prot · GC0940 · 1988-12-31 00:00:00 — Det framgick därvid ganska klart alt de fackligaorganisationerna såg avtal som del bästa sättet att lösa inflyfandefrågornainom koncerner, och det gäUde också över gränserna, då på nordisk nivå. Det arbete som på svenskt initiativ pågått på nordisk nivåkan , efter det resultatlösa sammanträdel om facklig verksamhet på nordisknivå , ses som avslutat. Det som har hänt visar på etttydligt sätt hur ovilliga arbetsgivarna är alt ge de anställda genom defackliga organisationerna någon del av de kontakt-, insyns- ochpåverkansmöjligheter som är arbetsgivarnas exklusiva rättigheter i kraft avägandet, i del här fallet på nordisk nivå. Men inlebara arbetsgivarnas motstånd var hindrande. presentanler från vissaandra länder, särskilt - det ärju bekant; det har gått ut i pressen -var avvisande, trots all representanter för samma regering tidigare varit medom att tillstyrka det utredningsarbete som låg till grund för det nu avslutadearbetet på ministernivå. Någon samlad lösning på nordisk nivå genom likvärdiglagstiftning i de nordiska länderna synes därför inte heller möjlig. Mot dennabakgrund övervägs frågan just nu i regeringen, och detta bör enligt vår meningavvaktas. Ianslutning till vad här har sagt vill jag bara erinra om attdel var vär regering som tog initiativ i den här frågan på nordisk nivå. Meddet anförda, herr talman, yrkar jag avslag på reservationerna och bifall lillutskottets hemställan. AnL128 (vpk) replik: Sedan vi behandlade de här frågorna i utskottet har det tydligen häntnågonting med socialdemokraterna eller i utvecklingen. Man kanske t.o.m. kandra slutsatser av det. Det gamla fackliga kravet att man på de småarbetsplatserna skulle kunna få hjälp utifrån av fackföreningen skall tydligenpå något sätt uppfyllas . Detta har varit på tal . Men jagskall inte gråta om problemet blir löst. Jag lar del som ell uttalat löfte frånSten , som har ett visst inflytande i , frågan kommer att lösas . Jag hoppas då alt vi vid morgondagensvotering kan få med några fler på att markera all detta är viktigt och rätt. Därigenombeställer vi då en lösning av regeringen. Avslå då inte kravet när det är dagsatt fatta beslut! Närdet gäller den andra frågan, den om de transnationella företagen, är dettydligen lika besvärligt. Man skall naturligtvis inle säga all man alllid harrätt, men någon analys måste väl också en regering göra! Det är ju så att SAFoch arbelsköparorganisationerna för länge sedan har bestämt sig för detta -delär ingen nyhet. gör man ingenting. Det är helt nödvändigt att somvi föreslår ålägga svenska transnationella förelag samt utländskatransnationella företag verksamma i att bekosta de fackliga organisationernassamarbete inom koncernen. Del är vad vi vill. Det är den första åtgärd manmåste vidta; oavsett om del gäller eller . Varför säger man nej lill delta? Sammanbrottet den2 december kan inte ha varit någon sensation. Frågan är, : Vill mannu lagstifta om att de fackliga representanterna för transnationella företagverksamma i får möjligheter alt bedriva del koncernfackliga samarbetesom är nödvändigt? AnL 129 ()replik: Som svar på del sista vill jag bara upprepa all frågan, hur man skallgå vidare och om man kan gå vidare prövas i regeringen. Det är ju ändåuppenbart - del anser åtminstone jag - all en lagstiftning i varje fall inlekan baseras på vpk:s motion i sammanhanget. Det krävs ett annat utredningsarbeteför en sådan lagstiftning, om nu lagstiftning över huvud tagel är möjlig. Dellåter sig sägas alt vi skall stifta lagar som skall gälla företag som etablerarsig i och som har sitt huvudkontor på annat håll. Det kan bli ganskakomplicerat, herr talman, att komma till rätta med problemen i det sammanhanget.Det är möjligt att vi kan stifta lagar för dem som har sina koncernkonfor här iSverige, men det är inte speciellt verkningsfullt, skulle jag tro. Svenskaförelag som är etablerade i andra länder är skyldiga att följa den lagstiftningsom gäller där, på samma sätt som de förelag som etablerar sig i vårt land ärskyldiga att följa vår lagstiftning. Vi skulle inle acceptera att lagarstiftade i ett annat land skulle gälla i dotterföretag i vårt land. Delta visarnågot av den problemalik man kommer att stöta på i sammanhanget. När del gällerställningstagandet lill tillträdesrätten har jag sagt - det får Lars-OveHagberg ta som ell löfte eller hur han vill - att jag förutser att ettställningstagande på departementsnivå kommer att göras . Hur detställningstagandet sedan bör utformas får vi se . AnL 130 (vpk) replik: Det är ganska anmärkningsvärt, tycker jag,alt när det nu skall göras ell ställningstagande svävar återigen målet. Det är egentligen ell gigantiskt svek all inte ta en positivställning när del gäller all de fackliga förtroendemännen skall få stödja desmå arbetarna på de små företagen som kanske har svårt att hävda sinaintressen. Men av del arbete som bedrivs i och somdet gång på gång har hänvisats till i detta utskottsbetänkande har vi ingapositiva erfarenheter. har det infe kommit något gott därifrånnär det gäller att stödja de arbetande. Den andra frågan, om det koncernfackliga samarbetet, skallockså prövas, och vet inte heller på den punkten hur det skall gå,om man skall stödja eller inte. Jag hör liksom att bakom delta ligger: Kom, såskall vi först åka till och fråga om vi får stifta någon lag här iSverige eller inte! Kan vi ha en lag här i som säger att företag somär verksamma här i landet är skyldiga alt bekosta att de fackliga representanternakan resa lill andra länder och träffa fackliga kamrater, kanske inle påarbetstid men på fritid, för alt upprätthålla en koncernfacklig samverkan somkan vara någon motvikt mot de stora, imperialistiska koncernerna? Det är ju detdet handlar om. Jag tror inle att vi kan stiftalagar för , för , för och för . Däremot kan vistifta en lag i om att de fackliga representanterna skall kunna fåledighet och få sin resa bekostad för att upprätthålla denna samverkan, närinte andra länder vill ställa upp på del. Jag tycker att del vore ensjälvklarhet för att stödja våra fackliga kamrater i , men tydligen ärdel inte meningen. Jag hör här bakom att det är EG-harmoniseringen sombestämmer detta. Det borde som sagt vara en självklarhet för de svenskaarbetarna att kunna ha den möjligheten till kontakt. AnL 131STEN () replik: Vi kan säkert stifta lagar här i landet somger våra inom landet verksamma fackliga förtroendemän räll att utöva verksamhetoch också att resa utomlands, men vi kän inle stifta någon lag som ger derasfackliga karriraler motsvararide möjligheter i aridra lärider. Vi kan inle ensstifta lag som ger dem rätt att träffa dem, om det skulle bli krakel om denfrågan. Jag har varit facklig förtroendeman , och jag lärde mig att inle lämna ut någonting omförhandlingsresultat förrän jag verkligen hade dem i handen. När det gällermina besked till här följer jag samma princip. Tredje vice talmannen anmälde att alt till protokollet få antecknat att han inle ägde rätt tillytterligare replik. AnL 132 (): Kära tomma stolar! Som jag sade i föregåendeanförande är del grundläggande för de gröna att vi måste harespekt för den lilla människans rätt gentemot olika typer av slorebröder,oavsett om de är blå eller röda. Vi upplever nu hur det går en fusionsvåggenom . Det blir allt svårare alt få grepp om de transnationellaföretagens struktur och ekonomiska förhållanden. Vi riskerar att - inle minst genom anpassning till EG:sinre marknad -komma in i någon sorls blå planekonomi som är lika bedövande ochförnedrande för den lilla människan som den röda planekonomin. I stället förpolilbyråer och centralkommittéer får vi den blåa varianten, där allt flerbeslut fattas i allt färre styrelserum i allt större multinationella förelag. De anställdas situation och möjlighet all genomfackföreningar påverka försvåras genom dé nya bolagsstrukturerna. Bolagen kan flyttaverksamhet mellan länder för alt motverka fackliga ageranden. Facken riskeraratf koriima på undantag, helt enkelt. ' de gröna anser att de multinationella förelagen måste hållas understräng uppsikt och kontroll och att facken här spelar en viktig roll. Därför bör naturligtvis regeringen lägga fram ell förslagom lagstiftning så att såväl svenska multinationella företag som utländskatransnationella företag, verksamma i , åläggs att bekosta detinternationella samarbetet mellan de fackliga organisationerna inom enkoncern. Detta krav sammanfaller med vpk:s reservation till mom. 3i utskottets betänkande. Jag yrkar således bifall till reservation 2. Någraeftergifter åt krämarliberalismen i EG kan vi inte acceptera. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut i ärendet skulle fallas vid nästa arbetsplenum.) 12 § Föredrogs finansutskottets betänkande 1988/89:FiUll om höjning avSveriges kapitalinsats i Väridsbanken () (prop. 1988/89:27). Höjning av Sverigeskapitalinsats i " AnL 133 (): 1 reservation 1 har anfört en del synpunkter på vilkamålsättningar som bör gälla för de lån som lämnar. Jag vill börjamed att poängtera att det finns en betydande enighet i finansutskottet om attmiljöaspekterna är viktiga. Del är ganska självklart även ur t.ex. säkerhetssynpunktatt ett projekt som satsar på inte bör medföra en rad miljöskadoroch därmed kostnader som kommer att minska möjligheterna för projektet att bärasåväl räntor som återbetalning. Men vi måste också beakta de globala miljöfrågornai de insatser som vi medverkar till i utvecklingsländerna. Drivhuseffeklen ochskador på ozonskiktet är hot som vi alla inser att vi inte klarar, om vi intemedvetet över hela världen satsar på teknik och utveckling som kan minskakoldioxidutsläppen. Det finns emellertid bred enighet bland experter ochforskare om atf om vi skall klara detta, måste vi satsa på effektivareenergianvändning och en övergång till förnybar energi. Alltförofta är det emellertid kortsiktiga intressen och traditionellt tänkande somstyr de insatser som vi gör i utvecklingsländerna. Jag skall ta ell exempel. Viär alla medvetna om alt utvecklingsländerna behöver öka sin användning avenergi. I nästan samtliga fall tänks det då i linjen kärnkraft eller mer olja.Del är inte ofta man tänker på utvecklingsländernas egna resurser. Inte hellerär det många som tänker på att de biobränslen som används i utvecklingsländernalill sin volym - fast den inte finns med i statistiken - skallas vara minstdubbla kvantiteter i förhållande till all världens kärnkraft. Men de användsmed en väldigt dålig teknik, och vi kan tänka oss att verkningsgraden knappastöverstiger . Omvi här hjälper lill all ge dessa länder en teknik som är ganska enkel allhantera men som höjer verkningsgraden vid användning av biobränslen -ulanökning av kvantiteten - från låt oss säga till , innebär del all de,utan att avverka ett enda träd, en enda gren mera, får en energimängdmotsvarande dubbla den globala kärnkraften. Kan man nå , vilket är en praktiskoch mycket tiUgänglig nivå, innebär det att utvecklingsländerna utan ökadavverkriing tillförs en energimängd i storleksordningen tre fyra gånger vadkärnkraften kan producera. Nubehöver man egentligen minska avverkningen i utvecklingsländerna. Jag villnämna detta exempel för att visa på hur viktigt det är att vi tänker igenomprojekten, att vi försöker satsa på utvecklingsländernas egna resurser och attvi ser hela del långsikliga perspektivet när det gäller miljöpåverkan. Vi vetalla att användningen av biobränslen inte innebär något nettotillskott avkoldioxid i atmosfären. Lika mycket koldioxid binds där det växer ny skog somnär vi eldar upp veden osv. Med användningen av biobränslen åstadkommer manockså småskalighet och robuslhel i systemet, vilket är viktigt förutvecklingsländerna. Centernhar tillsammans med och vpk i reservation 1 velat understryka altvi måste bygga upp kraftfulla strategier för vårt agerande i , somleder lill alt hänsyn till miljö, hälsa och den långsiktiga ekonomin, dvs. ettgott resurshushållande, ligger till grund för de projekt vi Detta bör vi göra inte enbart för att det gynnar utvecklingsländerna, utani lika hög grad därför alt det är en nödvändighet för att vi skaU klara deglobala miljöproblemen. Det är nödvändigt för att skapa den stabilitet, dentillväxt i utvecklingsländerna som skall ge dem den balans och deresurser som innebär en rimlig chans att klara målet en fredUg värld. Om viinte klarar miljöproblemen och en något så när rimlig ekonomisk fördelning,kommer vi inte heller all klara världsfreden. Med detta yrkar jag bifall till reservation 1 i finansutskottetsbetänkande 11. AnL 134 (vpk): Den senaste höj ningen av kapitalinsats i stöddevi i vpk, visseriigen med stor tvekan. Vi tyckte ändå att vi kunde se ell visstnytänkande i bankens sätt att agera. Tyvärr har vi inte sett några resultat iden riktningen. Tvärtom framstår som destruktiv i sinpoUfik, eftersom banken menar att skall exportera sig ur sinskuldbörda. skuld fill uppgår fill 1 200miljarder doUar. Bara det borde egentiigen räcka som bevis för att denpolifiken inte är en framkomlig väg. är ingen utvecklingsbank,utan ett USA-baserat transnationellt bankföretag. Därigenom är banken också etlinstrument för den rika världens utsugning och exploatering av u-länderna.Banken har utsatts för allt hårdare kritik, framför allt för en rad storaprojekt som orsakat miljökatastrofer i tredje världen. Jag tänkte ge någraexempel på sådana katastrofer. IBotswana har satsat på boskapsuppfödning. Köttet exporteras fillEG. Del har lett lill överbetning och ökenspridning öch inte till någon störreframgång för befolkningen i . Inorra använder man grundvattnet för att bevattna grönsaksodlingar förexport fill . Det hjälper inte heller invånarna i . IIndonesien har man startat ett program för alt flytta 65 miljoner människor medVärldsbanken och Asiafiska utveckUngsbanken som huvud-finansiärer. 3 miljonerha regnskog har röjts för all ge plats åt nybyggarna. Det projektet har nustoppats på grund av de svåra miljöskadorna. Det är inte bara miljön som hotas,utan detta projekt får också väldiga sociala katastrofer som följd. Enbartde stora dammbyggnader som görs i kommer att tvinga 1,5 miljonermänniskor alt flytta. I hotas bushfolket i Kalahari. I är detindianerna som är hotade. Världsbankenskall fram fill 1990 satsa på alt minskabefolkningstillväxten. Det skall man göra genom alt sterilisera kvinnor. Deltasker med tvång i t.ex. . Om kvinnorna inte har intyg på att de harsteriliserat sig, får de ingen mathjälp vid översvämningskatastrofer. Dessutomär det många av dessa kvinnor som dör, eftersom det inte finns någon medicinskuppföljning. De dör av komplikationer efter steriliseringen. Helatiden kan man se all det är de fatliga som drabbas. Man kan på ett drastisktsätt komma fram fill det, genom att undersöka det ätliga innehållet på deJaneiros soptippar. Det har nämligen minskat under de senaste tio Del är ell bevis påatt fattigdomen breder ut sig. Men del är inte tillräckligt. planerar nu all ge ett nytt lån på för ett projekt som skulle dränka regnskog och fördriva en.halv miljon människor. TUl planeras ytterUgare 136 dammar. Påsamma sätt fortsätter del i . Man kan göra en lång lista över olikaprojekt som får förödande ekonomiska och sociala konsekvenser. Del blir alltuppenbarare alt problemen ligger i struktur. Banken är en storbyråkratisk och odemokratisk koloss. Det är helt enkelt lättare förVärldsbanken alt administrera 700 projekt på 100 miljoner än 70 000miljonprojekt. Det problemet anser vi kommer att öka i oinfattning, om man nunärapå fördubblar kapitalet i banken. Vimenar att problem inte kan lösas med ökad skuldsättning. Vadu-länderna egentligen behöver är att få sina skulder avskrivna. Om u-ländernasutveckling skall främjas med hjälp av , måste man reformera Väridsbankenså alt får ett med i-länderna jämlikt inflytande över bankenspolitik och dess struktur. Röstreglerna måste t.ex. demokratiseras. Det bordevara självklart att man skall ha samma regler i Väridsbanken som i FN, dvs. ellland en röst. har i-länderna av rösterna och . USAensamt har av rösterna. Sammanfattningsvishar allt det jag räknat upp lett till att vpk anser att vi inte skaUställa upp på att höja kapitalinsatsen i . Jagvill yrka bifall till vpk:s och reservation 3. Jag vill ocksåyrka bifall till reservation 1, som vpk, och har skrivitihop sig om. Den handlar om miljöhänsynen. Jag yrkar dessutorh bifall tillreservation 2 från vpk och , som handlar om nedskrivning avu-ländernas skulder och.reformering av . AnL 135 (): Under långliga tider har vi i den industrialiserade världen ansträngtoss för att suga ul länderna och människorna i den tredje världen. Sedan detandra världskrigets slut har ett visst nytänkande kommit, och del har lett tillatt många länder nu ger u-landsbistånd. Få länder når upp till den av FNrekommenderade nivån på av givarlandels bruttonationalprodukt. Om så ärfallet ser man gärna till att manipulera det hela. I gör vi det genomatt införa begreppet bruttonationalinkomst och genom att binda biståndet. Delsenare är inget annat än att gynna svensk industri och arbetsmarknad. Det som synes vara flottär inle alltid så flott när del synas i sömmarna. Världsbankenvill nu öka sin kapitalbas för att kunna gå vidare med sitt arbete och vill attmedlemsländerna skall höja sina kapitalinsatser. Inför en sådan åtgärd finnsdel all anledning att se hur arbetar och vad del är för sortsprojekt som den stöder. En ny kapitalinsats borde från svensk sida föranleda enöversyn av arbete och en utvärdering av de resultat som har nåttsmed de medel som vi har ställt liU förfogande. Sedanlänge har det riktals krifik mot Väridsbanken. Det här framskymtat i fidigare anföranden här. Det framskymtar också i finansutskottets föreUg- gande betänkande. Från de grönas sidaanser vi att det är rimligt alt vi från svensk sida ställer villkor för hur vårkapitalinsats skall användas. De villkor som de gröna villframföra är att de projekt som skall satsa på skall gynna huvuddelenav del stödda landets befolkning. Det måste kunna ske på ett sådant sätt främjar landets självtillil och stöttar utbildning och inte medverkar tillalt förstöra de grundläggande livsförutsättningarna genommiljöförstöring. De lån som ges måste ha mycket långa amorteringstider, och påsikt skall del vara möjligt att helt avskriva dem.. Det är också viktigt med stor öppenhet, så att de ländersom gör kapitalinsatser i kan få en god insyn i arbetet och på såsätt kan bedöma om arbetet bedrivs på ett sätt som vi kan ställa oss bakom. Dessa tankar har utskottets majoritet inte kunnai ställasig bakom. Utskottsmajorileten nöjer sig med vaga formuleringar om betydelsenav miljöhänsyn. Det känns litet egendomligt att ställa medel till förfogandeutan all närmare kunna vara med om all styra vart pengarna skall gå. Del vilarett drag av godtrogenhet öyer majoritetens ställningstagande. Det har miljöpartietreagerat mot genom att ansluta sig till reservationerna 1, 2 och 3. Debatten om och dess sätt atf verka kommermed all säkerhet inle alt avstanna i och med detta. Jag yrkarbifall till reservationerna 1, 2 och 3. . Höjning av kapitalinsats i AnL 136ARNE KJÖRNSBERG (s): sade att det inomfinansutskottet råder en förhållandevis stor enighet om miljöfrågornasbetydelse. Jag vill understryka delta, och jag håller helt med idenna del. Lät mig också säga, när jag är så positiv, att jag tyckeratt tankegångar om biobränsle, verkningsgrad och möjligheter allförbättra verkningsgraden var intressanta. Jag sätter måhända ett litetfrågetecken när det gäller om dessa projekt är lämpUga för en institution avVärldsbankens natur. Men icke förty var synpunkterna iritressanta och myckettänkvärda. När höll sittårsmöte i diskuterades ingående flera av de frågor som regeringensförslag om höjning av kapitalinsats i väckt bl.a. här iriksdagen. och Valutafonden har en gemensamutvecklingskommitlé, i vilken förresten finans- ochplaneringsminister är ordförande. När denna utvecklingskommitté i samband medårsmötet hade överläggningar koncentrerades diskussionen till i huvudsak fyraområden - skulder, miljö, fattigdom och handel. Man var överens om att står inför mycketstora ulmaningar när det gäller miljöfrågorna. Insikten växer om att det finnsett mycket nära samband mellan å ena sidan miljöfrågorna och å andra sidanfattigdomen och all detta kräver stora och framför allt samordnade insatser.Glädjande nog var del inle bara de nordiska länderna som starkt betonade viktenav uppmärksamhet på och åtgärder mot miljöförstöringen. Bland de övriga ländersom tog upp dessa frågor med mycket stort allvar var FörbundsrepublikenTyskland och . Alldeles särskilt betonade man vikten av skydd förregnskogarna. De nordiska länderna föreslog gemensamt att utvecklings- kommittén under nästa årskall lägga fram en rapport om arbete med miljöfrågor, vilketsjälvfallet är viktigt. Ettannat exempel på alt man inom förstått vikten av dessa frågor äralt den svenske professorn utnämnts till bankens högstevetenskaplige rådgivare i dessa frågor. har placerats pä en myckethög nivå inom , något som man förhoppningsvis, i varje fall om manvill vara positiv, kan se som ett gott tecken. Iallmänhet har , för atf bevilja lån, ställt krav på att s.k.anpassningsprogram skall antas. Detta kan naturligtvis innebära stora problemsom definitivt inte skall nonchaleras. Glädjande nog börjar också insikten omdetta växa i många länder. Som exempel vill jag nämna att , någotöverraskande för en del kanske, framhöll alt detta som kallasstrukturanpassning eller anpassningsprogram inte får skymma nödvändigheten avsärskilda insatser för falfiga grupper. Detskall inte förnekas att del på detta område finns olika åsikter. exempelvismenar att en allmän tillväxt rakt över skapar de bästa förutsättningarna förde flesta. Andra däremot, exempelvis de nordiska länderna och ävenVästtyskland, tror jag, anser att riktade insatser är nödvändiga för att manskall nå de svaga grupperna. Ettexempel på denna insikt i vårt land är del regeringsbeslut som fattades förratorsdagen och som biståndsminister informerade om isamband med frågestunden . Som bekant innebär beslutet - jag hoppasatt det är bekant, del var nämligen inle så många i kammareri vid det aktuellatillfället, men man kan ju få reda på det på annat sätt - att anslår225 milj. kr. i extra bistånd till fattiga och skuldtyngda länder i första handi . Detta beslut skall ses som ett exempel på hur vårt land tar sittmoraliska ansvar för att stödja dessa länder med deras ofta smärtsammaekonomiska återhämlningsprogram. Skuldkrisen är naturligtvis etl stort problem. Den utgör självfalletett allvarligt hinder för de fattiga ländernas möjligheter till långsiktigekonomisk och social utveckling. Även i detta sammanhang finns det dock teckensom man kan kalla en ljusning vid horisonten. I takt med att skulderna blivitallt större har också en insikt börjat växa fram om att förändringar ärnödvändiga. Man diskuterar hur man skaU åstadkomma den nödvändigaskuldlältnaden. Man är oense om hur man skall gå till väga, men allomförhandlingar måste ske tror jag alla inser. Insikten är säkert smärtsam förmånga, men, inte desto mindre, nödvändig. Detfinns måhända skäl att säga några ord om de länder som i reservation 2 kallasde allra fattigaste. Det är inte så, i varje fall inte i allmänhet, att dessaländer får lån från . Det är i stället Internationella utvecklingsfonden,, som är långivare till dessa nationer. Lånevillkoren är då av en helt annankaraktär. De är väsentligt "mjukare". Löptiden brukar vara , ochde brukar vara amoteringsfria . Någon ränta i ordets vanliga bemärkelsetas inle ut. I stället tas en administrationsavgifl på ut. Förfullständighetens skull, och kanske också för att arfigheten så kräver det, viUjag säga några ord om kraven i reservation 2 och om det man kaUar endemokratisering av . finns del 151 medlemmar i när det gäller insatt kapital är , och minst är