prot · GC0981 · 1988-12-31 00:00:00 — Det hade därför, förvisso, varit avvärde om vi också hade haft möjlighet att debattera betänkandet omidrottsfrågor, men det får anstå till . Moderata samlingspartietkommer då att lägga fram en läng rad konkreta förslag till förbättringar. Låt mig få säga att jag med mitt mycketlänga engagemang inom såväl svensk som internationell idrott är väl medveten ombetydelsen.av stöd till alla de ledare och tränare som oförtröttligt arbetar pådet lokala planet och då speciellt i de små klubbarna. Därför har vi ocksä ivår idrottsmotion de förordat en överföring av medel fränTipstjänsts överskott till just de lokala föreningarna. Vi måste dock kommaihåg att det här gäller endast en del av de finansieringsproblem ochledarproblem som svensk idrott stär inför. Synpunkter på dessa frågor skalljag, som sagt, återkomma till i idrottsdebatten. Jag yrkar bifall till de moderata reservationerna 3, 4 och 6. 37 vice talman (): Med ett viktigt undantag, som jag strax skallåterkomma till, finns det egentligen inte nägra större motsättningar i det härbetänkandet som gäller ungdomsfrågor. Och del är kanske inte sä konstigt atldet förhäller sig pä det sättet. Nägra kloka ord i förklarar väl varför. Han skriver: "Ungdomar är ingen enhetliggrupp där alla har samma behov och önskemål. Någon speciell ungdomspolitik somskiljer ut ungdomarna från andra grupper i samhället behövs därför inte." Så är det naturligtvis, och det betyder atl vi / det härsammanhanget inle har alt ta ställning till en rad intressanta och förungdomarna viktiga frågor när det gäller t.ex. bostäder, utbildning ocharbetsmarknad - hur viktigt detta än är för ungdomarna. Skulle vi ha tagitställning till dessa frågor hade vi säkert haft betydligt fler och tyngrereservationer. Jag vill för min del också gärna ha sagt atl jag tyckeratt man blir glad när man träffar dagens ungdomar, vare sig detsker inom idrottsföreningar eller andra föreningar, i våra skolor eller rent avhemma med mina egna ungdomar och deras kompisar. Ungdomarna är öppna ochbussiga, välorienterade och lagom ifrågasättande. Visserligen är de iblandlitet makliga av sig. Men vem var inte det i 18-20-ärsäldern? Jag tycker att del tyvärr är alldeles för mänga som dömerhela ungdomskollektivet efter de mindre trevliga inslag som förvisso ocksåfinns. Vi är med andra ord väldigt orättvisa när vi diskuterar våra ungdomar! Det finns ett majoritetsställningstagande ikullurutskollels betänkande som är minst sagt anmärkningsvärt. Jag tänker då påLOK-stödet, alltså bidraget till lokal ungdomsverksamhet, där majoritetenbestår av socialdemokrater, moderater och miljöpartister. benämns dettastöd ocksä bidrag till "knatteidrotten", men detta är litetmissvisande eftersom det också gäller andra föreningar än idrottsföreningar medungdomsverksamhet pä sitt program. Detta stöd är ju det enda statliga stöd som går direkt uttill föreningarna, och tillsammans med den kommunala motsvarigheten utgör det,som - känd idrottsskribent och idrottsledare nere i -uttrycker del, "kroppspulsådern" i idrottens föreningsliv. Detsammagäller för de flesta föreningar med ungdomsverksamhet. Om jag häller mig till idrottsföreningarna, utan att förden skull glömma det fina arbete som utförs inom andra föreningar, så brukarman räkna med att det är 450 000 idrottsledare som ägnar en stor del av sinfrilid åt att arbeta med barn och ungdom i idrottsföreningarna. Skulle vi gedem fritidsledarlön skulle det innebära en kostnad på ungefär 10 miljarderkronor per är. Detta är givelvis ekonomiskt helt orealistiskt, och det är inteheller önskvärt, för dä skulle vi förlora en del av den viktiga idealiteten. Däremot tycker jag att det borde vara samhällets ansvaratl se till att dessa ungdomsledare får rimliga förutsättningar för sittarbete, och samhället borde ocksä nägon gäng kunna visa uppskattning av detfantastiska arbete som de här ungdomsledarna uträttar. Det var just vadidrottsrörelsen och andra organisationer hade förväntat sig skulle ske i åretsbudget. Före valet hade man nämligen fått ett direkt löfte fränsocialdemokraterna om att de senaste årens eftersläpning nu skulle las igen ochatt aktivitetsstödet skulle höjas från . per sammankomst -dvs. till det reala värde som bidraget hade 1981. blev det inte så. Det visade sig nämligen att det härvar ytterligare etl av socialdemokraternas många vallöften som man tydligeninte hade en tanke på att uppfylla. Det blev inte ett öre i höjning avLOK-stödet! Frän idrottshall har man talat om "regeringskonst ochpartitaktik när den är som sämst". Detta var idrottens betyg. Och KarlFrithiofson, riksidrotts-styrelsens ordförande och socialdemokrat, sade:"Vi är grymt besvikna." Det är sannerligen inte svårt att förstå idrottshövdingensreaktion, för att inte tala om den besvikelse som hundratusentals ungdomsledarekänner ute i föreningarna. Vi är alltså många som är nyfikna på vilkenförklaring och ungdomsministern har att komma med. Vad var det som hände från det att man i juli-augustiuttryckligen lovade ungdomsföreningarna en höjning till . - lill nägra månader senare när man upptäckte att del tydligeninte fanns uttrymme för någonting alls? Detta är regeringskonst och partitaktiknär den är som sämst. Skall det intrycket suddas bort måsle det lill en braförklaring. I det här betänkandet finns det ingen sådan - ingen som helstförklaring till att regeringenoch socialdemokraterna anser sig ha rätt att fullkomligt strunta i det som påidrottsspråk brukar kallas "fair play". Det pägår ett beredningsarbete om den framtidabidragsmeloden, säger man. All righl, men det har ju ingenting medstorleksordningen på dagens LOK-stöd att göra, och för övrigt måste man ju hakänt till det när man gav svaret till idrottsrörelsen - om att höjaaktivitetsstödet till . tycker ocksä att det finns skäl att se överreglerna för LOK-stödet. Det finns en viss orättvisa i systemet, framför alltorättvisa mot en del icke idrottsföreningar, vilket missgynnar den typ avverksamhet som t.ex. scouterna bedriver. Detta bör man se över. Vidare anser jag atl del finns etl annat skäl lill alt seöver reglerna, nämligen den inläsningseffekt som bidraget kan ge för en delbarn och ungdomar i föreningarna, dvs. att man näst intill använder barnen somett slags bidragsresurs, t.ex. att fotbollsföreningen i kommunen ser till attbarnen inte sysslar ocksä med andra idrotter, eftersom de är viktiga som enbidragsresurs för föreningen. Det är mycket viktigt att vi ser upp så att idrott förvåra yngsta blir en lek och inte för allvarlig och resultatfixerad. Det finnsen risk för all bidragssystemet medverkar till alt del blir en sådanresultatfixering, att det blir för mycket allvar. Jag vet att idrottsrörelsensjälv är uppmärksam på detta, men jag anser all ocksä vi skall påtala risken. Det här behovet av en översyn förklararemellertid inte socialdemokraternas bedrövliga sätt all behandla föreningarnaoch deras ungdomsledare. Den förklaringen väntar vi nu med spänning på! Jag yrkar bifall till de reservationer somfolkpartiet står bakom. 38JAN HYTTRING (c): I kulturutskottets betänkande nr 12 diskuterasmänga olika områden som rör ungdomar. Flera talare har tidigare laglhuvudvikten vid idrotten. Jag avser inte atl ta upp så mycket kringidrottsfrågorna, eftersom vi vid en särskild debatt fårtillfälle atl diskutera dem. Från sida anser vi att del är dags alt riksdagennu antar etl ungdomspolitiskt program. Den skrivelse som regeringen har avgivittill omfattar en hel del punkter som behandlas i olika utskott. Dåmäste det också finnas regeringsförslag i utskotten som lever upp till depunkter som tas upp i skrivelsen. Vi efterlyser sådana förslag, eftersom detinte finns några när det gäller dessa områden. Däremot har imotioner som rör de olika utskottens områden pekat pä och krävt olikautvecklingsinsatser som i mycket hög grad skulle gynna ungdomar. Inledningsvis avser jag att göra en litengenomgång av dessa områden. Utbildningsfrågor är mycket viktiga för ungdomar. Eftervad man kan läsa i regeringens skrivelse förväntar man sig dä att regeringenskulle satsa extra resurser pä skolan. Men det gör man inte. Tvärtom, man harföreslagit neddragningar, vilka har lett till stora proteststormar, ochdärefter har regeringen backat när det gäller vissa punkter, men del återstårtydligen mycket somregeringen vill genomdriva. Det finns nu alla skäl i världen att i StäUet geskolan ökade resurser, om man vill ha en bra ungdomsskola som kan bli bättre.Från sida förslår vi: - Högst 25 eleveri varje klass. - Bra lokaler ochläromedel. - Engymnasieskola för alla. Detta är ett vallöfte som socialdemokraterna åtminstoneunder två valperioder avgivit inför väljarna, men detta har aldrig förverkligats. Studiemedelssystemet har ju genom riksdagsbeslutjusterats, men justeringen var inte särskilt långtgående, och det innebär attdet fortfarande finns stora brister. förordar ett annat system medstudielön som skulle underlätta för ungdomar alt finansiera högre studier. Fråncenterns sida kommer vi alltså att fortsätta med vara strävanden och återigenkräva att man inför studielön, eftersom vi vet att ett sådant system i grundenunderlättar för de allra flesta ungdomar som vill fortsätta att studera. Många ungdomar saknar bostäder. I t.ex.,vet vi att bostadsbyggandet har uppgått till en lägenhet per 2,7 nyttarbetstillfälle. Det innebär att bostadsköerna i har växt, ochåtminstone hälften av dem som står i kö är unga människor. Det gör att det blirsvårt för dem att flytta hemifrån och sätta eget bo. Vi har också sett hurdetta slår för ungdomar som söker utbildning - vissa utbildningar finns endasti . Eftersom bostäder saknas, har dessa ungdomar små möjligheter fillstudier i . Vi i vill att det skall ges möjlighet till lån förenkla, men ändå funkfionsdugliga bostäder. Vi vill ha ett bostadssparande förungdomar, och vi vill rädda smålägenheterna. Detta är yrkanden som vi har tagilupp och som behandlas av bostadsutskottet. Emellertid är det mycket dåligt medförslag från regeringen när det gäller dessa frågor. Barn i storstad är en annan viktig del som ingår i ettprogram för ungdomar. Livsvillkoren för barn är hårdast i storstäderna. Det harskapats miljöer som påverkar barn och ungdomar betydligt mer än de påverkar ossäldre. Vi kan se att det under vissa tider och under vissa tider iveckan finns miljöer där det i stort sett är vuxenfritl. Detta har lagt grundentill gängbildningar. Tyvärr upplever vi nu även på mindre orter etl ökatungdomsvåld och elt ökat drogmissbruk. Det är klart att mycket av grunden tilldetta ligger i den miljö som vi har skapat. Av utskottsmajoritetens skrivningar i utskottsbetänkandelframgår det att regeringens skrivelse inte har imponerat särskilt mycket. Mantar upp förhållandet att dessa frågor borde avgöras av resp. utskott. Därförborde konkreta regeringsförslag föreligga för behandling och där ställas motmotionskraven. Sä är nu inte fallet, vilket stärker oss frän sida itron att man mäste skapa ett ungdomsprogram som kan antas av och somnaturligtvis då också måste följas upp av regeringsförslag för de olikautskottens behandling. Delta skulle ge en högre prioritet när det gällerungdomsfrågorna. Genom den hantering som sker här i kammaren blir detta enganska liten fråga. Vi anser att den samlade synen skulle bidra till attungdomsfrågorna fick en myckel större uppmärksamhet. Jag avser att något gå in pä de stöd som behandlas iutskottets belänkande. Jag börjar med bidrag till centralaungdomsorganisationer. 1 årets budget finns en uppräkning av dessa på 4,5 milj.kr. Det är i och för sig otillräckligt, det känner vi allatill, men frän sida har vi valt all detta är begära den höjningen. Vihar inte föreslagit någon ytterligare höjning av stödet tillungdomsorganisationer centralt, därför att vi har valt att satsa det tillskottvi kan åstadkomma pä de lokala organisationerna och de lokala aktiviteterna. Ifrån sida är vi naturligtvis myckel besvikna päall inte regeringsförslaget innehöll en ordentlig uppräkning, åtminstone tillden nivä man faktiskt lovat - vilket påtalats av tidigare talare. I valrörelsenförekom en ganska omfattande diskussion. Framför allt ungdomsföreningar menockså andra inbjöd oss politiker till sig och ville höra våra synpunkter päexempelvis det lokala stödets storlek. Det har ju urholkats. i dagmotsvarar inte mer än värdet på de som utgick i början pä1980-talel. Alla partier utom ett av dem som är representerade här iriksdagen lovade faktiskt räkna upp detta till minst den nivå som vi nuföreslär, . talade redan då om att man inte var intresseradav att stödja denna verksamhet med uppräkning av bidrag. Därifrån har vi inteförväntat oss något stöd och inte heller fått nägot sådant. Men bara trepartier fullföljer det löfte de då gav. Vi ser de . vi nu tvingats reservera oss till förmånför som en första etapp. Del var många som trodde att det skulle bli etlförslag till från utskottsmajorileten, och att del inte skullebehövas nägon reservation för denna beloppsjustering, men tyvärr tvingas jagåterigen konstalera att vi mäste reservera oss. Anledningen till att man inte räknar upp bidraget kan varaekonomiska hänsyn, och det respekterar jag. Men man anger faktiskt som en orsakatt del pägår en beredning med syfte att förändra denna bidragskonstruktion.Detta är föga uppmuntrande för de organisationer som är i stort behov avhöjningen . De kan inte vänta pä förändrade konstruktioner, som i vissa delarkan vara nödvändiga all göra. Vi tycker att under den lid man häller pä med utredningenkunde man gott ha räknat upp bidraget till lokal ungdomsverksamhet frän 12 kr.till . Vi har tidigare i kammaren också diskuterat vad man kangöra för all uppmuntra ideellt arbete i föreningar. Mänga ledare, bäde inomidrotten och inom andra ungdomsorganisationer, gör ett mycket stort ochuppoffrande arbete. Det är inte så länge sedan vi i kammaren hade en diskussionom vilka möjligheter det finns att uppmuntra detta arbete. har föreslagit att man skulle se om man kunde genägra ekonomiska stimulanser för att i nägon liten mån lämna ersättning frånsamhällets sida för detta arbete. Men tyvärr har det inte gått att få tillstånd ett sådant beslut. Därför kommer åter med sådana krav vid ettsenare fillfälle. Med detta vill jag yrka bifall lill reservationerna 1 och 8. 39LARS () replik: Jag vill gärna till säga atlmoderata samlingspartiet visserligen inte gav nägot uttryckligt löfte om atthöja LOK-stödet, men att vi gjorde helt klart för idrottsrörelsen vad värinställning till svensk idrott var. Det gjorde vi genom att hänvisa lill -vägar jag påslå - den enda heltäckande idrottsmotion som förekommer. På detsättet gjorde vi med all önskvärd tydlighet klart att vär avsikt är atl stödjaidrotten pä alla nivåer. 40 () replik: Vid de tillfällen därjag var närvarande, och det var ett antal sädana, och där ocksä moderataföreträdare fanns närvarande kunde jag inte fä den uppfattningen atl moderatasamlingspartiet inte skulle stödja uppräkningen. Det var tvärtom så att demoderata företrädarna faktiskt lovade det. Om man sedan inom sitt parti intelyckats hålla detta löfte är det att beklaga. Men ocksä denna gäng har moderatasamlingspartiet haft chansen att stödja kravet på uppräkning. Dä hade vi kommitnågot närmare majoritet här i kammaren. 41YLVA (vpk): Jag är kanske en representant för den bussigageneration som talade så uppmuntrande om. Jag kan då berättaatt det är spännande att vara ung. Å ena sidan känner vi ansvaret för hela vårplanets framtid tungt pä våra axlar, ä andra sidan borde vi bo kvar hemma hosvåra föräldrar tills vi fyllt 25 är. Å ena sidan borde vi ta ett ansvarsfullt arbete inomvården eller omsorgen, å andra sidan borde vi låsas in pä kvällar och ,eller åtminstone kroppsvisiteras innan vi gär ned i tunnelbanan. Å enasidan är vi unga och fräscha, ä andra sidan är vi unga och dumma. Å ena sidan borde vi skaffa oss en bra utbildning, å andrasidan får vi inte studiemedel förrän vi fyllt . Ä ena sidan är värt politiska engagemang överdrivet ocht.o.m. lagvidrigt, ä andra sidan är vi passiviserade och politisktointresserade. Ja, det är minsann spännande att vara ung, för påbuden ochkraven växlar i etl rasande tempo. Det är egentligen bara en sak man kan vara helt säker pä:Ungdomen var bättre . Men ungdomen är inte särskilt gammal. Ungdomen föddes pä50-ialet. Vi som är unga är visserligen födda betydligt senare, menungdomstiden som en speciellt avgränsad tid i livet med en speciellungdomskultur osv. föddes i princip . var ungdomstiden enexklusiv tummelplats för överklassen, medan arbetarklassens unga snabbttvingades in i vuxenlivets arbete och ansvar. Sedan "ungdomens födelse'', om jag får säga så, harungdomstiden successivt förlängts. kan man nog säga atl ungdomstidennästan är tio är, och därmed är ungdomen nu en stor och viktig grupp. De kommersiella krafterna har redan upptäckt vilkenutomordentligt intressant och viktig grupp vi unga är. Det är till oss somnästan all reklam riktas.Det är vi som skall köpa oss ett värde, en identitet och en plats i samhället. Men förutom de kommersiella krafterna sä mäste mankonstatera att intresset för ungdomar under varitmycket svalt. Det har förmodligen haft samband med att vi har varit såmånga, vi var ju en hel puckel som föddes . Det hardessutom varit ont om jobb och vi unga har varit överflödiga och utan plats isamhället. Men ävenden förda politiken har på flera sättt drabbat ungdomar. Ungdomar har inte setts som en resurs, utan som ettproblem. Regeringen har uppfunnit speciella särlösningar för ungdomar. Dessasärlösningar har ställt till bekymmer pä flera sätt. Dels har de inneburitsvårigheter för ungdomar att försörja sig, studera, skaffa ett eget hem ochbilda familj. Myndighetsåldern har i praktiken höjts i flera avseenden.Ungdomar har känt sig diskriminerade, och många ungdomar har haft svårt attklara sig, med en dramatisk ökning av antalet unga socialbidragstagare somföljd. Dels har särlösningarna uppmuntrat en nedlåtande ochverklighetsfrämmande syn pä ungdomar. Det är nu nästan omöjligt att blibehandlad som en fullvärdig, myndig medborgare innan man fyllt . Jagskulle kunna berätta många exempel pä den förnedrande, och iblandskrattretande, attityd som möter oss ungdomar. Det är mot denna bakgrund vpk säger att det inte behövsnågon speciell ungdomspolitik. Ungdomar är inga underliga varelser medenhetliga behov som skall leva under speciella villkor. Ungdomar måste behandlassom fullvärdiga medborgare och omfattas av en generell polifik för att lösat.ex. krisen på bostadsmarknaden, utvidga demokratin osv. Jag yrkarbifall till reservation nr 2. Ungdomen är ingen enhetlig grupp, som står utanförgrundläggande orättvisor i samhället. Tvärtom, skulle jag vilja säga.Klasskillnaderna är mycket tydliga bland ungdomar, och orättvisorna mellankönen skall jag strax återkomma till. Det behövs en politik som gynnar alla de ungdomar som lever under dåliga förhållanden och som känner att deras problemnonchaleras. Det behövs även en politik som skapar utrymme för ungdomar. Detbehövs en offentlig debatt där ungdomars röster och idéer tas till vara. Ochdet behövs , tycker jag, något av en försvarskampanj för ungdomars rättigheteroch värdighet, som varit starkt ifrågasatt. I det här sammanhanget mäste jag ge ungdomsminister litet beröm, för hon har, till skillnad frän sin företrädare,faktiskt ställt sig pä ungdomarnas sida i ett antal principiellt viktigadebatter och företrätt en nyanserad syn på ungdomar. Det är bra. väntar vipå att alla de vackra orden i t.ex. regeringens skrivelse om ungdomsfrågorskall omsättas i konkreta förslag. När det gäller det lokala aktivitetsslödet kan jag instämmai en hel del av det som t.ex. har sagt. I regeringensskrivelse talas det vackert om föreningslivets betydelse och om vikten av attskapa t.ex. bostadsområden med en mångfald av olika föreningsaktiviteter. Detlokala aktivitetsstödet är ju inte det enda sättet att stödja föreningar ochungdoms- organisationer.Men för t.ex. många idrottsföreningars barn- och ungdomsverksamhet är detlokala akfivitetsstödet oerhört viktigt. På mänga orter utanför storstadsområdena äridrottsföreningen och grillkiosken de fritidsaktiviteter som ortens ungdomar ärhänvisade till. Och just argumentet att det "inte finns nägot attgöra" är vanligt hos de ungdomar som lämnar sina hemorter för att flyttatill större städer. Att fritidsutbudet på många orter är begränsat till enfotbollsklubb och en korvkiosk är naturligtvis bedrövligt. Men inte blir detbättre av att det lokala aktivitetsstödet har urholkats . Problemet med ett torftigt utbud av fritidsaktiviteter ochbehovet av stöd för ungdomars egna organisationer löses inte enbart genom enhöjning av det lokala aktivitetsstödet. Men vi i vpk tycker att det ärnödvändigt att återställa nivån på bidraget efter urholkningen under 80-taletför att inte många föreningars verksamhet skall bli lidande. Vpk har tillsammans med och folkparfiet föreslagiten höjning frän . Jag yrkar bifall tillreservation nr 8. Jag vill nu ta upp en viktig principiell frågaom jämställdhet mellan könen, som behandlas i del här betänkandet. Om en ishockeyintresserad pojke fick spela ishockey endasten fimme och för detta var tvungen att betala kanske . och iövrigt vore hänvisad till att utöva sitt fritidsintresse i form av att slipaA-lagets skridskor, linda dess klubbor samt sopa på ståplatsläklaren, skulle vinog vara ganska många som upprörda skulle kräva ett bättre samhälleligt stödtill pojkens fritidsintresse. Men om det inte vore fråga om en pojke utan om en flicka,som i stället för av ishockey vore intresserad av hästar och ridning, skulledet bristande samhälleliga stödet snarare vara regel än undantag. Man mäste dåfråga sig om statsmakterna anser att det är viktigare att pojkar har enmeningsfull fritid än a» flickor har det. En undersökning utförd av visar medexempel att stödet till en tolvårig pojkes fritidsaktiviteter, som i exempletvar fotboll, ishockey och bad, var . Själv fick pojken betala . För en jämnårig flicka, vars fritidsaktiviteter varridning, bowling och bad, var stödet . för lika mängaaktivitetstillfällen. Själv fick flickan betala . Det finns forskare som menar atl de statliga och kommunalabudgetarna innebär en omfördelning av resurser frän kvinnor till män, trotsuttalade målsättningar om motsatsen. När det gäller stödet till pojkars ochflickors fritidsverksamhet verkar det onekligen som om mäns och kvinnors skattepengari huvudsak kommer pojkarna till godo. Om man, liksom vi i vpk, vill föra en politik som ledertill jämställdhet mellan kvinnor och män, är den ojämna fördelningen av stödettill flickors och pojkars fritidsaktiviteter något som manar till eftertankeoch som kräver åtgärder. Flickorna skall väl inte behöva byta till en annanfritidsaktivitet eller en annan idrott för att komma i åtnjutande av samhälletsstöd! Mer än 100 000 barn och ungdomar, de flesta flickor, ärintresserade av hästar och ägnar sig ål ridning. Ridningen ligger på en ohotadandraplats efter fotbollen på idrottens tio-i-topp-lista. Ridningen är en av de mycket få sporter som lill allrastörsta delen är fri frän konkurrens och tävlingstänkande. Det stora flertaletbarn och ungdomar som ägnar sig åt ridning gör det utan alt tävla. Flickor tillbringar eftermiddagar, kvällar, veckoslut ochskollov i stallet. Stallet fungerar ofta som en fritidsgård för flickor, menkommunalt anställda fritidsledare i stall hör till de verkliga rariteterna iden kommunala fritidsledarsamlingen. Vpk har föreslagit atl 25 milj. kr. skall satsas på dessa"flickornas fritidsgårdar". I det betänkande som vi nu diskuterarbehandlas dock inga anslag, sä vi fär väl anledning att återkomma lill den härfrågan i andra sammanhang. Jag yrkarbifall till reservation nr 9. Jag skulle vilja ställa en fräga till det statsråd som äransvarig för både ungdomsfrågor och jämställdhetsfrågor: ! Vadtänker regeringen ge flickor och unga kvinnor mer än vackra ord?