prot · GC0990 · 1988-12-31 00:00:00 — Vi klarar oss lack vare den inlernationella hjälpen. Jag vill sammanfatta polifik med atl säga alt vikommer att fortsätta att slåss stenhårt för arbets- och utbildningslinjen, fören linje som ger bättre miljö och bättre tillväxt, för en linje som utvecklarhela vårt land. skall jag övergå till en delfråga. Den är liten, kanskenågon säger, men för dem som jag vill att den skall beröra är frågan stor.Regeringen har föreslagit att KAS-administrationen skall effektiviseras på etleller två ställen i landet. AMS kommer att beslula oin var dessa båda polerskall förläggas. Här får vi se om det bara är vackra ord när man säger alttekniken skall spridas, att jobben skall förläggas där de bäst behövs, eller omdet ligger någonting bakom dessa uttalanden. Vi har föreslagit - jag och från mittlän - alt skall vara en sådan här ort. har drabbats av en mycketkraftig utflyttning. Hundratals ungdomar har fått flytta till övriga ,och har en mycket gammal befolkning. Det kostar ingenting att förläggaen KAS-administralion dil. Del finns en annan motion, där man pekar pä Golland.Ja, blir det två, så är det tvä bra orter som här är föreslagna. Jag vill nu vända mig till generaldirektör ,som väl rimligen skall falla beslut i det här ärendet innan han avgår framåtsommaren. Visa , , atl du är klok! Tänk på de utsattakommunerna, dem som med regeringens och din politik har förlorat väldigt mängaungdomar! Låt dem nu få något tillbaka! Om hade varil denansvarige, skulle han inte ha tvekat att la den här typen av radikala grepp. GeÅsele en chans! Blir det en central till - ge Golland en chans! Vi har från sida varit nödsakade att i dellabetänkande anföra inte mindre än 22 avvikande meningar och etl anlal särskildayttranden. Jag yrkar bifall till samtliga reservationer där centernamn ingår.Göran kommer senare här atl lala för en del av reservationerna. 4LARS-OVE (vpk): Regeringen berömmer sig och skryter överarbetsmarknadspolitiken. Det är ju egentligen också en regerings privilegiumatt ta åt sig äran av framgångar, även om det kanske inte helt och hållet ärregeringens förtjänst att utvecklingen internationellt är sädan att vi har enhögkonjunktur i världen. Men regeringen har ju ändå sitt ansvar för den härpolitiken -ansvaret för atl man anpassar sig lill en utveckling som inger öro.Man garderar sig inte för den lågkonjunktur som väntas komma. Man ger inteheller garantier för det svenska näringslivets egna utveckling. Man har enenorm tilltro till monopoliseringen och maktkoncentrationen, den extremaanpassningen till EG och exportkapilalels villkor. Vi kan väl säga att prisetför den här politiken - som kommer och redan har kommit - drabbar flertalet De regionala obalanserna finns kvar. Människor tvingas fortfarandeflytta, och regionernas framtid hotas. Löne-, inkomst- och utbildningsklyftorna ökar i del härsamhället, trots högkonjunkturen. Man slås ut ur arbetslivet trotshögkonjunkturen. Antalet förtidspensionerade ökar trots högkonjunkturen. 363000 personer beräknas vara förtidspensionerade innan det här året är slut. Ochantalet långtidssjuk-skrivna ökar. Ja, detta är en del av priset, en del avbaksidan av det som regeringen säger sig vara så duktig på, nämligenarbetsmarknadspolitiken. Utöver detta vet vi att antalet öppet arbetslösa ifebruari var 69 000 och atl 150 000 omfattas av någon form av arbetsmarknadspolitiskaåtgärder. Man har beräknat att det finns 175 000 latent arbetslösa ellerundersysselsatla. Det är alltså läget . Trots en högkonjunktur som intekan vara bättre för ett kapitalistiskt samhället har vi de här sloraavigsidorna. Det måste löna sig att arbeta, säger och ElverJonsson. Men jag säger: Det måste väl löna sig att arbeta både för kroppen ochför själen - och inte bara från ekonomiska utgångspunkter. Den kortsiktigaekonomiska politik som både regeringen och de borgerliga bedriver är juresultatet av den instäUning man har. I det här sammanhanget kan jag också göra en kommentartill förslag. blir ju mycket imponeratsä fort en generaldirektör kastar fram nya förslag. Och det är väl riktigt närman påpekar att 60 miljarder går lill dem som står ulanför arbetsmarknaden. Menförslaget att låta dem komma in på den reguljära arbetsmarknaden genom någonform av subventioner löser ju inte grundproblemet - varför man slås ul -nämligen arbetslivets orimliga villkor. Det är ju huvudproblemet som man måstekomma åt. I annat fall är det ett sätt atl bara låta det gä, och subventioneradet hela framöver. Det är alltså en myckel motsägelsefull politik som vi hari dag. Det finns väl ingen förnyelse och öppenhet - mer än det som någon härsade om glasnost och perestrojka. Förnyelsen kommer ju frän elt visst håll, ochäven historiskt sett är det ju så. Kapitalismen är gammal. Man strävar medproblemet att försöka bevara det man har, koncentrera sig i EG och andramotpoler i världen . Till min glädje kan jag se atl del unga socialistiskabygget i världen tar tillfället i akt att försöka vitalisera sig och genomförade allernaiiv som behövs. Då är del ju, om man ser till , bakåtsträvandeatt närma sig EG. På arbetsmarknadens område kan man verkligen vara orolig medtanke på den enorma arbetslöshet som del kapitalistiska systemet har medfört ide här länderna. Om vi har lyckats klara oss bra genom historiens förlopp,så skall vi inte göra det sämre, söka oss bakåt i tiden. Eller är det kanske såatt vi fortfarande i bakhuvudet har och kapitalismens tes alt delnog är bra all ha en liten arbelslöshetsreserv i bakgrunden, så atl vi kanpressa ner löner och arbetsförhållanden och öka vinsterna? Den naturliga rätlen lill elt meningsfullt arbete går inlehand i hand med kapitalet och storfinansen. Vi kan se de här dragen i samhälleti dag -kapitalets exportinriktning, otillräckliga investeringar för framtiden iSverige för att vi skall kunna vara någorlunda självförsörjande ochsjälvstyrande. Den nya tekniken på kapitalets villkor, och inle på dearbetandes, inger naturligtvisoro för framliden. All den offentliga sektorn stryps är ännu mer oroande.Arbetstidsförkortningen används inte som ett instrument, aktivt för attförhindra utslagningen. Regionalpolitiken är passiv och underordnas hela lidenden strukturomvandling som innebär koncentration. Sä upplever vi en försämring av den totala livsmiljön,inte minsl arbetsmiljön. Accepterar man den här utvecklingen, dä accepterar manju någon form av permanent arbetslöshet och utsortering frän arbetsmarknaden,och då blir alla åtgärder egentligen tillfälliga lösningar. Man måste komma åthuvudproblemet framöver, annars klarar man det inte. De här problemen vill man inle komma åt genom denekonomiska polifik som förs i dagens samhälle. I stället ägnar man sig framförallt äl alt se lill alt de arbetandes löner och köpkraft minskas till förmånför dem som gör de stora vinsterna. Inte minsl är del avtal som harträffats på arbetsmarknadens område en katastrof ur de arbetandes synpunkt. Iförlängningen är det också ett hot mol arbetsmarknadspolitiken ochsysselsättningen. Inom ramen för den statliga inkomstpolitiken avsätts kapitaltill spekulation och företagsvinster. Det kommer naturliglvis att få sinaeffekter när bolag och spekulanter härskar över kapitalet. I stället bör dettadras in till de arbetande och till offentlig verksamhet. Man utnyttjar alltsåinte de samlade resurserna på ett sätt som vore möjligt. En marginalskatlereform tycks vara del allra viktigasteför atl så alt säga fä fart på . Vi vet att en sädan reform bygger påatl de stora företagens vinster skall vara orubbade och all de bemedlade isamhället, vilka kanske redan har en hygglig utbildning och är attraktiva påkapitalmarknaden, skall gynnas. De mänga vanliga arbetarna i offentlig tjänstsamt inom service- och industrisektorn drabbas däremot. Det finns alltså ingelhopp om att ge människor rätt till etl meningsfyllt arbete och en godarbetsmiljö inom ramen för den socialdemokratiska eller den borgerligaekonomiska politiken. Vpk anser atl arbetsmarknadspolitikens inriktning i grundenmåsle ändras. Allt arbete måsle vara utvecklande. Det räcker alltså inte baramed atl ha etl arbete. råder orimliga förhållanden på arbetsmarknaden,och det finns ingen beredskap för en kommande lågkonjunktur. Sårbarheten ärdessutom stor. Vi i vpk vill sätta in en stöt för alt ge näringslivet enny struktur. Statsföretag, löntagarfonder, regionalpolitik och andra redskapborde samordnas på ett helt annat sätt än och inle underordnaskapitalets utveckling. Det behövs alltså etl industrialiseringsprogram. Detbehövs också en arbetstidsförkortning med hjälp av vilken man kan tillgodoseväsentliga sociala behov och öka antalet människor i arbete. AMS roll är atl vara förvaltare avarbetsmarknadspolitiken. Serviceinriktningen har naturligtvis en mycket starkslagsida mot näringslivet på grund av den ekonomiska politik och den politik iövrigt som förs i samhället. Serviceinriktningen är naturligtvis bra för denenskilde, som kanske får en god behandling av duktiga arbetsförmedlare, som försökergöra allt vad de kan inom ramen för sina befogenheter för att ge människorarbete. Men inom vilka ramar måste de hålla sig? Jo, de utgörs av en mycketsmal sektor. Vi anser att det måste ske en samordning med näringspolitiken ochregionalpoli- tiken såatt AMS verksamhet kan inriktas på all ge människor fier jobb och fasta jobb.Det är inte fallet . Vi som har erfarenheter av arbetsmarknadsverkels säll altarbeta känner fill detta. Det finns ingen koppling lill näringspolitiken ochregionalpolitiken, trots att det inom AMS finns enorma kunskaper med vilkashjälp andra områden kunde få impulser till insatser för alt ge människor fastajobb. I slutändan, när det inte finns några arbeten, när alll skall göras påkapitalets villkor, får man hänvisa fill arbetsområden med ny teknik som finnskoncentrerade till vissa områden, dock icke i av arbetslöshet utsatta regioner.Del blir den slutliga följden av AMS verksamhet, som alltså sker på kapitaletsvillkor. Arbetsmarknadspolitiken skulle förbättras avsevärt om mansatsade pä den offentliga sektorn. Den har krympt, snörpts åt, trots altbehovet av arbetskraft har ökat. Vi föreslår alt två miljarder satsas på detområdet, bl.a. för alt förbättra arbetsmiljön, öka personaltätheten och värderaupp arbetsuppgifterna inom vård, omsorg och skola. Del behövs för alt behållade arbetande inom dessa sektorer och undvika att människor slås ut. Del ärfaktiskt hell nödvändigt. Många faktorer i arbetsmarknadspolitiken är viktiga. Inteminsl gäller det arbetsmarknadsutbildningen och den roll som AMS där hartilldelats. Enligt det senaste beslutet skall dagens arbetsmarknadsutbildning islort sett gä ifrån de sociala målen eller i andra hand undervärdera dem. Manvill alltså kortsikfigt tillgodose näringslivets behov av utbildning. Men detegentliga och stora problemet är att så många framöver inte får del avutbildningen. Det är bara ett fåtal som får del av de "nya"kunskaperna. Vi har hänvisat lill vad sade i . Hanutlovade då etl nationellt folkbildningsprogram med sikte pä den nya teknikenoch etl rättvist arbetsliv. Dagens arbetsmarknadsutbildning går i en hell annanriktning. Den är mycket kortsiktig och kan knappasl räknas som någon störrefolkbildningsinsats. Vi anser alt en teknisk-humanistisk utbildningsreformverkligen vore alt understödja arbetsmarknadspolitiken och ge den ett innehåll.Alla bör få chans lill en grundläggande utbildning. Härför krävs naturligtvisresurser. Men man tycks hela liden förlita sig på all näringslivet självt skallklara del här, och då blir del ingel av. Statsmakterna måste, som jag ser del,genomföra denna utbildningsreform sä att alla i arbetslivet får en chans. Däfår vi också etl hell annat arbetsliv i vårt land och fler människor i arbete.Anledningen till alt det råder brist på arbetskraft på vissa områden ocharbetslöshet på andra är försummelser i ulbildningsavseende. Helt avgörande är frågan om man kan sätta alla iarbetslivet pä skolbänken. Några sådana intentioner tycks inte regeringen ha. En till synes liten fråga som ändå är av socialt stor betydelseför många människor berör vårdpersonalen och . Vi har föreslagit attmänniskor inom dessa yrkesområden skall få en helt annan utbildning. ärsituationen katastrofal med en stor genomströmning av människor i hemtjänstenoch med förfärliga arbetsvillkor. Framför allt är del kvinnor som är utsatta.Där behövs både utbildning och en uppvärdering av arbetsuppgifterna samt övrigaförändringar, om man menar allvar med talet om att viskall ha en god social omsorg. Många tvivlar pä all den ekonomiskapolitiken, arbetsmarknadspolitiken och arbetslivspolitiken har deninriktningen. Låt mig till slut säga några ord omarbetslöshetsförsäkringen. Till arbetsmarknadsutskottets betänkande 11 har vifogat en reservation och en motivering. Vi är för en utredning, vars direktivär att föreslå sådana förbättringar av arbetslöshetsförsäkringen som ger ensocial trygghelsförsäk-ring. Vi hoppas att vi snart kan få gehör för en sådan inriktningpå utredningen, och då är vi beredda atl slälla upp. Det förslag som i dagföreligger från de borgerliga har rakt motsatt effekt. Med det, herr talman, yrkar jag bifall till vpk:sreservationer till betänkandet AUll. 5ELVER () replik: Jag vill ge en kort replik med anledning avLars-Ove komplexfyllda avsnitt i sitt tal, där han kände hämningarinför atl vi i bygger vär inställning pä att en liberalarbetsmarknadspolitik har marknadsekonomin som grund. Jag kan förstå alt manfrån kommunistiskt håll känner sig besvärad. Del har nämnts namn här, och till skillnad från mångaandra idériklningar här i kammaren är vi från liberalt håll mycket stolla överatt tala om bäde aktiva konjunkturpolitik, som ledde till folkpensioneringen och en förkortad arbetsdag ochS. A. Hedins motioner om arbelsmiljö, som är mer än men somfortfarande med behållning går att läsa. säger alt kapitalismen är gammal. Ja, detär klarl all den kan behöva förnyas, men del behövs fortfarande en socialtstyrd marknadsekonomi. Om nu kapitalismen är gammal så är kommunismen förlegad! Jag skall inte underlåta alt säga, herr talman, alt jag ärglad över den förnyelse som sker i de östliga diktaturerna, därför att det ärdär som förnyelsen bäst behövs. Med demokratiska inslag kommer den att höjalivskvaliteten och framför allt förbättra arbetslivets villkor. Vad svenskarbetsmarknadspolitik behöver är förnyelse, inle mera inslag av socialism. 6 (vpk) replik: När nu vill göra liberalismenlill del som är framliden, kan jag säga att han hänvisar till del förgångna,lill del som har gjorts. Jag skall inte förneka att liberaler en gång i tidenhar hafl elt socialt patos, men vi kommer ändå inle ifrån vissa faktorer ihistoriens utveckling, . Om vi skall klara de globala problemen,dvs. miljöproblemen, arbetslösheten och den sociala dimensionen, kan vi inleöverlåta bestämmanderätten över del till några få maktgrupper i , iEuropa eller i världen, utan det måste väl i djup demokratisk mening vara ensocial marknad. Den enda framtidslösningen är då socialismens utgångspunkter,som kan förverkliga det människor emellan i demokratisk ordning. Det är därförsom jag hälsar att socialismens grundprinciper äterslälls undan för 2 protokoU 1988/89:90 undan iÖsteuropa och vitaliseras med utgångspunkt grundläggandefaktorer. Men vad gör kapitalismen ? Jo, i EG sluter den sigoch stänger ute alla andra i världen vilket ej är global solidaritet, tvärtemotden liberala andan. Tillskyndarna till detta är bl.a. det liberala partiet iSverige, som vill vara så enormt inlernationellt solidaritetsinriktat i andrasammanhang. Visst finns det en väldig kluvenhet i det liberalabudskapet, . Jag förnekar inte det sociala patoset i ,men det har inte framträtt så förfärligt tydligt . Tvärtom hardel varit de nyliberala inslagen i och kapitalismen som har gjortsig hörda. Man skulle på många olika fält kunna ställa sig frågan:Hur skall kapitalismen klara av arbetslösheten i om man inte idemokratisk ordning måste styra, göra insatser och omfördela resurser i helaEuropa och hela väriden? Jag kan aldrig tänka mig att maktgrupper i samhäUetsom har som främsta uppgift att skapa stora vinster, öka sin makt och haherravälde över både människor och råvaror är de som klarar den uppgiften. Historiskt sett tror jag, , att liden är inneför de socialistiska värderingarna att erövra inte bara utan kanskehela väriden, för att dessa slora problem skall kunna lösas. Det räcker inteatl lala om problemen; man måste någonstans vela vad man skall styra. 7 () repHk: Det är nödvändigt att komma ifrån desocialistiska och kommunistiska idéerna. Del är dem som östländerna främjar sigfrån, vilket jag hälsar med tillfredsställelse. undrar hur de storaarbetsmarknadsproblemen, som också gäller hela , skall lösas. Jag skallnaturligtvis inte försvara den , men låt mig försvara densvenska arbetsmarknadspolifiken, som har varit med om att formaoch som vi lar ett slort ansvar för. Jag sade i mitt huvudanförande att detråder en betydande enighet om de grundläggande dragen, som vi skall både varaaktsamma om och hälla i helgd, därför att de har burit. har eninlernationellt sett god arbetsmarknad. Jag märker att måste frisvära sigåtminstone något hundratal år tillbaka i tiden för att våga hänvisa till deegna politiska urkunderna. Han har helt rätt i att det inte behövs någramaktgrupper, men del är ju de som finns i de politiska system som han hyllar. Herr talman, vad som behövs är en socialt styrdmarknadsekonomi, där arbetslivets förnyelse ingår som en vikfig del. I detarbetet har liberaler ställt upp och verkat. Också i 70- och80-talets . 8LARS-OVE (vpk) replik: Det är anmärkningsvärt att atl han ställer sig bakom den svenska utveckHngen, som har varit bra,som han med hull och hår vill kasta in i EG, med en jättelikarbetslöshet, en fri arbetsmarknad och rörlighet över gränserna. Hur skall manklara det, ? Jag harinle sagt att arbetsmarknadspolitiken har varit helt värdelös i , men jag kan intese att den i har något som helst att göra med de sociala inslag som denhar haft i vårt land, framför allt framdrivna av arbetarrörelsen. I grunden ärdet de socialistiska värderingarna i arbetarrörelsen som har tvingat framdenna arbetsmarknadspolitik. Det är sanningen, . Jagförsöker inte komma ifrån vare sig socialism eller kommunism. Jag försöker barasäga, att när den förvanskning som har skett i nukastas bort frigörs möjligheter att utveckla socialismen och klara de problem ivärlden som kapitalismen inte klarar. kan inte peka pånågra problem som kapitalismen klarar. Den klarar inte miljöproblemen, intefrågan om fred i världen och inte frågan om alla människors rätt fill enrättvis försörjning; hänvisar till en social marknad. Var någonstans i världen finns det enkapitalism med en social marknad? Det handlar bara om nyliberala marknader, därmänniskan blir än mer egoistisk och tänker på sig själv. Lyssnapå P 1, som hela har program om folkbildningen! Där kan ElverJonsson få en lekfion i hur folkbildningen i går mot de nyliberalaidéerna, där man undan för undan frånsvär sig de vidare perspekfiven och någotinnehåll för själen. 9 (): inledde dagens debatt med att nämna att det behövs enanalys av orsakerna till arbetsmarknadens brister . Vi i degröna har verkligen försökt att analysera arbetsmarknadsläget i ett betydHgtmera framåtblickande perspektiv än de har gjort som har talat fidigare i dag.Därför vill jag, hellre än att gå in i detalj på dagens situation, tala om vartmiljöpartiet strävar, varför vi gör det och de första stegen på vägen dit.Jagskall citera ännu en talare. talade om "en friskare ochkraftigare förändringens vind". Han talade om "experiment ochnytänkande", och visst behövs det. "Arbeteåt alla" har blivit ett slentrianmässigt uttryck, som borde synas ochanalyseras på många plan. Vi måste försörja oss genom arbete - det är i deflesta fall sant. Arbete ger livet innehåll - det kan genast ifrågasättas; manmåste fråga sig vilket slags arbete som ger livet innehåll jämfört med sådanaicke-arbeten som att gå i levande skog, vara tillsammans med andra och utbytaord och tankar, att skriva på en bok eller bara fundera ut dess innehåll, någotsom många räknar som ett icke-arbete. Med arbete menar vi oftast lönearbetemed lönen i pengar, inte det som ger lön i form av "enbart"fillfredsställelse, glädje, mänskliga kontakter eller de många formerna avkultur. Ändåhar vi så många hjälpmedel för att göra lönearbetet lättare och snabbareför att vi skall kunna ägna oss åt alltmer av oavlönad vila, hobbyer ellerideellt arbete. Men samfidigt måste vi tjäna mer för att köpa allt det som görarbetet lättare och sinnena materiellt tillfredsställda. Men tiden baraförsvinner och stressen pressar på. Företagsägarna vill - och måste ibland-tillverka så mycket som möjHgt, så snabbt som möjligt och fill lägsta möjligakostnad. Förbrukningen av råvaror och energi växer, sopbergen likaså. 1988/89:90 harhamnat i en tillväxtens onda cirkel, där människan är en i bästa fall lönsam arbetskraft. Imiljöpartiet de gröna tror vi inte på den eviga ekonomiska och materiellatillväxten efter dagens mönster. Alla ser vi de avigsidor som den harframkallat och som hotar vår existens från många håll. Varför skall viarbeta för att dränkas i vårt överflöd men inte hinna med att upptäcka livelsdjupare värden? Vitror att det posfindustriella samhället kommer att grundas på andra värderingar.Där kommer lönearbetstiden att vara kortare, med en normal arbetstid på 30timmar . Ett första steg är att införa laglig rätt att sänka sinarbetstid till sex eller fyra fimmars arbetsdag med motsvarande sänkt lön.Därtill kan man efter önskan och behov lägga några friare obetalda arbetstimmareller lediga fimmar eUer byta varor och tjänster. Ackordslön bör förbjudaseftersom den leder fill hets och psykiska störningar samt onödiga vårdkostnaderlängre fram. Arbetsmarknadspolitikenförändras utifrån det nya synsättet. Arbetslösheten minskar i och medgodtagandet av den informella ekonomin, vårdyrkena belastas inte så som i dag.Produktionen av varor ändrar karaktär och ligger mer på återvinning, energi-och materialsparande teknik och mer lokal produktion. Med mindreutsläppsmängder blir miljö och hälsa bättre. Närheten mellan producent ochkonsument är viktig på många sätt. På det personHga planet väcker närhet oftastansvar; det är lättare att lura på en främling än en granne dåliga varor. Arbetsmarknadsutbildningenutvidgas och ges nya former, eftersom de flesta vill bli mer av mångsysslareoch överievnadskonstnärer. Denna arbetsmarknad och detta mångformiga arbetslivkräver en förändrad inställning till mycket av det som ses som självklart.Valfriheten blir så mycket större. Utrymmet växer för valet mellan attlönearbeta och inte lönearbeta -något som bl.a. kan lösa familjens ochsamhällets problem med att kunna vårda barn, sjuka och gamlingar medfidskrävande omsorg. Viär inte där . Men med de beslut vi tar, de förslag vi röstar på, försökervi styra så att vi närmar oss detta goda och långlivade framtidssamhälle.Arbetsinsatserna måste fördelas så att vi kan få lika möjligheter till arbeteoch utbildning i geografisk och individuell jämställdhet, mellan män ochkvinnor, unga och gamla, friska och handikappade i mån av individensmöjligheter. För detta är den lokala produktionen viktig liksom småföretagandet,datateknik och bruket av nya energibärare likaså. Vivill sträva efter att så vitt möjligt erbjuda de arbetslösa arbete i ställetför ekonomiskt understöd. Med bl.a. en kraftfullt tillämpad främjandelag - somju gäller anställningsfrämjande åtgärder - med arbetsmiljölag och jämställdhetslagkan arbetsmarknaden hållas i trim något så när. Invandrarehar tagits emot mer eller mindre vänligt eller kallats hit för sin duglighets skull; tyskar, valloner, fransmän, italienare m.fl. Dehar varit och är en tillgång med nya kunskaper, nya seder. tillkommer flyktingarna, också de ofta med yrkesutbildning och kunskaper i bagaget. Naturligtvis har nykomlingarna i ett främmande land svårare än våra landsmän att få arbete.