prot · GC0959 · 1988-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1988/89:59 1 § Förslag om debattregler för den allmänpolitiskadebatten Jag hälsarer välkomna till den allmänpolifiska debatten. Före debatten kommer jag att föreslå nya regler i avsiktatt skapa en livligare diskussion och former som jag hoppas skall främjameningsutbytet. Det är viktigt att underlättar för medborgarna att fådel av det politiska budskapet. Innan jag redovisar de nya reglerna vill jag säga något omhur förslagen till förändringar kommit till. Efter höstens allmänpolifiskadebatt fick jag vädjanden och påstötningar från många håll, bl.a. frånpartiledarna och riksdagspartiernas gruppledare, att det i hög grad varönskvärt att genomföra förändringar. Partiernas representanter i talmanskonferensen, vicetalmännen och jag själv har diskuterat formen för den allmänpolitiska debatten.Från alla partier har man varit positiv till förändringar. Jag har satt stortvärde på den öppna och konstruktiva anda i vilken diskussionen förts såväl idenna fråga som beträffande andra uppslag till förändringar i riksdagsarbetet.Men självfallet har det funnits olika uppfattningar på enskilda punkter. Det föreliggande förslaget är en sammanvägning av vadriksdagspartierna har fört fram. I diskussionen har partierna fått ge och ta päolika punkter. Trots olika uppfattningar om debattordningen har vi lyckats nåbred enighet om att vi skall pröva det föreliggande förslaget. Fem avpartirepresentanterna i talmanskonferensen har anslutit sig till förslaget.Endast moderata samlingspartiets representant har anfört att han inte anser sigkunna acceptera att denna debattordning till alla delar prövas. Jag vill föregen del framhålla att om vi skall kunna ge en starkare position iden allmänna debatten måste vi pröva något nytt. Det förslag, som läggs fram är ett sådant försök. Omdet nya visar sig inte hålla måttet skall vi naturligtvis försöka hitta enannan modell. Dagens och morgondagens debattordning är alltså inte nägotprejudikat för hur det blir . Jag föreslär kammaren att följande regler skall gälla förden allmänpolitiska debatten: Förslagom debattregler för den allmänpolitiska debatten Desärskilt utsedda företrädarna för parfigrupper får i partiledardebattenoch ekonomidebatten tala längst och i dagens övriga ämnesdebatterlängst . Statsministernsförsta anförande i partiledardebatten och finansministerns anförande iekonomidebatten får vara längst . Övriga huvudanföranden avstatsråden får vara längst . Tidenför statsrådens särskilda inlägg begränsas . Detta gäller dockinte statsministerns andra och tredje inlägg i dagens partiledardebatt. Alladebattdeltagare - såväl ledamöter som statsråd - får tala i längst sex minuteri sitt huvudanförande. Statsråden kan få ordet för särskilt inlägg . De föreslagna debattreglerna innebär ingenbegränsning av replikrätten. Såväli dagens debatt som i de ämnesdebatter som kommer att hållas är dettillåtet att i replikskiftena bemöta alla talare som deltar i de aktuelladebatterna. Enligt uttrycklig föreskrift i riksdagsordningenskall beslut om debattbegränsningar fattas utan föregående överläggning. Jagkommer därför inte att lämna ordet fritt i denna fråga. Sedan kammaren fattatsitt beslut, men innan vi övergår till den aUmänpolilTska debatten, kommer jagatt ge ordet för att han skall få möjlighet att kort förklaramoderata samlingspartiets ståndpunkt till debattordningen. Kammaren godkände med acklamation att det avtalmannen framlagda förslaget till debattregler skulle gälla för denallmänpolitiska debatten. 2 (): Jag tror att vialla här i kammaren tycker det är bra att talmannen vill förbättraarbetsvillkoren i . Som företrädare för moderata samlingspartiet vidde överläggningar som förts har jag tillstyrkt flera av de förändringar avdebattreglerna som just beslutats. På två viktiga punkter har emellertid vimoderater en annan uppfattning. I båda fallen går vår avvikande mening tillbakapå strävan att stärka - och riksdagsledamöternas - ställning. Denförsta invändningen riktar sig mot det förhållandet att statsministern tillåtsbåde inleda och avsluta den första s.k. partiledarrundan. Det normala är attalla deltagare i en sådan debattomgång får göra lika många inlägg, även om dekan vara olika långa. I enlighet med parlamentarisk praxis borde i dagensdebatt oppositionens främsta företrädare ha fått komma till tals förestatsministern. Vår andra invändninggäller det förhållandet att någon annan än riksdags- ledamöternasjälva bestämmer vilka debattämnen som är så viktiga att de skall framhävassärskilt och tilldelas mera tid än andra frågeområden. Enligt vår mening bordehela debatten efter partiledarrundan i görligaste mån ha organiserats idebattomgångar kring skilda ämnen med samma regler för fidsfilldelningen som nukommer att gälla för avsnitten om social välfärd och miljöpolitik. Talmannen framhöll att dagens debattordning endast är ettförsök, som inte utgör något prejudikat för framtiden. Vi moderater förutsätteratt det blir förändringar till nästa allmänpolifiska debatt. 2 § Allmänpolitisk debatt 1988 var året som kallades . Runt om i världen föddes hopp om fred och samförstånd.Allra tydligast var detta i de länder som drabbats av de regionalakonflikterna. I och , , /och Centralamerikasyntes vägen till fred nu äntligen vara inom räckhåll. Men 1988 var också året då det för allt fler människorstod klart att många samhällsproblem inte kan lösas inom ramen för vare sig detkommunistiska samhällssystemet eller den renodlade kapitalisfiska modellen. 1 och har vi åsetthur det hårt centralstyrda kommunisfiska samhällssystemet inte förmårtillgodose för människorna angelägna behov. vill de sovjefiska ledarna gånya vägar, bryta sönder byråkratin och öppna samhället. Slagorden ärperestrojka och glasnost. Delegationer kommer till för att studera hurvi lyckats förena frihet, trygghet och personligt ansvar med solidaritet medmedmänniskor. 1 västvärlden blomstrar kapitalismen. Men inte för alla.Stora öar av ofärd breder ut sig i framför allt de stora städerna.Arbetslösheten är hög, de sociala klyftorna ökar och stora stadsdelarförslummas. I vissa länder verkar det som om man inte ens bryr sig om dearbetslösa, de hemlösa, de allra svagaste. Allt fler människor vänder sig också bort från samhället.Valdeltagandet sjunker, och den så ärofulla västerländska demokratin är intelika förankrad i länder med ett valdeltagande . Sedan nyliberalismen demonstrerat sin oförmåga att lösa enså grundläggande fråga som rätten till arbete ökar också i dessa länderintresset för den svenska modellen. Med den socialdemokratiska poHtiken har vi lyckats ta ossigenom och övervinna den ekonomiska krisen utan att urholka välfärden.Samtidigt har vi pressat ner arbetslösheten mot , vilket vi är i detnärmaste ensamma om. Industriinvesteringarna kommer att ligga inte mindreän nivå. De akuta hoten mot den svenska modellen är avvärjda. Förförsta gången är statsbudgeten totalbalanserad. Trots detta harutrymme skapats för betydelsefulla och angelägna reformer. Föräldraförsäkringen förlängs i är till tolv månadertill en kostnad av inte mindre än 3 200 milj. kr. kommerföräldraförsäkringen att vara fullt utbyggd, dvs. ge ersättning tillföräldrarna fram till dess barnet blir ett och ett halvt är. Det är en stortrygghets- och frihetsreform för de svenska barnfamiljerna som därmed blirverklighet. Satsningar görs på kulturen, miljön, rättsväsendet och dehandikappade, som marginalskatten kan sänkas med 8-9 miljarderkronor. Årets budget är alltså en reformbudget. höjdesdessutom pensionerna väsentligt. Ändå tvingades vi att inleda budgetarbetet med att betalaräkningen för de borgerHga underskottsären. När budgetunderskottet skenade i väg steg statsskulden ochräntebördan ökade. Vi har balans i budgeten, men statsskuldräntorna tar ändå14 %, eller 58 000 milj. kr., i anspråk av statens utgifter. Hade vi sluppit den utgiften, alltså mer än vadarbetsmarknadspolitiken, barnbidragen, arbetsskadeförsäkringen och hela arménkostar tillsammans, hade naturligtvis än fler reformer kunnat genomföras. Efter den akuta krispolitiken är det nu möjligt försocialdemokratin att ägna tid, kraft och engagemang åt långsiktiga ochövergripande uppgifter: - Ai-betsmiljökommissionenhar tillsatts för att göra något åt de arbetsplatser där de antällda riskerarsin hälsa. - Det fjärdestora uppdraget för socialdemokratin - att rädda miljön -kommer i allt störreutsträckning att styra samhällsutvecklingen på alla nivåer. Att ersättakärnkraften med nya energikällor är en av de viktiga uppgifterna. - Vi harredovisat riktlinjer för en ny skattepolitik som skall stimulera arbete ochsparande och motverka skatteplanering och skattefusk. - Inomregeringskansliet pågår ett intensivt arbete för att skall nå målet omnära och varaktiga relationer till EG utan att äventyra neutralitetspolitiken. - görSverige viktiga insatser i regionala konfliktomräden. Under den senaste tidenhar vi direkt medverkat för att åstadkomma en öppning i den svåraste av allakonflikter - den i . Jag kan försäkra oroligachefredaktörer och journalister att utan förmåga att delegera och utan tillgångtill skickliga departementschefer skulle det inte varit möjligt att pä så bredfront, på så , bedriva en sä handlingskraftig politik. Därför kommerjag att fortsätta att leda regeringen på samma sätt och efter samma principersom . som vi uppnår balans mellan statensutgifter och inkomster höjs röster för kraftigt ökade offentliga utgifter. Somom det inte vore nog med de vi redan betalar istatsskuldräntor. Jag vill bestämt varna för en utveckling som skulle ökainflationen och försämra vår konkurrenskraft. Vi vet ju av erfarenhet hursnabbt en slapphänt politik kan undergräva både nationens och individensekonomi. Men visst är det glädjande att inställningen till denoffentliga sektorn äter häller på att bli mer positiv, bl.a. inom delar avborgerligheten. Det är inte sä längesedan den beskrevs som ett systemfel,-som ett tärande inslag isamhällsekonomin. När snålblåsten ven kring den offentligasektorn, var det vi socialdemokrater som stod upp till försvar för dengenerella välfärdspolitiken. har den stormen bedarrat. I tre val under80-talet har väljarna sagt nej till nyliberalismen och systemskiftespolitikén. Per , ekonom, som juinte kan betraktas som någon socialdemokratisk agitator, skrev så här iDagens Nyheter: "I den socialdemokratiska modellen för , densvenska modellen, ingår alltså inte bara en avancerad fördelningspolitik medtyngdpunkten pä välfärdsstaten utan också en utbudspolitik med syfte attunderlätta industriell expansion och förnyelse. Framgångarna har legat iförmågan att uppnå en kombination av dessa oftast motstridiga mål på en högnivå." Alltjämt finns det dock ett parfi som ställer sig vidsidan av huvudfåran i svensk politik. har ingenting lärt av degångna åren. De har inte heller glömt något av sin nyliberala politik. I en artikel för sedan i Svenska Dagbladetproklamerade att 90-talet måste bli systemskiftenas decennium. Trots att har förlorat en fjärdedel av sinaväljare , trots att konservativa partier i fleravästeuropeiska länder förlorar terräng, och trots att svenska folket ställerupp bakom den offenfiiga sektorn, trots detta vidhåller sinsystemskiftespolitik. vill man försämra sjukförsäkringen.Statsbidragen till kommunerna skall dras ned med sex miljarder kronor.Pensionärerna skall få sänkt delpension och hyresgästerna högre hyror. Allra längst gär man i sin skattepolitik. Redan nästa årskall statens inkomster minska med 20 000 milj. kr. Dessutom föreslår man 22 olika lindringar avkapitalbeskattningen - sänkt förmögenhetsskatt, sänkt omsättningsskatt påaktier, slopad "valpskatt", sänkt skatt pä fastigheter och sänktarvs- och gåvoskatt. skattepolitik kommer allvarligt att försämrastatsfinanserna, urholka välfärden och kraftigt gynna höginkomsttagarna. Och inte nog med detta. I skall dengenerella välfärden inte få byggas ut mer. Kommunernas fillväxt skall nämligenupphöra. I sin kommunal-ekonomiska motion tar definitivt bladetfrån munnen och visar var de står: "Huvudproblemetmed den offentliga sektorn är att den är alltför stor." Inom socialdemokrafin har debatten om den gemensammasektorn en helt annan utgångspunkt. hur vi bättre skall ta till vara de anställdas engagemangoch kunnande, hur medborgarnas valfrihet inom den gemensamma sektorn skall öka,hur vi skall kunna tillgodose nya behov utan att alltid tillföra nya resurser. Men låt mig i den grundläggandefrågan vara alldeles tydlig. Vi socialdemokrater anser att alla människor sombor i vårt land skall vara fullvärdiga medborgare. Detta ställer krav på enmedborgarrätt som omfattar alla, som ger rätt till barnomsorg,utbildning, hälso- och sjukvård och pension. Föratt klara dessa och andra rättigheter har vi socialdemokrater steg för steg -ibland under hårt borgerligt motstånd - byggt upp en gemensam sektor. Denfrihet och trygghet som är så karakteristisk för det svenska samhället voreinte möjlig utan den gemensamma sektorn. Våra diskussioner om den offentligaverksamheten syftar alltså fill att utveckla den gemensamma sektorn, inte attavveckla den. Där har det historiskt gått en avgörande skiljelinje mellanarbetarrörelsen och högern. Den skiljelinjen består mellan dagenssocialdemokrati och . är ett bra land att leva och bo i. Sysselsättningen är hög,välfärden är utvecklad, och många människor känner stolthet över värt land. Nustår vi inför ett nytt decennium. Stora och viktiga arbetsuppgifter ligger framföross. Denekonomiska politikens övergripande mål är allas rätt till arbete. Men detställer krav på konsekvens och långsikfighet inom den ekonomiska poHtiken ochatt man ibland vågar ta beslut som åtminstone på kort sikt kan vara impopulära. Under90-talet skall medborgarrrätten fördjupas och utvecklas. Ytterst handlar det ommänniskornas livskvalitet. IEuropa pågår en utveckHng som innebär att hindrande gränser och barriärer rivsför att bana väg för öppenhet och samverkan. Sverigestår inför avgörande beslut när det gäller förhällandet till . EFTA:sstatsministermöte i kommer här att spela en stor roll. Broarbyggs mellan länder och intressen snart sagt . roll kommeräven fortsättningsvis vara att försöka bidra till fred och samförstånd, inteminst i de regionala konflikterna. Detär från de här utgångspunkterna som den socialdemokratiska regeringen kommeratt bedriva sin politik . Anf.4 (): Jag har i denna talarstol talat om de förändringar som nusker i vårt , om hur gamla gränser rivs och ett nytt samarbete växer fram- ett nytt börjar gestalta sig framför våra ögon. Det gäller iVästeuropa - arbetet inom EG med ett nytt gränslöst samarbete. Det gäller iÖsteuropa - jag har själv haft möjlighet att följa förändringarna,förväntningarna och framtidsdrömmarna i . Jagtycker att det är viktigt att vi svenskar är med när gamla gränser rivs och ettnytt samarbete växer fram. Det är viktigt att vi ser till att morgondagenssvenskar har samma möjligheter som morgondagens andra européer när detta nyaEuropa växer fram, så att de kan resa, studera, leva och arbeta varhelst idetta det nya samarbetets de vill. Det är därför vi moderater har lagtfram förslag om en stegvis anslutning av till det västeuropeiskaEG-samarbetet. Det är därför vi har lagt fram förslag om hur vi på olika sättskall utveckla relationerna till de länder som håller på att förändras iÖsteuropa på andra sidan . Sverigetillhör , och det är som är vår framfid. Därför blir jag bådebekymrad och bedrövad när jag hör de röster som vill slå igen alla dörrar och stänga oss utefrån mycket av- det europeiska samarbetet. När och vpk säger nej,nej och nej till och EG-samarbetet handlar det faktiskt om isolationism,pessimism och blockering av , och inte minst ungdomens, framtidsmöjligheter.Jag tror säkert att kommunisterna har sina motiv för att säga nej fillSveriges möjligheter att medverka i ett fördjupat samarbete mellan Västeuropasdemokratier. När det gäller miljöparfiet handlar det kanske mer om en allmänmotvilja mot handel över gränserna. Tillsammans utgör de dock något av ettEuropafientligt block. Och detta Europafienfiiga block riskerar att blockeraSveriges framfidsmöj-ligheter. skrev , ordförande i det socialdemokratiskaungdomsförbundet, att socialdemokraterna verkar ha tappat självförtroendet ochtron på de egna idéerna. Det kanske inte är så konsfigt, om man tänker efter.Vart vi än vänder oss i världen ser vi nämligen en de socialistiska idéernaskris. Socialisfiska system och socialistiska lösningar fungerar inte. Överalltär man i färd med att försöka avveckla gamla socialisfiska strukturer och kommabort från gamla, felakfiga och farliga socialistiska lösningar. Densocialisfiska idén som sådan verkar befinna sig i inledningsskedet av enhistorisk awecklingsperiod. Det är i stället de fria ekonomiernas, de friasystemens och de fria tankarnas samhälle som står för framsteg ochförbättringar i dagens värld. Detvi ser i andra länder ser vi fakfiskt också i vårt eget land. De offentligasystemen verkar inte riktigt fungera. På område efter område ser vi hurkostnaderna bara sfiger, men kvaliteten på den service som detta system skallge sjunker. Det är lätt att ta exempel - sjukvården och operationsköerna. Iexempelvis står mer än 300 människor i kö för att få enlivsnödvändig hjärtoperation. Det är fråga om människor vilkas liv hänger på enskör tråd. De lever ofta med svåra smärtor och under betydande psykisk press.De står i den kö som detta system har förorsakat. Det gäller ocksä bristen pånya lärare i skolan. Nästan var tredje plats i den nya lärarutbildningen står tom därför att läraryrket inte anses tillräckHgt attraktivt. Vi har haft enskola där man försökt avveckla betygen. har man avvecklat böckerna. Menvi måste faktiskt ha lärare i den svenska skolan. Vi ser krisen i barnomsorgendär daghem stänger. I är ett sjuttiotal daghemsavdelningarstängda av olika skäl. Föräldrar som inte haft möjHghet att välja någonfingannat än kommunalt dagis, därför att alla andra alternativ har politisktmotarbetats, står handfallna när dessa offentliga alternativ inte längrefungerar. Dethär är ögonblicksbilder. Det finns många fler- vi alla i denna kammare kännerfill det väl. Jag vet att vi aldrig klarar av att lösa dessa problem om vi intefrigör oss från de stora centraliserade lösningarna, de monopolsystem påvälfärdens område som framför allt socialdemokraterna byggt upp under desenaste decennierna. Vi kan aldrig lösa sjukvårdens kostnads- och kvalitetsproblemom vi inte bryter ner dessa jätteapparater och ger individer, de sjuka, dem sombehöver stöd lika väl som de anställda inom vården, möjlighet till inflytandeoch faktisk valfrihet. Vihar föreslagit ett sjukvårdsförsäkringssystem som ger alternativ, som gerkonkurrens och som ger bättre kvalitet. Det är självklart bra för alla dem Det är självklart bra också för alla dem som arbetar inom denstora vårdsektorn. Vi kan heller aldrig klara av skolans problem om vi integer mer av inflytande fill dem som faktiskt gör det viktiga jobbet ute iskolorna. Vi måste ha förtroende för lärare, för skolledare, för dem som så attsäga står vid fronten. Vi måste avskaffa mycket av reglering, styrning ochadministration. Det är just detta som vi har föreslagit. Vi klarar aldrig av barnomsorgens problem om vi inte gerföräldrarna själva möjligheter att välja hur just de vill att just deras barnjust då skall fä sina omsorgsproblem lösta. Detta är kärnan i de förslag omvårdnadsbidrag och annat som vi har gemensamt med och . Det är lätt att se i de senaste årens debatter hur förslagom hur kriserna skall lösas på punkt efter punkt kommer från oss. Det är lättatt se hur socialdemokraterna - för att låna ord - har tappatsjälvförtroendet när det gäller välfärdsdebatten. De har i många fall låst sigi ett ganska sterilt försvar av det bestående. De verkar sakna förmågan tillomprövning och omtänkande - det som nästan alla inser är en nödvändighet.Ibland låter det som om någonting skulle vara på väg. Det lät ett tag ganskahyggligt från , men vi vet alla att det inte ens bidde en tumme. Detskall sägas att det ibland låter ganska hyggligt från de olika representanternaför den s.k. kanslihushöger som med utgångspunkt i har invaderat betydande delar av . Menerfarenheten säger att sannolikheten för att det blir något är ganska liten.Årets budget, årets finansplan visar upp detta mönster. Det är ganska rikt påord, men det är väldigt tomt på åtgärder när det gäller att klara av devälfärdsproblem inom sjukvård, barnomsorg och skola som allt fler upplever somalltmer akuta. Medan socialdemokraterna har blivit ett parti somegentligen slåss för att så mycket som möjligt skall förbli vid det gamla, sermoderaterna ett klart och tydligt behov av förändringar. Det gäller faktisktinte minst vär ekonomis sätt att fungera. Faktum är att häller på attatt halka efter i förhållande till andra länder. Vi har en välfärdstillväxt, enekonomisk tillväxt som är klart lägre än i andra jämförbara länder. Vi harprisstegringar som är klart högre än i andra länder. Tillsammans urholkar dettaförutsättningarna för 90-talets välfärd i . Det är inte bra när det gårbättre för andra länder än för . Det finns fiera orsaker till detta, mendet får inte råda nägot tvivel om att huvudorsaken faktiskt ligger i värtskattesystem. Vi moderater hai- valrörelser - 1982, 1985och 1988 - sagt att skattesystemet är dåligt och att skatterna är för höga. Dethar hänt, , att vi fått en hel del kritik i valrörelserna förvåra ståndpunkter. Men efter att med alla till buds stående medel ha försvaratdetta skattesystem som de själva byggt upp har socialdemokraterna nu vänt ochförklarat att detta skattesystem är både perverst och därtill ruttet. Det skattesystem som socialdemokraterna byggt upp är nu perverst och ruttet. Det är väl bra att man har kommit tilldenna insikt, även om det kanske kunde ha formulerats litet mera verserat. Jag skall inte sticka under stol med att vi är litetmisstänksamma när socialdemokraterna talar om skatteomläggningar. Vi harnämligen lärt oss av erfarenheterna. Varje gång - 1971 och 1981 - somsocialdemokraterna har talat omstora skatteomläggningar för att sänka skatten för nästan alla har resultatetblivit ett annat. Det har blivt höjt skattetryck och högre skatter förpraktiskt taget alla. Detta är en av orsakerna till att det inte gått så bra förSverige som det borde ha gått. Den hemliga skiss till en omläggning av dettaperversa och ruttna skattesystem som diskuteras innebär att man sänkerskatten på inkomsten men höjer skatten på boende, sparande, företagande, sä tar igen allt och mer därtill. Det är en höjning av skattetrycket somligger i dessa förslag. Det kommer inte som någon sensation om jag säger atttill den typen av politik kan vi moderater inte medverka. hade i sitt anförande en del kritiskasynpunkter pä moderat politik. Han hade tagit fram någon gammal skiva frånvalrörelserna 1982, 1985 eller 1988. Den fråga som infinner sig när man lyssnarpå vad har att säga om förslag att sänka skatter,förändra den offentliga sektorn, ge mer av valfrihet och konkurrens och avtillväxtstimulerande ekonomisk politik är: Har han frågat ?Erfarenheten är den att det vi säger och blir grundligt utskällda för brukarlitet senare dyka upp i form av förhandlingsposition frän finansdepartementet.Det är möjligt att man kanske skall se det säger inte framförallt som ett inslag i en diskussion med oss moderater utan mera som ett inslagi en intern diskussion som pågår och som vi också sett exempel pä i denoffentliga pressen . Vi har sett sädana pikanta inslagsom att utrikesministern skriver krönikor i och säger att högerns idéerhar fått förankring i arbetarrörelsen, t.o.m. inom . Deträffas ibland, men det är pikant när de skriver artiklar i pressen ochkritiserar varandra. Jag kan försäkra om att vi moderater stärför vår politik. Vi är alldeles övertygade om att det som kommer att fördjupakrisen i sjukvården, barnomsorgen, skolan och välfärden i övrigt är att barasitta still och inte göra något.