrunden vi formulerade våra krav årsbeslut. Det har visat sig att våra farhågor på denna punkt varriktiga. Det fattades åtskilliga miljarder för att finansiera grundnivån, dennivå på vilken vi skulle bygga förstärkningarna av det svenska försvaret. Vårutgångspunkt när vi förde dessa diskussioner och talade om förstärkningar varatt det säkerhetspolitiska läget krävde kvalitativa och kvantitativaförstärkningar av det svenska försvaret, och det var också så beslutetpresenterades efter uppgörelsen och senare i debatten. Ännu i den interpellationsdebatt som jag nämnde tidigareoch som ägde rum i kammaren gav försvarsministern en ganska fylligredogörelse för de många förstärkningar som vi var överens om och som alltsåvar motiverade av säkerhetspolitiska skäl. säger försvarsministern att efterde besked vi nu har fått om kostnaderna vill det till en helt ny avvägning inomförsvarspolitiken. Då måste jag fråga försvarsministern vad det innebär. Om detvisar sig att det underlag vi har fått från överbefälhavaren håller för dengranskning som den nya försvarskommittén nu förutsätts göra , ärförsvarsministern då beredd att avstå från de förstärkningar som är motiveradeav säkerhetspolitiska skäl? Eller betyder beskedet att om försvarskommitténsgranskning visar att överbefälhavarens underlag är bra - vilket vi tror att detär - och visar de kostnader som förstärkningarna innebär, regeringen då ärberedd att tillskjuta de medel som krävs för att fullfölja innehållet i 1987års beslut? Detta är helt avgörande för vilka signaler ger tillomvärlden. Om man väljer linjen att säga nej till förstärkningarna avekonomiska skäl, ger det enligt vår bedömning helt felaktiga signaler tillomvärlden. De förstärkningar som vi bedömde som nödvändiga 1987 är precis likanödvändiga , och det enda rimliga beslutet är att tillföra de medel somkrävs. Vi får se vad försvarskommittén kommer fram till i singranskning av överbefälhavarens beslutsunderlag. Det är möjligt att man finneratt han har överdrivit kostnaderna, och då skall han naturligtvis inte få merpengar än vad som behövs, men att vi skall tillskjuta de medel som krävs föratt fullfölja beslutet är ändå från våra utgångspunkter ett minimikrav. Jagutgår från att försvarsministern är beredd att stå för det beslut som han ilika hög grad som jag försvarade och . Jag vill säga att jag är litetbekymrad över försvarsministerns attityd till frågan om differentiering avutbildningen. Den konkreta innebörden av ett nej till överbefälhavarens begäranom att få bedriva försöksverksamhet med 2,5 månaders utbildning är att manknaprar in pä det utrymme som krävs för en materiell upprustning av försvaret.Är man inte beredd att genomföra omorganisationen av fredsorganisationen ochförberedelserna för krigsorganisationen, både i form även längre gåendedifferentiering av utbildningen och genom en nedläggning av vissa regementen,kommer det att ta resurser i anspråk som innebär att vi inte kan genomföra denmateriella förnyelse som behövs, bl.a. inom armén. Därför är detta ett mycketallvarligt besked från försvarsministern, och det inger bekymmer. Jag villavslutningsvis vädja till försvarsministern att tänka om på den punkten ochvillfara överbefälhavarens begäran om att i varje fall få bedrivaförsöksverksamhet med kortare utbildning. AnL 17OLOF (): Jag vill först förklara det magistralatonfall som jag skall ha haft i mitt förra inlägg. Min tillfälligt sonorastämma kan bero på att jag är något förkyld. Nya partier innebär naturligtvis nya diskussioner.Dessutom ökar antalet personer i utredningen. Det finns alltid en risk, ,att en försvarsutredning då utvecklas till ett slags lång seminarieövning.Därför är detviktigt att nya partier också tar sitt ansvar och inte tror att man kanaktualisera allting utan måste "gilla" det utgångsläge som finns. Iannat fall kommer försvarsutredningen att få en näst intill omöjlig uppgift.Det är bara att konstatera faktum - alldeles utan att dra in gerillaförsvaret idiskussionen. En sådan diskussion skulle förmodligen förlänga utredningsarbetetavsevärt. Det ansvar som ligger på försvarsutredningen kommer att bli störreför alla. Att tillsätta en utredning är ingen lösning i sig, och därför bör manockså betona det ansvar som följer med detta arbete. Det mesta som sagts i den försvarspolitiska debatten harrört sig om det militära försvaret. För att det inte skall falla i glömska villjag påminna om att försvarsbeslut - utöver den ihålighet som ÖB nu harredovisat -innehöll en indragning av medel till det civila försvaret med 15 %för att man skulle kunna få debet och kredit att gå ihop. Vi kritiserade den avvägningen. Följderna visar sig ocksåi och med det nödrop som har kommit från generaldirektören för ÖCB i enintervju i , där han säger att han ser betydandebekymmer, att klara verksamheten. Det finns ingen anledning att dölja de härproblemen i detta sammanhang. Vi fick exempelvis nära nog halverade ekonomiskaramarna när det gäller skyddsrumsbyggandet genom beslut. Deallvarligaste bristerna finns i de större tätorterna. Det är klart att även sådana saker, utan att jag här gårin på helheten, påverkar människors förtroende för det försvar som vi har. Jagtycker inte man skall glömma bort den delen av försvaret, och jag har därför imitt inledningsanförande tagit upp dessa frågor. Jag ser alltså värnpliktsförsvaret och denförbandsstruktur som finns, förankringen av försvaret och fredsorganisationen iolika delar av landet, som viktiga delar när det gäller allmänhetens förtroendeför försvaret. Detta visar också reaktionerna . Det ärviktigt att ta dessa reaktioner på allvar. Stora förändringar får därför integenomföras inom den allmänna värnplikten utan att de är brett förankradepolitiskt och det förts en ordentlig diskussion. Här har jag en klar nyansskillnad i förhållande till BengtWesterbergs syn på detta. Den beredning som försvarsministern talar om får inteleda till att man inte har möjlighet till förankring i försvarskommittén. Jagtror att man, om så blir fallet, redan från början skapar splittring i ställetför samling. Detta uttalande gör jag bl.a. mot bakgrund av alla de signaler somkommer inte bara från dem som arbetar inom försvaret utan från människor ute påfältet som känner en samhörighet med de fredsförband som de har i sin hembygdoch med värnpliktssystemet. Jag tycker att vi skall respektera detta som enviktig och positiv grundval för en försvarsdiskussion . Jag villhär ha ett klargörande från försvarsministern om de kommande direktiven. Jagförutsätter att vi får möjlighet till överläggningar i de här frågorna. Jag vill säga att ledarskap inte bara är någotsom behövs inom försvaret, det behövs också i försvarspolitiken. Jag tycker attdet var tråkigt att vi fick den här oklarhetsperioden i debatten.Men den är nu passerad, och det gäller nu att vi tar det gemensamma ansvar somär möjligt. Jag vill i varje fall för del säga att försvars- ochsäkerhetspolitiken utgör en sådan viktig del av vårt samhälle att vi där iförsta hand måste se till nationensintresse och i andra hand till våra egna partipolitiska synpunkter Prot.1988/89:20 föratt försöka skapa klarhet och rätt signaler till omvärlden närdet gäller 9november 1988 hållning: att vi vill slå vakt om värsjälvständighet och neutralitetspolitik. Under detta anförande övertog andre vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. AnL 18LARS (vpk): Jag skall inte fastna i ton, eftersom den väl var en tillfällighet. Problemet för OlofJohansson när det gäller den nya försvarskommittén är ju detsamma som CariBildt gav uttryck för. Det är storleken på kommittén somär felaktig, det blir för många i försvarskommittén och det blir fråga omseminarier. Det finns faktiskt, , inga garantier för attni som har varit med förr klarar av det här. Det har ju inte varit någonträngsel vid alla tillfällen. Ni har ju slamrat i dörrarna och gått ut och in ide olika kommittéerna. har inte hunnit med, och då harregeringen gjort upp med enbart . har det varit enbartcenterparfiet och andra. Jag tror att ni skall ta det här kallt. Det blir nogbra med den här nya försvarskommittén. Vi kan väl avge ett omdöme om dessarbete om något är. Jag vill sammanfattningsvis säga när detgäller vår inställning att vi från vårt partis sida lagt framolika förslag för att utveckla den svenska säkerhetspolitiken. Det har gälltförslag om säkerhetspolitiska studier, utredande av en sammansatt svensksäkerhetspolitik vari alla delar av säkerhetspolitiken, militärt, ekonomisktoch civilt försvar, bistånd, handels-, utrikes- och fredspolitik skulle vägassamman. Vi har den uppfattningen att arbetet inför nästa försvarsbeslut börinriktas på sådana studier och på utarbetandet av ett sammansattsäkerhetspolitiskt underlag för kommande beslut. Vår kritik av den hittillsvarande politiken påförsvarsområdet, vilken vi har framfört i riksdagsmotioner och offentligadebatter och i andra sammanhang , menar vi har varitriktig när konsekvenserna nu kan överblickas . Alltför litenvikt har bl.a. lagts vid sårbarhetsaspekterna i det moderna industrisamhälletnär det gällt att utforma ett svenskt totalförsvar som befrämjar alliansfriheten,ökar uthålligheten och tar hänsyn till hela samhällets motståndskraft. Det ärdessa frågor som vi vill diskutera. Vi vet att de civila delarna av totalförsvaret undersenare år konsekvent fått stryka på foten i alla sammanhang när det gällt attfördela de resurser som har funnits. Och detta har skett fastän alla talar omden ökade sårbarheten och hur farlig den utvecklingen är för Sverigesmotståndskraft och självständighet. Inte minst det senaste femårsbeslutetinnebar en klar och tydlig markering från de partiers sida som ansåg att decivila delarna av totalförsvaret kunde försvagas och beredskapen på dettaområde minskas. Jag tycker att det är ett otroligt kortsynt och illaunderbyggt ställningstagande som ligger bakom det beslutet. Det är dessutomoriktigt, menar jag. att i taloch skrift säga att man oroas av sårbarheten och att man vill stärka de civilatotalförsvarsgrenarna, medan man i själva verket gör upp om en politik som fåren rakt motsatt effekt. Vad som i realiteten låg bakom den dåliga uppgörelsen varatt de ökningar av militärutgifterna som man var överens om skulle betalas medutförsäljning av beredskapslager inom skilda områden i en omfattning som kanbetraktas som ansvarslös. Sammantaget innebar beslutet att anslaget för decivila totalförsvarsgrenarna minskade med . Hur detta kan gå ihopmed ett väl balanserat totalförsvar är något som jag tycker är svårt attförstå. Jag skulle gärna vilja diskuteradet svenska flygförsvaret, men det hinner vi inte . Jag vill till dem somgår upp och talar om det svenska flygplanet, det helsvenska flygplanet ,säga något som ni medvetet glömmer bort, nämligen att det är långt ifrån ettsvenskt flygplan vi bygger i dag- om det ens till hälften är svenskt. Vad jagkritiserar är den aningslöshet som ni lägger när vi diskuterarJAS-projektet. När nu industrigruppen kommer med uppgifter inför nästa beslutsom skall fattas om en eventuell fortsättning av vill nianingslöst acceptera ett antal miljarder fill. Det är detta jag kritiserar. Jag menar att frågan om ett svenskt flygvapen och vilkaflygplan vi skall ha inte är enkel. Gör det inte så enkelt att ni bara gerefter för dem som skall tillverka planet. AnL 19PAUL CISZUK (mp): Mest till : de grönamenar att vi inte behöver ett attackflyg; jag tror i så fall mer på ubåtar fördetta uppdrag. Det flyg vi behöver är något enklare för spaning och bevakning,och det kommer vi att ha resurser att tillverka; i annat fall är det relativtofarligt att importera. Det är bra, , att vi är överens om svårigheternamed gerillaförsvar. Jag tog upp det bara som ett exempel på saker som harfigurerat tidigare i debatten. Jag skulle också vilja säga något om handelspolitiken. Detär inte förenligt med en fredspolitik att en majoritet av jordens befolkninglever i yttersta fattigdom. Det s.k. frihandelssystemet har ensidigt gynnat länderna. I frihandelssystemet måste vi i stället bygga in socialt ochekonomiskt ansvar. En solidarisk handel med är ett viktigt steg ifredsarbetet. Vi måste arbeta intensivt för en ny ekonomisk världsordning medhögre och stabilare råvarupriser, koppling av priset på råvaror till priset påfärdigvaror och ökad förädling av råvaror i . de gröna kommer såväl här i som att arbeta för att tillsammans med driver påutvecklingen mot ett solidariskt världssamhälle. Det är därför vi säger nejtill medlemskap i eller underkastelse under EG. Detta har betydelse förförsvarspolitiken. Vi kan aldrig tolerera att en rik del av världen sätter uppnya och högre tullmurar gentemot den fattiga delen av världen. Så återigen till sårbarheten. Ett försvar är aldrigstarkare än sin svagaste länk. Menar vi något med att vi skall ha ett försvarsom gör det möjligt för oss att fungera som en fri nation, måste försvaretsolika delar vara jämnstarka. Är detta icke fallet kommer totalförsvaret inteatt vara trovärdigt. trovärdigttotalförsvar är grunden för den fredspolitik de gröna vill föra.Det moderna samhällets stora sårbarhet gör att dagens totalförsvar är relativtsvagt och därmed inte trovärdigt. Ett eventuellt krig kommer med all säkerhet att inledasmed att en fiende slår ut vår elkraftsförsörjning. När elkraftsförsörjningen ärutslagen kan vi inte bli väckta därför att klockradion har stannat, gå påtoaletten mer än en gång, handla isnabbköpet - vi kommer inte in, hålla igång frys och kylskåp. Ventilationoch datorer stannar. "Sårbarheten är så stor att omnågot centralt transaktionssystem drabbas av avbrott under en halv vecka, krävsförmodligen en urtima riksdag eftersom undantagslagar kan behövas" - jagciterar , känd dataexpert. Vad kan vi då göra för att minska den fundamentalasårbarheten t.ex. i vår livsmedelsförsörjning? Det är inte så fruktansvärdasamhällsförändringar som man ibland framställer det som i den allmännadebatten. Det svenska jordbruket måste förnyas, så att det kommerbort från dagens stora internationella beroenden. Vi måste bort från detkemikaliserade jordbruket. Produktion och förädling av livsmedel måstedecentraliseras tillsammans med energiförsörjningen. Vi måste befrämja lokala initiativ, t.ex. genommiljöpartiet de grönas närfonder, som är omvandlade löntagarfonder. Dessafonder skall i första hand gynna miljövänlig lokal tillverkning. Näringspolitiken måste ändras, så attarbetsgivaravgifterna sänks utanför de ekonomiskt överhettade områdena. Transportberoendet måste minskas, och detta kan hjälpas påtraven'med höjda drivmedelsskatter så att det inte blir lika självklart att matskall fraktas kors och tvärs i landet. Den offentliga upphandlingen måste läggas om, så att lokaloch regional fillverkning gynnas. Lokalt måste vi utveckla enkla, robusta och energisnålalagringsmöjligheter för våra baslivsmedel. De gamla jordkällarna borde kommatill heders igen. Den kommande försvarsutredningen måste vara entotalförsvarsutredning som tar hänsyn till svagheterna i vårt samhälle. AnL 20 FörsvarsministerROINE : Jag sade i mitt tidigare inlägg att vissaarméfrågor enligt regeringens mening kan lösas inom ramen för en nyparlamentarisk 3 protokoll 1988/89:20 försvarskommittémed sikte på beslut . Det finns enligt min mening flera starka skältill att vi måste gå vidare och fatta beslut om armén. försvarskommitté sade att erforderligt underlagför långsiktigt ställningstagande till utvecklingen av arméns utbildnings- ochfredsorganisation bör föreligga , så att erforderligtriksdagsbeslut kan tas . Denna uppmaning från en enigförsvarskommitté har regeringen följt. ÖB har utarbetat ett förslag till nyarméstruktur som förtjänar ett bättre öde än att nu bara slängas ipapperskorgen. Detaljer i förslaget kan och skall naturligtvis diskuterasi ett parlamentariskt sammansatt organ innan ett slutgiltigt förslag utformas,men det vore av olika skäl oklokt att skjuta hela problematiken till nästaförsvarsbeslutstillfälle. Att tro att vi då skulle kunna skapa ett ekonomisktutrymme för exempelvis att modernisera IB 66 är synnerligen orealistiskt.Mycket talar därför för att ett förnyat uppdrag till ÖB att utreda arménskrigs- och grundorganisation inte innebär någon ny. Ettbeslut om armén behövs därför för att försvarskonimittén skallkunna gå vidare och ta itu med andra viktiga uppgifter. Jag noterade oro inför perspektivet av tvåoch en halv månaders utbildning. Jag har själv gjort samma reflexion , och jag reagerade mycket tidigt, . Om det nu intefinns ett flertal som är redo att ställa sig bakom två och en halv månadersutbildning, tycker jag att det är klädsamt att vi drar de rätta politiskaslutsatserna av detta och i stället överväger en längre utbildningstid. Yttersthandlar ju det härom vilken grad av utbildning vi skall ge våra värnpliktigasom skall fullgöra ett uppdrag i krigsorganisationen. Om vi politiker känneratt två och en halv månaders utbildning är för att de skall kunnafullgöra detta uppdrag, tycker jag att det är riktigt att vi också redovisardet och talar om, att vi inte tror på det. Därför vill jag på den punkten barakort och gott säga att mycket talar för att det icke kommer att bli en så kortutbildningstid som har föreslagits. Självfallet kommer detta också att bliföremål för överväganden. Jag vill inte heller utesluta att det kan bli nödvändigtmed ett ekonomiskt tillskott för vissa ändamål i väntan på ett nyttförsvarsbeslut. Vi har inte för avsikt att sitta med armarna i kors och ordineraen orimlig svältkur. Vissa insatser, främst för att säkerställakrigsdugligheten hos vissa förband, kan bli nödvändiga. Exakt hur mycket pengarsom kan behövas kan jag inte för dagen säga. Programplanen och de äskanden somöverbefälhavaren framfört är ännu inte tillräckligt analyserade. Vi måste nuinför nästa försvarsbeslut verkligen veta att underlaget håller. Jag har märkt här att alla hade förvissat sig om ochtyckte sig ha fått garantier för att underlaget skall hålla, men konstateradeatt det inte riktigt var för handen. Jag är beredd att ta ansvar för densituationen, men tar jag mig friheten att kritiskt granska underlagetoch titta in i planeringssystemet. Där har ni förklaringen till att dennapunkt också finns med i regeringens handlingsplan. Jag vill inte skylla ifrån mig på någon, varken på någotannat parti eller på någon myndighet. Såsom ansvarig politiker måste jag kännaatt underlaget håller, innan jag presenterar olika förslag till beslut. underlagetär också vad som kommer att göras i försvarskommitténs regi. Låt mig avsluta mitt inlägg med en kommentar till BengtWesterberg. Vi har fått dessa signaler från överbefälhavaren, och denne harsagt att han, även om dessa pengar fanns tillgängliga, inte skulle förorda enprioritering som helt överensstämmer med försvarsbeslut. Då ter detsig rimligt att den försvarskommitté som förhoppningsvis skall tillsättas mycketsnart får se över detta och göra en ny avvägning. Jag var själv mycket tilltalad av de prioriteringar somlåg bakom försvarsbeslut, det vill jag än en gång säga.