prot · GC0944 · 1988-12-31 00:00:00 — Jag vill dock än en gång understrykaatt huvuduppgiften naturligtvis är att finna och skapa de resurser vi behöverför att möta ett växande behov av vård och omsorg från gamla människor. Allaskall ha rätt till ett gott liv. Det gäller även människor som blir sjuka ellerhandikappade . :Förste vice talmannen anmälde att Margö , och anhållit att till protokollet få antecknat att de inte ägde rätt tillytterligare repliker. Anf.52 FÖRSTE VICE TALMANNEN: Jagfår meddela att anslag nu har satts upp om att detta sammanträde skallfortsätta efter . Anf.53 (vpk): Det känns litet avslaget att efter så här många timmars debatt gå uppoch fortsätta. Jag skall göra det i alla fall, eftersom jag skall tala om enfråga som jag tycker är mycket viktig och som har fått en nonchalant behandlingi utskottsbetänkandet. Detgäller personalen, som så många har sagt så vackra ord om från den härtalarstolen . Personalen kan emellertid inte leva på ord eller få bättreanställningsförhållanden genom alla de ord som har uttalats här. Jag vill menaatt det är tomma ord. Det framgår när man tittar på vilka beslut som skallfattas i kammaren när debatten är avslutad. Inte en enda konkret åtgärdföreslås för att göra personalsituationen bättre, fastän vi vet hur det ser uti dag runt om i kommuner och landsting. Vi vet att det råder oerhörda bristeroch att det absolut största problemet är personalbristen. Dethar sagts här att personalfrågan har behandlats ingående. Det är möjligt. Mångarader är skrivna och det finns många sidor men inte ett enda Det harsagts att personalen gör en storartad insats. Ja, visst gör den det. Personalenkan väl då ha rätt att kräva av oss politiker att vi gör en insats tillbaka förden. Dethar sagts att personalfrågorna skall prioriteras av kommuner och landsting. Detstår i proposifionen. Men det sker inte i verkligheten. Detta vet vi om alla visom sitter här. Det måste vi ta ett ansvar för. Dethar sagts att man skall minska personalomsättningen, minska sjukfrånvaron,höja tjänstgöringsgraden och förbättra rékryteringsmöjligheter-na. Dessaproblem vill man åtgärda. Men inte ett enda konkret förslag finns i dettabetänkande, som vi nu skall fatta beslut om. Vifrån vpk har föreslagit sex timmars arbetsdag inom äldreomsorgen just av detskälet att det är en nödvändighet och ingenting annat. Det är inget tricks utanen ren nödvändighet. Att så många arbetar deltid beror på att man inteorkar. Det behövs inga utredningar för att visa detta. Det är klartdokumenterat av de människor som arbetar inom äldreomsorgen och som har blivittrötta och slutkörda. Vihar sagt att personalen skall ha utbildning på arbetstid, därför att det krävsutbildning om man skall kunna uppfylla alla de goda förslag som finns i dessapapper - i ord; det finns inga konkreta förslag om hur man skall genomföra dem.Det behövs alltså utbildning och den skall ges på arbetstid. Vihar sagt att det behövs normer för personaltäthet. Det är nödvändigt med normerför personaltäthet inom äldreomsorgen precis som inom barnomsorgen och av sammaskäl. Det handlar om kvalitet, inte om passning, matning och tvättning. Dethandlar om kvahtet inom äldreomsorgen precis på samma sätt som inombarnomsorgen. Då måste det även finnas normer för personaltäthet. Dethandlar naturligtvis om högre lön. Men det är inte vi som skall fatta beslut omdetta utan arbetsmarknadens parter. Men vi kan fatta beslut med bibehållen lön, vilket innebär ett rejält lönelyft för enyrkesgrupp som är fruktansvärt lågavlönad. Dettaär konkreta förslag som vi från vpk har kommit med. Vi hade naturligtvishoppats att flera skulle våga ta konkreta steg, nu när situafionen är såkrisartad som den är. Det är i allra högsta grad ansvarslöst att inte gå med pådessa yrkanden. Det låter som om jag hotar er. Men jag hoppas att, när vi skallrösta, tillräckligt många av kammarens ledamöter är fillräckligt gamla för attåtminstone av ren självbevarelsedrift gå med på att dessa regler införs. Annarsblir det ingen äldreomsorg över huvud taget. Jag tror att fleraav er kommer att djupt beklaga detta, när ni sedan sitter hemma. Anf.54 (): Propositionen "Äldreomsorgen inför 90-talet" berör cirka 1,5miljoner människor, som är och däröver. Vi vet också att andelen äldre,dvs. de som är och däröver, inte beräknas öka . Däremotkommer antalet personer i åldrarna och däröver att öka med 90 000 framtill . Ärendeti dag berör alltså ett stort antal människor. När jag nu vill stanna upp vid enliten minoritet i denna grupp, gör jag det därför att jag anser den gruppenvara en mycket utsatt grupp pensionärer. Det handlar om de äldre invandrarna, en grupp somberäknas omfatta ca 126 2000 och som i huvudsak består av kvinnor. Varförär nu denna grupp pensionärer så utsatt? Jo, helt enkelt därför att väldigtmänga av dem har stora språkproblem, som gör att de inte på ett naturligt sättkan göra sig förstådda och som isolerar dem socialt. Det måste vara en stortragik för en människa att ha lämnat eller ha tvingats lämna sitt hemland, ochflytta fill en ny miljö, inte ha ett arbete, isoleras på grund av språkproblemoch försöka anpassa sig till ett helt nytt kulturmönster. En sådan ålderdomönskar sig ingen av oss, och därför måste vi ha förståelse för de äldreinvandrare och flyktingar som finns i och hjälpa dem till en drägligfillvaro. Jaghar träffat invandrarkvinnor som inte har talat med någon ,eftersom ingen har förstått deras språk och de själva inte behärskar detsvenska språket. Jag försäkrar att dessa människor är mycket olyckliga och intemår speciellt bra. Eller kan ni tänka er en läkarmottagning, där eninvandrarkvinna försöker göra sig förstådd. Kvinnan är äldre och sjuk, ochdärtill är läkarbesöket något som enligt hennes kulturbegrepp är en förnedringför henne, då det på läkarmottagningen finns enbart manliga läkare. Situationenär inte ovanlig, beroende på att bristen på tolkar är utbredd på många håll. Vadsäger man då i propositionen angående de äldre invandrarnas situation ochsamhällets ansvar för dessa? I propositionen anför statsrådet: "Antaletäldre som invandrar fill är litet och utgör ca två % av det totalaantalet invandrare. Antalet äldre bland dem som redan har invandrat tillSverige kan emellerfid, enligt beräkningar som gjorts av statistiskacentralbyrån, komma att öka från ca 65 1985 till ca 126 2000. Ensådan utveckling kommer att ställa nya och annorlunda krav på samhälletsäldreomsorg. Kommuner och landsfing måste ta hänsyn till olika invandrargruppersetniska, språkliga och kulturella särdrag, så att de invandrarpolitis-ka ochsocialpolitiska målen kan uppnås även för äldre. Likasåär det angeläget med särskilda insatser för äldre invandrare med annan kulturell bakgrund och med bristande kunskaper i svenska. Låt mig i detta sammanhang få påpeka att nu tillsammans med utarbetar en idéskrift om kommunerna och äldreomsor gen. -- 1 denna kommer det bl.a. att finnas praktiska råd och exempel för kommunerna när det gällerplaneringen av äldreomsorgen för invandrare. Vidare tas.frågor om kommunernasinformation till äldre invandrare upp samt frågor om kulturkompetens ochtvåspråkighet hos personalen som arbetar med äldre invandrare." Målsättningarnai propositionen när det gäller de äldre invandrarna är glädjande. Regeringenoch det ansvariga statsrådet skall ha en eloge för att de äntligen har plockatfram detta problem. Men aldrig så goda målsättningar kan misslyckas, om maninte lyckas få ut ambifionerna fill verkligheten. Och verkligheten i det härfallet är landsting och kommuner. Det är ju nu en gång så att minoriteteribland kommer i kläm och glöms bort. Om gruppen är större tycker man attproblemet är större och ägnar det mer tid. Man glömmer så lätt att den enskildamänniskan som finns i sammanhanget uppleversin situafion lika problematisk, oberoende av om hon tillhör den storamajoriteten eller den lilla minoriteten. Låt oss se till att den minoritet somjag har talat om här får sina behov tillgodosedda och att även den får rätttill en bra ålderdom. Tillslut, fru talman! Såsom ny ledamot av denna kammare får man ibland höra de mestfantastiska uttalanden och påståenden. Jag hade i och för sig inte tänkt ta uppdenna fråga, men jag blev så upprörd, när det från denna talarstol hävdades attvi i detta land har haft en så dålig åldringsvård som vi harjust . Detär helt riktigt att vi skall se framåt och försöka skapa ett bättre samhälleför våra åldringar, men ibland vore det kanske bra för vissa ledamöter attockså se litet bakåt. Jag tar mig friheten att citera ur en debattartikel i enav ortstidningarna i i går. Den är skriven av en äldre dam, somvet och minns hur det var för hennes föräldrar och farföräldrar. Jag citerarvissa delar av denna debattarfikel: "Jagminns min egen mormor som bodde hos oss. Vi var många barn. I husets kök ochprimitiva rum där hade hon ingen möjlighet att få rå sig själv eller ha en lugnvrå. Ändå hade hon det inte värst. Jagminns gamla människor på i och på fidigt40-tal. Man såg ofta gamla kvinnor i slitna, lappade kläder komma in imjölkmagasinet så snart det öppnades. Dom köpte en halv liter mjölk för 12 öreoch frågade efter gammalt bröd. Så gick dom till slakteributiken och tiggde,eller köpte ben och slaktavfall för några ören. Dåvar människor ofta utsHtna och gamla . förbättrades pensionen något men var fortfarande otillräcklig. Jag minns en gammal man som kom in i affären någon dag före pensionen och frågade hur stor bit korv han kunde få för . Det var kanske svårast för ensamma män. Gårvi bara lite längre bakåt i tiden, före folkpensionens fid, hade de gamlafattiga endast välfärdsinrättningar som fattighusen att ty sig till. Ettskräckexempel på hur sådana kunde serva de gamla var ,där fanns förhållningsregler för de gamla uppspikade på salarna. Hjonen skalliakttaga ett stillsamt och gudfruktigt leverne. Hjonen skall vara hövliga, lydaföreståndarens och personalens fillsägelser samt utföra ålagda sysslor. Bryternågon mot dessa regler kan kroppsbestraffning utdelas, eljest vatten och brödenHgt föreståndarens bestämmelser." Låtoss vara ärliga och erkänna: Det finns bristeri dagens åldringsvård. Stå intehär i talarstolen och påstå att åldringsvården i aldrig har varit sådålig som den är , för det är inte sant! 55 (): Jag är i den åldern då jag har ganska stor erfarenhet av gamlasläktingar och av gamla vänner. Genom engagemang i samhället, också politiskt,vet jag ganska mycket om hur äldrevården fungerar. Det är vikfigt att kännafill Htet om situafionen. Jag vill tacka för att invandrarnas situafion har tagits upp. Jag hadetänkt beröra den i mitt anförande. Jag ställer mig helt bakom det som redan harsagts. Prot, 1988/89:44 De vackra ord som sägs häri salen försvinner ut i luftenoch får ingen effekt om det inte finns konkreta åtgärder att ta till. Det finnsbra förslag i det betänkande vi nu behandlar. Vi borde ändå ha viss ekonomiskstyrning för att få den äldrevård som vi eftersträvar. Även pensionerna är för vissa grupper heltotillräckliga för att de skall klara sin blygsamma levnad på dem. Detta gälleri första hand undantagandepensionärerna men också dem med tilläggspensioneller med mycket låg ATP och folkpension. Antalet pensionärer med dessa villkorminskar , och antalet pensionärer som har högre pension ökar. Det är viktigt att personalens arbetstid förkortas. Det ärpå detta område som miljöparfiet de gröna anser att lika lön och skall införas först, dels därför att denna personal är mycketlågavlönad, dels därför att de har ett tungt arbete. Att bryta ut delar avdetta arbete och lägga dessa på andra uppdragstagare tycker vi är direktolämpligt. För att personalen skall orka med sex timmars arbetsdag iäldrevården är det nödvändigt att man behåller olika arbetsmoment. Det är ocksånödvändigt för de gamla. Det viktigaste vi kan göra är alltså att minskaarbetsfiden. Kostnaden för detta är inte så stor som den har beräknats påpappret. Nästan alla människor med så här tunga arbeten - lokalvårdare,människor inom äldreomsorgen osv. - orkar inte arbeta fram fill den dag då denormalt får ålderspension. I denna grupp uppstår väldigt många arbetsskador ochmånga blir förtidspensionärer. Detta kostar samhället oerhört mycket. Vi måstese till de reella kostnaderna för denna verksamhet. Flykten av utbildad personal från vården är mycket dyrbar.Det är en ren besparing att behålla dessa anställda i vården. Det är alltsåviktigt att se till att människor orkar arbeta. Detta resonemang gällernaturligtvis även industrin, där det förekommer många arbetsskador. Det ärmycket ofta kvinnor som arbetat länge som drabbas av yrkesskador. Det finnsandra undersökningar som visar att kvinnor som arbetar eller deltidhar klarat att arbeta fram fill sin pension på ett helt annat sätt' Jag kan integarantera att dessa undersökningar är statistiskt säkerställda, menundersökningarna är från industrin i . För att inte förlänga debattenännu mer har jag valt att ta upp frågor som är nya i sammanhanget. Jag vill tacka för att hansäger att man kan få välja om man vill ha eget rum eller ej i långvården. Hansuttalande innebär att han går före utvecklingen, eftersom många människor i dagligger i korridorer. Vi skall satsa på att alla som vill skall få eget rum, meni första hand skall vi låta människor behålla möjligheten att bo påålderdomshem -en möjlighet som på en del håll togs ifrån de gamla dåålderdomshemmen var på väg att försvinna. Vi är tacksamma för att så intelängre sker. Jag vill också nämna litet om ekonomisktillväxt. Det är alldeles riktigt att detta är en fråga där miljöpartietskiljer sig från alla andra parfier i denna kammare. Även när det gällersolidariteten med framtiden skiljer vi oss från övriga parfier. Det talas omekonomisk tillväxt, men tillväxtens innehåll är oerhört viktig. vill diskutera fillväxtens innehåll. Vi vill inte ha dentraditionella, ensidiga materiella fillväxt som enbart ser fill ökad produktionoch som allfid innebär ökad konsumtion, ökadenergianvändning, ökad resursanvändning och ökade utsläpp av gifter ochföroreningar. Ifidigare statsbudgetar har inte de vinster som miljöparfiets polifik skulle gefunnits med, och vi tror inte att något sådant kommer att finnas med i nästastatsbudget heller. Det handlar om förebyggande vård, bättre utnyttjande avresurser och kunskaper, mindre förslitning av människor och färre förtidspensionäreri både industri och vårdarbetet. Detär alltså viktigt att i prognoserna baka in de vinster som ett resurssparandesamhälle ger. Det går naturligtvis bara att uppskatta vinsterna, men mycket ibudgetarbetet är uppskattning för framfiden. Det är viktigt att se sammanhangenoch helheten och inte bara ta med det faktum att vi inte vill fortsätta denmateriella tillväxten. Vi vill ha fillväxt inom vissa områden, t. ex. inomutbildning, vård och omsorg och inom resurssparande åtgärder. Anf.56 (): anklagar för att inte ha en genomtänktekonomisk politik. Vi i tycker inte att samhället har engenomtänkt ekonomisk politik. Om samhällets inställning till ekonomin inteändras kommer vi inte heller att få råd med den utökade åldringsvård som vi vetatt vi kommer att behöva. Vi ser ju redan början på utvecklingen, och vi vetatt det kommer att bli värre. Vikan inte här i köpa oss fria från våra sociala förpliktelser. Det finnsinga avlatsbrev att köpa för att slippa att ta hand om sin gamla mamma -inteens via längre arbetsfid, högre inkomst och större skatter. Det går inte attsäga: Jag har betalat min skatt, nu får samhället ta över mitt ansvar. Naturligtvisskall vi betala vår skatt. Vi får eventuellt dra ned på vår konsumtion om detblir nödvändigt, men det är absolut vårt ansvar att ta hand om våra gamla. Hurskall vi orka ta hand om våra gamla? Jo, med sex timmars arbetsdag. Det skullege oss just den tid till socialt engagemang som behövs. Med kortare arbetstidräknar vi med denna reaktion hos vanliga människor. De kommer att orka ta handom sina gamla och hjälpa dem. Vimåste inte först tjäna ihop pengarna för att sedan behöva ta tjänstledigt föratt sköta om våra gamla. Vi kan gå den andra vägen, , dvs.kortare arbetstid så att vi hinner med anhörigvård. Vi skall inte ta över heltoch hållet, men vi måste hjälpa till. anser att vi måste ha kortarearbetstid - för allt i världen inte längre. anser också attsolidariteten med de svaga grupperna i samhället måste bli mycket större. 57 () replik: Någon miljon människor i arbetar av eget fritt val deltid.Ingen har ifrågasatt det. Däremot föreslår man från sida att allamänniskor i skall ha sex timmars arbetsdag, med mindre lön som följd.Jag tillåter mig att påpeka att detta kommer att ha effekter påpensionssystemet i . Vi betalar de gamlas pensioner genom arbetsgivaravgifter.Om inkommande arbetsgivaravgifter minskar minskar också de resursersom finns för pensioner . får vara vänligt och tala om varni tänker trolla fram de som behövsför att ge de gamla deras utlovade pensioner. Utöver de pensioner som vi allagemensamt i har ufiovat, dvs. ATP, folkpensioner ochpensionstillskott, lovade ytterligare höjningar till demsom har de lägsta pensionerna. har här ett problem - att fundera ut hurpensionssystemet skall finansieras när ni vill minska inflödet avavgifter som finansierar pensionerna. Detta problem har ni också när det gällerfinansieringen av äldreomsorgen. Det krävs nu och stora resurserför att ta hand om ett växande antal äldre. Vi måste ha skattemedel för detta.Då återstår det bara för ett parti som önskar nolltillväxt att fundera ut hurden ekvationen skall lösas. När det gäller ATP-systemet finns det mycket noggrannakalkyler som kan hjälpa er på traven. Dessa kalkyler visar att ATP-systemet äruppbyggt för ett samhälle med en viss tillväxt. Är tillväxten i samhälletklarar vi ATP . Är tillväxten kommer vi också att klara det, medgradvisa höjningar av pensionsavgifterna. Med tillväxt kommer det att bliganska svårt att klara ATP-systemet. Är tillväxten O % är ATP-systemets kollapsen självklarhet. Det kan ni i övertyga er om om ni tar del av dekalkyler som finns på detta område. Det är detta problem som jag harpresenterat för och som jag hoppas att det politiska utskottetvill begrunda. 58 (tiip) replik: Jag tackar för hans goda råd.Vi i lovar verkligen att begrunda detta problem. Om DanielTarschys tror att vi inte har begrundat detta problem har han fel. Det stårockså i vårt program att vi kräver laglig rätt att ha sex timmars arbetsdag.Det betyder inte att alla människor måste arbeta . Men man skall halaglig rätt att göra det. Jag tror att vi kommer att få ett samhälle där manblir tvungen att arbeta endast sex fimmar för att hinna med de socialaförpliktelserna. ATP är kanske inte det underbarasystem man hade tänkt sig från början. Jag har läst itidningarna att ATP mycket väl kan kollapsa -även utan . 59DANIEL TARSCHYS (fp) replik: Det senaste uttalandet kan jag hålla med om.Miljöpartiet bidrar onekligen med den ekonomiska polifik som ni föreslår.Enligt min uppfattning bör alla människor i ha rätt att arbeta deltid.Den rätten har man också . Det är ingen som är tvingad att arbeta heltid,utan man kan välja sin arbetstid. Man kan arbeta , . Givetvis finns det i vissa delar av landet en brist påarbetstillfällen avpassade just till dessa önskemål. Där bör vi hjälpas åt attfå undan denna brist så att alla människor själva skall kunna bestämma sinarbetstid. Men om jag har förstått rätt, önskar man engenerell neddragning av arbetstiden, och man önskar en nolltillväxt i ekonomin.Jag har tillåtit mig att påpeka att det programmet - hur tilltalande det än kansynas från en rad utgångspunkter, individens frihet osv. - stämmer illa med dekrav som vårt pensionssystem ställer på en fortsatt tillväxt. även illa med de krav somäldreomsorgen ställer på att vi som arbetar skall Prot. 1988/89:44frambringa mer och mer resurser för att kunna ge den omsorg som vi i stort sett är överens om i denna kammare, och för att kunna ge depensionshöjningar som efterlyste. Anf.60 () replik: Ja, det är alldeles riktigt att inte vill ha en tillväxtsom bara fortsätter och fortsätter. Någonstans måste det ändå ta slut. Jagvill inte förlänga debatten. Vi kan hålla på här hur länge som helst. Jagavslutar därför nu debatten för egen räkning. Anf.61 (): Jag skall kort gå in på de personalpolitiska frågorna igen. Det gör jagmed anledning av sätt att ta upp dessa frågor i sitt inledningsanförande.Hon säger att utskottet har behandlat dessa frågor nonchalant och ansvarslöst.Jag tycker att det är att gå litet väl långt. Om hade läst delspropositionen, dels utskottsbetänkandet, hade hon funnit att vi verkligen harbehandlat dessa frågor seriöst i båda sammanhangen. GudrunSchyman hävdar att man inte kan finna en enda konkret åtgärd. En konkret åtgärdär ändå att man föreslår att avsätta 100 milj. kr. säger även att det behövs inga flerutredningar på arbetstidens område. Det är bara, som jag har förstått, attinföra sex timmars arbetsdag med full lön omgående. Enligt min uppfattning omekonomi kostar detta pengar. Vikan anse att frågan om förkortad arbetstid är en mycket angelägen fråga - detkan vi allesammans ha en uppfattning om. Men jag skulle vilja varna för denövertro på arbetstidsförkortningar som här har skymtat fram i behandlingen . Det finns nämligen en risk att man accepterar yrkesstatus som den är , och inte skapar förändringar på många andra viktiga områden såsomarbetsorganisation och arbetsmiljön som helhet. Där fordras det verkligenåtgärder . Detta gäller även en annan viktig fråga. Här talar man såmycket om den duktiga personalen, men vi måste se till att personalen får ettökat inflytande i utformningen av äldreomsorgen. finns det brister. Jag anser därför att detär dessa frågor vi skall sätta in åtgärder för. Detta finns klart angivet ibåde propositionen och utskottsbetänkandet. Jag konstaterar att detfaktiskt finns en bred majoritet i utskottet när de gäller de persönalfrämjandeåtgärderna. Samtliga partier har ställt upp på detta. Det tycker jag bådar gottför framtiden. Vi kan kanske ändå gemensamt lösa dessa frågor.Kommuner och landsting har ett oerhört ansvar att nu följa upp de intentionersom finns i propositionen och i utskottsbetänkandet. 62 (vpk): Jag lovar att jag skall försöka uttrycka mig så vårdat att jag interetar upp någon och förlänger debatten. Detär möjligt att det var att ta i när jag använde ordet nonchalant, ,men ansvarslöst håller jag fast vid att det är, när man struntar i situationen som den nufaktiskt ser ur ute i kommuner och landsting. Jag tycker att det äransvarslöst att inte föreslå någon konkret åtgärd för att förbättra förhållandena,t.ex, införande av sex fimmars arbetsdag. Vi har kanske olika uppfattning omvad politiskt ansvar är för någonting. Jagsade inte att arbetstidsfrågan inte bör utredas alls. Vad jag talade om varäldreomsorgen och beträffande den anser jag att den praktiska verksamheten harvisat att det är för arbetsamt att arbeta inomäldrevården. Verkligheten har själv belyst detta fillräckligt. Visst kan detkosta pengar att ändra på förhållandena, men man måste fråga sig vad storpersonalomsättning, sjukfrånvaro, förtidspensionering och arbetsskador kostar.Allt detta kostar också pengar. Man skulle kanske vinna en del om mangenomförde reformerna. Sedanvill jag hålla med om att miljöpartisterna ibland gör ohistoriska uttalanden.Jag fick just höra ett uttalande som jag vill bemöta. sade: Nihar en syn på fillväxt som skiljer sig från alla andra polifiska parfiers. Jagvill påstå att detta är ett felaktigt uttalande. Inom vpk talar vi om socialoch kulturell tillväxt, inte om ekonomisk fillväxt. Vi väger också in ekologiskbalans. Jag skall kanske skicka över ett litet häfte för genomläsning. Sedankan vi kanske sHppa de mycket kategoriska uttalandena på detta område,uttalanden som ju inte alls för diskussionen framåt. Jagvill ta upp en fråga som inte har berörts i detta sammanhang, nämligenkvinnoperspektivet när det gäller vård och omsorg över huvud taget. När vitalar om anhöriga och anhörigas insatser gäller det inte vilka anhöriga somhelst.