prot · GC0944 · 1988-12-31 00:00:00 — Närdet gäller valfrihet och medbestämmande återkommer med kravet omatt valfriheten måste skrivas in i socialtjänstlagen. Vpk vill attsocialtjänstlagen skall kompletteras med tillämpningsföreskrifter för attstärka hjälpmottagarnas rätt till verkligt inflytande. Utskottethar inte ändrat uppfattning i den här frågan. Socialtjänstlagen bygger påprincipen om den enskildes medverkan och självbestämmande, och därför anser videt inte nödvändigt med några ändringar eller särskilda föreskrifter. Folkpartietanser i en reservafion att det är viktigt att slå fast att de äldre skall hamöjlighet att påverka var de skall bo. Målet, säger , får under ingavillkor användas för att rasera väl fungerande boendeformer rnot den boendesvilja. Detta vill folkparfiet att regeringen skall ges till känna. Jagär något förvånad över folkparfiets agerande här. Här framhåller ju utskottet ilikhet med propositionen att den omvandling av anläggningar med låg standard,som är nödvändig för att målet skall kunna uppnås, måste ske med stor varsamhetoch planeras i samråd med de äldre. Stor varsamhet måste också iakttas vidförändringar inom befintliga inrättningar. Jag tycker inte det kan uttryckasklarare än så. Fråganom vård i enskild regi som alternafiv tiU vård med kommunalt huvudmannaskap tasupp i en moderat reservation. Låt mig, fru talman, konstatera att utskottet vidflera tidigare tillfällen uttalat sitt stöd för den grundläggande principen attall yrkesmässigt bedriven hälso- och sjukvård skall stå under offentlig insyn,tillsyn och kontroll. Men vi har också framhållit att privata vårdinifiativutgör ett viktigt alternativ och komplement till den offentliga vården.Socialstyrelsen har också i en undersökning visat att det redan finns ettbetydande utrymme för enskilda insatser av oHka slag. DeborgerHga ledamöterna är oroade över att det sker en nedläggning avenskilda sjuk- och vårdhem, och uttrycker detta i en gemensam reservafion. Jagkan ha förståelse för en sådan oro. Men utskottets uppfattning är, som vi sagtvid flera tidigare tillfällen, att antalet vårdplatser inte får minska utan attandra fillfredsställande vårdmöjligheter har byggts ut och finns tillgängliga.Vi har också sagt att man måste noga följa den här utvecklingen. Närdet gäller frågor om vård och boende för äldre kräver folkparfiet, ochmiljöpartiet att alla åldersdementa skall erbjudas plats i dagvård inom entioårsperiod. Utskottet anser det också angeläget att vården för deåldersdementa och därvid även dagvården byggs ut. Här pågår det ändå ett omfattande planerings- ochutvecklingsarbete, som förhoppningsvis skall ge posifiva resultat. Det finnsbevis på det från ett stort antal kommuner. Utskottet är inte heller berett attställa sig bakom förslag om ett femårigt stimulansbidrag om 100milj. per budgetår till kommunerna. Vi menar att planering för ochinrättande av nya vård- och boendeformer för åldersdementa är en angelägenhetför kommuner och landsting. Den viktigaste resursen inom äldreomsorgen är personalen. Det ärmänniskor som med sitt yrkeskunnande, sin vilja och sitt engagemang görstorartade insatser för vårt gemensamma bästa. Personalfrågorna inomäldreomsorgen behandlas ingående i propositionen. Utskottet delar denuppfattning som kommer till uttryck i proposifionen, att kommuner och landstingbör ge hög prioritet åt de personalpolitiska frågorna. Där ingår också frågorom arbetsmiljö, utbildning och planering. Man måste vända utvecklingen inom denärmaste åren, om man skall kunna klara det stora rekryteringsbehov som kanförutses. De beräkningar av nyrekryteringsbehovet som gjordes aväldreberedningen bygger på antaganden i flera steg, vilket kan göra resultatennågot osäkra. Inom görs nu fördjupade analyser avrekryteringsbehovet. Från utskottets sida anser vi att detta material bör varaframtaget innan någon mer precis personalbehovsbedömning kan göras föräldreomsorgen fram . Attde personalpolitiska frågorna är av stor betydelse framgår av de många motionerutskottet har haft att behandla. Det gäller frågor om vidareutbildning ochfortbildning, om lönernas roll, om nödvändigheten av försöksverksamheter ochbehovet av bättre arbetsvillkor. Det gäller också krav på en förändradarbetsorganisafion och en bättre arbetsmiljö. Dessa frågor behandlades i våras.Utskottet underströk då betydelsen av åtgärder på dessa områden. Då beslötockså att anslå 100 milj. kr. för vardera tillpersonalutvecklande åtgärder inom äldreomsorgen. Vad har då hänt ?Som jag framhöll tidigare behandlas personalfrågorna ingående i propositionen,så också i det betänkande vi nu behandlar. Jag vill därför, med hänsyn tillkammarens fid, hänvisa till dessa dokument. Låt mig ändå ta upp följande. Socialstyrelsenhar, utifrån det uppdrag regeringen gav, presenterat två rapporter. Den ena,Personalförsörjningen inom , innehåller bl.a. en beskrivning avpersonalsituafionen, en analys av hjälpbehov och personalbehov samt en mycketlång rad förslag till åtgärder när det gäller organisation,arbetsmiljö, utbildning, rekryteringsfrågor, lönefrågor osv. Förslagen har enmycket bred förankring, eftersom de utformats i samarbete med brukare,vårdbiträden, arbetsledare, socialchefer, förtroendevalda, myndigheter,intresseorganisafioner och fackliga organisationer. Detta borde, fru talman,vara ett utmärkt material för våra kommuner att arbeta med när det gällerpersonalförsörjningsfrågorna inom äldreomsorgen. Socialstyrelsenhar i sin treårsbudget särskilt prioriterat sex områden för sitt arbete. Ett avdessa är personalförsörjning inom hälso- och sjukvård samt socialtjänst.Landsfingsförbundet inledde ett sådant arbete. Sjukvårdens ochsocialvärdens planerings- och rationaliseringsinstitut har Prot,1988/89:44 också inomramen för ett stort projekt om vårdens inre organisation arbetat medpersonalrekryteringsfrågorna. Det pågår således ett omfattande arbete när det gällerpersonalförsörjningsfrågorna, som vi hoppas skall förbättra nuvarande personalsituation. Så, fru talman, något om stödet till anhöriga. Vi hälsardet förslag vi har att ta ställning till med tillfredsställelse. Ipropositionen föreslås att fr.o.m. skall en närstående somvårdar en svårt sjuk person i hemmet ha rätt fill ersättning frånsjukförsäkringen och också rätt till ledighet från sin anställning under högst30 hela arbetsdagar. Utskottet delar de bedömningar somsocialförsäkringsutskottet gör i sitt yttrande och avvisar därmed också kraveni de motioner som behandlats i anslutning härtill. Det är en viktig kvalitetsfråga att ge möjlighet förnärstående att vara fillsammans med en anhörig i en svår situation. Men det fårheller inte vara så att en närstående mer eller mindre tvingas att åta sigarbetsuppgifter som kommuner och landsting skall ha ansvar för. De närståendesvårdinsatser måste vara frivilliga. När det gäller planering aväldreomsorg föreslås i propositionen att primärkommunerna skall åläggas enskyldighet att planera sina insatser för äldre i samverkan medlandstingskommunen som har en sådan lagfäst skyldighet. Detta skallmed en särskild föreskrift tas in i socialtjänstlagen. Det är naturligtvis angeläget att planarbetet följs upp.Utskottet delar den bedömning som görs i vpk-reservationen. Men detta framhållsredan i propositionen. I den delen kommer också att få ettsärskilt uppdrag. Med detta, fru talman, vill jag yrka bifall tillhemställan i socialutskottets betänkande 1988/89:6 och avslag på samtligareservationer. 29DANIEL TARSCHYS (fp) replik: Jag är litet överraskad av när det gäller de senildementa. Hon säger att det är ett ansvarför kommuner och landsfing att se till att ett gruppboende kommer till stånd.Men hur ser det ut , ? Har gruppboende kommit till stånd? Finnsdet ett gruppboende som ens tillnärmelsevis svarar mot behovet? Finns detplaner pä att få till stånd ett gruppboende som ens tillnärmelsevis svarar motbehovet? Det är ljusår mellan dagens möjligheter ochresurser och de behov som finns enligt vad vi vet, efter det attläkarvetenskapen och den sociala expertisen har lärt oss en hel del om hursenildementa far bäst. Det är mot den bakgrunden vi har sagt att vi måste takrafttag för att snabbt fä i gång en utveckling. Det krävs inte barastatsbidrag, som föreslår. Det krävs med säkerhet också enanpassning av de låneregler som gör att kommunerna inte ansett sig ha rådatt satsa på denna typ av boende. Jag blev också överraskad av ätt kände sigträffad av min kritik beträffande den långsiktiga ekonomiska politiken. Jagsade att de här i kammaren som inte tror på ekonomisk tillväxt kommer att fåproblem att klara äldreomsorgen och pensionärernas ekonomiska behov. Jag avsågfaktiskt inte socialdemokraterna när jag fällde den repliken. fanns behov av en ripostfrån på den punkten. Låt mig då förtydHga: Vadgäller den kortsiktiga ekonomiska politiken, och den överhettade ekonomin iSverige just , kan vi se hur priset för den överhettningen får bärasav de gamla, de sjuka och handikappade, som inte får den vård de behöver. Detråder så stark efterfrågan på arbetskraft i svensk ekonomi att det har uppståtten stor brist på personal inom vården. Detta har ett mycket klart sambandmedden delvis misslyckade ekonomiska poHtiken. Vadgäller den långsiktiga ekonomiska polifiken måste vi ställa in oss på att deäldre kommer att kräva mer och mer resurser, helt enkelt därför att kvotenmellan äldre och yngre - mellan passiva och aktiva, om man så vill, även omuttrycket inte är lyckat - kommer att förändras. Det gör att vi måste ha ensådan styrka i den svenska ekonomin att vi verkligen kan ge den vård, denomsorg och de pensioner till de gamla som befolkningsutvecklingen fordrar. Detär det som gör att vi måste ställa in också den ekonomiska politiken på en godäldreomsorg . Anf.30 MARGÖ (vpk) repHk: anförande innehöll såvitt jag förstår inte ett enda ordutöver det som står i utskottsbetänkandet. Jag följde noga med i hennes inledning,och jag kunde också följa med rad för rad i betänkandet. Det kanske var någonordvändning i hennes anförande som skilde sig från betänkandet. Men inte aHs de övriga talamas anföranden. Jagtog upp en rad problem som jag anser vara viktiga, men jag fick inga som helstsynpunkter på dem från . Den första viktiga frågan som jag tog uppgällde avsaknaden av styrmedel. Proposifionen innehåller nämligen mest godatankar och idéer, och de följs upp med förhoppningar om hur kommuner ochlandsfing skall agera, men det finns inga konkreta förslag. Därför anser jagatt en allvarlig och viktig fråga måste ställas: Finns det några möjligheteratt påverka så att det verkligen blir på det här sättet? Vi vet ju från andrasammanhang att det tyvärr inte är tillräckligt att fastställer mål.Det måste också finnas medel för att målen skall kunna uppfyllas. AinaWestin förbigick även en annan vikfig fråga, nämligen innehåll.Hur skall den hemtjänst se ut som vi skall ha? Vilken roll skallhemtjänstpersonalen ha? Och vad menar statsrådet med att vissa uppgifter skallbrytas ut ur hemtjänstarbetet? Vilka konsekvenser får det för denhjälpbehövande och för hemtjänstarbetet? Det finns en rad sådana viktiga frågorsom inte diskuteras i propositionen och inte heller i utskottsbetänkandet. Ocheftersom det inte finns några konkreta förslag i propositionen är det oerhörtsvårt att ställa konkreta yrkanden i mofioner. Därför måste vi föra endiskussion här i kammaren. Men tar i sitt anförande inte upp enenda av dessa viktiga frågor. Hon har emellertid möjlighet att återkomma ireplikerna. Prot,1988/89:44 31 (),replik: Det talas mycket om valfrihet i propositionen, och upprepardetta i sitt anförande. Men det gäller för socialdemokraterna att gå från ordtill handling. När vi framställer yrkanden om att valfriheten skall skrivas ini lagarna - jag talar då om socialtjänstlagen och om hälso- ochsjukvårdslagarna - då säger socialdemokraterna nej, det vill de inte vara medom. När vi begär att samma ekonomiska villkor skall gälla i fråga ombidragsstöd till enskilda initiativ som motsvarar offentligt bedriven verksamhet,förutsatt att de erbjuder samma kvalitet i vårdutbudet, då blir det också nej. Vi har anledning att troatt samma synsätt som tidigare går igen. Förraåret när samma frågor behandlades skrev den socialistiska majorite ten i socialutskottet: "I vilka former och genom vilken vårdhuvudman vård skall erbjudas måste emellertid avgöras av de för vården ytterst ansvariga kommunala huvudmännen ." Detär alltså kommunerna som skall ha frihet att välja vård, inte den enskilde. Vihar nu noterat att denna formulering inte återkommer i dagens betänkande, mendet finns inget som tyder på att attityderna har förändrats. Vi har konstateratviljan att gå emot valfrihetens princip även i det betänkande omsmittskyddslagen som vi behandlade. Vi tvingades i fråga om detta ärendekonstatera att socialdemokraterna vill diskriminera den enskilda vården iförhållande till den offentligt erbjudna i dessa sammanhang. Mönstret går igen,dvs. socialdemokraterna talar mycket om valfrihet men gör ingenting i sak föratt sätta kraft bakom orden, genom att i lagstiftningen tillgodose desynpunkter som jag har redovisat. 32 ()replik: Jag kan hålla med om att det är mycket som är bra iäldreomsorgen. Men det är också mycket som kunde ha-varit betydligt bättre. Detär inte bara massmedia som har uppmärksammat dessa problem, utan ävensocialstyrelsen och har gjort det i de rapporter som AinaWestin hänvisade till. Av dessa rapporter framgår att kraftfulla åtgärder krävsframöver. Det framgår även med all önskvärd tydlighet, både direkt ochindirekt, att äldreomsorgen står och faller med fillgången på personal. Detsägs t.ex. att över en miljon lägenheter i flerfamiljshus med tre eller flervåningar saknar hiss. För gamla människor som har svårt att förflytta sig kandet innebära problem att bo kvar i sina gamla lägenheter. Och om de bor kvarhar de på ett tidigt stadium naturligtvis behov av hjälp. Dessutompåpekas det att gamla människor ofta har personer som de känner i sittgrannskap. Men för de gamla människor som är rörelsehindrade är det svårt attupprätthålla de dagliga kontakterna med andra människor, och då sitter de somfångar i sina lägenheter och far illa. Också i detta sammanhang behövs detextra insatser. Vidaresägs det att det finns ungefär 60 000 svårt åldersdementa personer i landet,och av dem bor bara omkring 2 000 i gruppbostäder med fillsyn dygnetrunt. I föreslår man att det skall byggasgruppbostäder för hälften av de svårt åldersdementa, men resten anser man kanklara sig med hjälp av anhöriga, dagcenter och . Återigen behövs detinsatser från anhöriga, närstående och personal. Enarfikel i om långvårdskris i servicehuset angavs detatt man, på papperet, till 300 hyresgäster skall ha en personal på tolvpersoner. Men i det aktuella fallet hade man sex personer. Hemvårdsassistentensade att personalen får ställa in bad och tvätt och att den inte heller hinnerstäda. Hemvårdsassistenten sade vidare att personalen får skriva brev till deanhöriga och förklara att de får städa. Personalen har på sig fillvarje lägenhet, mer tid finns helt enkelt inte. Dettavisar inte minst på personalfrågornas betydelse och på behovet av åtgärder föratt få människor att välja vårdyrket. Försöksverksamhet med kortare arbetsdagskulle vara ett bra inslag. Jag tror inte att berörde den frågan isitt anförande. Kan man tolka det som ett halvt medgivande? 33 MARIANNESAMUELSSON (mp) replik: Jag vill också ta upp frågan om arbetstiderna och arbetsförhållandena.Jag tycker att tog mycket lättvindigt på denna fråga. Skalläldreomsorgen över huvud taget kunna fungera måste man satsa på personalen.Personalen är den stora resurs som finns. I enkäter som man har gjort påkommunal nivå har man frågat hur personalen ser på sitt arbete. Många är mycketmissbelåtna med att de inte hinner med de arbetsuppgifter de skulle vilja ägnasig åt. De är trötta och slutkörda. När man inte vill satsa på personalen ochsäga att 30 timmars arbetsvecka vore rimligt eftersom personalen har ett så hårtjobb, tycker jag är att missgynna denna grupp. Andra grupper i samhället harkunnat få kortare arbetsfider och detta har accepterats. Dettaär en typ av arbete som faktiskt kräver att personalen får litet lindrigareförhållanden. Det kan inte heller vara speciellt roligt att arbeta när manaldrig känner sig fill freds och arbetet inte fungerar. Det är mycket som i daginte fungerar i äldreomsorgen. Isomras berättade en kvinna att de hade fått upprätta ett schema som innebar attde gamla fick gå upp ur sängen bara . Personalen satte upp en lappovanför sängen där man meddelade de anhöriga att man hade fid att ta upp dengamle ur sängen på jämna veckodagar. Då tycker jag att vi har kommit för långtfrån det Välfärdssverige som vi så länge har skrutit om. Jag tycker att vi häri verkligen borde ta vårt ansvar för gruppboende, se fill attbyggandet kommer i gång och att kommunerna får resurser. Vi vet att statsbidragalltid är attraktivt för kommunerna. Det stimulerar kommuner till att göranågonting. Det får inte bli så som en sjuksköterska berättade för mig att mangör på hennes arbetsplats: Vi säger konsekvent till de anhöriga att de måste tahem den gamle, trots att anhöriga kanske tycker att vederbörande är för dåHg,för annars kommer politiker aldrig att inse att de behöver göra någonfing föräldreomsorgen. 34 ()replik: Först vill jag säga fill att jag är långt ifrånkallsinnig när det gäller de åldersdementa. Jag vet hur oerhört viktigt det ärmed insatser för just dem som på ålderns höst har blivit glömska. Det behövsnaturligtvis insatser på en lång rad områden. Jag vill ändå påstå att även omdet man gör inte är tillräckligt så har man kommit till större insikt om denhär gruppens behov. I många kommuner utvecklas nu ett arbete för den härgruppen. Man satsar i större utsträckning än tidigare på grupphem. Är1987 bodde sammanlagt 890 personer i gruppboende, varav 492 i bostäderföråldersdementa. planeras ytterligare 230 gruppboendeplatser försammanlagt 1 870 personer. Det innebär att av de planeradegruppboendeplatserna är avsedda för åldersdementa. Visst kan man, DanielTarschys, säga att detta inte är fillräckligt - jag har inte påstått någotannat - men man har som sagt ändå kommit till större insikt och satsar mer än det har gjorts tidigare. Jagär glad över att och jag är överens om den långsikfiga och denkortsikfiga ekonomin. Det var inte alls någon kritik, bara ett konstaterandeatt jag tyckte att jag var mera optimistisk än , Jaguppfattade, Margö , mig i detta sammanhang som talesman förutskottsmajoriteten. Jag har framlagt de synpunkter som i betänkandet framförsav utskottsmajoriteten, medan Margö i sitt inledningsanförande helatiden vände sig till statsrådet. vill ha en diskussion om styrmedel. Det tycker jag också kan varabra, men vi har knappast tid och utrymme för en sådan diskussion just . Jagskall ta upp en annan fråga, innehåll, där Margö Ingvardssonefterlyste konkreta förslag. Hon tog upp förslaget att inom överföravissa serviceuppgifter fill andra. Det finns faktiskt önskemål från dem somarbetar inom att slippa vissa arbetsuppgifter. Det har jagerfarenheter av från många kommuner, inte minst från min egen. Man har försöktatt ändra arbetssituationen genom att överlämna vissa arbetsuppgifter på andraserviceenheter. 35 () replik: nämnde att det finns 60 000 senildementa i ochangav att 2 000 av dessa bor i gruppbostäder. hade en någotlägre siffra men nämnde i gengäld att det planeras ytterligarenågra tusen platser. Det innebär alltså att det återstår enormt mycket innan vihar kunnat åstadkomma ett anständigt och värdigt boende för de senildementa, Idet läget tycker jag att det i grunden är fel att låta deras situation varaoförändrad och vara nöjd med att kommuner och landsting har ansvaret och säganej till riktat statsbidrag. Vi tycker att det är skäl att sätta inkraftåtgärder för att se fill att vi så snart som möjHgt kan lösa problemet meddet bristfälliga gruppboendet. Det kräver både insatser från statens sida ochen översyn av gällande regler för bostadsfinansiering. Vivet att kommunpolitiker uttryckt sympafier för den här gruppen. De säger: Vivill gärna göra insatser, men vi kan inte göra det med de regler som ni självai har infört och som länsbostadsnämnden har uttolkat för Detgår inte, , att överlåta problemet till kommun och landsting.Riksdagen måste ta sitt ansvar, Anf.36 MARGÖ (vpk) replik: Det var inte min avsikt att förarga . Om jag gjorde det, berjag om ursäkt. Jag kände mig helt enkelt väldigt besviken över att utskottetstalesman inte kommenterade våra anföranden med ett enda ord utan höll sigstrikt till vad utskottet redan anfört. fick jag dock några kommentarer irepliken. Jag tycker det är bra att , precis som jag, anser attdiskussionen om styrmedel är viktig. Men den diskussionen, säger ,får vi ta i ett annat sammanhang. Vilket sammanhang då? undrar jag givetvis.Det är ju vi fastställer målen och rikflinjerna. Avhänder vi ossmöjligheten nu att skaffa styrmedel, vilken möjlighet har vi då att påverkautvecklingen i framfiden? Närdet gäller innehåll säger att det är ett önskemål frånhemtjänstpersonalen att flytta över vissa serviceuppgifter från hemtjänsten.Det kan jag förstå med tanke på de villkor som personalen har . Fickpersonalen andra arbetsvillkor skulle kanske inte städuppgifter och annat varaså tunga. Om man nu för över arbetsuppgifter från är frågan hurdetta drabbar de hemtjänstbehövande. Anser att fördelarna förpersonalen uppväger nackdelarna för hemtjänstbehövande får vi kanske diskuterafrågan. Jag kan inte se att det som helhet för personalen innebärförbättringar. Också om vi tar bort städuppgifterna och andra tunga arbetsuppgifterfrån måste någon annan personalgrupp utföra de arbetena. Om man dåspecialiserar och styckar upp arbetet så att en grupp har litet lättare ochroligare arbetsuppgifter, blir det en grupp som bara får tråkigaarbetsuppgifter. Då kommer den gruppen att få ännu större personalomsättning änvad kanske haft tidigare. Så det är ingen lösning på problemet. Jaganser att vi måste sträva till att förändra hemtjänstarbetet så attarbetsområdet blir mycket bredare än vad det är . Om man sedan vidtar deandra åtgärder som vi har föreslagit, kommer också arbetet att bli lättare. 37 ()replik: Jag noterar med glädje att medger att det skulle vara bramed försöksverksamhet med kortare arbetsdag. Det är mycket bra öm det är så,för det finns en aspekt att beakta i det här arbetet. Detta är ett kvinnoyrke;det domineras helt av kvinnHg arbetskraft. Om arbetet är tungt, psykiskt ochfysiskt påfrestande och dessutom utförs inom en bransch som inte kan uppvisanågon lönsamhet, då är yrket inte särskilt attrakfivt. Ipropositionen framhålls att möjligheterna att rekrytera ny personal bHr sämreberoende på att antalet ungdomar kommer att vara betydligt mindre under denärmaste årtiondena. Inte minst därför, underströks det i propositionen, finnsdet aU anledning att se över de personalpolifiska insatserna. Dessutom vet viatt det är stor omsättning på personal inom vården och att sjukfrånvaron ärstor. Somdet har framhållits tidigare i debatten måste många av ekonomiska skäl arbetaheltid men man orkar inte utan tvingas på grund av att arbetet är Prot,1988/89:44 så tungt att arbetadeltid, I den situationen söker man sig fill andra yrkesområden. Enligtvår uppfattning måste man då söka finna vägar som gör arbetet inom vården merattraktivt och konkurrenskraftigt jämfört med arbete t.ex. inom näringslivet.En sådan åtgärd skulle kunna vara kortare arbetsdag. Vad det skulle kunna gevet.man bäst om man ser fill att den försöksverksamhet som många landsfing harförberett också genomförs. 38 MARIANNESAMUELSSON (mp) replik: Diskussionen om styrmedel är naturligtvis mycket viktig. Om man skallanta en plan måste man också veta hur man skall styra för att få planengenomförd. Jag tycker inte att man kan krypa ifrån det ansvaret och säga att vifår diskutera styrmedlen vid något annat tillfälle.