prot · GC0940 · 1988-12-31 00:00:00 — 10§ Medbestämmande i arbetslivet (forts,arbetsmarknadsutskottets belänkande 4) AnL107 (vpk): När vi diskuterar medbestämmandelagen kanske man först måste konstateraatt är ett klassamhälle där arbetsköparen, dvs. kapitalet, sedan 1976har flyttat fram sina positioner. Ägarmakten har faktiskt ökat sitt inflytandeöver samhälle och arbetsliv. Lagen om medbestämmande har inle flyttat fram dearbetandes positioner. Den har, som vi från vpk menar, misslyckats all hävda dearbetandes position i arbetslivet. Del är inle lagen utan, kanske rättare sagt,filosofin bakom lagen, medbestämmandesystemet, som har gjort att arbetsköparnakunnat utnyttja del systemet för alt flytta fram sina positioner. Vpkhar i delta belänkande, på samma sätt som vi har gjort en rad år, återigen förtfram alt de arbetande behöver demokrafiska rätfigheter i arbetslivet, alltså enfacklig rällighetslag. Vi vill också att del skall finnas en facklig kontrollöver teknikens utveckling. Vi har även etl tredje, krav, nämUgen krav på enbegränsning av arbetsköparnas maktposifion genom en begränsning avlockoulrätten. Sex av de 17 reservafioner som finns fogade till betänkandet ärvpk-reservationer. Medbestämmandelagenär som sagt en symbol för klassamarbetet. Klass-samarbetet är egentligen denpolitiska vagga som 70-lalels arbeisrältslagsfifl-ning vilar på. Om manbetänker historien alltsedan , då klassamarbetet formelltinleddes, över 40-, 50- och 60-lalets utveckling, blev 70-lalels arbelsmarknadslagstiftningett nytt . kan man säga alt del blev klassamarbetetsuppgång och fall. Beslutetom medbestämmandelagen var ju ganska enhälligt. Man var också enig om dessbakgrund. Utskottet uttalade då att reformen ger nya utgångspunkter församarbete på arbetsplatserna som bör vara till gagn för såväl arbetstagarna ochnäringslivet som samhället. Det är sålunda viktigt atf parterna påarbetsmarknaden fyller de ramar för inflytande som dras upp med ett innehåll,som är förenligt med effektivitet och smidighet i beslutsfattandet hos förelagoch myndigheter. Detta var man överens om. , Per ochGösta instämde i dessa målsättningar. Det man var oense om varegentligen hur dessa målsättningar skulle förverkligas. Detta var alltsåmedbestämmandelagen sådan den var 1976. Vadkan vi nu se alt resultatet har blivit av medbeslämmandefilosofin och av denhär utvecklingen? Inle är resultatet särskilt posifivt utifrån de arbetandessynpunkt! Reallönerna har sänkts , även om försämringen har stannatupp i mitten på 80-lalet, under den kanske kraftigaste och mest långvarigahögkonjunktur vi har haft inom kapilaUsmen . Vi har fått en allthögre utsvettning av de arbetande, som förorsakat också andra sämre villkor påarbetsmarknaden. Utslagningen och utsorteringen har liUtagil.Arbetsmiljöbrisler framträder i stort format. Ackorden har återkommit, trotsatt de trängdes tillbaka på 70-lalet. Dåliga former för arbetsorganisationfinns . Investeringarna, som skulle vara till gagn för de arbetande genommedbestämmandefilosofin eller påverkas i rätt riktning. bestäms nu helt av deägande, som har makten. Sammanslagningar och uppköp av företag över huvudet pådet anställda förekommer dagligdags inom industrivärlden. Ökadeutlandsinvesteringar förekommer liksom ned-läggning av företag ulan all facketkan göra någonting. Investeringarna visar en mycket sned regionalpolitisksatsning. De arbetande har inte på några avgörande punkter kunnat påverkateknikens utveckling. Dessutomhar fillväxten i samhället gått mot ökad rovdrift och miljöförsiö-rélse. Någrasociala och miljömässiga dimensioner har inte kunnat drivas fram iklassamarbetets anda, trots all det inom fackföreningsrörelsen har funnitsstarka idéer och traditioner när det gäller att driva denna utveckling ål ettannat håll. Detta är inte lagens fel, utan man kan snarare säga att det ärklassamarbetsfilosofin som bär skulden. Den driver socialdemokrafin i alla dessorganisationer - del har befästs också inom fackföreningsrörelsen. SAFmed dess nyliberala ideologi slog till hårt i slutet av 70-lalel och under80-lalel. SAF har tillskansat sig den ideologiskt ledande positionen ochutnyttjat lagarna till sin fördel. Men det räcker inte. har vi fåttveta att SAF nu återigen vill flytta fram sina positioner. Del är infe allsbra. SAF vill ha ett nytt , där de främsta ingrediensernafortfarande är att begränsa strejkrätten, begränsa varje protest från dearbetande mot den utveckling som sker. De nyliberala idéerna innebär alltså atfdet skall vara fritt fram för marknadskrafterna. Någotegentligt politiskt tillbakavisande av dessa ståndpunkter har i varje fall inlejag kunnai märka. Del är snarare så alt man väntar och ser. Jag har sagttidigare från denna talarstol, och jag säger det nu: Den maktposition somkapitalel har - man har lyckats alt få hela statsapparaten med på sin striktmarknadsekonomiska linje - har gjort att arbetslivet har del myckel svårt. LO:sposition alt hävda de arbetandes intressen har trängts tillbaka. Man har intekunnat utnyttja medbestämmandelagen, vilket också var vad vänsterpartietkommunisterna , då lagen antogs, klartfastslog. Vi hävdade att man på något vis skulle bli kapitalets fånge. Dentredje vägen har inte hjälpt. Det är kanske som Per Kågeson skriver i Tiden nr8 att den reformistiska polifiken som har haft sina traditioner och rötter nuhar övergetts totalt för den socialmoderata välfärdspolitiken eller detsocialmoderala . Vad, frågar , blir SAP och dessbroderpartier till slut? Vad blir det av deras ideal? Skall de bara förvaltadet kapitalistiska samhället? Vad blir det då i ett längre perspektiv, om detsocialdemokratiska partiet håller på att förvandlas till ett statsbärandesocialmoderat välfärdsparti? Vadär del vi möter , med de svårigheter vi har, då vi skall la itu med storaproblem på arbetsmarknaden? Jo, just detta: de arbetande har inle ens isocialdemokratin en given företrädare. Viföreslår därför alt arbetsmarknadslagarna skall ha utformningen av en fackUgrättighetslag med förstärkt förhandlingsrätt, vidgad strejk- och vetorätt. Detskulle verkligen förändra positionerna på arbetsplatsen. Vi utgår naturligtvisifrån all fackföreningarna då driver en självständig linje gentemot kapitalet.Det är nödvändigt om man skall kunna förändra någonting, om man skall kunna tatill vara del sociala värdeinnehåll som arbetarrörelsen har med sig i ryggsäcken. Därför menar viatt det är viktigt att de lönearbelandes fackföreningar har strejkrätt,förhandlingsrätt, vetorätt, möjlighet till rriöten på betald arbetstid,möjlighet till politisk verksamhet på arbetsplatsen, ja. t.o.m. vetorätt motutflyttning av förelag till andra länder. Inte minst viktigt är det också alt ha kontroll över dennya tekniken. Det kanske kan sägas , när den nya tekniken redan har skapatväldiga orättvisor i samhället, inle minst inom arbetslivet. Kontrollen överinförande av ny teknik och över förändringar har helt legat hos kapitalet. Denhar fått mycket negativa konsekvenser, som den naturUgtvis har ökatden s.k. 'Vi ser dock utslagning, arbetsmiljöproblem och koncentrationsom följder av detta. Det finns alltså negativa inslag. Alternativa arbetsorganisationer, som bygger på jämlikkunskapsnivå och bredare kompetens och där alla har en bra utbUdning, får vi leta efter. Därför skulle det behövas, inte minst ur arbetsmiljösynpunkt,etl program för den nya tekniken där man tar fasta på dessa aspekter. En intressant del i medbestärnmandediskussionen ärdefinitionen av de jämbördiga parterna på arbetsmarknaden. Vi hade juborgerliga regeringar , och det var under dessa år som SAF slogtill med en storlockout. LO gjorde i stort sett ingenting. LO ville ha vanligalöneförhandlingar, men SAF investerade och utlyste en storlockout.Arbetarna visste vid det liUfället inte om de var i strejk eller varlockoutade. Förvirringen inom arbetarrörelsen var total. Då var del inte baravpk som sade att lockouträtt måste vara något helt galet. Socialdemokraterna väckte 1981 en lång motion, där de framhöll att den gällande lagstiftningen med arbetsgivarnas oinskränkta lockouträtt ofillbör- ligt stärker den redan starka parten på arbetsmarknaden. Det finns flera skäl till vårt ställningslagande, skrevsocialdemokraterna. Arbetsgivarna har exempelvis tillgång till en mängd olikamaktmedel vid sidan av lockouträtten. Arbetsgivarna har således oberoende av omfredsplikt råder eller ej möjlighet att besluta om investeringar, priser,driftsinskränkningar, flyttning av produktionen osv. Över huvud taget liggeralltjämt alla arbetslednings- och förelagsledningsbeslul helt i arbetsgivarenshänder. Mot detta kan arbetstagarna endast sälla upp den organiserade strejken,skrev socialdemokraterna. Den möjligheten står dock till förfogande endastunder avialslöst tillstånd, dvs. då kollektivavtal ej gäller. Vad säger nu utskottet när vpk påminner om de ojämnaförhållandena på arbetsmarknaden? Inle heller utskottet är berett alt fiUstyrkavpk-kravet i motion A742 att arbetsgivarens lockoulrätt skall avskaffas,;alternativt begränsas; Ja, detta kanske på något sätt illustreradeklassamarbetets utveckling-från att ha varit basen i den reformistiskaarbetarrörelsen över till eri socialmoderat position som förvaltare av detstarka kapitalets samhälle. Med detta,herr talman, yrkar jag bifall till samtliga vpk-reservationer. AnL 108 (): I arbetsmarknadsutskottets betänkande nr 4 behandlar utskottet 18motioner på MBL:s område. Till betänkandet har fogats 17 reservationer. Detblir något av en följetong här i kammaren. MBLär gmndbulten i den arbetsrättsliga lagstiftningen och-som sådan ställd underfortlöpande debatt såväl; i denna kammare som i .andra sammanhang, medutgångspunkt i de skilda värderingar som återspeglas här från de olikapartierna och i de intressen, för att inte säga egenintressen, som påverkärsamhällsdebatten i övrigt. Iutskottets betänkande ges inledningsvis kortfattat en genomgång av Jagensbakgrund och syfte, till vilken jag hänvisar. Flertalet yrkanden ireservafionerna är sådana som återkommer år från såväl de borgerligasom vpk. Somen nyhet kan noteras alt den inledande reservationen om arbetsmarknadslagarnasutformning, som varit , nu med vissa modifieringar avtexten blivit en borgerlig-Irepartireservation. Däremothar den i förra årets belänkande gemensamma borgerliga reservationen omförhandlingar och information i småföretag endast förts vidare avmoderaterna. Detär kanske förmätet att tro, men man kan ju aUtid hoppas, alt öchfolkpartiet påverkals av den genomgång som gjordes av varförutskottsmajorileten inte kunde acceptera den skrivning som återfinns im-reservationen, reservation 9, med hänsyn till de olika fackliga organisationernasmöjlighet att verka för sina medlemmar i medbestämmandets anda även i branschermed mestadels relativt små arbetsplatser, exempelvis Handels, ,restaurang m.fl. Delär också noterbart att vi dess bättre inte har fått in några yrkanden omså långtgående ingrepp i de fackliga organisationernas interna angelägenhetersom krävdes från moderat håll om medlemsomröstning före strejk ochförbud mot löneklausuler. Ettmer kuriöst inslag i årets betänkande är det enhälligt avstyrktamotionsförslagel från om införandet av etl tillägg tillbestämmelserna i-4'kap. 4§ , som återfinns i utskottets belänkandepå s. 20.i En straffbestämmelse av det slaget infördes ,avskaffades 1938 och ingick i de beryktade Åkarpslagarna. Det finns ju personersom tycker alt del var bättre förr,:men att vi skulle få uppleva attförslag framläggs i riksdag om återinförande av bestämmelser iÅkarpslagarna känns litet väl starkt, även om motionen nu enhälligt haravstyrkts. Jag skall avstå från att i detalj kommentera reservationerna, men föralt ge en bild av vad det handlar om skall jag litet rubrikmässigt föredra deborgerliga reservationerna. Reservation1 om arbetsmarknadslagarnas utformning och effekter: En samlad översyn krävs avhela den arbetsrättsliga lagstiftningen. Sammanfattningsvis anser utskottetatt en översyn skall leda till att de enskilda individerna får en starkareställning, att det skall dras en klar gräns mot den politiska demokratin, arbetsmarknadens funktionssätt skallunderlättas och villkoren för nyskapande förbättras. Ja,'så kan man uttrycka sig, om man vill begränsa defackliga organisationernas rätt att företräda sina medlemmar. Dettaåterspeglas även i de följande reservationerna. Ireservation 5 föreslås införande av negativ föreningsrätt. Ireservation 6 anförs att MBL inom den offentUga sektorn bör begränsas. Reservation 8 från gäller chefstillsättning. Ireservationen föreslås alt förhandlingsskyldigheten i sådana fall skallavskaffas. Reservation 9 från har jag tidigare berört.Den gäller förhandling om information i småföretag. I reservationen ifrågasättsfackets roll i dessa sammanhang. Reservation 10 är gemensam för de borgerligarepresentanterna och avser avskaffande av facklig vetorätt vid entreprenader. Reservafion 11 från avser begränsning avrätlen all tillgripa stridsålgärder, med motiveringen att strejkbenägenhelenanses vara för hög. Reservation 13 gäller upphävande av begränsningen till 200kr. i skadestånd för arbetstagare. Del har redan sagts en del om detta fråndenna talarstol i den här debatten. Jag skulle vilja ställa en fråga: Är detarbetsgivarnas linje som man vill följa i denna fråga? I går omtalades atf 200kr. var en månadslön och framhölls aft man borde eftersträva en anpassningtill dagens månadslöner. Det verkar som det i delta sammanhang skulle varalitet lättare alt få lill stånd en höjning av beloppet. Låt mig dessutom erinraom alt det redan nu finns möjlighet att, efter prövning i arbetsdomstolen,avvika från 200-kronorsregeln och höja bötesbeloppet för arbetstagare somdeltar i olovliga strejker. Även reservation 15 om förbud för fackliga organisationeratt utlysa blockad i enmansföretag är gemensam för de borgerliga partierna. Reservation 16 av handlar om minskningar iblockadrätlen i övrigt. Reservation 17, också den gemensam, gäller begränsningar iarbetsgivarnas skadeslåndsskyldighet. Reservationerna har ett genomgående drag: de ser detfackliga inflytandet som alltför långtgående. De i huvudsak årligenåterkommande förslagen skulle till sin konsekvens urholka lagen och minska dessbetydelse för arbetstagarna, i vissa fall långt bortom lagstiftningen före MBL- del senare gäller särskilt förslagen om begränsningar i blockadrätlen. Den yttersta konsekvensen av detta synsätt är att det vorebäst -åtminstone för arbetsgivaren - om denne alltid själv kunde bestämma ochbesluta utan hinder av arbelsrältslig lagstiftning. Det synes vara i denriktningen de borgerliga vill se utvecklingen gå, särskilt , som serden arbetsrätlsliga lagstiftningen som ell ingrepp i de friaparlsrelalioner-na. De brukar ju ofta hyUa Sallsjöbadsandan. Däremot harfolkpartiet brukat stå oss socialdemokrater nära, men ser nu ut att ha tagitett steg åt höger genom sin anslutning till reservation 1. Men minns då aft före den arbefsrätfsUga lagstiftningen på1970-lalet var trots de s.k. Salfsjöbadsavtalen, som då hade gällt sedan1930-talel, i princip ordningen den att rätlen att fritt leda och fördelaarbetet och alt fritt anta och avskeda i allt väsentligt var arbetsgivarnas,och det är inte i den riktningen en utveckling av arbetsrätten skall drivasenligt socialdemokratisk menirig. MBL behövs som ell stöd för lörilagarria, för alt de genomsiria fackliga organisationer skall kunna utöva ett likvärdigt och berättigatinflytande oavsett om de arbetar i stora eller små företag, i starka ellersvaga branscher, och del gäller också de offentliga arbetsgivarna. Den kritiksom riktas mot lagen såsom byråkratisk och omständlig kan på ell smidigtsätt genom avtal på dess grund. Med det anförda yrkar jag avslag på dereservationer som lämnats av , och . Även vpk:s reservationer känns alla igen. De hardiskuterats sedan lagens tillkomst. Detta gäller även den debatt somLars-Ove har stått för här . I den s.k. räftighefslagsliftning somvpk förordar kräver vpk bl.a.: Strejkrättutan begränsningar Atf slrejkskadestånden avskaffas Förbud attavskeda någon på grund av strejk oavsett omständigheterna Rätt för fackligaförtroendemän att solidarisera sig med strejkande - dvs. en fackligförtroendeman som ena dagen tecknat ett avtal med företaget skulle ha rätt allnågra dagar senare solidarisera sig med strejkande i missnöje över denöverenskommelse han själv träffat; det skulle bli den yttersta konsekvensen. Jag vill helt kort motivera minaavslagsyrkanden på vpk:s förslag med vad utskottet anfört i belänkandet - ochför den delen med hänvisning till gångna års debatter och betänkanden. Men jagskulle vilja ställa några frågor till vpk:s talesman. På vilka grunder skulle de fackliga organisationerna kunnaförhandla sig lill avtal om arbetsvillkor och löner, om vad vpk föreslårinskrevs i lag? Vad skuUe det över huvud tagel finnas för anledning förarbetsgivarna, om fredsplikt inte ingick i träffade överenskommelser, aft ingåi överenskommelser om avtal med de fackliga organisationerna? Med det anförda, herr talman, yrkar jag avslag även påvpk:s reservationer och bifall till utskottets hemställan i alla dess delar. AnL 109 () replik: säger alt det i hög grad är enupprepning, och det är riktigt. Han själv jävar inte heller det påståendet,precis. I diskussionen om det här är ett steg åt höger eller åt vänster tyckerjag han överdriver fotarbetet då han hänvisar till reservation 1. Läs den erigårig till, ! Den innehåller goda förslag. Men, herr talman, den stora nyheten missade han inte kommenterade utredning Fack och samhälle,som jag talade om, där man förordat stora förändringar, förändringar som StenÖstlunds partikamrater i har ställt sig bakom. Jagskall bara ställa en kort fråga, eftersom min hals inle passar för långainlägg: Vad är det som gör alt socialdemokraterna i arbetsmarknadsutskotthar en annan uppfattning än de socialdemokratiska företrädarna i landstings-ochkommunförbunden? AnL110 () replik: Jag fick inget svar av på vad det är som gör att del somvar sanning i debatten från sida inte är sammasanning. Det förvånar mig rätt mycket att , socialdemokratiskapartiet och facket tycks ha ändrat uppfattning helt och hållet på del år somgått. Vadvi vill med vår portalreservation är en översyn, och del tycker jag är viktigtall slå fast. När vi har haft den här lagen i mer än tio är finnsdet alla skälalt se över de negativa effekter som lagen onekligen har fält och som väl allakan vara överens om att man bör komma bort ifrån så fort del går. Närdel gäller de . som är skadestånd vid en olovlig strejk, är detinte bara som tycker att beloppet är fel. Ävenvår arbetsmarknadsminister har ju uttryckt sig i ungefär samma riktning. Menjag tror också alt svenska folket i allmänhet har en känsla av att de böter påen månadslön som infördes för att förhindra olovHga strejker helt harförlorat sin betydelse när summan är densamma så . Jag tror att detfinns skäl för oss att också titta över den frågan. Denarbetsrätlsliga lagstiftningen är del vikfigt aft se över, så alt vi kommerbort från del som är negativt och det som hindrar en god produktivitetsökning iSverige. har haft,en betydligt lägreproduktivitetsutveckling än vad man har haft i andra länder, och jag tror altdetta kan vara en av de faktorer som har påverkat den utvecklingen. När säger att det är genom facket sominflytande skall ske, har han helt rätt. Den medbestämmandelag som gäller utgår ifrån att det är facket som skall vara den som har inflytande över de enskildas arbetsplatser. Vi tycker däremot att det är klart nödvändigt alt de enskilda arbetstagarna får ett större inflytande över sin egen arbetssituation och sina egna möjligheter all utvecklas i sitt arbete än vad de har med den nuvarande lagstiftningen. AnL 111 ()replik: Det var litet väl grovt när citerade SAF från i går. Därvar det faktiskt inget tal om att det skulle utdömas någon månadslön. ..vårenmånadslön 1928. Jagkanske var litet otydlig i mitt första inlägg, men jag sade faktiskt att mankunde döma både lägre och något högre. Delär den linje som , ledamoten av verkställande utskottet isocialdemokraternas partistyrelse , m.fl. mycket kändasocialdemokrater företräder. Tyvärr är det nog så, att herrar Ulander ochÖstlund verkligen är i otakt med dem som jobbar med dessa frågor ute iverkligheten. Närdet gäller arbetsmarknadslagarna och översynen av dessa vill jag. fråga: Varför är så negativ? Vid översynen av dessa lagar borde fakfiskt alla partier ha som målsättning att lagarna skall bli bättre ur arbetstagarnas synpunkt. . ' Förmig framstår faktiskt socialdemokraterna i som de verkligtkonservativa i dessa frågor. De socialdemokrater som ute i landet arbetar ipersonalnämnder och förhandlingsdelegationer och som stöter på dessasaker har olika bakgrund. Många kommer från det privata näringslivet och harlång facklig erfarenhet. De säger : Del är dags för en stor översyn. Mennär skall och vakna? : har hon, tyvärr, förlorat sin fräschhet. AnL 112 (vpk) replik: sade beträffande MBL att den skall ge Ukvärdigt och berättigatinflytande för såväl de arbetande som deras. Del lät väldigt bra.Därför tyckerjag att är skyldig att redovisa var i arbetslivetdenna likvärdighet och detta berättigade inflytande finns. Imitt inledningsanförande pekade jag på att följande har skett somvi haft medbestämmandelagen, på grundval av samarbets- ochklassamarbetsfilosofin: Reallönerna har sjunkit. Utsveltningen och utslagningenhar ökat. Nya arbetsmiljöbrister har blivit aktuella. Del har blivit mer avackord. Arbetsorganisationerna är dåliga. Investeringar har gjorts som inte harvarit gynnsamma för vare sig miljön eller den.sociala dimensionen. Delbar blivit en ökad koncentration i samhället ochutlandsinvesteringarna har ökat. Regionalpolitiskainvesteringar förekommer inte. Tekniken har utvecklats på ett mycket negativtsätt för många arbetande utan utbildning. Dessutom har tillväxten varit icentrum . Vardet verkligen de arbetandes.mening att det skulle bli så här, ? Jagtycker alt ärskyldig att svara på den frågan i detta läge. Närvi i vpk säger att det skall vara fri förhandlingsrätt och full strejkrätt, ärvi något överens med socialdemokraterna - som det var 1981. Omvänt kan manockså fråga: Kan en arbetare teckna avtal under fredsplikt, när arbetsgivarenhar möjlighet att besluta över investeringar, priser, driftsinskränkningar,flyttning av produktionen, ja, över huvud taget alla arbetslednings- ochförelagsledningsbeslut? Därom skrev ju socialdemokraterna i sin motion omlockoulrätten 1981. Nej, vi tycker inte det. Om likvärdighet skall, gälla ochom respekt finns för ingångna avtal,'måste arbetarna kunna tillgripa strejk närarbetsgivarna ändrar på något av det som jag här har nämnt. Det är jufredsplikten som binder, upp de arbetande när företagarna med sin ägarmakt görförändringar under fredsplikt. vet myckel väl alt det är så. Därförtror jag alt man från båda parternas sida skulle ha respekt för ingånget avtaläven utan fredsplikl. Jag tror inte all arbetarna vill ha någon strejkromantik.De viil arbeta - naturligtvis på rimliga villkor. också de fackligaföreträdarna kunna solidarisera sig med de arbetande som ser att det har gåttsnett och som då är tvingade alt la tiU vild strejk, som det heter - mensocialt är det riktigt. AnL113 () replik: När det gäller frågan om vad socialdemokraterna i landsting ochkommuner anser om MBL och den s.k. 200-kronorsregeln kan jag inle förslå annatän alt de uttrycker sig på ell annat sätt för . Jag har ju intevarit närvarande i nämnda församlingar, så jag vet inle hur det förhåller sig.Men åtminstone de personer som räknat upp här har förmodligenvarit med på våra partikongresser, där vi fattar de grundläggande besluten förhur vi skall bedriva vårt arbete i parlamentet. Både jag och följa dessa beslut efter bästa förmåga. Jag förmodar alt minapolitiska motståndare här också arbetar efter samma principer. Vihar inga krav av det slag som här målas upp. Däremot har yi en fortgåendediskussion inom arbetarrörelsen om hur vi skall gå vidare med arbetet på detarbetsrältsliga området inför 90-talel.