prot · GC0964 · 1988-12-31 00:00:00 — Jag undrar ominvandrarministern skulle vara beredd att se över reglerna så att praxis kanändras och man när det gäller anknytningsinvandring kan räkna hela den tid manvarit gift, från första början sä att säga. Det är svårt att föraett principiellt resonemang i ett konkret fall som tiU yttermera visso är litetofullständigt beskrivet. Jag utgår från att arbets- och uppehållstillståndetinte beviljades av flyktingskäl. Det betyder ju att jag måste betrakta det somfullt möjHgt för vederbörande att gä precis samma väg som alla andra som sökersig hit pä anknytningsskäl, vilket blivit allt vanligare, nämligen att man åkertill sitt hemland och där ansöker om anknytningsskäl innan man kommer tillbakatill . Det är den vägen som alla andra som söker sig hit påanknytningsskäl fär använda. Jag kan inte förstå att man skulle gä ifrån dennapraxis i det här fallet. Det är dessutom så att när utvisningsbeslutet fattadesförelåg inte ett ärs sammanboende, utan fem månaders äktenskap. 26MAGGI (vpk): Problemet i det här fallet - i sädana härfall kanske jag skall säga för att hälla det på det principiella planet - äratt om man söker uppehållstillstånd eller asyl av politiska skäl är det inte såenkelt att återvända till sitt hemland bara för att söka ett nyttuppehällstillständ av andra skäl. Om man uppenbart vet att en människa har rättatt stanna i av anknytningsskäl borde man kunna se till att den svenskabyråkratin inte tvingar människor att fara kors och tvärs till andra länder, gåtill svensk ambassad och där ansöka om uppehållstillstånd. Att det ärbyråkratiskt krångligt måste invandrarministern inse. Just därför tycker jagatt vi borde se över praxis och undersöka om det inte vore möjligt att vederbörandei fall där det är uppenbart att man har rätt av annat skäl att stanna iSverige, slipper fara utanför gränser för att söka uppehållstillstånd. Överläggningen var härmed avslutad. 10 § Svar på fråga 1988/89:414 om handläggningen av vissaasylärenden har frågat om regeringen ärberedd att se till att ingen iranier mot sin vilja återsänds till . Varje asylärende avgörs med hänsyn till omständigheterna idet enskilda fallet. Besluten bygger på en individuell bedömning. Någragruppbeslut fattas inte. Den som har övergett en krigsskådeplats eller som harflytt från sitt hemland för att undgå förestående krigstjänstgöring betraktasenligt utlänningslagen (1980:376) som en s.k. krigsvägrare. Regeringen hardock inte tagit ställning till om de iranier som anför krigsvägrarskäl kanbetraktas som krigsvägrare efter det att och ingått avtal omeldupphör. Enligt min mening finns det skäl att avvakta utvecklingen iregionen. Jag har emellertid erfarit att statens invandrarverk fortfarande isin individuella prövning beviljar uppehållstillstånd till sådana personer sombedöms vara krigsvägrare. Problemet med ensamma barn - som också tas upp i frågan -från finns i många europeiska länder. FN:s flyktingkommissarie har visatstort intresse för frågan och arbetar på lösningar i samråd medolika länder. Som jag nämnde i samband med frågesvar finns det närdet gäller ensamma barn motstridiga intressen. Det är en grannlaga uppgift attbedöma vad som är bäst för barnet. En utgångspunkt för flyktingpolitiken har juvarit att söka återförena barn och föräldrar. Det fär här liksom i övriga fallbli enskildheterna i varje ärende som avgör hur det skall bedömas. Om handläggningen av vissa asylärenden 28LARS (): Jag tackar statsrådet för svaret. Men jag ärinte särskilt tillfredsställd med det. Statsrådet säger att besluten skallbygga på en individuell bedömning. Mellan och råder inte fred utan enmycket bräcklig vapenvila. Jag tycker att det är lika galet att sända tillbakamänniskor till mot deras vilja som det var när vägrade att emotjudiska flyktingar under Hitlertiden. Den regim som dödar hundratals, jatusentals politiska motståndare kan inte vara särskilt ägnad att la emotflykfingar som lämnat sill land av,politiska skäl eller därför all de har variträdda för att tvingas delta i ett krig som de inte vill delta i och som deanser vara principvidrigt. När det gäller speciellt barn tycker jag att grymhetennästan går över alla gränser. Statsrådet säger att FN:s flyktingkommissariearbetar med dessa problem. Men barnen måste befinna sig i en psykiskt i väldigtolycklig situation. Visserligen har de sänts hit av sina föräldrar för att bliskyddade, men känner de sig svikna av sina föräldrar. Att tvinga demmed poliseskort att lämna landet är höjden avgrymhet. En individuell bedömningborde bytas ut mot en generell bedömning. Alla iranier borde få stanna tillsman vet att de inte hotas till liv och hälsa när de återsänds. Om prismärkningen inom dagligvaruhandeln Jag förstår att inte är nöjd meddet här svaret. Han var redan i sin fråga ute efter att få ett besked omgruppbeslut av mig i kammaren när det gäller alla iranier. Jag påpekade, precissom har påpekats tidigare i kammaren, att så går inte behandlingenav ärendena till. Man prövar varje ärende individuellt. Med anledning av yad LarsNorberg sade vill jag understryka att vi inte skickar tillbaka några flyktingarvare sig till eller till något annat land. Jag delar uppfattning att det är viktigt attvi med extra stor omsorg funderar över problemet med de ensamma iranska barnen.1 hade vi här i kammaren ett långt replikskifte kring detta, ochjag ser ingen anledning att upprepa det . 30 (): Jag är tacksam för det kompletterande svaret.Frågan är om man inte borde förändra lagstiftningen så att vissa generellabeslut vore möjliga. Jag hoppas att statsrådet kommer att tänka över frågan omman inte i fall av denna art kan ge generella besked, och att hon sedaneventuellt kan återkomma till regeringen i ärendet. Vi vet att det finnsmänniskor som är fyllda av ångest inför hotande utvisning. Den ångesten kundeundvikas om man hade generella regler i fall som dessa. Överläggningen var härmed avslutad. 11 § Svar på fråga 1988/89:413 om prismärkningen inomdagligvaruhandeln har frågat mig om jagkommer att vidta några åtgärder med anledning av att en stor affärskedja ämnarslopa prislapparna. Det är ett väsenfiigt intresse för konsumenterna att dehar tillgång till god prisinformation, och jag anser att det brister i dettaavseende i stor utsträckning såväl när det gäller dagligvaror som andra varoroch tjänster. Regeringen har i åretsbudgetproposifion (prop. 1988/89:100 bil. 15 s. 19) uttalat att konsumenternastillgång till rättvisande prisinformation behöver förbättras. Den utredning omkonkurrensförhållandena i den svenska ekonomin som regeringen har aviserat ipropositionen kommer därför även att få till uppgift att föreslå åtgärder tillförbättringar och överväga om det behövs särskilda regler för att konsumenternaskall få en fullgod och rättvisande prisinformation. 32ELISABETH (vpk): Herr talman! Jag tackar statsrådet för svaret på minfråga. Statsrådet hänvisar i svaret till den aviserade utredningen omkonkurrensförhållandena i den svenska ekonomin. Utredningen skall överväga omdet behövs särskilda regler för att konsumenterna skall fä en rättvisandeprisinformafion. Jag tar för givet att den markering som statsrådet har gjort i dag kommeratt avspeglas i direktiven till utredningen. Det lär väl dröja ett tag, kanskeganska länge, innan det är dags för beslut i denna fråga. Jag hoppas att dettauttalande kommer att få den effekten att bristerna i fråga om prismärkningenåtminstone minskar och att prismärkningen blir bättre. Jag delarstatsrådets uppfattning att detta är en mycket angelägen fräga som har storbetydelse för konsumenterna runt om i landet . Jag tackar än en gäng för svaret, och jag tycker att detär värdefullt med denna markering. Överläggningen var härmed avslutad. Om marknadsföringen av tjänster inom den offentligasektorn 12§ Svar på fråga 1988/89:422 om marknadsföringen av tjänster inom den offentligasektorn har frågat mig om jag ämnar vidtanågra åtgärder sä att även den offentliga sektorns tjänster omfattas av ettaktivt konsumentskydd. Bakgrunden till frågan är följande: SJ har höjtpriserna för vissa persontransporter och infört ett nytt system med s.k. rödaavgängar. Enligt har den marknadsföring som SJ har använt varitvilseledande och förorsakat klagomål från konsumenterna-trafikanterna.Marknadsföringen granskas emellertid enligt inte av konsumentverketoch KO, eftersom deras aktionsområde är begränsat till den privata sektorn. Detta är fel. När stat och kommun driver ekonomiskverksamhet räknas de - lika väl som privatägda och kooperativa företag-somnäringsidkare och är underkastade marknads- och konsumentlagstiftningens regler.Detta gäller alltså även för SJ. Jag har tagit reda på att det har kommit in anmälningartill beträffande SJ:s marknadsföring under den senastemånaden. Verket undersöker om marknadsföringen kan anses vara vilseledande. 34 (): Jag tackar för svaret. Konsumentens bästa borde vara ett mål som omfattas av flerän och borde gälla såväl den privata som den offentliga sektorn.Ja, konsumentens bästa är ännu mer viktig inom den offentliga sektorn, eftersomdet saknas konkurrens och valfrihet där. I det aktuella fall som jag har berört handlar det om SJoch den annonskampanj som har dragits i gång för att stimulera resandet vid s.k. röda avgångar. Man kan nu se stora braskande annonser i de s.k. rikstidningarna.Däremot har trafikanterna och konsumenterna på de korta sträckorna lämnats isticket. Praktiskt taget ingen information om höjda priser har annonserats-ivarje fall inte i lokalpressen. Det är inte bara en resenär, dvs. en konsument,som har fick uppleva att priset höjdes snart sagt över en natt-på en sträckat.ex. Det är ingen liten prisökning, och den lämnar naturligtvisspår i den enskildes plånbok. 2 protokoll 1988/89:64-67 Om marknadsföringen av tjänster inom den offentligasektorn Av svaret framgår det att dessa frågor har tagits upp avenskilda konsumenter i anmälningar till . Jag tycker att det ärbra. Men jag kan enbart konstatera att konsumentskyddet inte har fungerat vadgäller ordentlig prisinformation till resenärerna. Trots svaret kvarstår min fråga till konsumentministern:Ämnar statsrådet vidta några åtgärder sä att även den offentliga sektornstjänster omfattas av ett aktivt konsumentskydd? Jag avser då det totalaområdet, på samma sätt som när vi antog en ny produktsäkerhetslag ochregeringen fick i uppdrag av en enig riksdag att se över lagenstillämpningsområden, dvs. att den skull omfatta även offentliga tjänster. Jaganser nämligen att konsumentskyddet inom den offentliga sektorn, - hemtjänst,postväsendet, televäsendet och SJ - inte är fullgott. Vi har stora krav på detprivata näringslivet, men vi har lägre krav pä den offentliga servicen. Jag håller med om att vi skall setill konsumentskyddet. Det gör vi också. Jag anser att det är vår uppgift attse till konsumenternas bästa. vet säkert mycket väl sedan utskottets ochkammarens behandling av denna fråga att det ibland kan bli gränsdragningar somär svära att göra när det gäller den offentliga sektorn. Det är kanskenödvändigt att förklara hur det Hgger till. 1 marknads- och konsumenträttenmenar man med begreppet näringsidkare någon som yrkesmässigt driver verksamhetav ekonomisk natur och av sådan karaktär att den kan betecknas som yrkesmässig.Om statliga och kommunala organ bedriver sådan verksamhet är de alltsånäringsidkare. Däremot är myndigheter som bedriver verksamhet som ett led ioffentlig förvaltning inte näringsidkare. Där kan man nämna sotning somexempel, som föreskrivs i offentligrättslig ordning. Inte heller service typsjukvård och skolväsende är att bedöma som näringsverksamhet. Regeringen har tagit till sig utskottets synpunkter pådetta och kommer att bereda dessa frågor. Det är vår strävan. Men man skallockså vara medveten om de svåra gränsdragningar som man ibland kan råka ut för,t.ex. när det gäller sjukvård och skolväsende. Men bra prisinformation, för attåtergå till bakgrunden till frågan, är också ett viktigt konkurrensmedel. 36 (): Jag vill tacka statsrådet för den upplysningen.Men svåra gränsdragningar blir det alltid då det gäller konsumentskydd, ochsärskilt inom den offentliga sektorn. Men för det får man inte skjuta problemetifrån sig. Vem bär ansvaret för prishöjningar, vem bär ansvaret förindragningar av postkontor? Man kan gå runt i byråkratin och aldrig få ettriktigt svar. Det hänvisas än till den ena, än till den andra. När det gäller ett konsumentskydd menar jag attgranskningen skall omfatta otillbörliga marknadsåtgärder och bristfälliginformation. Om vi anser - och det tror jag att också gör -att företagens beteende inom marknadsekonomins ramar ibland kan ge upphov tillkonsumentproblem, då måste vi också erkänna att den offentliga sektornshandlingsmönster kanske ger ännu mer problem. Och vi är mer beroende av detjänster det gäller, eftersom det inte finns konkurrens. Den här frågan ger anledning till en djupare debatt, ochjag tänker återkomma på den punkten. Det är välkommen att göra. Sompolitiker vet vi ju båda att gränsdragningen gäller hur detpolitiska inflytandet - och systemet, så att säga - skall passas ihop med detansvar i övrigt som man kan ha, och med konsumenternas intresse. Visst finnsdet gränsdragningsproblem som är viktiga och som man inte kan vifta bort såalldeles enkelt. Men för näringsidkare gäller ju samma regler, och man kanockså ställa myndigheterna till svars - det känner till. Och det ärju precis det som avses i det här fallet. Om marknadsföringen av tjänster inom den offentligasektorn 38 (): Jag tycker, som jag sade i mitt förstaanförande, att om man utgår från konsumentens bästa - vilket jag hoppas att vigör - och frän den enskildes berättigade krav på att fä en bra information, såhar i det här fallet SJ helt misslyckats. Dä man frågar på de olika järnvägsexpeditionerna vem somhar bestämt hur annonseringen skall ske, så hänvisas man från den ena till denandra. Men gäller det en enskild näringsidkare, kan man ganska säkert gå fillföretaget och säga: "Jag är som konsument inte nöjd med det här, varförhar ni gjort på det sättet?" Man får aldrig raka besked på denhär punkten så länge den statliga byråkratin finns. Jag tror visst att deenskilda tjänstemännen gör vad de kan. Men själva systemet är felaktigt, ochdet är därför jag tycker att man skall bryta upp det och få ett ordentligtkonsumentskydd inom hela den offentliga sektorn - hemtjänst, sjukvård,offentlig service i form av transporter och kommunikationer. Det är ett mycketstort område, som berör väldigt många människor. Jag måste bara få kommentera det här sistabeträffande SJ. Det är naturligtvis samma problem när det gäller ett stortföretag - att man måste hitta den ansvarige. Det här fallet är ju nu föremålför granskning, och därvid får man naturligtvis leta rätt påden som är ansvarig. I övrigt delar jag uppfattning att vi skallsträva efter ett gott konsumentskydd i alla sammanhang. Men skall viveta att det kräver en ordentlig diskussion om det politiska styrsystemet ochdet politiska inflytandet. 40 (): Jag hoppas att man inom SJ tar till sig denhär debatten och hittar den som är ansvarig för denna information. Jag har intelyckats få den informationen under min undersökning av det här ärendet. Denna gånggäller det SJ. kan det vara postverket som drar Meddelandeom inter-pellations- och frågesvar in en poststation. Somkonsument och kund i en glesbygd kan man aldrig få besked oni vem som bäransvaret. Den ena myndigheten hänvisar till den andra. Dettamåste redas ut, och jag hoppas verkligen att statsrådet tar itu med det på ettbra sätt till konsumenternas bästa. Det är vad vi från önskar. Om järnvägstrafiken iKalmar län Överläggningenvar härmed avslutad. 13§ Meddelande om svar på interpellation 1988/89:102 m.m. Med hänvisning till riksdagsordningen vill socialministern meddela atthan med anledning av statsrådsskifte inom har möjlighet attbesvara interpellation och fråga om denrättsmedicinska verksamheten . 14§ Svar på fråga 1988/89:417 om järnvägstrafiken i län afRantzien har, med hänvisning fill att trafikhuvudmannen i län får nystyrelse , frågat mig om regeringen kan medverka till att beslutetom att lägga ner samtliga järnvägar i län rivs upp eller skjuts upp såatt den nyvalda styrelsen i länstrafikbolaget kan ta över ansvaret. Jagvill först framhålla vikten av att beslut om den framtida trafikeringen pålänsjärnvägarna grundas på en allsidig bedömning. En sådan bedömning måsteockså innefatta miljöaspekter. Genom det rådrum som getts till den 1 juli 1990får trafikhuvudmännen förutsättningar att väl förankra besluten i länen. Enligt vad jag fått veta kommer trafikhuvudmannen iKalmar län att sända ut sitt framtagna förslag om trafikeringen försynpunkter till olika intressenter. Efter sammanställning och ytterligareberedning kommer det samlade beslutsunderlaget därefter att prövas avtrafikhuvudmannens styrelse . Frågan kommer också att tas upp när dennya bolagsstämman träffas . Detta betyder att goda förutsättningarfinns för att det kommande trafikbeslutet väl speglar länets uppfattning ochvilar pä ett bra underlag. Jag anser mot denna bakgrund att jag inte haranledning att vidta någon åtgärd med anledning av frågan. 43 (): Jag ber att få tacka för svaret. Jag hade hoppats fä en liten hjälp påvägen när det gäller att påverka det beslut som frågan gäller. Härhar jag ett citat: "Under mina första som kommunikationsministerhar jag blivit medveten om att miljöfrågorna tränger sig på med oerhördstyrka.'' Sä sade vid ett transportforskningssemi- Då uppfattade jagen glimt av hopp. Mendet var tydligen förtidigt. Ettannat citat - frän dagens : "finner det obegripligt attsamhället debatt fortfarande inte har några styrmedel somtvingar fram en mer miljömedveten syn på transporter och energianvändning. "Detta sades på en konferens om kommunerna och miljön inför 90-talet. Jaghar levt i län i ett bakvatten, kan man säga. Järnvägarna dras in översmåländska höglandet innan man kommer till . Man måste alltså åka buss,om man inte tar någon av småjärnvägarna ner till tre orter vid kusten. Dessajärnvägar har utsatts för nedläggningsförsök, trots förtvivlatmotstånd. Den starke mannen i KLT - länsförbundet - avgår och övergårtill att arbeta som ordförande i kraftbolaget och Kraftbuss. Man ställer sigdär nere frågan om han inte är jävig. Detfinns en fin beskrivning på hur järnvägarna brukar läggas ner: Man slutarinvestera, rationalisera, effektivisera. Man leder över en del av tågtrafikentill närliggande större banor, även om det innebär länga omvägar för resenäreroch gods. Man sätter in parallellgående bussar samt för över en del avtåggodset till lastbil. Man drar in pä servicen, stänger stafioner ochlastplatser. Man upphör med de populäraste tågturerna, främst de lokala ochregionala. Man slutar underhålla bana och motorvagnar. Man uppvisar allt färreresenärer på linjen och allt sämre ekonomiskt resultat. Man lägger efter regeringsbeslutet nedpersontrafiken. Man gör om banan fill ren godsbana eller industrispår och drarned på godstågsstandarden och servicen ännu mer. Man för till slut över detsista godset till landsväg. Man river bana och stationer. Man skrotar tågen ochsäljer allt som går att sälja: mark, räls, hus m.m. Kankommunikationsministern fortfarande inte hitta något styrmedel att påverkadenna utveckling? Omjärn vägstrafiken i län Jag tycker attAnna ger en mycket mörk och pessimistisk bild av SJ och SJ:sutvecklings möjligheter. Den kontrasterar bjärt emot de informationer som jagnyligen har fått vid kontakter med SJ:s ledning och med ledning. Jagkan berätta att jag nu pä förmiddagen har tagit första spadtaget fill ett stortjärnvägsbygge. Det pågår en utveckling inom SJ och järnvägarna. Tillden fråga som har väckts är bara att säga att i bred enighet harsagt att besluten om den framtida trafikeringen av länsjärnvägarna skaU fattasdecentraliserat hos trafikhuvudmännen som också ansvarar för den lokala ochregionala kollektivtrafiken. Detta ligger i linje med vår tro på lokal ochregional demokrati. Självfalletutgår jag ifrån att företrädare på regional och lokal nivä tar miljöhänsyn dåde planerar sin trafik. Det är ufifrån den utgångspunkten och den bestämdauppfattningen att detta är det bästa för den lokala befolkningen som riksdagenhar gjort sitt ställningstagande och fasfiagt trafikplaneringen på det sättsom gjorde genom beslut . Om SJ:ssovvagnsförbindelser och från 45ANNA (): Om man kunde tro på den optimism somkommunikationsministern ådagalägger här vore det väl underbart. Men det kanman inte när man ser hur ärendena bereds och leder till felaktigt underbyggdabeslut. Oskarshamn-Hultsfredsbanan t.ex. skall kosta 57 miljoner, enligt KLT.Dessa uppgifterna har de fått från . Enligt kostar det bara12 miljoner, och det för en längre sträcka! Denna bana är dessutom i gott skickfram fill , så man förstår att kostnaderna inte behöver bli så höga. Västervik-Hultsfredsbanan har rustats upp , så detbehövs inte så värst mycket pengar för att hålla trafiken i gäng. Dessutomskall ju bekosta underhållet. Det är inte KLT som skall göra det,vilket de själva påstår. KLT har inte heller sökt de bidrag som erbjudits. Jag hoppas ändå att vi på något sätt - även utankommunikationsministerns medverkan - genom tidningar och radio kan väckaopinion i fortsättningen fram till dess att beslutet skall fattas. Överläggningen var härmed avslutad. 15 § Svar på fråga 1988/89:420 om SJ:ssovvagnsförbindelser till och från har, med hänvisning till att SJ för sinnya tidtabell planerar att dra in sovvagnstrafik till och från ,frågat mig om jag är beredd att ta initiativ så att sovvagnsförbindelsen tilloch från bibehålls. har i bred enighet bestämt att SJ självt skallbestämma sina tidtabeller. Det har bedömts att SJ med sin strävan att ökakundanpassningen bör vara bäst skickat att utforma en lämplig långvägatågtrafik. Uppgiften för regering och riksdag är i stället att ange de allmännaförutsättningarna för järnvägstrafiken, så att en från samhällsekonomisk utgångspunktriktig utveckling främjas. Jag är därför inte beredd att tainifiativ för att påverka planeringen av fidtabellerna för enskildatrafiklinjer. 47ELVING (): Jag ber att fä tacka kommunikationsministernför svaret på min fråga även om det inte innehöll någonting positivt. Oni man bor i trestadsområdet -Uddevalla-Vänersborg-Trollhätte-området - eller i mellersta eller norraBohuslän och skall vara i ganska tidigt pä förmiddagen eller vice versa,alltså om man skall från fill denna region, finns det för närvarandetvå transportsätt att välja mellan: antingen SJ-sovvagn eller flyg. Med dentänkta indragningen av sovvagnarna finns bara flyget kvar. Människor, som reserprivat och själva betalar sina biljetter har i praktiken inte råd att flyga,och för dem som reser i tjänsten försvinner valmöjligheten. Detta kommer att tvinga resenärer att ta flyget. Frånmiljösynpunkt är detta naturligtvis helt förkastligt. måste regeringen inse att alla vackra valtaloch paroller om att satsa på miljö och miljövänliga kommunikationer också måsteomsättas i handling. Det som kommunikationsministern säger i svaret är i ochför sig helt riktigt, nämligen att uppgiften för regering och riksdag i ställetär att ange de allmänna förutsättningarna för järnvägstrafiken, så att en fränsamhällsekonomisk utgångspunkt riktig utveckling kan främjas. Så långt är deträtt. Men i det trafikpolitiska beslutet finns också ett miljömålfastlagt. Ett av målen för trafikpolitiken är att trafiken skall främja miljönoch en miljövänlig trafik. Jag vill fråga kommunikafionsministern om han anser attSJ:s agerande främjar miljövänlig trafik och om det överensstämmer medmiljömålet i det trafikpolitiska beslutet. Jag anser inte det, men det voreintressant att få reda på vad kommunikationsministern anser. Om SJ.s sovvagnsförbindelser tiU och från Målen för trafikpolifiken ligger fast. I dem ingår ocksåmiljömålet. Jag måste fråga : Anser regering och riksdag skall sitta och ta ställning fill fidtabeller ochplanering av enskilda trafiklinjer inom SJ landet runt? försöker föra en omöjlig diskussion.