prot · GC0920 · 1988-12-31 00:00:00 — Mitt ställningstagande i denna fråga har definitivt inte ändrats. Jagtycker precis som , men eftersom jag i konstitutionsutskottethar fått besked om att det pågår en utredning, sotn snart är färdig att läggafram förslag om hur bestämmelserna i kommunallagen skall vara utformade,tycker jag att vi kunde vänta och därefter agera kraftfullt. Det är därför jaginte reserverat mig i KU, och jag kommer inte heller att ställa något yrkandehär i kammaren. Överläggningeni detta ärende var härmed avslutad. (Beslut fattades efterdebatten om finansutskottets betänkande 1.) Kammaren övergick till att debatterakonstitutionsutskottets betänkande 4 om vissa kyrkliga frågor. AnL39 HANS LEGHAMMAR (mp): Jag yrkar bifall till reservation 1 i konstitutionsutskottetsbetänkande angående medlemskapsreglerna i . Vivet att de regler som tagits upp motionsledes inte är förenliga med den nyagrundlagen. Att vi trots detta har vissa övergångsbestämmelser för att ge denpågående utredningen arbetsro är väl O.K. Men att ge en utredning röranderegler som inte är förenliga med grundlagen så god tid, att den kan hålla , är inte acceptabelt. Det förefaller mig som om man låtit utredningenfalla i en törnrosasömn. Jagyrkar alltså bifall till reservation 1. Jag tycker det är hög tid att riksdagentar initiativ till att det fattas ett beslut, eftersom utredningen tagit sålång tid. AnL 40 TORGNYLARSSON (s): Det betänkandeom vissa kyrkliga frågor som kammaren nu har att ta ställning till gäller ettantal motioner som kan indelas i två oUka grupper. Den ena avser hurmedlemskapsreglérna i skall utformas, medan den andra gäller hurdet skall förfaras med aska och tandguld efter eldbegängelse och om evigagravrätter skall få bestå även . Utskottet föreslår avslag påsamtliga motioner och gör det vad gäller medlemskapsreglerna i svenska kyrkanmed motiveringen att en utredning pågår inom kyrkan samt vad gällerbegravningslagstiftningen med hänvisning till att beredning pågår inomregeringskansliet. Fleramotionärer yrkar att skall ge regeringen till känna att åtgärderbehövs för att förändra den nuvarande lagstiftningen om regler för medlemskap isvenska kyrkan, trots att utredning i frågan pågår. Inte minst på grund av attdet finns särskilda övergångsregler i regeringsformen och attdessa så skyndsamt som möjligt bör avvecklas menar man att åtgärder snabbtskall vidtas. Det bör då betonas att det med hänsyn till nuvarandeövergångsbestämmelser ändå är möjligt att ha kvar dessa regler, så i denmeningen strider reglerna inte mot gällande grundlag. Majoritetentycker att det är både opraktiskt och mot gällande praxis att -som vpk,miljöparfiet och hälften av företrädare i utskottet vill göra - tainitiativ till en ny lagstiftning om åtgärder medan utredning ännu pågår.Eftersom den inom pågående utredningen blir färdig finnsdet all anledning att avvakta resultatet av utredningen. Ett sådant förfarandeär befogat även av det skälet att en ändring av lagstiftningen i detta fallbara kan åstadkommas genom lika beslut av regeringen och kyrkomötet. Av fleraolika skäl är det alltså angeläget att avvakta pågående utredning. Därföravvisar utskottet motionsförslagen, och jag yrkar bifall till utskottetshemställan i denna del. Debattenom medlemskapsreglerna i har pågått länge, och det finns utantvivel egendornligheter i den nuvarande lagstiftningen som, om jag minns rätt,trädde i kraft . Det är egendomligheter som naturligtvis behöver bliföremål för översyn oavsett vilken grundinställning man har. Det kannaturligtvis ifrågasättas om det skall finnas olika medlemskapsregler för barn, beroende på omföräldrarna är gifta med varandra eller inte. Det kan också ifrågasättas om detskall vara självklart aft barn vars föräldrar är gifta med varandra skall blimedlem i kyrkan om bara den ena föräldern är med och den andra exempelvis ärkatolik eller . Det kan vidare upplevas som egendomligt att ett frånannat land adopterat barn inte genom dopet kan bli medlem i ,utan att adoptivföräldrarna särskilt måste begära medlemskap. Dessafing har i den utredning som pågår inom kallats för "smärreegendomligheter". 1 själva verket tycker nog många att det är ganska storaegendomligheter. Dessa har blivit allt tydligare på grund av de storaförändringar som ägt rum i samhället sedan den nuvarande lagstiftningen träddei kraft . var det ju för övrigt inte ens möjligtatt utträda ur kyrkan, så vida man inte samfidigt gick in i något s.k.främmande trossamfund. Inte minst har vi fått varamed om en allt kraftigare invandring. Även de förändrade könsrollerna kommer -det är jag övertygad om - att tvinga fram förändrade regler. Menjust nu ligger bollen hos , och regering och riksdag har attavvakta. Det är naturligt att utifrån sin syn som folkkyrka fårförsöka komma fram till regler som den finner lämpliga. Sedan är det en annansak om regering och riksdag kan acceptera dessa, men det är naturligtvisönskvärt att såväl stat som kyrka är lyhörda gentemot varandra. Äveni övrigt, herr talman, vill jag yrka bifall fill utskottets hemställan ochalltså avslag på samtliga motioner. Somjag tidigare nämnde pågår i vad gäller begravningslagstiftningen en beredninginom . Jag vill avslutningsvis poängtera att de motioner somväckts om förfarandet med aska efter eldbegängelse, förfarandet med tandguldefter eldbegängelse, eviga gravrätter och skötselavtal gäller frågor som vinaturligtvis måste behandla oerhört seriöst. 1 något fall är förhållandena, somutskottet också påpekar, inte tillfredsställande, men eftersom detpågår en beredning inom har vi all anledning att vänta påresultatet av den. AnL 41 (): Arbetsgruppen för översyn av begravningslagsfiftningen har föreslagit,att gravrätt som en gäng upplåtits för alltid och som dä också har betalatsunder den förutsättningen, nu skall fä återtas om det förflutit minst 70 årsedan upplåtelsen gjordes och den senaste gravsättningen ägderum. Vid beräkning av den sistnämnda tidsfristen bortser man frångravsättning som skett efter den nya lagens ikraftträdande. Det gäller såledesockså välvårdade gravar med kända innehavare. Varförhar man valt evig gravrätt? Ja, det kan ha varit människor som anat att ingen iframtiden skulle ta hand om deras gravar och som just därför har varit bereddaatt betala för en evig gravrätt. Iutskottet har det sagts att detta förslag befinner sig under beredning iregeringskansliet. Det är riktigt. Vi moderater anser emellertid att det härförslaget är så pass uppseendeväckande att vi redan nu vill säga att vi inte.anser att det kan genomföras. AnL 42 BENGTKINDBOM (c): ,Herr talman! Vi är eniga i det ställningstagande som framgår av betänkandet.Det finns därför anledning att göra en markering endast beträffandemedlemskapsreglerna - huruvida de strider mot grundlagen eller inte. Jagnoterar, precis som , att övergångsbestämmelserna i detta fallingår i grundlag, och eftersom grundlag står över vanlig lag är det gmndlagensom gäller. Detär bra att det är en bred majoritet som avstyrker motionerna. Det pågår ju ettarbete när det gäller medlemskapsfrågorna, dop och kyrkotillhörighet inomsvenska kyrkan. Att föregripa detta arbete vore i strid med alla de,deklarationer som har gjorts tidigare, att förändringar på detta område skallske i största möjliga poHtiska enighet och i största möjliga kyrkopolitiskaenighet. Skulle man köra över denna utredning och fatta beslut, gjorde manvåld på det som vid tidigare tillfällen uttalats i deklarationer från en mycketbred majoritet i riksdag. Detfinns också regler som säger att vi i det här fallet skall behandla dennalagstiftning på ett visst sätt och att det skall fattas lika beslut. Därförblev jag litet fundersam och ställde mig frågande till det uttalande som TorgnyLarsson gjorde. Han sade att vi skall vänta och se vad kommerfram till och att det sedan är en annan fråga om riksdag och regering kanacceptera det. Hur går det uttalandet ihop med strävan att fatta samstämmigabeslut? Kommer man att vidta andra åtgärder, så att man kommer ifrån denregeln? I så fall är det fråga om en grundlagsändring. Vi har sagt att vi villdiskutera relationsfrågorna. Om vi inte kan lösa frågan om förhållandet mellansamhället och kyrkan i den breda enighet som har varit målsättningen tidigare,får vi väl be folket säga sitt i en allmän folkomröstning. Låtmig, herr talman, också göra några kommentarer tiU begravningsfrågorna. Jaghåller med om att de är mycket komplicerade. Även om vi görvissa uttalanden här, vore det olyckligt om vi nu skulle föregripa beredningenoch fatta beslut på vissa punkter utan att se de konsekvenser och effekter detskulle få på en rad områden. Efter att ha arbetat i pålokalplanet och även i andra sammanhang kan jag försäkra att det finns en mängdproblem som människor tar upp och som även förtroendevalda.uppfattar som svåraatt lösa. De bör naturligtvis lösas, men de ingår i ett komplicerat mönster,och därför finns det anledning att avvakta det fortsatta beredningsarbetet. AnL 43 TORGNYLARSSON (s): jag har inte aHs olika uppfattningar i frågan om relationerna mellanriksdag och regering å ena sidan och kyrkomötet å andra sidan. Jag ville barapoängtera att det är nödvändigt och angeläget att man från båda håll försökerlyssna på varandra. Det är ju både kyrkomötet och som skall fattabeslut. Minpersonliga uppfattning är denna: Låt oss hellre vänta tiUs det blir en bredenighet än att tvinga fram några snabba förändringar. AnL 44 (): Prot. Jagtackar'för det mycket klara ställningstagandet från 9november 1988 sida i denformella frågan. Det var alltså inte något hot mot kyrkan som han uttalade. Överläggningeni detta ärende var härmed avslutad. (Beslut fattades efterdebatten om finansutskottets betänkande L) 7§ På grund av sammanträde med krigsdelegafionen beslöt kammaren påförslag av äridre vice talmannen att ajournera förhandUngarnä tiU . 8§ Förhandlingarna återupptogs under ledning av förste vice talmannen. 9§ Kammaren övergick till att debattera konstitutionsutskottetsbetänkande 5 om kollektivanslutningsfrågan m.m. AnL 45 HANS NYHAGE (m): I 2 kap. 2 §regeringsformen fastslås följande: "Varjemedborgare är gentemot det allmänna skyddad mot tvång att giva till känna sinåskådning i poUtiskt, religiöst, kulturellt eller annat sådant hänseende. "I regeringsformen, liksom i vaUagen, är valhemligheten skyddad både gentemotdet allmänna och gentemot enskilda. Detär varje människas absoluta rätt att uteslutande själv avgöra om hon villtillhöra något parti och i så fall vilket Hksom att hon också uteslutande självbestämmer om hon vill utnyttja sin rösträtt. I så fall bestämmer hon Ocksåsjälv vilket parti hon vill rösta på. Kollektivansliitningén-ävfackliga rhédlerritfiar till dét socialdemokratiska' partiet är klartkränkaridémotdéh enskildes iritégritetöch utgör ett brott möt' vad lagstiftningen uttalarom åsiktsfrihet och valhemlighet. Trotsatt socialdemokraterna numera, sedan kommunisterna har uttalat sig hotfullt motkollektivanslutningen, påstår sig ha kommit till insikt om att medlemskap i ettpolitiskt parti endast kan grundas på individuell anslutning, fortsätter de atttiUämpa kollektivanslutningen. Den nyvunna insikten är nämligen turligt nogutformad så, att den i praktisk handling inte behöver tillämpas förrän . Därigenom kan ytterligare tusentals och åter tusentalsicke-socialdemokrater tvångsanslutas till partiet och mot sin vilja förstärkapartikassan med avsevärda belopp - medel som därefter anväiids till att bekämpade partier där dessa tvängsanslutna medlemmar verkligen hör hemma. Dettahandlande har således inte det minsta med rättfärdighet och demokrati att göra.Påståendet att avvecklingen av kollektivanslutningen måste ta ianspråk är verklighetsfrämmande. Om den rätta viljan hadefunnits när beslutet om omläggningen fattades, hade denna redan varitgenomförd. Det skulle den också ha varit, om kommunisterna verkligenhade menat allvar med sitt pompösa tal mot kollektivanslutningen. Skrytet ombetydelsefulla insatser mot kollektivanslutningen på arbetsplatserna ter sigföga imponerande, när verkligheten visar att dessa insatser inte har lett tillnågonting. Påståendet att en lagstiftning som uteslutande gäller enskildpersons medlemskap i ett politiskt parti skulle innebära ett allvarligt ingreppi organisationsfriheten vittnar ju enbart om att man verkligen anser attorganisationerna skaU ha bestämmanderätt i denna fråga. Det är djupt allvarligt attkollektivanslutningen i sin nuvarande form skall tillåtas fortsättaytterligare . Men lika allvarligt är det att socialdemokraternadärefter tänker tillämpa s.k. organisationsanslutning och kollektiv uppbörd avmedlemsavgifter. Juridiska personer skall alltså bli medlemmar i partiet,varigenom tillströmningen av till partikassan tryggas. Även ifortsättningen skall alltså människor som inte är socialdemokrater tvingas attge pengar till ett parti som de inte vill tillhöra och vars politik de inte kanansluta sig till. Vad har detta med demokrati att göra? Systemet att låta organisationer bli medlemmar i ettpolitiskt parfi är ingenting annat än ett kringgående av beslutet attmedlemskap endast kan grundas på individuell anslutning. Därför måste ocksådenna förtäckta anslutningsform fördömas. Det är hög tid att alla kommer tillinsikt om att ett medlemskap i politiskt parti endast kan gälla enskildaindivider och att ingen kan påtvingas detta medlemskap mot sin vilja. Det är uteslutande socialdemokraterna självasom genom sitt agerande framtvingar kravet på lagstiftning motkollektivanslutningen. Denna bör komma till stånd per omgående. Därför yrkarjag bifall till den reservation som har fogats till utskottsbetänkandet. AnL 46BIRGIT (): Dagens debatt handlar formellt omkollektivanslutningen till poHtiska partier, men i realiteten gäller det någotmycket större: socialdemokraternas strävan att till varje pris skydda sin egenmaktapparat. Socialdemokraterna är inte bara i särklassmäktigaste parti. Frågan är om det inte är västvärldens mäktigastepartiapparat. Ingen skall förneka socialdemokraternas politiskaskicklighet. Annars skulle partiet inte i val efter val uppnå en väljarandelklart . Det är mer än vad som kan betecknassom normalt i ett västeuropeiskt perspektiv. Men socialdemokratins styrka beror inte enbart, kanskeinte ens främst, på duktiga och kompetenta politiker. Det handlar också om attpartiet kontrollerar en stark maktapparat. Dessutom handlar det om ekonomiskaresurser. Socialdemokratin är den svenska politikens storfinans. I affärslivet brukar man tala om att företag bygger uppkorsvist ägande och s.k. hajburar för att skydda företagsledningarna motangrepp från utomstående. Den socialdemokratiska apparaten är ett exempel påhur en politisk organisation bygger upp interna hållhakar och maktinstrumentför att stärka ledningens makt gentemot omgivningen. Kollektivanslutningen av LO-medlemmar till detsocialdemokratiska partiet är ett sådant maktinstrument. Det är därför somsocialdemokraterna har varit så ytterst ovilliga att avskaffakollektivanslutningen trots mångåriga uppmaningar från riksdag, trotsatt systemet kränker individens politiska frihet och trots att t.o.m. ansett att systemet utgör en politisk belastning - en kvarnsten om halsen -för socialdemokratin. Kollektivanslutningen handlar om pengar. Den ger partietstora belopp i medlemsavgifter . Och så kommer det att förbli ävenefter den kosmetiska förändring av kollektivanslutningen som densocialdemokratiska partikongressen har beslutat om. Den enda förändring som haråstadkommits genom den nya formen av s.k. organisationsanslutning är attreservationsrätten har tagits bort. Den fackliga organisationen med dessmedlemmar blir medlemmar i det socialdemokratiska partiet, och pengarna skallfortfarande överlämnas. Kollektivanslutningen handlar om påtryckningsmöjligheter.Naturligtvis måste partiet vara mer lyhört för LO och i nomineringar ta störrehänsyn fill LO, när det är Landsorganisafionen som har levererat in enmajoritet av medlemskåren. 1 och med den nya organisafionsanslutningen har dendefinitiva bekräftelsen på det korporativa samhället infriats. Kollektivanslutningen handlar även om den internamaktfördelningen. Partidistrikt med särskilt många kollektivanslutna, som detskånska, får fler mandat på partikongresserna och därmed ett större inflytandei partiet. Gentemot dessa argument väger hänsynen till individenspolitiska frihet mycket lätt. Då spelar det mindre roll att medlemskapet i ettpolitiskt parti rimligen bör vara individens val. Då är det inte så väsentligtatt omkring en kvarts miljon av socialdemokraternas egna medlemmar inte ensröstar på partiet. Då har det inte heller så stor betydelse att den som genomreservationsrätten väljer att stå utanför därmed också tvingas att offentligtdeklarera en politisk uppfattning. Länge trodde vi i att sakargument ochuppmaningar från skulle förmå socialdemokraterna att ta sitt förnufttill fånga. Vi var naiva. Vi har insett att det enda instrument som hjälper härär lagstiftningsmakten. Vi tvekar inte att använda lagstiftning för att skyddamedborgarnas fri- och rättigheter. Det är för en liberal helt naturligt. Den som åberopar föreningsfriheten mot lagstiftning idenna fråga talar mot bättre vetande. Föreningsfriheten innebär att en individhar rätt att gå med i en förening eller att flera individer har rätt attsammansluta sig i en förening. Den innebär inte att en förening har rätt attkränka en individs rättigheter. Lagrådet har också mycket rikfigt, i singranskning, konstaterat att KU-reservanternas förslag till lagtext inte stridermot föreningsfriheten eller på annat sätt är grundlagsstridig. Kollektivanslutningen är som sagt bara ett av deinstrument som socialdemokraterna använder sig av för att bygga upp sinmaktposition. Andra uttryck är t.ex. när LO och fackförbunden ger bidragtill socialdemokraternas valrörelse i form av pengar och arbetskraft. Ingetvet säkert hur stora resurser som socialdemokraterna därigenom kan disponera -vi vet bara att det rör sig om gigantiska summor. Enligtvissa beräkningar satsade partiet och de fackliga organisationerna tillsammans drygt en halv miljard i årets valrörelse. Söm en jämförelse kan nämnas att valkampanj 1984 kostade knappt 300 milj. kr., omräknat fill dagens svenska penningvärde. Ungefär hälften av socialdemo kraternas valrörelse bekostas av facket, genom direkta bidrag, egna kam panjaktiviteter eller egna valarbetare. ' Detär inte bara i inom det socialdemokrafiska partiet som på valnatten hade anledning att tacka fackföreningsrörelsen för ovärderUg hjälp i valrörelsen. Systemetmed tjänster och gentjänster är fast etablerat. Sammanhållningen förstärksockså av olika personliga band och av att kontrollorganisationen är en rentintern angelägenhet. NaturUgtvis görs misstag och förekommer maktmissbruk inomden socialdemokratiska maktapparaten - det gör det i alla maktkoncentrafionerav denna omfattning. ,Socialdemokrafin drar sig inte för att använda aUa tänkbara medel för attbehålla och stärka sin maktposition. Det handlar om kränkning av individersrätt, om otillbörligt utnyttjande av, lagsfiftning för att främja närståendeorganisafioner, om statliga och kommunala bidrag och- stöd fill närståendeorganisationer och om beroendeställning till vissa organisationer. -Detär en huvuduppgift för liberala demokrater att granska, ta strid med och sökabryta upp den socialdemokrafiska maktapparaten. Vi vet att den som försökerriskerar att krossas. Men kampen för demokrati, individ och rätt kräver det. Jag yrkarbifall till reservationen. AnL 47 Tredje vice talmanBERTIL FISKESJÖ (c):: ' Jag kan instämma i vad som har sagts av de båda föregående talarna.Kollektivanslutningen kan naturUgtvis inte försvaras: En genomgång av dedebatter som vi har haft i kammaren under många:år visar också attkollektivanslutningen inte har kunnat försvaras, om man med försvar menarintellektuellt begripliga argument. Sådana har aldrig framförts i försvaret avkollektivanslutningen, utan det har varit ett slags intresseförsvarsom.-bedrivits. Försvararna menar att de helt enkelt skall ha det på dettasätt. KoUektivanslutningenär naturUgtvis ett brott mot depfincipér om den enskildes politiska frihet somskallgälla i endemokrati'. Människor skall inte', genom andras beslut, bliinfösta i ett polifiskt parfi. De skallbestämma själva vilket parti de villvara med i, och om de vill vara med. antog det enauttalandet efter det andra mot kollektivanslutningen. Socialdemokraterna bryddesig inte om det. De fortsatte glatt med kollektivanslutningen, trotsriksdagens uttalanden. Det var alltså ett slags ohörsamhet mot den vilja somhade uttalats i . Näryi tröttnade på denna ohörsamhet bestämde vi oss från sida föratt lägga fram ett lagförslag, som skulle innebära att anslutningen till ettpoUtiskt parti skall vara den enskildes angelägenhet. Detta lagförslag harsedan behandlats av lagrådet. Även och har anslutit sigfill detta lagförslag., Reservafionen till utskottsbetänkandet är gemensam. Det innebär att kollektivanslutningen, om lagförslaget antas, upphör.Men det är också bra från den synpunkten, att lagen blir en spärrmot liknande äventyrligheter . Jag tror att det skulle vara enmycket svår sak, även för en massiv majoritet i på den socialistiskasidan, att riva upp ett beslut om en sådan lag. För den skull tycker jag attdetta är viktigt. Nusäger socialdemokraterna att de har beslutat att avskaffa kollektivan-'slutningen. Formellt har de gjort det. Men det skaU naturligtvis dröja enförfärlig massa år innan det kan genomföras. Motiven för detta är uppenbara,och de har även redovisats av alldeles nyHgen. Kollektivanslutningenavskaffas inte rakt upp och ner. Om man gjort det,' hade det visat att manänfligen hade kommit till iiftikt om vilka aUvarliga begränsningar i denenskildes frihet som kollektivanslutningen utgör. Men det beslutet tog man intepå den socialdemokratiska partikongressen, utan man gick runt det hela genomatt införa vad som kallas organisationsanslut-'" ning, vilken också harbelysts här av tidigare talare. Det är naturligtvis inte hellertiUfredsställande.för den enskilde att så att säga omvägen, genom sin fackligaorganisation,ibli ansluten till det socialdemokratiska partiet. Motivet ärnaturligtvis, som var inne på, ekonomiska resurser som man viUha in till den socialdemokratiska rörelsen. Jag tycker att socialdemo-'kraterna äntligen borde, efter de som vi har behandlat den här frågani och efter de reträtter de har varit tvungna att göra, ta ett rejältbeslut om att avskaffa koUektivanslutningen rakt över, utan några krusidullereller inbyggda trojanska hästar. Detfinns en sak till som jag vill nämna. Det är att såväl utskottsbetänkandet somdet särskilda yttrandet från slutar med ett påstående. Utskottetsäger så här: "Mot bakgrund härav och med hänsyn fill de negativa effekterföreslagen lagsfiftning enligt utskottets mening skulle ha inom detföreningsrättsliga området avstyrker utskottet motionerna." Liknande påståendenhar förekommit tidigare. Vad är det för negativa effekter inom det föreningsrättsliga området som ett beslut att upphäva kollektivanslutningenrakt över skulle ha? Jag ställer den frågan fill de ledamöter från socialdemokraternaoch vpk som företräder majoriteten i detta ärende. Vad är det för negativa föreningsrättsliga effekter som ett beslut om förbud mot kollektivanslutningenskulle ha? Det påståendet har förekommit så många gånger.-Vi har ställt de, härfrågorna tidigare i kammaren, men aldrig fått något tillfredsställande svar.Kom med det nu äntligen! Jag ber med detta att få yrka bifall till reservafionen tillkonstitutionsutskottets betänkande. AnL 48 HANS LEGHAMMAR(mp): Också jag stöder reservafionen till konsfitutionsutskottets betänkande.Här har sagts mycket om varför vi inte skall ha kollektivanslutning fillpolitiska partier och om varför vi nu har kommit i det läget att det krävslagstiftning mot detta. Attsocialdemokraterna försvarar sitt agerande kan jag förstå, men aldrigacceptera. Men hur vpk ställer sig och hur de agerar i detta ärende geranledning till många frågetecken.