prot · GC0930 · 1988-12-31 00:00:00 — Ändåmobiliserar regimen i landets resurser och unga män som om det voremöjligt. Man kan fråga sig hur ett tillskapat lidande kunnat fortgåså länge utan våldsamma reakfioner i den internafionella världsopinionen ochutan att denna konflikt kommit högst upp på den internationella politikensagenda. Man kan på samma sätt fråga sig varför inte medgamla och traditionella kontakter rakt in i det etiopiska samhället ägnat enprioriterad del av sitt utrikespolitiska engagemang till att uppnå en fredliglösning. I , där vi funnits länge som biståndsgivare och där vi haft enlång rad olika kontakter och relationer, hade ju våra insatser kunnat betydanågot om vi ansträngt oss för att medverka till en nationell försoning. Det är emellertid ingen överdrift att konstatera atttyngdpunkten i svensk utrikespolitik legal på andra delar av vår värld, därSveriges inflytande varit mindre men där man möjligtvis lättare kunnat fångaapplåder. är på det viset ett exempel på hur den afrikanskasocialismens diktaturer kunnat tillåta sig ett förtryck, som inte mött annat änsparsamma reaktioner från inte bara utan även demokratier iövrigt. Därmed har länder som svikit en viktig uppgift, nämligen attstå upp för frihet och fred och att verka för demokrati och marknadsekonomiäven gentemot socialistiska diktaturer eftersom det är nödvändigt för fredenoch välfärden. är det att vi överger denna lättfärdigainställning. Utskottsbetänkandet är på många sätt ett steg framåt i en sådanprocess, även om det kunde ha gjorts till ett längre steg. Det är en illusionatt en fredlig lösning kan Fred och nationell försoning i Prot.1988/89:30 uppnås utan alt världssamfundet lar initiativ till en folkomröstningom framtida status. Fred och nalioneUför soning i Om man sätter formalistiska bekymmer före kraven på enfolkomröstning hamnar man visserligen inte i konfrontation med OAU, men man tarinte i praktisk politik ställning för freden. I praktiken betyder denna attitydatt man är beredd att låta kriget fortgå hellre än alt få kritik från ett antalafrikanska stater, stater som vi normalt brukar hävda att vi har goda kontaktermed. Mot den bakgrunden vill jag gärna säga att utskottetsskrivningar om en folkomröstning är bra, men man kunde ha gjort det mera aktivtgenom att föra upp frågan till FN. Det hade varit naturligt. Då hade mannämligen också tagit på sig att driva detta krav i de internationella fora somfinns fillgängliga. FN är ett naturligt forum, eftersom FN en gång gav Eritreaden status som en självständig enhet i federation med som det fick1950. Precis som FN av motsvarande skäl har ett ansvar för , finns det anledning att FN tar ett ansvar för den framtida fredliga utvecklingen iEtiopien och . har som ett land med gamla kontakteroch som en långvarig biståndsgivare en möjlighet att sätta fredsprocessen icentrum för kommande kontakter och samtal. Om vi sätter kraven på en fredliglösning och nationell försoning främst, kan vi spela en roll för att påskyndakontakterna mellan parterna. Genom att verka för en folkomröstning står vi uppinte bara för en demokratisk princip, utan också för något som kan vara ettkonkret steg till en fredlig utveckling. Den fredliga utvecklingen kan vi stimulera genom att föraupp frågan om de mänskliga rättigheterna i till debatt ochkontinuerlig uppföljning. Genom att verka för alt en kommissarie för demänskliga rättigheterna i tillsätts av FN sätter vi ett tryck på demsom genom sitt förtryck hänvisar dem som inte accepterar dagens situationi och till militärt våld. Jag ber att mot bakgrundav detta få yrka bifall till reservationerna 1 och 2, som behandlar Eritreasstatus och en FN-kommissarie för de mänskliga rättigheterna. AnL 53MARIA (): Låt mig börja med ett citat av : "Varför måste detta förfärliga krig fortsätta, och hur länge? Man måste inse att det eritreanska nationella motståndet, som byggts upp under till sin nuvarande omfattning, dvs. mer eller mindre ett totalt folkkrig, är varken ett inbördeskrig eller ett rebelluppror i en etiopisk provins. Del är ett krig som präglas av antikolonial eller antiimperialistisk nationalism, ett krig som förs mot en skrupellös fiende, ett krig som är djupt förankrat i lokal lojalitet i likhet med varje annat liknande motstånd vi känner från , eller vårt eget nazist ockuperade . Motstån det kommer inte att försvinna för att det är obekvämt. Det började med det illegala etiopiska införlivandet av den tidigare italienska kolonin 1962, och motståndet kommer all fortsätta tills denna etiopiska ockupation har upphört.--- numer blott partiella ockupation av förblir lika olaglig, ibåde juridisk och moralisk mening, som fortsatta ockupation avNamibia." Såuttrycker sig, fritt översatt. Afrikakännaren , expert på denafrikanska kontinentens historia. Krigeti har pågått sedan införlivade med Etiopien.Under myckel diskutabla former och efter starka påtryckningar från Etiopienbeslöt det eritreanska parlamentet att upphäva federationen med . Viddetta påtvingade beslut föddes det eritreanska motståndet. Efter den etiopiskarevolutionen och särskilt har kriget i successivt trappatsupp. Krig,svält och flyktingströmmar - all världens elände tycks koncentrera sig tillEritrea. Jag vill upprepa fråga: Varför måste delta förfärligakrig fortsätta? Eritreasbefolkning har rätt till fred och frihet. De har rätt all själva i fria valbestämma över formerna för sin framtid. En lösning av konflikten i Eritreamåste bygga på dessa förutsättningar, annars kommer aldrig någon lösning tillstånd. Utrikesutskottetsbetänkande ger en på många sätt förtjänstfull redogörelse för bakgrunden tillkonflikten, men tassar på tå beträffande slutsatserna. Utskottet vågar framförallt inte uttala att befolkningen i har rätt att själv forma sinframtid. Jagvill dock betona att utskottet i och med detta betänkande ändå gör något av ettgenombrott i Eritreafrågan genom att slå fast att bör arbeta för enfolkomröstning som en del i en förhandlingslösning. Nödvändigheten av enfolkomröstning under internationell övervakning kan inte nog understrykas. Detär just mot den bakgrunden som del är så mycket mer förvånande attulskottsmajoriteten inte vill säga rent ut att en folkomröstning handlar om deleritreanska folkets rätt att självt forma sin framtid. Man säger A men vågarinte säga B. Majoritetenförklarar sitt toffeltassande med hänvisningar till OAU:s motstånd mot att överhuvud laget diskutera frågan. När del gäller detta motstånd måste man se tillbakgrunden. När OAU formades 1962 spelade kejsare enframträdande roll, inte minst som organisationens förste ordförande. Samtidigtinförlivade samme med . Vad OAU:s medlemmar änansåg om detta etiopiska våldförande på ett FN-beslut, har självfalletEtiopiens särställning i OAU minskat organisationens handlingsutrymme iEritreafrågan. Vidareär inte vilket afrikanskt område som helst som kräver självbestämmande.Det är inte rimligt alt dra paralleller med t.ex. Biafrassjälvständighetssträvanden. Bakom det eritreanska folkets motstånd finns ettFN-beslut om erilreanskt självstyre, i federation med . Det är justdetta faktum som skänker en smula hopp. Eritreafråganär nu mogen att tas upp i FN. har FN aktiverat sig kraftigt iolika regionala konflikter: , och . Kanskekommer FN nu t.o.m. att behandla frågan om . I ingen av dessakonflikter har FN haft ett så stort ansvar för den uppkomna situationen somjust i . Fredoch nationell försoning i Fred och nationell försoning i ett starktintresse hos de bägge supermakterna för alt bli av med en lång rad regionalakonflikter. Dessutom finns det ett stort intresse i FN för att engagera sig ilösningar av sådana konflikter. är den politiska och militärasituationen i mera gynnsam än tidigare när det gäller en förhandlingslösning.Tiden är alltså nu mogen för framstötar, inle minst från , om att FN börengagera sig i Eritreafrågans lösning. Detta gäller i lika hög grad frågan omen kommissarie för de mänskliga rättigheterna i . Men vad gör då den ? Generalsekreteraren i den eritreanska motståndsrörelsen EPLF är justnu i . Såvitt jag förstår är inget sammanträffande på högre nivåplanerat med vare sig UD eller någon annan representant för regeringspartiet.Jag vill uppmana socialdemokraterna att dra fördel av den här möjligheten attträffa generalsekreteraren för EPLF. Inte minst bör regeringen ha intresse föratt ta del av det fredsinitiativ som nämnde generalsekreterare lanserade fören tid sedan. Ett sådant möte kunde kanske ge regeringen en bättre bildav den ganska nyanserade och förhandlingsvilliga politiska kraft som EPLFutgör. Del förtjänar att framhävas dels alt EPLF vid upprepade tillfällen haruppmanat alt börja förhandla, dels att EPLF klart har uttalat all manrespekterar varje utfall av en folkomröstning, även om resultatet inte blir etterilreanskt självstyre. Det väsentliga är att folket självt får ta ställningtill formerna för sin framtid. I kriget i bombas hus, skolor ochmoskéer. I kriget massakreras också åldringar, och barn skjuls ihjäl. Det finnsuppgifter om att napalm och splitterbomber används. Det finns även uppgifter omtortyr. Kriget i /fl/" inte fortsätta. Det återstår för den svenskaregeringen att börja utnyttja sina möjligheter att påverka utvecklingen.Hittills har skamligt litet gjorts. Med dettayrkar jag bifall till reservafionerna 1 och 2 i betänkandet. Under detta anförande övertog andre vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. AnL 54 PÄRGRANSTEDT (c): Det råder väl inget tvivel om alt kriget iEritrea är en av de stora tragedierna i landet. har detta krig pågått.Det har förorsakat människorna i området oerhörda lidanden. Tragedin Ugger dels i de påfrestningar, den död och denförödelse som kriget i sig medför, dels i all delta krig har fungerat som etteffektivt hinder för en ekonomisk utveckling i ett av de områden i världen sommest desperat behöver en sådan utveckling. Man kan väl t.o.m. säga att krigetär en av orsakerna till de svältkatastrofer som har drabbat just det härområdet. Det är uppenbart all kriget har varit ett avgörande hinder när detgäller insatserna för att rädda svältens offer. För var och en som känner förmänniskorna i och måste det vara ett absolut krav att krigetsnart får ell slut. Samtidigtborde del vara uppenbart att det inte går att få fred utan att man fär enlösning som innebär att det eritreanska folkels rätt att självt bestämma sinframtid respekteras. Föreställningen att det skulle kunna gå alt åstadkomma , som byggde på alt frihelsviljan i helt enkelt knäcktes, borde maninte längre kunna bibehålla ens i . Därför har vi iutskottsminorileten klart tagit ställning för en lösning av ,som bygger på att man låter människorna i själva avgöra vilken framtidderas område skall få - om området skall vara en del av , om del skallvara en federation med eller om det skall bli en självständig stat. Erfarenheten visar att man inte kan uppnå fred på annatsätt. Det här är inte, som också tidigare talare påpekade, ett utslag avseparatism i traditionell bemärkelse. är en gammal italiensk koloni.Det var ett FN-mandat som gjorde att del blev en federation med . Deparalleller med som redan har dragits är relevanta. Del var genom starka påtryckningar från den etiopiskaregeringen som man i fick till stånd ett parlamentsbeslut, sommöjliggjorde och legaliserade annektering av . Lika väl somSverige ställer upp på andra folks rätt till självbestämmande borde Sverigeockså göra det i det här fallet. Freden är en förutsättning för att drägliga livsvillkorför människorna i kan skapas. Men freden är också en förutsättning föratt drägliga livsvillkor för människorna i i övrigt kan skapas.Sverige haren lång tradition när del gäller samarbetet med påutvecklingsområdet. Jag vågar nog, herr talman, påslå att det inte finns någotland i tredje världen som har så starka historiska band till som justEtiopien. var ett av de första missionsfält som svenskar åkte till.Alltsedan dess - dvs. - har nämnda band funnits ochutvecklats mellan och . Det gör att det finns ett väldigtstarkt engagemang i för en utveckling, som medger att människor kanleva under rimliga villkor. Dessutom finns det en stark vilja i attbidra till en sådan utveckling. Men vi är medvetna om att detta inte är möjligt- eftersom insatserna inte blir meningsfulla - om del inte blir fred. Ett engagemang för att få till stånd en lösning iEritreakonflikten är alltså i lika hög grad uttryck för en vilja att låta deteritreanska folket få bestämma över sin framtid och få den framlid som de därönskar sig, som det är en vilja all också skapa en positiv framtid förEtiopien. Det är uppenbart att det inte går att klargöra vad de eritreanskainvånarna egentligen önskar för sin framtid om man inte frågar dem. Därförborde kravet pä en folkomröstning kontrollerad av FN vara ganskaokontroversiellt. Del är den naturligaste och rakaste vägen att nå fram tilldet resultatet. Det är synd att utskottet inte har kunnat ena sig om denslutsatsen, utan alt den måste uttryckas i en reservation. Jag yrkarbifall till reservation nr 1. Vi vet också att det finns anledning att hysa farhågor förhur de mänskliga rättigheterna hanteras på flera områden i , och delligger bakom kravet på en särskild FN-kommissarie. I ulskottsbetänkandet pekaspå svårigheterna att genomföra undersökningar av mänskliga rättigheter i deländer där det finns skäl att misstänka att de träds för när. Det är riktigt,men Fred och nationell försoning i Fred och nationell försoning i Prot.1988/89:30 får del aldrig leda till att vi ger upp arbetet för attfrämja efterlevnaden av FN:s deklaration om de mänskligarättigheterna. Därför står bakom kravet att skallfortsätta att försöka skapa förutsättningar för att en FN-kommissarie förmänskliga rättigheter skall kunna besöka . Detta är en principfråga. Det handlar inte bara omEtiopien, utan om många länder runt om i världen. Vi får aldrig ge upp arbetetpå att få till stånd en effektiv kontrollverksamhet i fråga om hur mänskligarättigheter efterlevs. Tyvärr blev vi inte eniga i utskottet på den punktenheller. Jag vill avslutningsvis, herr talman, uttrycka en vissförundran över den socialdemokrafiska låga profilen i delta fall. Vi har ju iSverige en tradition att aktivt stå upp för förtryckta folks rätt att bestämmaöver sitt eget öde. Vi har en tradition all skarpt fördöma övergrepp motmänskliga rättigheter var de än kan förekomma. Inte minst socialdemokraterna iSverige har varit bärare av den traditionen. behandlas i denna kammare ett andra betänkande,där socialdemokraterna står för en hysch-hysch-politik, en politik där man villsläta över, tala med små bokstäver, akta sig så att man inte stöter sig mednågra regeringar, osv. Jag vet inte om detta är en nyorientering av densocialdemokratiska politiken över ett vidare fält eller om det möjligen är såalt socialdemokraterna har lättare alt vara frispråkiga och djärva i sinaställningstaganden när det är regimer med en högerstämpel som är i skottgluggenän när det är fråga om regimer som står för en socialistisk linje. Det är viktigt att är lika klart och tydligt ochlika frispråkigt oavsett om del gäller högerregimer eller vänsterregimer,oavsett om det gäller länder som slår nära eller som står Sovjetunionennära. inställning i frågor om folks rätt till självbestämmande, ifrågor som rör mänskliga rättigheter, måste alltid vara klar och tydlig och fåraldrig vara beroende av alliansförhällanden eller politiska färger pä olikaregimer. Jag vill yrka bifall också till reservation nr 2. AnL 55VIOLA FURUBJELKE (s): betänkande om fred ochförsoning i ger en god bild av det historiska skeendet ända från detaksumitiska rikets dagar till vår tid. I belänkandet beskrivs också den allvarliga situation somEtiopien alltför länge befunnit sig i, bl.a. som en följd av det snart 30-årigakrig som råder inom landet mellan regeringstrupper och motståndsrörelserna iEritrea och Tigray. Människor lider, svälter och offras. Landet förblöder avkrigskostnader - resurser som så väl skulle behövas till försörjning av dehårt svältdrabbade människorna. Trots stora militära satsningar är detuppenbart att inle heller denna konflikt kommer att kunna lösas militärt. Svenskt biståndssamarbete med har en myckel långtradition. Inte minst gäller delta kyrkor och enskilda organisationer, sometablerade samarbete med långt innan det svenska bilateralautvecklingssamarbetet hade funnit sin form. har kontakter med bådaparterna i konflikten. Vi har erbjudit vår hjälp för att få i gång en processsom kan leda tillfredliga förhållanden, men vi har självfallet också kritiserat den eliopiskaregeringens grymma metod att använda svälten som ett vapen i kriget. Utskottet är överens på de flesta punkterna i betänkandet,och mot den bakgrunden är det märkligt att reservanterna är sä talträngda att detillsammans har anmält talartid för detta betänkande. Det finns dock två reservationer mot majoritelstexten. Idet första fallet gäller del som bekant status. De borgerligapartierna har enats om en ganska svårbegriplig reservafionslext. Den innehållerbara två meningar, men de uttrycker två helt skilda saker. I den förstameningen säger man att "del eritreanska folkets självbestämmande måsterespekteras, i likhet med FN:s tidigare ställningstagande i frågan". FN:sbeslut innebär alt skall ingå som en självständig enhet i federationmed . Den andra meningen i reservationen lyder: "Enförhandlingslösning som bl. a. leder till en folkomröstning under FN:söverinseende bör eftersträvas." Med detta vill reservanterna bifalla de bådamofionsyrkanden som utskottsmajoriteten har besvarat. Del är bara del allfolkomröstningen enligt motionsyrkandena skulle erbjuda tre alternativ,nämligen fullständigt oberoende, federation med eller regionalautonomi inom . Vad menar reservanterna egentligen? Är det självständigenhet i federation med eller en folkomröstning med tre alternativautgångar? Jag yrkar avslag på denna reservation ochbifall till majoritetens skrivning, enligt vilken en förhandlingslösning måsteeftersträvas som kan leda till en folkomröstning. Vi anser nämligen inte i förväg kategoriskt kan säga vad en förhandling skall utmynna i - då ärdet ju inte någon förhandling. Del får dock inle råda någon som helsttveksamhet om vår mening att del eritreanska folkel skall tillförsäkras allagrundläggande fri- och rättigheter, och del innebär naturligtvis inte helleratt vi skriver bort folkomröstningen. Den andra reservationen hänför sig till yrkandet om enkommissarie för mänskliga rättigheter i . tog upp frågan om en kommissarie förmänskliga rättigheter i FN, dock utan någon framgång. harytterligare försök gjorts, mendet har blivit ännu svårare all få gehör försådana krav, eftersom många och även öststater motsätter sig detta ochgenom sammanhållning försöker förhindra att rapportörer utses. Motståndet berorpå att de ser en FN-kommissarie som en inblandning i ländernas egna inreangelägenheter. Detta gäller i mycket hög grad . FN saknar tyvärr ocksåalla möjligheter till sanktioner mot ett land som man har konstaterat brytermot de mänskliga rättigheterna. Men det finns andra framkomliga vägar. Dels gör AmnestyInternational en årlig rapport över de mänskliga rättigheterna. Den har myckethög trovärdighetsstatus. Dels kan FN ta upp enskilda teman och granska mångaländer , vilket gör att inte ett enskilt land pekas ut. Det är enannan framkomlig väg. Även om vi nu anser att det kan vara utsiktslöst attbegära en kommissarie för mänskliga rättigheter i , får detnaturligtvis inte hindra 'alt påtalar brott mot dessa rätfigheter. Jag yrkar avslag på reservationerna ochbifall till utskottets hemställan i dess helhet. Fred och nationeUförsoning i 5 protokoll 1988/89:30 Fred och nationell försoning i AnL 56 PÄRGRANSTEDT (c) replik: framgår det av inläggatt det socialdemokratiska bekymret med vårt förslag om folkomröstning var attrnan inte hade begripit förslaget. Med hänsyn till alt vi diskuterade dettaganska länge i utskottet, var det synd att det inte ställdes en fråga fill ossdå, så hade vi kunnat förklara förslaget. Vi tycker alltså att man skall utgåifrån FN:s beslut, som innebär att ges status som ell eget område ifederation med . För all sedan klara den långsiktiga lösningen är detlämpligt med en folkomröstning. Då får folket tillfälle att bestämma hur dellångsikfigt vill lösa frågan. Startpunkten bör vara den status som FN har gettEritrea, den långsiktiga lösningen skall bygga på utslag av en folkomröstning.Det är den modell som vi har vall. Hade vi kunnat enas efter en enkel förklaring, så att vit.o.m. hade,kunnat diskutera formuleringen, hade inte det varit något problem.Problemet, såvitt jag förstår och som jag uppfattat det, var attsocialdemokraterna inte har varit beredda alt ta ställning för att låta deteritreanska folket självt avgöra sin framtid, vilket bör ske genomfolkomröstning. AnL 57 () replik: Jag för min del tycker att oklarheten ökarbeträffande socialdemokraternas inställning i denna fråga. I debatten tar nuViola Furubjelke tillbaka ställningstagandet i betänkandet, som ändå får tolkasvara till förmån för en folkomröstning. Jag tycker att det är utomordentUgtförvånande, då utskottet under diskussionen har förletts att tro sig vara heltenigt om en förhandlingslösning, där folkomröstningen skulle utgöra enförutsättning för att Eritreafrågan över huvud taget skulle lösas. Jag tyckeratt del är mycket anmärkningsvärt att få vårt ställningstagande tolkat på detsätt som gör i sitt inlägg. Här framstår splittringen i synenpå Efiopien och i sin fulla vidd. Vi som reserverar oss tar ställningför en förhandlingslösning som leder till en folkomröstning. Vi lar ställningför erilreanernas rätt alt själva vara med och forma sin framtid, vara med ochpåverka hur deras eventuella anslutning till skall se ut i framtiden.Det är i detta ljus inte särskilt svårt att förstå vad vi reservanter menar. AnL 58GUNNAR ,(m), replik: undran överreservationens.texl är myckel förunderlig, för del ligger i sakens natur attmed självständigheten följer rätten att själv få bestämma över framliden. Intenågon här anser att FN en gång för alla skall bestämma vilken framfid deteritreanska folkel skall ha. Man skall utgå från den självständighet som engång har formerats vid bildandet av som en politisk enhet. Med dennasom bas skall det eritreanska folket ges rätt till självbestämmande. Del skallsjälva få avgöra vilken framtid det vill ha. Med anledning av den oklarhet som harskapat tycker jag att det skulle vara upplysande att få veta omsocialdemokraterna anser att det eritreanska folket skall ha rätt att självt fåbestämma över sin framtid. Jag tycker att del skulle vara mycket klargörande omViola Furubjelke ville ge ett svar på den frågan. Därförvill jag gärna upprepa den en gång till, så att den inte, vilket är vanligt isådana här debatter, smusslas undan: Anser socialdemokraterna att eritreanernaskall ha rätt att få avgöra sin egen nationella framtid? ' Detvore i det sammanhanget också klargörande om ville svara på omsocialdernokraterna har en illusion om att freden kan komma utan att dennamöjlighet tillskapas; Det är en av de vikfigaste skillnaderna mellan oss. I desocialdemokratiska skrivningarna nämns att folkomröstningen möjligtvis kan blien effekt. Det är en självklarhet, det kan de bli i all världens delar, oavsetthur situationen ser ut . Men är socialdemokraterna beredda att vidtaaktiva åtgärder för att se till att freden får en start, genom att vi verkarför en folkomröstning? Det är den centrala frågan, som bör gesvar på. sammanhanget kan hon också förklara den socialdemokratiska passiliviteten idenna fråga, varför socialdemokraterna är sä rädda all driva frågan omFN-kommissarie. Att driva frågan om FN-kommissarie vore ett sätt att lyfta framförtrycket av de mänskliga fri- och rättigheterna i . Denna passivitetkänner vi inte igen från några andra håll. Den är anmärkningsvärd, eftersom delförtryck och det elände som råder i borde sälta den efiopiska fråganhögt upp på den polifiska agendan. Därför vill jag fråga står inte denna fråga högst uppe på den politiska agendan för svenskutrikespolifik?