prot · GC0941 · 1988-12-31 00:00:00 — inom hälso- och sjukvården AnL 28 (): Det är alldeles rikfigt, som säger, att det inte ärnågon ny företeelse att journaler är på drift. Det har jag heller aldrigpåstått. Vad jag har sagt är att det till mig från många håll har framförts attproblemet har ökat väsentligt genom det nya beslut som har fattats om journalhantering. AnL29 (): Detta blir mer och mer intressant, när den ena efter den andra går uppoch vittnar. Det gemensamma i vittnesbörden är att del brister myckel ihanteringen av journaler över huvud tagel inom hälso- och sjukvården. Det somjag och utskoltsmajoriteten inte låter oss övertygas om är att bristerna skullekunna hänföras till just kravet att journalanleckningarna skallsigneras. Jagåterkommer till vad jag sade i min inledning, dvs. att kravet är att den som äransvarig för uppgifterna också skall kontrollera att anteckningarna har blivitkorrekt införda i journalen. Här går den ena efter den andra upp och säger attvi är eniga på den punkten; det måste vara en trygghet i vården att vela attdet finns korrekta uppgifter i journalerna. Det striden således gäller är denbråkdel av en sekund som del lar att bekräfta att kontrollen har gjorts genomatt signera journalen. Jagkan inte se annat än att det starka understrykande som utskottsmajoriteten göri betänkandet av att del är nödvändigt all hälso- och sjukvården finner rufinersom gör alt detta fungerar är den viktigaste slutsatsen av denna debatt. Delförtjänar att upprepas. Sjukvårdenmåste finna bättre rufiner än de som finns för att hanterajournalföringen ute på sjukhus, läkarstationer m.m. I det sammanhanget trorvarken jag eller utskottsmajoriteten att själva signeringskravet kan anses varanågot avgörande hinder. Prot.1988/89:41 AnL 30 (): Journalhantering m.m. inom hälso- och sjukvården Fm talman!Jag förstår inte varför är negativ till en utvärdering avde gångna tre åren. Det kan aldrig vara fel att göra en utvärdering, och efterdel att en sådan har gjorts kanske vi har en samlad syn på problemet. Jag villytterligare en gång stödja vår reservation. AnL 31 PER STENMARCK (m): säger att det larbråkdelen av en sekund att signera. Enligt många vittnesbörd är detta enmisshushållning med arbetskraft, därför att det tar inte bråkdelen av ensekund. Många läkartjänster skulle kunna användas på ett bättre sätt. Lät mig upprepa den fråga jag ställde tidigare: När får vise översyn, som åberopade? Det har varit intressant att få vittnesbörd från olikahåll, t.ex. av och , som är sakkunniga personerpå området. De har olika åsikter i denna fråga, men de är överens i ellavseende, nämligen om alt det finns problem. Då borde slutsatsen rimligtvisvara att det skall göras en översyn för att se om problemen kan lösas pä etlbättre sätt. Därför bör man ansluta sig till den reservation som bl.a. vimoderater har avgivit. AnL 32 (): Hela denna debatt visar hur viktigt det är attfå en värdering av de positiva och negativa effekterna av dettasigneringstvång. Det sägs att det tar att signera.Litet tar det. Det tar fid att läsa igenom, men det som tar allralängst tid är att bära dessa journaler från det ena stället till det andra.Journalerna cirkulerar runt mellan olika skrivbord, och det innebär risker föralt de kommer bort och kanske t.o.m. läses av fel personer. Det finns system som kan råda bot på det här, och det ärde databaserade journalerna - ni ryser kanske här i när ni hör det.Sådana finns på bl.a. vårdcentralen Kronan, där läkare knappar in journalenefter en särskild struktur i sin databas, och sedan har all personal som möterpatienten på vårdcentralen fillgång till samma databas. Då kommer man runt alladessa problem. Den frågan blir säkert föremål för en annan debatt här ikammaren. AnL 33 (): Jag reagerade när sade alldel inte var något nytt problem. Nej, men det nya med problemet är attjournalen som har varit hos läkaren varje gång skall gå till läkarsekreteraren,som skriver in uppgifterna, och sedan skall den tillbaka till läkaren - varläkaren nu finns. Det är ju här som del behövs en översyn, dvs. av hur myckettid som förloras inom sjukvården på detta och hur stora riskerna är förpatienterna när personalen letar efter journalerna - man ägnar numera timmar åtaft leta efter journaler. Jag har själv gjort del . Del lar inte, som sagts tidigare, bråkdelen av en sekundalt signera. Själva signerandet tar inte längre lid, men allt det andra, som förflyttandet av 24 journalerna och letandet efter dem.Det tar tid. AnL 34YVONNE (): Jag konstaterar, inte minst efter BarbroWesferholms inlägg, alt det uppenbarligen finns metoder att komma runt helaproblemet och därmed bibehålla både patientens krav på säkerhet ijournalhanteringen och personalens behov av smidiga rutiner. Jag hoppas attutskottets uppmaning lill sjukvårdshuvudmännen på den punkten verkligen kommeratt tas på allvar och att man finner sådana här rutiner överallt. Skadeverkningar a v amalgam Överläggningen i detta ärende var härmed avslutad. (Beslut fattades efter debatten omsocialförsäkringsutskottets betänkande Kammaren övergick till attdebattera socialutskottels betänkande 7 om skadeverkningar av amalgam. AnL 35ROSA OSTH (c): Frågor som hör samman med amalgam hardiskuterats här i under åtskilliga år. har i sambandmed sin ärendebehandling inhämtat yttranden från organ som kan förväntas hasakkunskap på området. Till en början avvisades alla påståenden omskadeverkningar av amalgam tämligen kategoriskt. Det i sin lur påverkadegivetvis hantering av aktuella motioner. Del var verkligen inlenågon särskild nådig behandling dessa fick. Men det har hänt en del . Sanningen är denatt allt fler blivit medvetna om att sakkunskapen, som vi trodde fanns och varstor, i själva verket har stora brister. Del återstår alltså mycket att göra ifråga om forskning. Som framgår av betänkandet håller man nu på atf utarbetaett ivärseklo-riellt forskningsprogram angående kvicksilver i amalgam,varigenom det är tänkt alt kunskaperna om möjliga hälsorisker i sammanhangetskall öka. Det är bra. Men det är också mycket viktigt, vilket utskottetframhåller, alt det parallellt med detta forskningsprogram också bedrivs ensvensk forskning för att få fram bra ersättningsmaterial till amalgam. Det harredan konstaterats att amalgam är ett ur toxikologisk synvinkel olämpligttandlagningsmaterial. Här föreslås nu ett tillkännagivande till regeringen. Delär ett enigt utskott som står bakom kravet, och ett sådant beslut av riksdagenbör kunna betraktas som ett principiellt viktigt steg i denna fråga. Jag är glad att det i betänkandet också finns med ettpåpekande alt det måste komma till stånd en biverkningsrapportering avtandlagningsmaterial och att det behövs ett produktregister. Den här fråganskulle egentligen förtjäna mer uppmärksamhet i betänkandet, men den är intedirekt berörd i de aktuella motionerna. Eftersom frågan är så viktig vill jagändå ta tillfället i akt atf ytterligare kommentera den något. De allra flesta människor man möter blir ytterst förvånadeoch ofta förskräckta när de får klart för sig att fandfyllnadsmaferial ochinplantat inte omfattas av liknande restriktioner som gäller för läkemedel. svenskkontroll, ingen registrering, ingen biverkningsrapportering, inga licenskrav. I en annons som var införd i i årinbjuder man till höslmässa för tandläkare, sköterskor och hygienister. Där kanman läsa: "kommer vi lill Dig igen! Med massor av nyaprodukter och fantastiska erbjudanden! Bl.a. Ijushärdande avtrycksmaterial och kirurgiskpackning! Nytt leveranssystemav avfrycksmaterial! Nytt Ijushärdande temporärt fyllnadsmaterial! Vinn!Klockor, väskor, exklusiva plånböcker m.m.! 1/2 kilokaffe! får Du för varje vamorder om . Och såstår del inom parentes: "gäller ej vid upphandlingar". Detta kan vara en liten inblick på den marknad som råder. har fillbaka ettförslag till en bättre produktkontroll. Regeringen har tagit god tid på sig,men jag har erfarit att socialministern har utlovat en proposition under 1989.Jag hoppas alt den inte skall dröja för långt in på del nya året. Som jag nämnde har de remissinstanser somsocialulskottel anlitat ändrat sin tidigare attityd till amalgam. Jag kan somexempel nämna att uttalade om amalgam att "det äretl sällsynt stabilt och motståndskraftigt material". vet man alldet inte är på det sättet. Den s.k. har bekräftat motsatsen.Amalgam är inte stabilt ulan avger kvicksilverångor om än i liten mängd. Medstöd av utredningen konstaterar nu attamalgam är ett ur loxokologisk synvinkel olämpligt tandfyllnadsmaterial, och ide allmänna råden som riktas till läkare och tandläkare sägs all användningenav amalgam successivt skall minskas och att det i så stor utsträckning sommöjligt bör undvikas på gravida kvinnor. Det här ställningstagandet tar utskottet fasta på men drarenligt uppfattning inle de rätta slutsatserna. Man förblir någotpassiv, skulle jag vilja säga. Om man vill påskynda utvecklingen i den riktningsom och faktiskt förordar bör man, som detföreslås i reservation 1, se till alt en avvecklingsplan föramalgamanvändningen upprättas. Vi har från reservanternas sida föreslagit enlidsgräns . En sådan plan skulle givetvis öka motivationen för att tafram bra ersättningsmaterial. Jag yrkar bifall lill reservation 1. Det finns ytterligare en reservation, och den handlar ompatientens rätt att bli respekterad, även om han eller hon skulle råka ha enannan uppfattning än den behandlande tandläkaren. Enligt tandvårdslagen skaUpatienten upplysas om de behandlingsmedel som står till buds. Också isocialstyrelsens allmänna råd slås det fast att patienten alltid skall informerasom tänkbara alternativ, att patienten har rätt att avböja viss behandling ochatt den behandling som blir aktuell skall ske i samråd med patienten. Allt det här låter ju bra och kan ge ett intryck av attingenting mer behöver göras. Men riktigt så enkelt är det infe. Fortfarandeförekommer det tämligen ofta all patienten måste vara tuff och stark för altvåga och orka hävda sin uppfattning. Men alla pafienter är inle tuffa ochstarka, i synnerhet inle desom lider av en rad sjukdomssymtom som de sätter i samband med sinatandfyllningar. Det är framför allt patienternas rätt vi vill stärka. Med etttillkännagivande till regeringen, där patientens rättigheter betonas, skulleman förhoppningsvis kunna åstadkomma en sådan effekt. Jag yrkar bifall ocksåtill reservation 2. AnL 36GUDRUN (vpk): Frågan om amalgam är ell komplicerat ochsammansatt problem. Det handlar inte bara om sjuka och kvicksilverförgiftademänniskor utan det är nog rätt att karakterisera amalgam och kvicksilver somett miljöproblem. Vi har från vpk samma reservationer som ochmiljöpartiet. Vi vänder oss emot att man skall fortsätta att använda amalgamutan all sätta någon tidsgräns för ett upphörande, trots att också experternanumera är rätt sä eniga om att delta är ett olämpligt tandlagningsmedel. Därförhar vi också föreslagit en avvecklingsplan . Vi har också anslutit osstill motionerna om all man som patient skall få ordenfiiga upplysningar om har rätt till alternativa material. Denna fråga handlar om åtminstone fyra saker. En är detfaktum att människor blir sjuka. Det är inte bara de som får sina tänder lagademed amalgam som blir sjuka, utan också de som arbetar med amalgam blir sjuka.Det är också etl miljöproblem i bemärkelsen arbetsmiljöproblem, och det är enaspekt som ofta försvinner när man diskuterar amalgamet. Det finns en mängdtandsköterskor som arbetat inom yrket länge och när man inte enshade skyddshandske på sig när man använde amalgam, som också ärkvicksilverförgiftade på samma sätt som de patienter som fått sina trasigaländer lagade med amalgam. Det är aUtså ett sammansatt problem. Vi vet all situationen för den som drabbas är etlolidligt lidande, om man får säga så. Bevisbördan för de patienter som blirsjuka ligger nämligen på patienten själv och diagnosliseringen är oerhört komplicerad.Symtomen är av diffus karaktär, brukar man säga. Det innebär att man har enmängd symtom som man skulle kunna ha även om man hade andra sjukdomar. När det förra belänkandet behandlades talade man om hurviktigt det är med vittnesbörd när man skall ta ställning i olika frågor, ochdetta är verkligen en fråga där människor har fått stå upp och vittna. hardessa människor funnit varandra och varit så starka att de harbildat ett eget förbund, Tandvårdsskadeförbundel. De har blivit så starka altde t.o.m. tagit sig in i och varit med på den offentligautfrågning som socialutskottet ordnade . Det har krävts föratt de skulle få gehör för det faktum att amalgamet har de verkningar som dethar. Många av dessa patienter vittriar om eri ständig rundgång inom sjukvården,från vårdcentralen tjll nästa läkare och nästa läkare med olika diagnoser.Efter etl par år hamnar de som psykfall och tror all de har något slagsdepression. Det är inte otroligt att man blivit deprimerad efter alt ha vandratrunt i sjukvården under lång fid. och på egen bekostnad gör manprovtagningar, som kanske visar att det är amalgam det handlar om. Dessamänniskor får på egen bekostnad söka upp landläkare, ibland i andra länder,för alt få hjälp med den nödvändiga saneringen. Vi tycker att delta sätt att behandla människor ärupprörande, och del finns många vittnesbörd om det, ifall kammarens ledamöterär intresserade av att la del av dem. Problemet är att man lagt över bevisbördan på patientennär det rimligen borde vara så att det måste bevisas all amalgamet är ofarligtför att del skall få användas. Del är inle patienterna som skall bevisa attsambanden finns. Ett annat problem är forskningen. Del mesta av forskningenär fortfarande inriktat på kontroll av sambanden. Det är naturligtvis en viktigforskning, eftersom det är angeläget att upptäcka vilka riskgrupperna är. Detär också viktigt att upptäcka sambanden mellan kvicksilverförgiftning avamalgam och utsläpp av tungmetaller i vatten och luft. Det är viktigt aftförsöka fastsfälla i vilken mån den också hänger samman med all vi i Sverigehar alltmer selenfattiga jordar. Sambanden har kort uttryckt att göra medindustrialismens framväxt. Många sådana samband är viktiga, men det måste inte minstvara väsentligt aft salsa på forskning för att ta fram alternativa material.Den delen av forskningen är tyvärr eftersatt. Etl ytterligare område somär eftersatt är utbildningen av tandläkare och läkare. Det saknas i dagutbildning i dessa frågor, och del medför en stor motvillighel mot att ställade rätta diagnoserna. Alla dessa problem måste naturligtvis åtgärdas. Vi harinte väckt någon egen motion i ärendet, eftersom vi hade ganska storaförhoppningar på att skulle utmynna i myckel mer konkreta ochhandlingskraftiga förslag än vad som blev fallet, men vi har tidigaremotionerat i dessa frågor . När nu fortfarande till stora delarklamrar sig fast vid inriktningen all fortsätta att utreda sambanden tycker viatt det är nödvändigt att sätta press på lösandet av denna fråga i alla deavseenden som jag har berört. Därför föreslår vi en avvecklingsplan . Vi tycker också att det är nödvändigt att varje landvårdspatient blirupplyst om de faror som är förenade med amalgamet. De bör informeras om attdet,är ett olämpligt material och att det finns alternativa material, som -även om de inte är lika hållbara - åtminstone inte kan leda till aft man blirkvicksilverför-giftad. Del handlar ju också om att man skall arbetaförebyggande. Det är möjligt att man som patient skulle välja ettlandvårdsmalerial som kanske inle håller mer än fem till , om man med detvalet var säker på att man åtminstone inle riskerade att drabbas avkvicksilverförgiflning. Det är etl val som jag tycker all varje patient måstefå räll all göra. Därför är påpekandet om att tandläkarna ordentligt måsteinformera patienten om läget viktigt. Jag yrkarbifall till de reservationer som jag nämnt. AnL 37ANITA (): Jag vill poängtera att vad nysssagt är helt rikfigt. Jag håller med henne när hon säger atf användningen avamalgam är en miljöfråga, för den enskilde, för den anställde och församhället. Något som man sällan talar om är kremering. I den verksamheten frigörsstora mängder av kvicksilverångor. framhåller i de allmänna råden till såvälläkare som tandläkare att utvecklingen av de nya tandfyllnadsmaterialen skallstimuleras. De skall vara både biologiskltoxikologiskt och tekniskttillfredsställande. 1 avvaktan på att sådana material skall uppfinnas ochtillverkas anser att användningen av amalgam kan fortsätta, menbör undvikas på gravida kvinnor. Användningen av amalgam bör successivt minska,och det menar kan åstadkommas genom användning av alternativamaterial, såsom plastmaterial eller glasjonomercement. Men dessa material är,som del också framhålls i anvisningar, bäst vid lagning av småkariesskador. Del finns dock även stora kariesskador - det måstesocialstyrelsen veta. skriver i de allmänna råden att"tandläkare alllid bör informera patienten om tänkbara alternativ ochbeakta patientens räll all avböja viss behandling". Jag vill understrykadetta, eftersom del verkar som om man inte visste att denna anvisning finns ochsom om den inte tillämpas. Jag vill också framhålla att inte heller plastmaterialenär bra. De följer inte i tillräcklig grad tandens rörelser vid kyla och värme.Kaffe med glass klarar nästan inte ens en frisk emalj av, än mindre enplastfyllning. Del innebär alt landfyllningen pumpar bakterier in och ut genomspringan mot tanden. Dessutom innehåller materialet formaldehyd, som kan geallergiska effekter och som i sig är ett cancerogent ämne. Etl annat material som används är porslin, men det skalldå vara utan slrålningsrisk. används porslin med en svag slrålningsrisk,för lysterns skull. Ett bra fyllnadsmaterial är guld, men det är mycket dyrtför både patienten och samhället. Mot denna bakgrund vill de gröna sätta enlidsgräns för användning av amalgam. Vi vill att amalgamet skall avvecklas . Under den tiden hoppas vi alt nya och bättre tandlagningsmaterialkommer fram. Med tanke på hur mycket som satsas för att få fram nya materialnär det t.ex. gäller rymdforskning eller krigsmateriel vore det väl konstigt omman inte skulle kunna salsa också på ett material som skall fungera i enmänniskas mun. Inte stoppar vi in amalgam i en människa någon annanstans ikroppen. Det finns alternafiva material, som t.ex. filan, men de är myckeldyra. Vi måste helt enkelt kräva bättre material. För detta krävs pengar och forskartjänster. När det gällerforskartjänster skall vi veta atf man drog in avforskartjänsterna på tandläkarområdet. Det redovisas all 16 milj. kr. skallanslås lill forskning om amalgam, men egentligen vet vi ju redan all amalgaminte är bra. Vi vill egentligen inte ha amalgam. Vi behöver ha forskning föratt få fram nya material, och därutöver får man gärna forska för alt bevisa attamalgamet är dåligt. De pengar som man har lagt på forskningen gör män av medinom försvaret på två till tre limmar. Det är en priorileringsfråga om vi skallfå nya, bra tandlagningsmaterial. Vi skall naturligtvis inte glömma att detbästa är att slippa laga länderna. Men man skall lägga märke till att sparivernpå kommun- och landstingsområdet nu börjar drabba profylaxpersonalen. Det äralldeles felaktigt om vi skall kunna bibehålla den goda tandhälsa som gör attvi slipper laga våra länder. Vi måste inom landvården i myckel högre grad ta hänsynfill pafientens önskemål. Vi vill, som sagt, att en avvecklingsplan föramalgamet skall fastställas, förslagsvis omfattande . skallett nytt, biologiskt sett väl fungerande tandlagningsmaterial tas fram. Dennaforskning skall prioriteras. Med dessa ord vill jag yrka bifall till reservationerna nr1 (motiveringen till mom. 2) och nr 2 (mom. 3 och 4). AnL 38 BO (): Låt mig först i formfrågan konstatera attriksdagen möter en grundlig beredning av amalgamfrågan. Bakom socialutskottetsbedömningar finns forskning, utredningar och också en öppen ufskottsulfrågning.Motionerna om amalgam har alltså fått en både grundlig och bred belysninginför dagens riksdagsbehandling. Inledningsvis vill jag säga att amalgamfrågan är engenerafionsfråga. hade 18 19-åringar ca 20 tandskador mot två. Det visar att den förebyggande tandvården har nått mycket långt iSverige. Under utskottets hearing trodde professor att hartandlagningarna minskal med i befolkningen. Alt amalgamfrågan är en generationsfråga reducerarnaturligtvis på inget sätt allvaret med eventuella hälsorisker av amalgam . Människornas lidande och oro på grund av amalgam måste lyftas fram iforskningen, hos myndigheter och av oss politiker. Det var också mot denbakgrunden som socialutskottet anordnade sin första offentliga utfrågning ijust amalgamfrågan, och det blev en uppskattad och bra hearing. Företrädare för Tandvårdsskadeförbundel kunde berätta omhur deras medlemmar tidigare möttes med misstro och betraktades som gnälliga,både av tandvårdspersonalen och från myndigheternas sida. Det var nog inte lättför de människorna. Historien lär oss också att människor med svårdefinieradesjukdomstillstånd alltför ofta har mötts med misstro just frånsjukvårdspersonalen. Del finns också sådana sjukdomstillstånd, och jagtror att vi även i fortsättningen kommer att möta den lypen av problematik. Del är därför utskottet så tydligt och bestämt säger attpatienter som tror att besvären kommer från amalgam skall mötas med respekt.Patienterna har också lagstöd för ett sådant bemötande. Jag menar att det ärviktigt för tandvårdens förtroende i att tandläkaren sätter sig in ipatientens situation och finner behandlingslösningar som svarar mot patientensönskemål. Finns då ett klarlagt vetenskapligt samband mellan ohälsaoch amalgam? Nej, säger experter. Nej, säger . Men åandra sidan kan sådana samband heller inle uteslutas, och därför förordar allaexperter och intressegrupper mer forskning. anser därför att det behövs mer forskning,för det första om kvicksilver från amalgam och dess påverkan på hälsan och fördet andra om alt utveckla alternativa tandlagningsmaterial. På del första forskningsområdet har tillregeringen överlämnat ett tvärsektoriellt forskningsprogram. Det är ettfyraårsprogram som beräknastill 16 milj. kr. En bedömning skall nu göras om innehållet i programmet -håller allt det vetenskapliga underlaget? - och likaså en prövning avfinansieringsfrågan. Det andra forskningsområdet - om alternafivatandfyllnadsmaterial - finns infe med i forskningsprogram.Materialutvecklingen sker främst utomlands, men i bedrivs ettintressant utvecklingsarbete vid och biomaterial iHuddinge. Ulskoltet säger all det är viktigt all internafionellt verkarför att alternafiva material utvecklas. De motioner som tar upp behovet av ökad forskning besvararutskotlet med ett tillkännagivande till regeringen, ett tillkännagivande somomfattar båda forskningsområdena. Bör eller kan då amalgam genast eller inom tre årförbjudas eller avvecklas? Förutom all några vetenskapliga bevis inte finns -s.k. epidemiologiska studier som påvisar hälsoeffekter av amalgam - finns heller inget utprovat alternativt tandfyllningsmalerial. Men på grund avatt amalgam är ett ur toxikologisk synpunkt olämpligt material harsocialstyrelsen vidtagit särskilda åtgärder och utfärdat allmänna råd lillbl.a. Utskottet utgår också ifrån alt amalgamet kommer altersättas med etl lämpligare tandfyllningsmaterial, men då måste det materialetvara väl utprovat, så att inte alternafivet blir sämre än dagens material. Därför är del märkligt, fru talman, att , vpkoch reserverar sig och förordar en treårig avvecklingsplan föramalgamet. Det gör man utan att veta att något fullgott material finnsatt fillgå. Vän av ordning ställer då frågan: Hur kommer pafienternaoch den medicinska professionen, tandläkarna, med sina regler och sittpatienlan-svar, all reagera på aft erbjudas etl "polifiskttandfyllnadsmalerial"? Om de motioner som behandlas i avsnittet omkontroll m.m. säger utskotlet att det är myckel otillfredsställande att detsaknas kontroll av tandlagningsmaterial. Den frågan ligger hos regeringen förbedömning, och socialministern har aviserat en proposition i fråganunder 1989.