prot · GC0981 · 1988-12-31 00:00:00 — I har den ideella föreningen i tagitett steg till. Man har blandat olika musikintressen i huset och fått mänga attta steget vidare, eller fått andra att utveckla sin musik i samarbete medklassisk t.ex. Ur "den slappa och väldsfixerade" ungdomsgruppenhåller ett gäng på med alt bryta alla barriärer till . 1 septemberplanerar gruppen Next Stop att samla 5 000 skandinaver för att resa tillSovjet och för att bo hemma hos ryska ungdomar. Som avslutningsfest planeras enjätlerockgala pä . Idén sprider sig som en löpeld över landet, överhuvudet på politiker och etablerade organisationer. Det är en ungdomsrörelsemed oändlig kraft och med stora mål och konkreta handlingar. Jag är djuptimponerad av detta och känner en stor tillfredsställelse över att få följa dethär arbetet. Alla har säkert hört talas om den grupp ungdomar som iStockholm bildade Non Fighting Generation. Det var några avbusarna som med hjälp av några intresserade poliser tog tag i denkriminaliseringsvåg och våldsvåg som utvecklats. har de s.k. gamlingarna, som alltså är , lämnatöver till en ny grupp där deltagarna är . Vid en träff med sinavuxenkontakter ställde sig dessa ungdomar upp och redogjorde för"verksamhetsplanerna det närmaste året". Vilket hopp det ger att sedessa tuffa killar planera för fortsatt kamp mot våld och kriminalitet! lOGT/NTO, en gammal organisation som startade en gång itiden som människors protest mot droger och förtryck, finns kvar. uppvaktadav dess ungdomsordförande, som berättade om hur man arbetar med att få inungdomar i styrelserna för samlingslokaler. Jag har träffat /NTO:s junioreroch hört om deras arbete för en bättre värld. Jag har hört ledningen för Unga Örnar, en av våra storabarnorganisationer, berätta om hur tusentals ledare runt om i landet letarreda pä var de största behoven finns bland barn och ungdom. De mötertiotusentals barn som behöver vuxenkontakter, och de träffas en gång i veckanoch talar med varandra om hur deras enda värld kan bli bättre. i organiserar OperationDagsverke med internationell vecka. samlade 275 000 elever in 12,4milj. kr., som räckte att bygga ett antal skolor i . I är gäller detskolor i . Ungdomens Röda kors har Jourhavande kompis. Varje veckasitter ungdomar och lyssnar på andra ungdomar som har problem. har tagit initiativet till svensk- polskamiljöföreningar med syfte att konkret bryta den miljöstörande kolförbränningeni . Varför står jag och räknar upp det här? kan man ju undra.Jo, därför att vi behöver komplettera bilden av ungdomsgenerafionen i Sverige.Den bilden behöver bli fullständig, och då är det här ett mycket viktigtinslag- en del av sanningen om svensk ungdom. Det är viktig att beskriva dettadå och dä. Det som särskilt slagit mig vid möten med ungdomarna ärnyfikenheten och behovet av kontakter med vuxna. Det är en verklig uppgift fören ungdomspolitik - att se till atl underlätta för ungdomarnas egen vilja tillverksamhet och kontakt. När jag var ordförande i - detta sägerjag nu med anledning av att det förut raljerades om förslag till utredningar,forskning osv. - arbetade vi fram den första stora utredning kring ungdomarssituafion som gjorts i , Ej fill salu, som kom 1981. Ungdomstiden har idet moderna samhället blivit något av en väntetid. De unga efterfrågas inte,känslan av att inte behövas stärks. Skolan fostrar till en framtid pä arbetsmarknaden.Fritiden blir ett tidsfördriv. Livet blir ett tomrum. Värst utsatta är de sominte klarar konkurrensen i skolan. Klyftan mellan ungdomarna och de vuxnavidgas. Ungdomars egna upplevelser av den verkliga vuxenvärlden minskar.Självförtroendet minskar och därmed tron pä att kunna påverka och förändra. Deblir i stället köpstarka konsumenter, materiellt mätta men socialt utsvultna. Barn och ungdomar behöver förebilder. Det har alltidfidigare varit de vuxna och föräldrarna. i avsaknad av verkligt bravuxenkontakter är det i stället kamrater som styr normer och moral. Musiken ochidolerna ger en ytlig identifiering. Den här bilden, även om denna är mycket schabloniserad ochförenklad, tror jag är väsentlig när det gäller att ge enförklaring av varför vi har den ungdomskultur som vi har. Den forskningen ochdet utredningsresultatet har varit någonting mycket vikfigt i mänga fritids-och ungdomsledares arbete. Det vi ser av fördömande av ungdomen, och när vi talar omungdomar som problem, faller tillbaka på vår egen brist på kunskap. Beskrivningen av både vuxna och barn som viljelösa offerför marknaden eller för statens politik har lett till en revolt som kanförändra verkligheten. Jag har ofta sagt att föräldrar och vuxna på nytt måste fåvara vuxna och våga vara förebilder för de unga, förebilder som de unga söker.Vi mäste väga tala med varandra om vär moral och om vad som styr värthandlande. Därför blev jag så glad när jag läste det senaste numret av . Tonärsmammorna som slutat gräla, var rubriken pä en artikeldär man beskriver hur 16 tonärsmammor numera träffas varje måndagskväll ochdiskuterar gemensamma problem. vågar de ställa krav på sig själva, sina barnoch på skolan. Gemenskapen har ocksä gett dem kraften att ordna gemensammaläger osv. där alla i bostadsområdet kan vara med. Vi är inte maktlösa. Maktlösheten går att bryta.Styrkan sitter i samarbetet och viljan till ett bra liv. Tonårsmammorna ochandra kan bryta den isolering som allt fler pekar på i våra förorter. Det här är företeelser som visar hur det går att ta sig urförlamningen. Självfallet syns det nya mest, och man blir glad åt det. Men jagär säker på att del i alla de gamla folkrörelserna finns skaparkraft,egenvärde, vilja till ett bättre samhälle. Det är rent av sä att de mångaungdomar som finns i de etablerade organisationerna är vår säkraste garanti förett demokratiskt samhälle. Men tecknen har varit många på en minskad styrka ide ideella föreningarna. Därför är glädjen sä stor när livskraften hos nyagenerationer är så stor. Jag kommer att tillsätta en utredning som skallta upp ett antal viktiga frågor. Bl.a. är det en mer analytisk utredning omungdomars villkor pä och framåt. Det finns några skäl som talar fördetta. Situationen kommer att vara annoriunda på ett paravgörande punkter. Ungdomskullarna blir mindre, det blir färre ungdomar. Vadbetyder del för arbete, utbildning och bostadsbyggande? Men avgörande blir frågan om jämlikhet. Det är oroande attse hur klassklyftorna tenderar att öka. De flesta ungdomarna har det mycketbra. som en allt större del av ungdomarna har mycket bra villkor bådesocialt och materiellt, finns det en grupp ungdomar från våra sämsta miljöersom inte finns med i välfärdsutvecklingen i vad gäller utbildning, arbete ochsociala villkor. Även i fortsättningen mäste en bra ungdomspolitik bygga på attunga människor har samma rätt som vuxna till en bra utbildning, arbete ochbostad. Naturligtvis kommer frågorna att behandlas i resp. utskott när vidiskuterar ungdomspolitikens ställning. Jag tycker att det är helt riktigt. Enungdomsskrivelse eller ett ungdomsprogram - vilken rubrik man nu väljer -skallsätta in detta i ett sammanhang, skall beskriva inriktning och vilken ideologisom ligger bakom. En grundläggande fråga för utredningen blir att analyseradelta mönster. Jag tror självfallet inte på några enkla lösningar, men det fårinte innebära någon minskad strävan att få med alla i en god utveckling. Om detär något en välfärdsstat skall ta ansvar för, är det att ge sina barn frihetenatt kunna växa upp under goda förhållanden. Vidare kommer jag atl lägga stor vikt vid att utjämna deklyftor som finns i vad gäller tillgång till språket och kulturen. Jag trornämligen att en viktig fråga inför framliden är att vi kan satsa på bred frontmed att fä med alla barn och ungdomar i olika slag av kulturell träning, bådeför att frigöra människors inre förmåga och för att skapa en kulturelljämlikhet. ojämlikhetermellan könen och mellan olika orter och regioner i samhället. Utredningen skall börja med tvä mer direktaarbetsuppgifter. Det ena handlar om ungdomars politiska deltagande.Naturligtvis hör frågorna ihop, men det finns anledning att fundera över varförallt fler ungdomar vänder ryggen till den politiska struktur som är vårdemokratis grundstomme. Jag kan konstatera vid mina träffar med unga människoratt det inte saknas intresse för samhällsfrågor. De exempel som jag har tagitvisar tydligt just det. Eller som en representant för sade omvarför sä många ungdomar vänder sig till Amnesty för att fä vara med: - Ungdomarna vill vara med i något som är viktigare än desjälva, där ärendet är direkt och konkret och där de kan välja hur mycket devill engagera sig över tiden. Jag tror inte att det är något fel på ungdomarna när devänder en del av de svenska politiska formerna ryggen. Det är kanske så att vifår lära oss att anpassa politisk verklighet till människors verklighet i högregrad - och även sä med arbetsformerna. Eller det självklara: Det finns ingaandra än de ungdomar som vi har, och det är de som kommer att ta över vårdemokrati. Den andra uppgiften för utredningen blir att redan tillhösten presentera förslag till hur ungdomarna skall kunna resa mer och få chansatt möta andra ungdomar och byta erfarenheter och vidga sina vyer. Jag vet inteom jag ens behöver motivera varför jag tycker att detta är vikfigt. Alla inserhur viktigt det är för våra ungdomar att fä kontakter med vad som skerinternationellt. Vi känner till det stora internationella engagemang somsvenska ungdomar har. är ett litet exportberoende land. Kulturellt ärvi också nära knutna till främst och . I vad gäller det europeiska samarbetet, kräver bara det ensärskild ungdomsstudie. Det passar bra att vi kan göra den i sitt sammanhang.EG har en generös politik mot sina ungdomar i ett särskilt utbytesprogram:Youth for Europé. Hur kan vi anpassas till det? Och hur kan de svenska ungdomarna- inte bara studerande utan alla, jag menar att resandet skall breddas - få ettutökat utbyte? Det är frågor som utredningen fär ta tag i. har avtradition ett stort intresse för internationella frågor. problemhar särskilt engagerat mänga ungdomar. förekommer en stor insatsgenom de s.k. volontärerna. Det finns anledning att undersöka hur ungdomarsintresse för skall kunna tas till vara och hur ett utbyte skallkunna underlättas. Det finns initiativ som knyter an till detta intresse på endel håll i samhället, inte minst genom de internationellt orienteradefolkrörelserna i . Jag kommer att avsätta 2 milj. kr. under två är i rad kulturbudkavle för att stödja olika initiativ inom skilda kulturområden. Detär initiativ som syftar fill att arbeta med och bland de mest utsatta gruppernai samhället. Insatserna kommer att bli olika i olika delar av landet. Dethandlar om att blåsa under de krafter som finns, att ta tag i den godauppvinden, för att tala med segelflygarnas språk, och fä med alla i ett egetskapande. Jag tror att förbud och fördömanden kan ha sin plats föratt markera ståndpunkt. Men för atl bryta en ond cirkel gäller det att hittaden goda skaparkraft som finns hos alla ungdomar, och då kan kulturen vara ettvärdefullt redskap. Jag ser framför mig hur vi använder oss av teatergrupper,kullurgrupper, rockmusik, poeter och allt vad som kan finnas, för att göra enkulturinsats bland de värst utsatta ungdomarna. Det kan vara det som bryter denenfaldiga våldsfixering som jag tycker att en stor del av den s.k. underhållningenbestår våra barn och ungdomar med. Mitt hopp står i stor utsträckning till den kraft somfinns bland ungdomarna själva. Jag vill citera vad ett par av ledarna för dennya ungdomsrörelsen säger: - Fred, nedrustning och avspänning är alldeles för viktigafrågor för att överlåtas till några få storpolitiker, säger . Det är en djupt demokratisk sanning i det yttrandet, mendet är också en självklar tilltro till demokratin som inger hopp. - Människor är lika över hela världen. Det är spännandeatt upptäcka det. Men utan den insikten att vi alla är lika kan vi inte göra nägot åt miljöförstörelsen i eller miljöhoten i världen, sade en annan av ledarna i radion . Del visar på utmaningen, hur spännande det kan vara attarbeta med politik, hur politiken kan vara det äventyr som kan locka ungdomar.Jag är inte orolig för ungdomen. Problemen skall vi ta oss an, men det ärungdomens egen kraft vi skall locka fram. vill jag som ett svar till omfritidspolitikens hantering av flickornas roll säga, att som jag ser det måstedet statliga bidragssystemet gälla lika för killar och tjejer. Det anser jagatt det gör. Jag kan inte se att själva utformningen av bidragssystemet i dagdirekt diskriminerar tjejer. Dessutom kan jag ge projektpengar, bl.a. fillidrotten, för att bryta könsrollsmönster. Det gör jag. Men som i allt jämställdhetsarbele har vi också att göramed attityder, fördomar och traditioner samt okunnighet. Det syns kanskeframför allt i kommunernas fördelning av pengar till olika idrotter, tillrockmusiken, men också i den interna demokratin i organisationerna. Lika mycketgäller detta all sätta ljus pä hur olika killar och tjejer behandlas i de egnaorganisationerna. Bidragssystemet och opinionsbildningen kan jag ochregeringen påverka. Det gör jag. Jag har påpekat detta ochförsöker visa på orättvisorna. I vad gäller den konkreta frågan om ridsporten - jagtolkar det som att hade den som utgångspunkt - är det faktisktinte så enkelt att vi löser ridsportens problem med mer statliga pengar. Dethar att göra med fördelningen av resurser mellan ridsportens olika grenar. Dethar att göra med skötseln av ekonomin i ridsportens egna organisationer, ochdel har även där att göra med den interna demokratin och organisationensuppbyggnad. Inte desto mindre försöker och ridsportens företrädare att sanera och omfördela ekonomin.Det är mycket bra. Jag utgår från att det kommer att gynna filekorna. 53Andre vice talman () replik: Jag tycker att det vore utomordentligtvärdefullt om etl av de beslående intrycken av debatten blir att vi iriksdagens kammare tycker att dagens ungdom är just sä fin som påvisat och som jag också tidigare talade om i milt anförande. Jag tyckernämligen att det är sä. Ungdomsministern sade alt jag raljerade om utredningar ochstatistik när vi talade om . Det gjorde jag inte. Jag menarbara att det här faktiskt finns en skillnad i synsätt mellan ochsocialdemokraterna. För oss är det inte satsningar pä de centrala organen avden här typen som är de väsentliga, utan det väsentliga är att vi satsar på denverksamhet som sker runt om i landet i idrottsföreningar och i andraorganisationer med ungdomsverksamhet. Jag vet inte vad de hade gjort med mig omjag, när jag var ute och hälsade pä idrottsföreningarna, hade sagt fill deilskna idrottsledarna, som då visste att det inte skulle bli någon höjning avbidraget, att det blir visserligen ingen höjning, men i stället skall ni se attregeringen kommer att satsa pä utredningar och statistik i . Jag måste dess värre, , besvära ocksåungdomsministern med frågan om sveket mot ungdomsorganisationerna när detgäller det lokala akfivitetsstödet. Vi fick ingen förklaring tidigare. Jagtycker att borde ge oss ett svar som undanröjer betyget frånidrottsrörelsen, atl detta är regeringskonst och partitaktik när den är somsämst. Jag tycker att det är allvarligt om det skall vara möjligt atl ulan attförklara sig först lämna beskedet på en konkret fråga att stödet skall höjas,men senare fullkomligt strunta i det. 54YLVA (vpk) replik: Ungdomsministerns anförande väckte en hel del intressantatankar. Jag får se hur mycket jag hinner ta upp. Först vill jag säga att jag visste att ungefär 300 000ungdomar spelar i olika rockgrupper. Jag vet att de flesta av dem har fått sinmusikaliska grund i den kommunala . Det är en av anledningarna fillatt vpk har föreslagit ocksä kommunala bild- och dansskolor samt kommunalateaterskolor. gav en ganska bra, enkel beskrivning avresultaten av den ungdomssociologiska forskning som företräds av bl.a. TomasZiehe. Jag tycker ocksä att det är mycket intressanta teorier. Jag hoppas atthon kan sprida denna kunskap om ungdomars villkor i den övriga regeringen. Jaghar ett intryck av att det skulle behövas. Jag har en fråga när det gäller beskrivningen avojämlikheter och orättvisor bland ungdomar. Jag är överens med beskrivningen av orättvisorna, men jag håller inte med om att enväxande del av ungdomarna har det myckel bra. I vilket tidsperspektiv? Minerfarenhet är att det inte har varit någon växande gruppungdomar som har det bra. Det beror kanske på vad man menar med bra. Sedan hade jag en konkret fräga om stödet tillridskolorna. Jag måsle säga att även de formellt könsneutrala reglerna kan slåorättvist så att flickor missgynnas. Beträffande den konkreta frågan om stödettill ridsporten kan vi vara överens om atl statligt slöd inte är nägonuniversallösning. problemensom ungdomsministern målar upp tycker jag är litet överdrivna. Om en ungmänniska vill gå och simma gör hon det i en simhall som kommunen oftast stårför driften av, för den som spelar fotboll gäller att det oftast är kommunensom står för driften av fotbollsplanen och klipper gräset, för den som spelarishockey gäller att det oftast är kommunen som stär för driften av ishallenosv. Men den som rider fär själv bekosta driften av själva ridhuset ochhästarna. är detta en angelägenhet i första hand, ochvpk:s förslag har inte heller varit att staten skall gå in och driva ridskolor.Men av knappt 300 ridskolor som drivs som ridskoleverksamhet i egen regiär det en enda som drivs kommunalt. Jag tror att kommunen vid 70-80 ridskolorstår för en del av driften av själva lokalerna. Vi vill föreslå ett specielltstimulansbidrag för en opinionsbildande verksamhet, så att opinionen kan vändastill stöd för flickornas fritidsverksamhet. Det har visat sig att det brukar gålitet bättre om man har pengar till opinionsbildningen. Jag hade gärna velat säga någonting om att ungdomar vänderde politiska partierna ryggen. Men är fiden ute, så jag kanske färåterkomma. beskrivning var lika mycketpräglad av partitaktik, eller vad jag skall kalla det. Det framstod precis somom vi inte gör någonting för att stödja de lokala aktiviteterna iidrottsföreningar och i övriga organisafioner. Men jag sitter nästan dagligenoch delar ut olika projektpengar och stöd på oHka sätt till aktiviteter. Detfinns många lokala aktiviteter. Det handlar om att köpa in mikroskop för attgenomföra miljöprojekt. Det handlar om en rad sådana insatser fill den direktaverksamheten i en mängd olika organisafioner. Här gör man en höna av en fjäder. Man symboliserar helaungdomspolitiken och stödet till ungdomsverksamhet med den uteblivna höjningenav det lokala aktivitetsstödet. Det höjdes med . , men det har intenämnts med ett ord. Det finns inte nägon automatik som innebär att det skallhöjas . Jag uppfattade det också så att man svarade på frågan om manunder valperioden ville arbeta för att höja detta bidrag till svensk idrott. Mänga tycks utgå frän alt det finns obegränsat med pengar,och det vet i alla fall jag att det inte finns. Vi får titta noga på varjekrona som fördelas. Varje höjning med . kostar ungefär 8 miljoner. Om måletdå är en höjning . gör det ett belopp pä 40-50 miljoner. Det ärsjälvklart att jag funderar hur jag bäst skall fördela dessa 40-50 miljoner,hur jag skall använda dem så att vi kommer till rätta med en rad av deskevheter och felaktigheter i det nuvarande systemet som ni själva frånoppositionspartierna också har påtalat. Jag vill bara säga till att jag självhar träffat idrottsledare som säger att det inte kan vara rätt att systemet ärsådant att det utgår bidrag fill sjuåringar, som inte skall finnas i den typenav organiserade aktiviteter utan som borde vara hemma och leka fritt, men sälänge statsbidrag utgår till sjuåringar ordnar man aktiviteter för dem. Det ären viktig mofivering till att systemet behöver ses över. Det äralltså inte konstigare eller märkvärdigare än att jag i sä fall vill se på möjligheternaatt använda denna summa pengar för att göra ett bättre system och inte vill låsa upp mig för en så pass stor höjning. Antingen ser vi på ett nyttsystem eller väntar några är och sparar till en rejäl höjning - det är de tvähandlingslinjer som jag arbetar efter. och jag verkar vara helt överens om attvilja utkräva ansvaret där det skall utkrävas. Om det finns statsbidragssystemsom klart missgynnar vill jag ha reda på vilka regler det är fråga om för attjag skall kunna se på dem. För övrigt är det kommunerna som fill mycket stordel får fundera en gång till pä hur fördelningen av resurser sker mellan pojkaroch flickor i idrott och annan fritidsverksamhet. 56 vice talman () replik: Jo, jag tycker att det är både konstigt ochmärkvärdigt att regeringen inte visste allt detta , närman svarade konkret på fråga. Man måste också ha vetatvilken storleksordning det handlade om, dvs. mycket riktigt 40-45 miljoner. Denexakta totala höjningen beror naturligtvis också på hur det slår, t.ex. om detökar antalet aktiviteter. Viktigare än denna exercis är ändå om vi kan fåbesked. nämnde nu i slutskedet av debatten att löftet gälldevalperioden. All right - vi köper det! Kan vi då få ett konkret besked om attdetta löfte skall uppfyllas under innevarande valperiod har vi vunnit mycket. Även om självfallet har rätt i att dettainte är det enda som samhället gör är det trots allt det enda statliga bidragsom gär direkt ut till ungdomsledarna och deras verksamhet. Det är alltså detsom kallar kroppspulsådern i idrottsföreningens ungdomsverksamhet,vilket jag tror att han har rätt i. När Riksidrottsstyrelsens ordförande ,känd socialdemokrat, läste och kommenterade svaren från de politiska partiernasade han: "Den fortsatta behandlingen av våra anslagskrav ser vi somuttryck för hur politiker och partier värderar delta och den intensiva ochbreda folkaktivitet idrottsrörelsen är. Vackra ord i all ära, men gäller detatt gä frän ord till handling. Regeringsförslag och riksdagsbeslut bliravgörande. Upp till bevis!" Den besvikelse som dä lär inte har övervunnits av denna debatt och de besked som vi harfått från socialdemokratin och regeringen. 57YLVA (vpk) replik: skall jag försöka svara på frågan: Varförvänder sig mänga ungdomar bort från de etablerade politiska partierna, ochvarför vänder de sig i stället till organisationer som Amnesty, Greenpeacem.fl.? Jag tror att mycket Hgger i de politiska parfiernas eget sätt attorganisera sig, men det tänker jag inte prata så mycket om, för jag tror attMargot och jag är ganska överens om det. Del här är en utveckling som jag tror atl vi mer ellermindre måste acceptera. Det handlar om ungdomars förändrade situation isamhället, en förändrad socialisationsprocess och en förändradidenlitetsbildning. behöverbara gä en generation tillbaka för att finna att det dä var ganska självklartatt en människa var det som hon arbetade med. Man kunde säga: Jag är rörmokare.Jag är sjuksköterska. Man uttryckte sig så, och det var etl sätt att se päidenfiteten. Om vi frågar en ung människa säger hon: Jag jobbar ilångvården. Hon säger inte: Jag är sjukvårdsbiträde. Däremot är man t.ex.hårdrockare. Man uttrycker sig inte så här: Jag gillar att lyssna påhårdrockmusik. Man säger i stället: Jag är hårdrockare. Ungdomar identifierar sig alltså pä ett annat sättän de gjorde en generafion tillbaka, då de identifierade sig med sitt arbete. En anledning till detta är att ett politiskt parti delshar sin grund i olika samhällsklasser, som är definierade ufifrån arbetet, delsuttalar sig i princip i alla frågor. Eftersom åsikterna har blivit viktigareför identiteten är man rädd för att köpa åsikter osedda. Man aktar sig litetför att gå in i ett parfi och få en massa åsikter på köpet som man kanske integillar. Jag möter ofta elever ute i skolorna som säger att alla partier harnågot som är bra. Man vill ha ett smörgåsbord och plocka åsikter litet här ochvar. Så ser verkligheten ut också i övrigt. En generationtillbaka sade man: Min framtid är att jag skall jobba på bruket, och sedanskall jag gifta mig och få barn, som också skall jobba pä bruket.