prot · GC0975 · 1988-12-31 00:00:00 — Den skall lämna det skydd och stöd som behövs när detfinns risker för en ogynnsam utveckling. Vid behov skall den även svara förvård och fostran utanför hemmet. ansvar i detta hänseende är engrundläggande 2 protokoU 1988/89:74- 75 principsom bör värnas och bevaras. Med hänsyn till detta vore det enligt min meningfel att utforma den sociala lagstiftningen för att fylla straffprocessuellasyften. Det är viktigt at det inte vidtas förhastade lagstiftningsåtgärder somgör mer skada än nytta. Men det kan förstås finnas brister med det nuvaranderegelsystemet. Därför behövs det en översyn av hur ochrättsväsendets verksamheter fungerar i förhällande till varandra och övervägandenom hur dessa verksamheter skall kunna samordnas bättre än vad som kanskeär fallet. Socialministern har därför i samråd med mig tagit initiativtill atl tillsätta en arbetsgrupp med tjänstemän från våra båda departement somskall studera denna fråga. Jag övergår nu till fräga om polisensresurser för att klara kampen mot ungdomsvåldet. Regeringen är uppmärksam pä den bekymmersammapersonalsituationen inom polisväsendet. I årets budgetproposition konstaterarcivilministern att bristen pä poliser är koncentrerad tillpolismyndigheterna i och till nägra andra myndigheter utei landet. 1 syfte att begränsa avgångarna från polisyrket, främja nyrekryteringoch effektivisera polisarbetet har regeringen vidtagit en rad olika åtgärderbåde på kort och på lång sikt. Bl.a. har regeringen i budgetpropositionenföreslagit en kraftigt ökad antagning av polisaspiranter till polishögskolanoch påtagliga förstärkningar på utrustningssidan. Regeringen har nyligenbeslutat att redan för innevarande budgetår kraftigt förstärka polisensresurser genom att medge att lönemedel för vakanta polistjänster tas i anspråkför administrativa ändamål. i svarar, i likhet med övrigapolismyndigheter, själv för de närmare besluten om hur resurserna skallanvändas. Därvid har regeringen bl.a. pekat på den nyckelroll som polisen harför att förverkliga statsmakternas satsningar på åtgärder mot ungalagöverträdare. Polisen bör även överlag fördjupa samarbetet med skolan ochsocialtjänsten. Av årets budgetproposition framgår vidare att polisensbrottsförebyggande ansträngningar bör inriktas på ungdomar i riskzonen förkriminalitet. När det slutligen gäller fråga om stöd tillideella organisationer som arbetar med antivåldsfrågor får jag hänvisa tillregeringens skrivelse 1988/89:70 om ungdomsfrågor. Regeringen understryker därdet värde som ligger i att ungdomar själva bildar föreningar för att engagerasig mot våld. För att stödja föreningslivets insatser i detta sammanhang har 8milj. ur allmänna arvsfonden avsatts för utvecklingsstöd till föreningarsom vill nå nya grupper av ungdomar. Anf.15 (): Jag tackar justitieministern för svaret. Det var mycketlångt och för den som ingenting vet om vår lagsfiftning på detta område säkertockså innehållsrikt. Men jag ställde inte frågan för att fä en redogörelse fördagens lagstiftning, för den kan faktiskt ocksä jag. Tvärtom ställde jag fråganför att fä veta om det finns planer pä några som helst förändringar. Jag är medveten om att problemen har varit uppe tilldebatt tidigare. Jag får nog påpeka att justitieministern ochsocialministern måste räkna medatt det dess värre inte är sista gängen heller. Min fråga lydde - det vill jag gärna erinra om: Vilkainitiativ avser justitieministern att vidtaga för att snabbt kunna komma tillrätta med problemen med pojkligors framfart? Justitieministern ochsocialministern har enligt svaret tillsatt en arbetsgrupp med tjänstemän som"skall studera denna fråga". Jag undrar, herr talman, om inte gruppenskall ha i uppdrag att komma med några förslag. Finns det inga riktlinjer förgruppens arbete? uppehöll sig justitieministern länge vid attsocialtjänsten skall ha det övergripande ansvaret och att det vore fel atlutforma den sociala lagstiftningen för att fylla straffprocessuella syften.Där tror jag att vi två, justitieministern och jag, är helt ense. Men vi bordeocksä vara eniga om att det uppenbarligen finns brister i dagens syslem. Jag troratt vi framför allt borde erkänna att samhällets reaktioner pä ungdomsbrottfortfarande kommer . Justitieministern säger - jag tror rent parentetiskt - attdet behövs en översyn av hur och rättsväsendets verksamheterfungerar i förhällande till varandra samt överväganden om en bättre samordning.Om det här är förtäckt reklam för promemoria om att viskall avskaffa länsrätterna, vill jag annonsera att jag inte kommer att ställaupp pä ett sådant förslag. Jag tror tvärtom att det är farligt att plocka ihopallmänna domstolar och länsrätter, eftersom länsrätterna ocksä har en socialfunktion, nägot som de allmänna domstolarna inte har. Departementet har tagit kontakt med denarbetsgrupp i som jag nämnde i interpellationen. Jag vill mycketgärna rekommendera justitieministern att själv läsa dess rapport. Det är enalldeles utomordentligt fin rapport - jag skall gärna låna ut mitt exemplar. Gruppen har bl.a. kommit med vissa förslag. Man vill hasnabba ingripanden enligt LVU . Man pekar pä att när det inte blir någonreaktion, fungerar inte heller samhället ordentligt. Ungdomar förväntar sig enreaktion. Alla unga som man har talat med har vittnat om det. Målet mäste vara- det är vi kanske ense om - atl förhindra att del gär så långt att någraingripanden enligt LVU behövs. Det kan vara viktigt att man ingriper snabbt närdet börjar hända saker. Man har också föreslagit individuella vårdprogram, ochman har även talat om möjligheten att införa ett begränsat skadeståndsansvarför föräldrarna. Detta är några av de förslag som finns i den brandgularapporten. Det vore mycket bra om justitieministern här ville berätta om sinegen inställning till denna rapport. fick justitieutskottet ett brev frånTyresö gymnasium. Samma brev har tydligen gått till justitieministern. Jagskall bara citera några rader: "Vi är upprörda och skrämda. Alla människor måsteuppmärksammas på hur ungdomsvåldet får allt allvarligare karaktär, starka motkraftermåste sättas in.-- Dettycks endast vara en liten grupp av ungdomar som svarar för degrövsta våldsdåden och den värsta skadegörelsen. Vi vill emellertid starktunderstryka vikten av att de åtgärder som aviserats från politiskt hällsnarast kommer till stånd så att skadegörare och våldsverkare snabbt får erfaraatt samhället inte tolererar deras handlingar." Jag undrar vad justitieministern tänker skriva i sitt svartill de anställda på gymnasium. 16PAR (): Även jag vill tacka för svaret påinterpellationerna om ungdomsvåldet. Det är ett ur flera aspekter stort och växande problem. Vimåste naturligtvis se dessa växande våldstendenser som nägot av ett underbetygnär det gäller de uppväxtmiljöer som vi har skapat. Särskilt allvarligt bör visom bor i en storstad som se pä dessa problem, eftersom de där ärsärskilt stora. Dessutom är våldet ett allvarligt socialt miljöproblem för allade människor som känner att de inte vågar röra sig fritt och tryggt i storadelar av staden - åtminstone vissa tider . Det är också ett problemeftersom det i sig skapar farliga ungdomsmiljöer. Ofta är bara ett fätalverkligen aktiva, men det är många andra ungdomar som dras med i degängbildningar som skapas - och kanske dras in i kriminalitet av olika slag.Det är därför viktigt att vi vidtar åtgärder, och att vi vidtar bättre åtgärderän . Justitieministern pekade pä att det har ställts mängafrågor om våldet. Jag tror att man skall se det som ett uttryck för den oro som vi i känner för denna utveckling - kanske ocksä för att svaren inte har varit så tillfredsställande. Tyvärr måste man säga det också om det svar som och jag har fått . Det är inte riktigt ägnat att skapa en känsla av alt regeringen nu har tagit ett fast tag i problemet och kommer attse till att det händer saker. Jag ställde tre preciserade frågor. Den första frågangällde polisens resurser. Det har kommit ganska alarmerande uppgifter om hurdet är ställt inför den sommar som nalkas. Det är bara en eller annanenstaka polisman som kan ägna sig åt det långsiktiga förtroendeskapande arbetesom behövs för att man pä ett konstruktivt sätt skall kunna lösa en del av deproblem som finns i ungdomsgängen. Detta är helt klart otillräckligt. Myckettyder på alt polisens möjligheter denna sommar kommer att vara mindre än förrasommaren, då man faktiskt lyckades uträtta en hel del. kan man läsa i svaret att regeringen har uppmärksammatproblemet. Jag tycker att det är alldeles utmärkt. Många andra i denna kammareuppmärksammade problemet , och de begärde envist att manskulle öka rekryteringen av aspiranter till . Men regeringen ochdet regerande partiet har lika envist motsatt sig detta. sker denna ökning -och det är ! Men det kommer inte att hjälpa situationen , utandet kommer att ta tid. Vad tänker regeringen göra för att se till att detåtminstone finns några polisresurser för att på ett mjukt och socialt riktigtsätt kunna hantera problemen ? Det kommer då en kommentar som jag har litet svårt attförstå. Statsrådet säger nämligen i sitt svar: "Regeringen har nyligenbeslutat att redan för innevarande budgetår kraftigt förstärka polisensresurser genom att medge att lönemedel för vakanta polistjänster tas i anspråkför administrativa ändamål." Jag tycker att det vore värdefullt med enförklaring av pä vilket sätt det är att förstärka polisens resurser när man tari anspråk lönemedel som var avsedda för poliser och använder dessa föradministrativa ändamål. Såvitt jag begriper, med mitt lekmannamässiga sinne, ärdetta ungefär motsatsen till förstärkta resurser för polisen. Men detta kanskeinnebär att det inte blir fullt säalarmerande som om dessa vakansmedel frusit inne och i stället tillfallitstatskassan. Lika svårt är det att få grepp om vad regeringenegentligen tänker göra ät det andra problemet som jag har tagit upp, nämligenatt ungdomar i allmänhet bara tas om hand, förhörs och sedan skickas hem. Nästadag finns de kanske ute i gängen igen. Jag kan inte se att jag har fält någotegentligt svar på den frågan. Det tredje frågan gäller stödet till verksamheter somt.ex. , som engagerar sig i ungdomarna pä ideell basis. Statsrådethänvisar till det beslut som har fattats om att ta medel ur allmänna arvsfondenför att ge stöd till organisationer som vill söka sig till nya grupper avungdomar. Det är ett bra initiativ. Frågan är bara om det kommer att finnasresurser även för de organisationer som redan har en betydande verksamhet blandde ungdomsgrupper som vi här talar om. Kommer också de organisationerna att fåpåräkna ett stöd, inte bara från regionala myndigheter utan även från staten? Det gläder mig att och jag äröverens om att det är i första hand ansvar att ge stöd ochhjälp och vidta åtgärder mot de ungdomar som är i riskzonen eller begår brott.Mot den bakgrunden är jag något förvånad över fortsatta frågor,vilka utgår från kommuns rapport och förslag till åtgärder. har ju i sina förslag haft som utgångspunkt att det ärsocialtjänsten som har ansvaret för ungdomar . Förslagen irapporten, som jag givetvis, , har läst, går ut på att förstärkasocialtjänstens möjligheter i olika avseenden. Det är bl.a. fråga om att snabbare kunna ingripa enligtLVU. Som jag sade i mitt svar, har för avsikt att diskuteramed arbetsgruppen för att få veta i vilka avseenden den anser att LVU behöverändras för att man skall kunna vidta åtgärder tidigare än vad som ärfallet. Jag utgår från att det av den redogörelse jag lämnade för tillämpningenav LVU framgick att det finns möjligheter enligt LVU att snabbt vidtaåtgärder. Men det är möjligt, som jag också sade, att det kan finnas brister isjälva regelsystemet och att det behöver ändras. Arbetet med detta pågår inomsocialdepartementet. När det gäller ungdomars behov av reaktioner tror jag vialla är överens om att varje människa måste få en reaktion när man överträderde normer och regler som vi har i vårt samhälle. Jag utgår också frän att KarinAhrlands uppfattning är att det är inom ramen för som denreaktionen skall lämnas. Jag är därför något förvånad över att frågornafortfarande ställs till mig som justitieminister, eftersom delta är en frågasom hör hemma pä . En fråga som särskilt tog upp och som ocksähar utgångspunkt i rapporten från gäller föräldrarnasskadeståndsansvar. Föräldrarna har ett skadeståndsansvar i detavseendet att de ansvarar för skadegörelse som deras barn utför i denutsträckning de kunnat förhindra den. Detta har naturligtvis att göra medvilken ålder barnet har. Ju äldre barnet är, desto större skadeståndsansvar har barnetsjälvt, och ju mindre ansvar kan läggas pä föräldrarna. Jag kan lämna information om att det inom ramen för BRÅ:sverksamhet pågår ett arbete med att överväga ändringar avskadeståndslagsliftningen för att se om ändrade regler vad gäller föräldrarsskadeståndsansvar skulle vara motiverade och ha en positiv effekt i denriktning vi är överens om. Jag vill i det sammanhanget ändå påpeka att jag ärrädd för att den typen av sanktioner mot föräldrarna kan drabba de allrafattigaste värst. Det kan knappast leda till att den skadelidande, oavsett omdet är en privatperson eller SL, fär nägra pengar, men del är en tungbelastning för en redan hårt drabbad familj. Jag tycker att det här är en frågasom måste övervägas, och arbete med detta pågår inom BRÅ. tar upp frågan om polisens verksamhet. Jaglämnade etl svar som utgick från de åtgärder som regeringen har vidtagit. Förytterligare diskussioner i den frågan vill jag kanske ändå hänvisa tillcivilministern. Lät mig förklara den del i mitt svar som förstod. Regeringen har givit möjlighet att användalönemedel för administrativa ändamål. För den oinvigde kan det låta egendomligt,men bakgrunden är den att polisens problem är att man har vakantatjänster. Man har alltså inte möjlighet att besätta dessa tjänster med poliser.Det är förklaringen till att regeringen har förordnat om en större intagningtill polisskolorna. För att dessa pengar ändå skall komma polisen till nyttafär de alltså användas för annan personal inom polisen som skall avlastapolismännen mänga av de administrativa göromål som betungar vissapolistjänster. Därigenom skall polismännen få möjlighet alt i störreutsträckning ägna sig ät de egentliga polisarbetet, och det upplevs av polisensom en resursförstärkning. De organisationer som har statligt stöd i det här arbetet,ungdomsorganisationer och andra, skall givetvis fä fortsatt stöd. Anf.18 (): Jag tror inte atl vi behöver ägna en stor debatt åt fråganom vem som skall ha det största ansvaret. 1 den frågan är vi helt eniga om attdet är som skall ha det ansvaret när det gäller de ungamänniskorna. Men jag tycker inte att behöver vara så förvånadöver att man interpellerar landets justitieminister som faktiskt också haransvar för det här området. Det handlar, herr talman, om gärningar som ärstraffbelagda och som alla är uppräknade i . Dä kan intejustitieministern låta bli att ha en egen åsikt om de här frågorna. Jag noteraratt jag inte fick nägot svar pä min fråga om det fanns nägra direktiv för den arbetsgruppsom arbetar under och . Det tycksheller inte finnas något uppdrag åt den att komma med några nya förslag, ochdet kan jag bara beklaga. När det gäller skadeståndsansvaret är det på det sättetatl varken eller jag har någon absolut bestämd uppfattning omhuruvida man skall införa ett sådant eller inte. Men frågan har väckts av enmycket ambitiös arbetsgrupp, och den är i varje fall sä intressant att den ärvärd att studera närmare. Det är därför jag har nämnt den här . mångamänniskor säga att de tycker att detta vore ett sätt att påverka föräldrarnatill de här barnen. säger att sådana här sanktioner kan drabbade fattigaste värst. Det där är ju bara ett utkastat påstående. Det vet viingenting om, vad vi vet är att skadegörelse mycket ofta drabbar enskildamänniskor, både fattiga och rika. Jag noterar att jag heller inte fick något svar på minfråga om justitieministern är beredd att avskaffa länsrätterna, vilka i dagtar upp de sociala målen till prövning. Jag skulle gärna vilja veta litet merom detta. 19PÄR (): Jag konstaterar att justitieministern börjadedebatten med att något antyda att det redan varit väl många fråge- ochinterpellationsdebatter i det här ämnet. Hon har kommit till den punktenatt hon uppmanar oss att ställa ytterligare frågor och interpellationer tillandra statsråd för att få svar på de frågor som vi vill ha besked om. Jag är i medveten om denuppdelning som finns av arbetet inom regeringen, men jag undrar omdet inte skulle ligga ett värde i att det fanns så pass mycket samspel mellanregeringens ledamöter att det går att med ett statsråd i kammaren föra ensammanhängande debatt om ett sammanhängande problemområde. Jag tycker att det på något sätt är rimligt att man skallkunna diskutera ungdomsbrottsligheten med justitieministern även om man kommerin pä frågan om hur vi skall få fillräckligt många poliser för att åtgärdasaken och på frågan om vad man skall göra med ungdomarna efter det att de harblivit gripna. Man skall inte behöva dela upp en sådan fråga på tre olikastatsråd i tre olika debatter. Detta är en liten allmän reflexion över det sättsom sådana här frågor skall hanteras på. När det gäller min fråga om polisens resurser förstod jagnog ungefär sä mycket som justitieministern här förklarade. Jag kan fortfarandeinte riktigt inse att del faktum, att man nu fär använda pengar, som varavsedda för polistjänster, till att vidta administrativa åtgärder för att inågon mån lindra konsekvenserna av att man inte kan besätta polistjänsterna avjustitieministern beskrivs som en kraftig förstärkning av polisens resurser.Jag tycker uppriktigt sagt att det är att ta i litet väl häftigt. Vad det ärfräga om är naturligtvis att lindra konsekvenserna av att man har en alldelesorimlig situation när det gäller vakanser. Låt oss då vara anspråkslösa nog attkunna säga detta. Jag tycker fortfarande att jag inte har fått något svar påmin fråga om vad man skall göra för att de här ungdomarna inte snabbt skallkomma tillbaka i sin ligaverksamhet. Jag antar att avsikten är att jag skalllåta mig nöja med det resonemang som förs om LVU och att man ser på de härfrågorna pä departementet. Men det här är en så pass allvarlig fråga att jag,precis som , menar att det skulle vara högeligen befogat med någontyp av direktiv eller viljeyttring från regeringen. Sedan fick jag höra att stödet tillungdomsorganisationerna fortsätter, och det är naturligtvis bra, men här krävsdet förstärkta insatser om vi vill nå förstärkta resultat. Först vill jag säga till attjag beklagar att jag inle svarade på frågan om vilket uppdrag arbetsgruppen har- det var inle med avsikt. Arbetsgruppen har givelvis etl uppdrag, och det är -såsom jag i och för sig sade i mitt svar - att studera hur ochrättsväsendets insatser när del gäller unga som har begått brott lämpligen börsamordnas. Vidare skall gruppen arbeta förutsättningslöst och till hösten 1989presentera förslag till lämpliga lösningar. När det gäller länsrätterna var direktafräga om jag har för avsikt att avskaffa dem. Som vet harjustitiedepartementet remitterat en promemoria, som kallas en idéskiss,där det sker en total översyn av domslolsorganisationen. I den idéskissen finnsockså länsrätterna med, och i det skissartade förslag som skall vara eltunderlag för en bred och förutsättningslös diskussion nämns möjligheten attlänsrätterna skall försvinna. Mot bakgrund av att vi har tagit detta initiativ till enbred och förutsättningslös diskussion om domstolarnas framtid är jag givetvisinle beredd att ha någon bestämd uppfattning i frågan. Då skulle hela detarbete som har igångsatts med hjälp av denna idéskiss vara förfelat. Jag ärberedd att lyssna pä de svar och de diskussioner som kommer som en konsekvensav denna idéskiss, för att därefter ta ställning till vilka förändringar idomstolsväsendet som bör göras. Till vill jag säga att jag tycker det bordevara ganska tydligt att regeringen också anser alt det är värdefullt atl enminister kan delta i en debatt kring ett övergripande ämne som ungdomsvåldet.Det är också skälet till att jag har besvarat frågor som hör hemma intebara på mitt departement ulan även pä tvä andra departement. Det har jag gjorttidigare ocksä, och det ämnar jag fortsätta med. Mitt påpekande gällde bara alt , om han ansågatl det svar jag lämnade inte var till fyllest och han var ute efter meraingående, detaljerade uppgifter kring polisarbetet, skulle ta upp en närmarediskussion med polisministern. När det gäller att vidta åtgärder mot unga brottslingarfär jag av inlägg nästan intrycket att det icke sker någraingripanden, atl ungdomar som tas för brottslighet släpps ut pågatan igen och att inga åtgärder vidtas. Låt mig mot den bakgrunden bara nämnanågra siffror vad gäller ungdomar mellan . Totalt gjordes ingripanden mot närmare 15 000 ungdomar idelta land. Flertalet av dem - över 7 000 - dömdes atl betala böter. För över 6000 ungdomar blev det rättslig prövning i den meningen att åklagare varinblandad och tog ställning lill åtalsunderlåtelse. Närmare 600 överlämnadesgenom dom till värd enligt socialtjänstlagen. 16 ungdomar dömdes till fängelseoch 107 till skyddstillsyn, medan 190 fick villkorlig dom. Systemet är inte perfekt. Det finns ett problem, och delär del problemet som vi arbetar med. Vad gäller lagstiftningsarbete harregeringen tagit initiativ i syfte att överväga om del behövs ändringar irättssystemet för att göra det möjligt för de myndigheter - i första hand desociala myndigheterna - som är involverade i och arbetar med detta problem allarbeta pä ett effektivt sätt. Anf.21 (): börjar det i alla fall bli något bättre. Det var ju välatt denna arbetsgrupp har någon form av direkfiv - det är någonting som det ärväsenfiigt att fä veta i svaret på en interpellation av den typ som jag harframställt. Jag vill bara göra det tillägget att jag inte tycker att gruppenskall behöva arbeta så länge som , för vad göras skall är tillstora delar allaredan gjort. Det går bra att läsa den utomordenfiiga rapportenfrän , där man bör få ganska många goda idéer. När det gäller länsrätterna vet jag också att det är frågaom en idéskiss - jag har studerat den . Jag tycker i och för sigatt det är väl så förståndigt att sätta i gång med en bred ochförutsättningslös diskussion, som justitieministern sade. Jag kan bara medglädje notera att justitieministern tydligen inte helt står bakom förslaget idenna förutsättningslösa promemoria om att avskaffa länsrätterna. Den debatt som har uppstått handlar också mycket om rättenatt överklaga skattemäl. Det kan jag förstå. Men jag vill påpeka att det är välsä vikfigt att komma ihåg att socialtjänstärenden inte skall gä till deallmänna domstolarna och att det är just av den anledningen det finnslänsrätter, som vi bör slå vakt om, för att inte alla dessa ungdomar, som manskall ingripa mot med socialtjänstlagen, skall hamna inför allmän domstol såsnabbt. 22PÄR (): När det först gäller polisresurserna sätterjag naturligtvis värde på att justitieministern är beredd att diskutera frågan.Men jag konstaterar ändå att jag inte har fått nägot egentligt besked om vilkamöjligheter regeringen bedömer att det finns att se till att de polisiäraresurserna i inför den kommande sommaren i varje fall inte är sämreän . Det är naturligtvis tacknämligt att de medel kan användassom blir över när det inte är möjligt att rekrytera poliser för att åtminstonelasta av polisen en del administrativa uppgifter. Det löser ändå inte det kärnproblem som jag tar upp i mininterpellation, nämligen att det bara finns en eller annan enstaka polisman somkan ägna sig åt den viktiga uppgiften att fä kontakter i ungdomsgängen och försökahitta de ungdomar som måste tas om hand särskilt för att nya våldsvågor skallkunna förhindras. Detta kommer inte att fungera om det inte går att få flerapoliser till ganska snabbt. Vad regeringen skulle kunna tänkas göraför att åstadkomma detta är jag fortfarande totalt okunnig om efter dennadebatt, och det är synd.