prot · GC0942 · 1988-12-31 00:00:00 — En av dessaspelare skall enligt uppgift också delta i . Enligtradiolagen (SFS 1966:755) avgör varje programföretag ensamt vad som skallförekomma i företagets sändningar. Detta är den grundläggande bestämmelsen försändningsverksamheten. På radio- och TV-området finns också ett lagstadgatförbud mot censur, dvs. ett hinder mot förhandsgranskning av det som ettprogramföretag tänker sända. Radiolagen ställer dock vissa allmänna krav på hurett företag skall utöva sin sändningsrätt. Den skall utövas oparfiskt ochsakligt. En vidsträckt yttrande- och informationsfrihet skall råda i ljudradionoch televisionen. Det demokratiska statsskickets grundidéer samt principen om allamänniskors lika värde och den enskilda människans frihet och värdighet skallhävdas. Iförarbetena till den nuvarande utformningen av radiolagen (prop. 1977/78:91 s.230) sägs beträffande den sistnämnda bestämmelsen att denna bör ses som enskyldighet för att vara partisk till förmån för de grundläggandedemokratiska värdena och att bestämmelsen sålunda utgör en modifiering avkravet på opartiskhet i radiolagen. Förprogramföretagen gäller i övrigt vad som bestäms i avtal mellan regeringen ochföretaget. Radionämndengranskar i efterhand om programföretagen utövat sin sändningsrätt i enlighetmed radiolag och avtal. Jagkan alltså inte vidta några åtgärder för att finalen i skall kunnadirektsändas i televisionen. Det är televisions uppgift att -motbakgrund av radiolag och avtal samt radionämndens tidigare avgöranden -besluta vilka program som skall sändas. Enligt uppgift har TV-bolagets ledningfattat ett beslut, som innebär att de aktuella tennismatcherna skall sändas. OmTV-sändning av i tennis 41 iMalmö (m): har det rått viss turbulens i massmediahuruvida mellan och skall sändas itelevisionen eller ej. Radionämndenhar lyckats med två saker. Den har dels lyckats förverka detlilla förtroende den haft, dels, vilket är. mycket allvarligare, enligt min uppfattning,lyckats skada de svartas sak i genom att agera som den har gjort. Orsakernafill att radionämnden beslöt fälla sändningen av tennismatchen mellan Sverigeoch sägs vara att nämnden konstaterat att Om TV-sändning av i tennis inte harskrivit under FN-resolutionen om att bojkotta de idrottsmän som deltagit itävlingar i . Nämnden konstaterar att TV inte kanåläggas att delta i olika bojkottaktioner. Därefter gör emellertid nämnden enalldeles egen utrikespolifisk bedömning. Jag tror att det är många, framför allt utanför detta hus,som har mycket svårt att förstå agerandet. Jag vill avsluta med att ställa en fråga tillstatsrådet som trots allt är högste ansvarige för denna verksamhet:Är inte statsrådet oroad och bekymrad över att nu tyckstotalt strunta i radionämndens beslut och alltså avser att sända DavisCup-matchen? slutar med en fråga somegentligen står i strid med den fråga som han ursprungligen ställde. I denförsta frågan begärde han att jag skulle möjliggöra för attmot radionämndens uttalanden se till att tennismatcherna kunde sändas. Jag har förklarat att radionämndens funkfion - litetförenklat uttryckt - är att ta hand om sådana frågor som den minister som äransvarig för förslag i om anslagstilldelning till Sverigs Radio ickebör ta ställning till. uppgift är alltså att se till att jag intelägger mig i ansvarsfrågorna. Jag kan således inte göra uttalanden i kammaren avden arten att jag uppträder som vore jag antingen radiochef eller ersättare förradionämnden. Jag tvingas därför avstå från attuttala mig. närmare om dessa frågor här i kammaren. 43STEN i (m): Jag måste säga att svaret är ett praktfulltsätt att galoppera ifrån ansvaret i en fråga, som är mycketdiskuterad. Statsrådet som har ansvar för verksamheten måste väl ändåha en uppfattning i frågan. gör det kanske ingenting vilka beslut radionämndenfattar. När svenska folket får tillgång till kabel-TV och satellit-TV, kanradionämnden sitta och spela kula på sin lilla bakgård. Det är ingen som kommeratt bekymra sig om dess verksamhet. Om radionämnden till följd av den tekniskautvecklingen hänvisas till att sitta och leka på en bakgård, finns det ju ännumindre anledning för mig att i det stycket i en stor riksdagsdebatt gå in ochta ansvar för kulspelet på den bakgården. 45 i (m): Jag baserade mitt påstående på framför alltmonopolläget i landet med avseende på . Jag tror på en framtiddär och Television kommer att spela en allt mindre roll, därföratt svenska folket kommer att föredra andra kanaler. Jag äremellertid fortfarande bekymrad över att statsrådet inte vill säga vad han tycker om att Sverigestelevision totalt struntar i radionämndens majoritetsbeslut. Det är ju möjligt att ledning eller radionämndenhos regeringen aktualiserar frågor av innebörden att de begär en prövning aveventuella förändringar, regelsystem och liknande frågor. I det ögonblicketkrävs det inom en mycket noggrann analys, som inte barahandlar om vad ett statsråd vid ett frågetillfälle tycker om ett agerande ellerett uttalande. Då kommer det i hög grad att handla om konsfitutionella ochjuridiska komplikafioner, som kräver en mycket noggrann utredning. Jag är inteberedd att göra några uttalanden om om sådana konsekvekser förrän jag dels harfått en sådan framställning, dels har fått de nödvändiga underlag som gör atthela frågan kan bedömas. MöjHgenär det för våra debatter, , en fillgång att jag inte gör detuttalandet. får ju därmed chansen att ytterligare några gångerunder detta riksdagsår stiga upp och förutsätta att hade vi bara ytterligare 16TV-kanaler vore livet fyllt av glädjeämnen och inga svarta i skullenågonsin fara illa. Anf.47 i (m): Jag tror inte att de svartas situation i vare sig förbättraseller försämras om vi har 16, 32 eller 48 TV-kanaler. Jagtycker det är svagt av statsrådet att inte svara. Denna fråga har faktisktvarit den mest diskuterade , och det är faktiskt av inte sålitet intresse vad statsrådet, som är ansvarig för verksamheten, har föruppfattning. Därför beklagar jag att statsrådet har satt plåster på munnen ochinte vågar säga vad han tycker och tänker i den här frågan. Jag är ledsen att förlänga debatten, men jag ser det som nödvändigt attpåminna om att jag icke är radiochef, ej heller radionämnd. Jag har alltsåingen anledning att och får icke gå in i de frågorna. Detär möjligt att anser att han kan bortse från de lagar och reglersom gäller; jag tillhör dem som i sin ämbetsutövning söker respektera de lagarsom finns för att upprätthålla och möjliggöra en självständighet för de företagsom arbetar inom mediaområdet. Jagär icke någon censor och avser icke att bli någon. Andra partier än detsocialdemokratiska må inträda med censuravsikter och censurvilja - det gör ickeen socialdemokratisk regering. Anf.49 i (m): Statsrådet tillämpar här exakt den typ av argumentafion som s-märktastatsråd alltid gör här i kammaren. Så fort frågorna blir litet besvärligaskyller de på att de inte vill bli beskyllda för att tillämpa ministerstyre.Men om en fråga inte är besvärUg eller kanske rent av kan skapa politiska poängför socialdemokraterna, drar man sig inte för att här i kammaren stå och taställning. Omskolpersonalens befogenhet att ingripa mot störande elever Menjag förstår att statsrådet känner att marken gungar i den här frågan och därförföredrar att inte lämna något svar. Överläggningenvar härmed avslutad. 10 § Svar på frågorna1988/89:330 och 333 om skolpersonalens befogenhet att ingripa mot störandeelever har mot bakgrund av en avkunnad dom av högstadomstolen (HD), där en lärare från blev fälld för misshandel av enbråkig elev, frågat utbildningsministern om han avser att vidta någon åtgärdför att klarlägga vad som i det här sammanhanget åligger lärare och vilka medelsom får användas utan risk för åtal. Karl-GöranBiörsmark har mot samma bakgrund frågat mig om jag är beredd att verka för enlagändring som gör det möjligt för skolans personal att, utan risk för att blifälld för misshandel, ingripa för att förhindra bråk, slagsmål och förstörelse. Arbetetinom regeringen är så fördelat att det är jag som skall svara även på den frågasom är ställd till utbildningsministern. Jag besvarar de bådafrågorna i ett sammanhang. Låtmig först erinra om att HD i sitt utslag har tillämpat regler ochinte skollagens. De av och andra i allmänna termerframförda kraven på lagändring för skolans vidkommande syftar vad jag kanförstå till att man vill ha andra rättsregler i skolan än i samhället i övrigteller att vi skall ge åt skolans personal befogenheter som annars baratillkommer polis och ordningsvakt på allmän plats. Jag ser ingendera av dessalösningar som önskvärd. I skolan bör enligt min mening självfallet sammarättsregler gälla som i samhället i övrigt. Engrundläggande förutsättning för att skolan skall lyckas med sin svåra ochviktiga fostrande uppgift är att samhället omkring skolan - föräldrar,allmänhet och myndigheter - möter skolan som institution med respekt. Det ärsärskilt viktigt att föräldrarna medverkar till att värna denna respekt. Mot bakgrund av detta villjag framhålla följande. Lärarnahar ett svårt arbete med både pedagogiska och fostrande uppgifter. I dennayrkesroll ligger självklart en tillsynsplikt som innebär att lärare skall vakaöver elevernas uppförande och hålla ordning i skolan. Däri ligger också enmöjlighet till ingrepp mot en elev. En lärare har t.ex. rätt till ettkroppsligt ingripande mot en elev för att förhindra att någon kommer fill skadavid slagsmål eller då egendom riskerar att förstöras. HD har konstaterat att enlärare också i andra fall än klara nödvärnssituationer kan ha rätt att ta tillkroppsliga ingrepp mot en elev. Var gränsen för det tillåtna går i dessa fallär av naturliga skäl inte möjligt att säga definitivt. Det fysiska våld som kantillgripas måste dock stå i rimlig proportion till situationens allvar. Dettamåste bedömas och avgöras från fall till fall, vilket också betonas i HD:s dom. Som jag redan nämnt anserjag det inte vara någon bra lösning att ge lärare utökade befogenheter närdet gäller att ingripa med fysiska maktmedel. Av princip anser jag nämligen inte bör lösa konflikter med våld, varken i skolan eller i samhället iövrigt. Personligentror jag lösningen på de problem vi här diskuterar i stället står att finna iatt utveckla ett positivt arbetsklimat i skolan så att arbetet där uppfattassom meningsfyllt av alla. Detta synsätt har också ett starkt stöd iläroplanerna. Jagär alltså inte beredd att nu slå in på en väg som leder till lagändringar isyfte att öka möjligheterna för skolans personal att fillgripa våld. Däremottror jag, i likhet med , att det behöver klarläggas vad som ingåri lärarnas tillsynsansvar samt vilka möjligheter de har att på olika sättingripa för att klara ut en akut besvärlig situafion i skolan. Jag avser att tainitiativ till att ett sådant klarläggande görs. Jag tror dessutom att det ärjust ett sådant klarläggande som lärarna och den övriga skolpersonalen vill haoch inte en polismans eller ordningsvakts befogenheter att med våld lösa dekonflikter som tyvärr ibland uppstår också i skolan. Omskolpersonalens befogenhet att ingripa mot störande elever Anf.51 (): Jag tackarstatsrådet för svaret. är i egenskap av skolminister ansvarig för arbetsmiljön i skolorna.I det begreppet ingår att ge skolans personal riktlinjer och realistiskamöjligheter att upprätthålla ordningen i skolan. Lärarehar ålagts skyldighet att vakta, och i praktiken är det i första hand läraresom tillkallas då det uppstår bråk. Lärarebefinner sig ofta i en utsatt posifion. Rapporter om ökat våld bland elever,och även mot lärare, skapar med jämna mellanrum rubriker i fidningarna. Våldoch mobbning är realiteter i många skolor . Attreagera och ingripa vid bråk, våld och störande situationer har hitfills varitsjälvklart för lärare. Efter domen mot läraren i är detta inte likasjälvklart längre. Risk finns att lärare drar sig för att ingripavid tumult. Arbetsmiljösituafionen i våra skolor riskerar då att ytterligareförsämras. Det kommer i så fall att främst gå ut över de svaga och utsattaeleverna. Underdenna vecka har 200 lärare i demonstrerat, och lärare över hela landethar reagerat kraftigt. Lärares skyldighet att stävja bråk måste paras med regler som gör dettamöjligt utan att man riskerar åtal. I en akut situation måste en lärare kunnaingripa direkt och handgripligt utan att riskera att bU fälld för misshandel. lärare väntar på ett klart besked avskolministern, ett besked som innebär att lärare inte skall riskera att hamna ien rättsprocess i sitt arbete. 52 KARL-GÖRANBIÖRSMARK (fp): Jag tackarstatsrådet för svaret. Dagensskola visar upp många skiftande ansikten. Det finns glädjande nog mycket som ärbra, ja, mycket bra och positivt. Det finns många rapporter om att så ärfallet. Men skolans vardag visar tyvärr också upp ett annat ansikte, en annansida: hård och brutal med mobbning och otrygghet. Om skolpersonalens befogenhet att ingripa mot störandeelever ställs lärarna inför mycket svåra uppgifter och delikataavgöranden. tycks de vara näst intill omöjliga att hantera. På en arbetsplats med flera hundra ungdomar, som trängs itrånga korridorer, händer mycket som inte får hända; förstörelse, slagsmål,mobbning, skrik och bråk. Detta är också den vardag som läraren skall bemästra- en mycket svår uppgift. Ja, det är en uppgift som allt fler lärare drar sigur, därför att den innehåller så mycket av förnedring och obehagligasituationer. Den lärare som ger sig in i svåruppklarade situationer får räknamed obehagliga upplevelser, får möta en vokabulär som i denna kammare är heltförbjuden. Skulle jag här ge exempel på denna vokabulär, skulle talmannenavbryta mig. Lärarens uppgift är mycket delikat. Dels är han ålagd attingripa där bråk och förstörelse förekommer, dels riskerar han vid ett sådantingripande att bli stämd och dömd för misshandel. Risken är påtaglig att denbekvämare vägen, att inte ingripa, väljs i stället. säger statsrådet: "1 skolan bör enligt min meningsjälvfallet samma rättsregler gälla som i samhället i övrigt." Samfidigthar läraren en skyldighet att ingripa, som kanske inte förekommer i samhället iövrigt om någon ser ett bråk på gatan. Men läraren har en skyldighet.Statsrådet säger vidare: "Av princip anser jag nämligen att man inte börlösa konflikter med våld, varken i skolan eller i samhället i övrigt." Jagställer upp på den principen. Det är en bra princip. Men den räcker inte i allalägen i skolan . Statsrådet anser att vi skall möta situationen genom attutveckla ett positivt arbetsklimat i skolan, så att arbetet där uppfattas sommeningsfyllt av alla. Det ställer jag också upp på. Det är bra. Men vi vet atti den konkreta situafionen fordras det ibland att man griper in, tar tag i en arm,för en elev ut ur klassrummet, för att förhindra att andra kommer till skada. Statsrådet är inte beredd att föreslå någon lagändring,och därför vill jag fråga: Vilket råd ger statsrådet den lärare som står införuppgifter som påkallar handgripligt inskridande? När ett domslut har fällts i ett såuppmärksammat fall som det nu aktuella, är det naturligt med reakuoner, i allsynnerhet innan man haft möjlighet att studera domsutslaget, att se nyansernaoch ta del av de resonemang som kan ha förts. Det finns faktiskt möjligheter att ingripa för att stoppaslagsmål, för att hindra skadegörelse och även för att föra ut en elev. Vi vetatt de lika väl som det finns vuxna som bär sig illa åt, finns skolbarn som bärsig illa åt. Då är det anledning att ingripa, och det kan man göra. Vi skall setill att det, så långt som möjligt, klarläggs vilka gränser som finns. Jag skall svara på frågan vilket råd jag vill ge, men jagskulle först vilja ställa en fråga till både och Karl-GöranBiörsmark: Är vi överens om att bestämmelser skall gälla ocksåför livet innanför skolans väggar, eller skall vi ha andra rättsregler somupphäver delar av bestämmelser inom skolans område? Det ärviktigt att få svar på den frågan innan man tar ställning till vilka råd somskall ges. 54 KARL-GÖRANBIÖRSMARK (fp): Lärares åtaganden innebär att de är skyldiga att ingripa, och då frågarstatsrådet om regler skall gälla. Jag tror att det finns en zonsom ligger mellan de åtaganden som poUs och vaktbolag har och de som lärare hari förhållande till övriga vuxna i samhället, som eventuellt skulle kunnaingripa ute på gatan. Omden här läraren inte hade ingripit, skulle han ha kunnat bli åtalad förtjänstefel. Det åligger honom nämligen att gripa in i en sådan här situafion.Jag vet att det finns kommuner där man talar om att man skulle behöva anlitavaktbolag för att klara situationen, vilket är en tokig lösning, enligt mittförmenande. Det är en felakfig väg att gå. Menjag har ännu inte fått klart för mig vilket råd statsrådet ger de lärare somjust , när vi diskuterar frågan i kammaren, står inför dessa problem. Vilketråd får de av statsrådet? Omskolpersonalens befogenhet att ingripa mot störande elever Anf.55 (): sagt varenda lärare har befunnit sig i en liknande situation somläraren i . Det upplevs av lärare som helt orimligt att man skallriskera att hamna i en rättsprocess när man uppfyller en skyldighet som man ärålagd. Det är på den punkten som lärare, elever och även föräldrar vill ha ettklarläggande, och eventuellt en översyn av de lagar som ligger till grund fördomen i högsta domstolen. Något åtal för att inte ha ingripit och använt visst våld har jag svårtatt se att någon lärare skulle kunna drabbas av. Karl-GöranBiörsmark anser att det finns en zon mellan befogenheter för en lärare och fören ordningsvakt. Jag hade för ett fiotal år sedan möjlighet att medverka i denstatliga ordningsvaktsutredningen. Det gav faktiskt ett antal perspektiv, somjag fidigare inte varit uppmärksam på. Den som har befogenheter att ingripa medvåld måste ha särskild utbildning. Det fanns batongteknik, och den utbildningenvar mycket omfattande för att man inte skulle vålla skada när våldet tillgrips.Det finns alltså anledning att inte ha för många medlemmar av samhället som harbefogenheter som kräver en mycket noggrann kunskap om hur de befogenheternaskall hanteras. Anf.57 (): Statsrådet säger själv attdet inte har väckts åtal mot någon lärare för att han inte har ingripit i enbråkig situation. Det är just det vi påpekar. I och med att lärare riskerar atthamna i en rättslig process vid ingripande i bråkiga situationer, finns riskenatt lärare i stället drar sig undan och låter situationen bestå. Det är intebra för arbetsmiljön i skolan. Vi måste ta detta på fullaste allvar. Jag hoppasatt statsrådet kommer med några realistiska lösningar på de här problemen. 58 KARL-GÖRANBIÖRSMARK (fp): Sådana här situationer hanteras av omdömesgilla lärare ochstundligen. De klarar dem i de allra flesta fall. Om skolpersonalens befogenhet att ingripa mot störandeelever situafioneruppstår ett sådant förhållande att de måste ta till handgripligheter, dettaför att inte någon annan skall skadas eller för att inte skadegörelse påegendom skall komma till stånd. I en klass finns det dessutom 29 andra eleversom också har rätt till en trygg fillvaro. Då kan läraren ofta hamna i dennasituation. Jag har i alla fall fattat det så, att han begår tjänstefel om haninte ingriper. Det står nämligen att läraren är skyldig att ingripa, och det äri detta dilemma läraren står. Risken är att det känns lättare att gå förbi, attlåtsas inte se. Den utvecklingen är på gång i dagens skola. Jag efterlyser fortfarande rådet från skolministern: ges till dagens lärare, som befinner sig i den här situationen just nu? Mitt råd är följande: att lärare möter denna situafion i skolan. De ingriper ochmedverkar fill lösningar. Det är mitt råd att lärare även i fortsättningen böringripa när de ser att någon utövar våld, på samma sätt som man bör ingripa iandra sammanhang där man ser att medborgare utsätts för våld. som jagsäger detta vill jag påminna om att de som föreställer sig att man med ettenkelt regelsystem klarar ut var gränserna går, att man i statliga.reglerförklarar hur hård örfilen får vara innan den blir alltför hård, kommer attfinna att de ständigt flyttar fram nya gränser där domstolar måste göraprövningen huruvida slaget mot kinden var alltför hårt i förhållande till deninstrukfion som var given. Regler i det stycket löser faktiskt inte dettaproblem. Däremot tycker jag, och det kan vara ett råd tillföräldrar, att man inte skall polisanmäla varje kontrovers, även om den i någotsammanhang kan leda till att en person nyper någon annan i armen, handen ellernacken. Det finns faktiskt förklaringar och försvar även för aggressionermellan elever och lärare. En del frågor kan vi lösa utan domstol. 60 FÖRSTE VICE TALMANNEN: Jag får erinra om de tidsregler som gäller vid besvarandetav fråga. 61 (): Jag konstaterar att deti statsrådets svar står att statsrådet avser att ta inifiativ till ettklarläggande, och jag välkomnar detta. Jag tror att det behövs en breddiskussion på detta område. Jag är inte heller främmande för att dendiskussionen kommer att gälla regelsystemet som sådant - det är vikfigt att seäven på reglerna. Denna diskussion bland lärare, rektorer och ansvarigaskolpolitiker kan då ge klarare regler än dem som gäller . Dagenssituation är mycket olycklig och har gett fel signal fill skolans värld. 62KARIN FALKMER (m): Även jag hoppas att statsrådet kommer attangripa denna fråga med stort allvar och med en vilja att tala om för Sverigeslärare vad de har att rätta sig efter och hur de skall kunna fullfölja sinskyldighet. Problemet är ju att den skyldighet att vakta och hålla ordning somlärare har uppenbarligen inte rimmar med de regler som gäller , eftersomen lärare i fallet i harhamnat i en rättslig process och blivit dömd för misshandel. Det som lärare,föräldrar och elever frågar efter är klara signaler om hur en lärare skallkunna fullfölja sin skyldighet utan att hamna i en rättsprocess. Jag är övertygad om att vi mot bakgrund av både denna debatt och denallmänna debatt som har förts i detta fall kommer att kunna vinna ökad respektför lärares uppdrag i skolan även i de stycken där det omfattarordningshållning. Låtmig, fru talman, be om ursäkt för min överträdelse av tidsgränsen. Tagen avdebatten och uppmuntrad av talmannens uttalande i fidningarna om statsrådsbristande debattvilja lockades jag att överträda gränsen. Omden planerade plastfabriken i Överläggningen varhärmed avslutad. 11 § Svar på fråga1988/89:322 om den planerade plastfabriken i Anf.64 Miljö- och energiminister : har frågat mig om jag är beredd att stoppa den hälsovådligaverksamheten som tänker sätta i gång. Jaghar inhämtat att i län lämnadeCiteco AB tillstånd enligt miljöskyddslagen att driva en plastfabrik iStidsvig. Beslutet har överklagats till regeringen. Regeringenkommer, så snart handlingarna inkommit till departementet, skyndsamt att taställning till överklagandet. Jag får inte föregripa prövningen genom att nuuttala mig om hur jag ser på ärendet. Anf.65 (): har det gått utan att regeringen har reagerat. Avförståeliga skäl har handlingarna inte kommit in. I Stidsvig är man mycketangelägen om att få ett svar så fort som möjligt. Det skulle förvåna om regeringenger klartecken till en nyetablering i västra , som förklarades somsärskilt miljöskyddsområde av regeringen. Det är alltså ett redan hårt belastatområde. Innan ens saneringen av äldre miljöfarlig verksamhet har påbörjats, ärdet väl knappast möjligt att starta ny sådan verksamhet. Ett sådant handlandeär inte trovärdigt i mina ögon, och knappast för befolkningen i , som helhjärtat kämpar mot detta projekt. Jagär givetvis tacksam för att loppet inte är kört, och det kan nu vara ettlämpligt tillfälle att ge miljöministern några synpunkter på vägen införregeringsbeslutet, som jag hoppas kommer . Avgörandetligger på det politiska planet. Denna fråga har skapat mycken irritation iKlippans kommun, och på ett möte före valet, som var mycket hetsigt ochoroligt, lovade arbetarkommunens ordförande att stoppa denna Prot.1988/89:42 verksamhet. Ordföranden fick snart dementera löftet - han hademissförstått miljöministerns signaler i detta fall.