prot · GC0946 · 1988-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1988/89:46 1§ Justerades protokollet för . 2§ Talmannen meddelade att () denna dag återtagit sin plats iriksdagen, varigenom tjänstgöring som ersättare upphört. 3§ Val av en ombudsman (justitieombudsman) Företogs val av enriksdagens ombudsman (justitieombudsman). 1 (): Valperioden för justifieombudsman utgår underinnevarande kalenderår. Med anledning därav skall val av en riksdagensombudsman förrättas. JO-delegationenhar berett frågan om valet av ny ombudsman. Samråd har därvid ägt rum med de avpartigrupperna utsedda ledamöterna av talmanskonferensen. JO-delegationenföreslår enhälligt att för tiden från till dessnytt val förrättas under fjärde året därefter till jusfitieombudsman väljerkammarrättslagman . Kammaren biföll JO-delegationens förslag och utsågdärmed - för fiden från till dess nytt val förrättades underfjärde året härefter -tiH 4§ Föredrogs och hänvisades . 1988/89:Sk35 fillskatteutskottet 5§ Föredrogs men bordlades åter betänkande 1988/89:KU18Finansutskottets betänkande 1988/89:FiU10 1988/89:46 6 §Föredrogs 1988/89:KrU6 om musiken isvenska kyrkan (prop. 1987/88:144) och 1988/89:KrU7 omvidareförsäljning av konst. Talmannen meddelade att betänkandena skulledebatteras i angiven ordning och avgöras i ett sammanhang efter avslutaddebatt. Förstupptogs till behandling kulturutskottets betänkande 6 om musiken i . Anf.2 (): Få verksamheter i svenskt samhällsliv har sådan bredd och så högkvalitet som kyrkomusiken. Miljoner människor i möts av den varje år.Den engagerar hundratusentals människor. Tiotusentals människor i kyrkoköreroch andra kyrkomusiker möter denna verksamhet. De får en utmaning, en stimulansoch en glädje av att delta i kyrkans kyrkomusikaliska verksamhet. Detta är , svår och viktig fråga för både samhället och kyrkan. Den innehåller någramycket grannlaga avgöranden. Jag skall, herr talman, i detta korta anförandepeka på några av problemen och önskemålen om lösningar samt framföra yrkanden. Denviktigaste frågan är, som jag ser det, att skapa förutsättningar för fortsattkyrkomusikalisk verksamhet av mycket hög kvalitet. Det måste vara heltavgörande att den kyrkomusikaliska verksamheten, som bl.a. i ären del av förkunnelsen, är av hög kvalitet. Det måste vara viktigt att läggafram ett förslag och fatta ett beslut som garanterar kvaliteten också i desammanhang där den svenska kyrkomusiken är ett led i svensk kulturpo-lifik. Det förslag som utskottet nu presenterar tillgodoser i huvudsak vad jaghar nämnt. Man kan välja en av två metoder. Antingen deltar man akfivt iarbetet att försöka finna bästa möjliga lösning på dessa problem. Det har vifrån majoriteten i utskottet gjort, eller också säger man att ett ärende avdetta slag skulle remissbehandlas på ett helt annat sätt, och eftersom ärendetinte är remissbehandlat på detta sätt deltar man inte i arbetet med att skapabästa möjliga lösning. Närcenterpartiet i sin reservation hänvisar till kyrkomötet berör det mignaturligtvis personligen. Man säger att kyrkomötet borde ha tagit ställningtill detta. Jag förstår den frågeställningen. Kyrkomötet borde ha tagitställning till detta förslag. och har i ett särskiltyttrande sagt att det varit önskvärt att kyrkomötet tagit ställning tillförslaget. Vi moderater har sagt att det måste vara bättre attförsöka skapa bästa möjliga kyrkomusikerorganisation än att bara stå vid sidanom och låta förslaget bli som andra formar det. Jaghar deltagit i diskussioner om dessa ting i olika sammanhang, även ikyrkomötet. Kyrkomötet har på eget initiativ, inte på regeringens, diskuteratnågra av dessa frågeställningar. Att förslaget inte skall genomföras endast medhänvisning till att kyrkomötet icke varit formell remissinstans är, från samhällets och kyrkanssida sett, inte något hållbart argument. Jag skulle gärna vilja att någon avföreträdarna för regeringspartiet här i debatten förklarar varför detta förslaginte sändes på remiss till kyrkomötet. Det hade, som vi säger i detta särskildayttrande, varit önskvärt. Huvudfråganär om det stafiiga huvudmannaskapet för den kyrkomusikaliska verksamhetenskall överföras på kyrkan. Jag använder begreppet huvudmannaskap, även om detfinns en nyans i det. Man kan svara ja eller nej på frågan. Det är fulltrespektabelt att svara nej. Det gör bl.a. rätt många företrädare förkyrkomusikerna själva, i en känsla av att det kanske skulle garantera derasanställningstrygghet bättre. Här måste jag dock, som en av ledamöteroch liksom flera andra i denna sal företrädare för , säga att detpå något vis är ett märkligt argument att ambitionerna och kvaliteten skulleminska om kyrkan fick ansvaret i stället för staten. Man säger att om vi ladeansvaret på pastoraten skulle ambifionerna minska och kvaliteten försämras närdet gäller kyrkomusiken. En sådan argumentering har jag mycket svårt attansluta mig till. Närvi i och med proposifionen och detta betänkande lägger ansvaret på kyrkan, påpastoratsnivå, skapar vi förutsättningar för fortsatt hög kvalitet i denkyrkomusikaliska verksamheten. Det är alldeles klart. Att vi lägger ansvaret påpastoratsnivå är en vikfig del i denna reform. fattaderiksdagen ett beslut om en strukturreform av . Detta var ettbeslut som hade passerat kyrkomötet. Förutsättningarna för kompetensfördelningenmellan församlingar och pastorat förändrades. En från synpunktutomordentlig viktig distinktion gjordes mellan vad som är församlingensansvar, knutet till evangelisafion och förkunnelse, och vad som är pastoratetsansvar, knutet till att skapa ekonomiska, administrativa och organisatoriskaförutsättningar för kyrkans verksamhet. När man nu diskuterar att göra dennaöverföring av ansvaret från staten fill kyrkan är kanske den stora frågan ompastoraten eller församlingarna är den viktigaste nivån. Jag hör till dem sommenar att man i propositionen och i utskottet har kommit alldeles rätt när mansäger att det är pastoraten som är den riktiga nivån. Jag tycker att det äralldeles rimligt att man som en logisk följd av de beslut och inifiafiv som kyrkanhar tagit utformar betänkandet på det sätt som det nu är utformat. Enav de frågor som i det här sammanhanget är svårast att besvara, och där vi iutskottet har haft långa och ingående diskussioner och överläggningar mellangrupperingarna, gäller hur behörighetskraven för kyrkomusiker skall se ut. Detfinns dels behörighetskrav som handlar om kvalitet, att man är adekvat utbildadmed ordentliga kunskaper om vad man skall göra inom den svenska kyrkomusiken,dels finns det ett mera etiskt krav som är svårt att formulera och svårt att taställning till. Det gäller kravet att man som kyrkomusiker skall vara medlem isvenska kyrkan. Denna fråga har väckts bl.a. i en enskild motion underkyrkomötet. Kyrkomötethade två olika meningar. I kyrkomötets utskott, som beredde frågan, sade mannej till att ett sådant krav inte skall finnas. En annan mening hade man ikyrkomötets plenum, när vi sammanträdde i denna sal . Dåsade man att vi skulle ha ett sådant krav. Man kan svara ja eller nejpå denna fråga. I kulturutskottet svarar man. Prot,1988/89:46 som jagtolkar det, ja. Men man säger att detta inte skall författningsregleras. Dettaär en inomkyrklig fråga. Är det så att man inomkyrkligt bedömer att detta kravskall ställas är det kyrkans egen sak att formulera reglerna och att tillämpadem. Jag är här personligen litet ambivalent. Jag hörde fill dem som stöddeförslaget på kyrkomötet . Men jag menar att denavsikt man har med markeringen med medlemskap tillgodoses genom att man sägeratt detta får inomkyrkligt. Låt mig säga att vi som har arbetat medfrågan tycker att detta är riktigt. Man skall också veta attkyrkomusikerfacket, som har haft kontakter med kulturutskottet, alldelesuppenbart har samma uppfattning, nämligen att ett krav på medlemskap skallfinnas. Det står i betänkandet att kravet skall formuleras inomkyrkligt. Vi har även diskuterat i vad mån det skall finnas examinai sammanhanget, och det är en oerhört komplicerad fråga. Här har bådeutbildningsutskottet och kulturutskottet diskuterat reglerna. Det som har varitviktigt att diskutera är i första hand om det skall krävas en examen som i sintur ger förutsättningar för arbete som kyrkomusiker i , vidarevilken examen, vem som skall svara för examen och vilka tjänster den skallkvalificera till. Här är en motion som väckts av i anslutningfill propositionen, och som jag ser det är den tillgodosedd. Man har iutskottet bestämt sig för att det skall vara en examen, dvs. man skall ha kravpå examen och endast en sådan examen, inte flera. Det finns en komplikation härsom kammaren bör känna till, nämHgen att utbildningen kommer att ske dels påStora Sköndal, dels på ett begränsat antal folkhögskolor. Folkhögskolorna har,som alla vet, ett sätt att arbeta där betyg och examen inte ingår i derasansvar och uppgifter. Då måste man se till att examen kan ske på någon annannivå. Här tolkar jag utskottets skrivning så, att man i utskottet har följt derekommendationer som har framfört. Jag tolkar detta somatt vi därmed tillgodoser en av de allra viktigaste kvalitetskraven i det härsammanhanget. Jag nämnde att det finns ett begränsat antalfolkhögskolor. Vi har i betänkandet, liksom man har i proposifionen, som enfullkomlig självklarhet slagit fast centrala roll i det härsammanhanget. Det finns, såvitt jag förstår, inga skillnader inom utskottet ibedömningen av hur viktig är. Men eftersom det är väsentligt ser till att utbildningen får en hög kvalitet - och detta förutsätterekonomiskt stöd till de olika utbildningsinstanserna - hade jag och mitt parfivelat få en mera distinkt skrivning i betänkandet, I skrivningen skulle framgåatt skulle ges dessa ekonomiska förutsättningar. Jag tycker attskrivningen är rätt bra. Men vi har ändå från och tycktatt vi i en reservafion bör markera hur vikfigt det är att Stora Sköndalscentrala position i det här sammanhanget uppmärksammas. Jag tror inte att viskall ha en stor strid om detta i debatten. Jag uppfattar inte detta som en stridsfråga,utan jag ser det mera som en markering från och attStora Sköndal har en central och vikfig roll. Jag noterar att detta framkom ikulturutskottets skrivning och att det i utbildningsutskottets skrivning, somockså har handlagt ärendet, finns en likartad reservation från ochfolkpartiet. Jag har avslutningsvis två frågor.att ta upp. Den ena frågan gällerkyrkosången. Det finns en mofion av och , variyrkas att bland de obHgatoriska uppgifterna i den kyrkomusikaliska verksamhetenskall ingå att det finns en kyrkokör i alla församlingar och att det ingår ikyrkomusikerns uppgifter att leda denna kör. Man har i utskottet här gjort enskrivning som är en kompromiss och som jag menar tillgodoser motionärernaskrav. Utskottet formulerar att man räknar med att det i alla pastorat kommeratt finnas förutsättningar för en kyrkokör. Vi moderater har inte bedömt att vibehöver i reservationsform följa upp detta motionsyrkande. Det är, som vi serdet, tillgodosett i skrivningen. Den sista frågan som jag skall kommmentera gäller ikraftträdandet avlagen. Detta har varit en lång process. De av er som har följt denna fråga näraoch länge vet att lagen kunde ha trätt i kraft för länge sedan, om vi hadekunnat bli överens. föreslår man i betänkandet att lagen skall träda i kraftden , vilket är en fördröjning pä jämfört medvad man hade tänkt sig i utredningen och en fördröjning med ett halvt är iförhållande till propositionens förslag. Jag menar att utskottet tänkerrealistiskt. Gör man så här stora förändringar av ansvar och kompetens ochstora förändringar för våra kyrkomusikaliskt anställda, är det rimligt att vifår tid på oss att genomföra reformen. Med detta yrkar jag dels bifall till kulturutskottets hemställan, delsvad gäller avsnittet utbildning bifall till reservation 2 av . Anf.3 (): Propositionen om musiken i bygger på omfattandeutredningsarbete dels av förre kyrkoministern , dels av förregeneraldirektören . Båda har visat musiken i svenska kyrkanett stort intresse. Deras ambition har varit att stärka kyrkomusikens ställningoch garantera att utbildningen av kyrkomusiker blir god. Egentligenkänns det faktiskt en aning underligt att i riksdag debattera ämnetmusik i . Den musiken omfattas, tyvärr, i vanliga fall avrelativt litet intresse frän de flesta av denna församlings ledamöter. Det voremer naturligt att en från staten fri kyrka kunde fatta sådana beslut i sinaegna organ. Medden bakgrunden är det tillfredsställande att nu beslutar lägga störreansvar för den kyrkomusikaliska verksamheten på pastoraten. Jag ser t.o.m.detta som så värdefullt att jag accepterar att de kyrkomusikaliska tjänsternablir kyrkokommunala i stället för statligt reglerade. Jag finner det annarsmärkligt att inte prästers och kyrkomusikers tjänster är reglerade på sammasätt. mofion har och jag lämnat flera förslag till förändringar avpropositionen. Både utbildningsutskottet och kulturutskottet har i sinaskrivningar understrukit att de flesta av våra förslag bör beaktas, trots attden egentliga lagtexten inte kommer att innehålla de ändringar som vi önskat. En viktig del i enkyrkomusikers uppgifter är, givetvis, att leda försam- lingssången.Om man inte tycker att den uppgiften är vikfig och rolig, skall man inte bHkyrkomusiker. Här tycker jag att propositionens skrivning faktiskt är litetokunnig. Man nöjer sig med att skriva att i kyrkomusiker-tjänsten ingår"orgelspel vid gudstjänster" osv., medan vi motionärer anser att detklart skall framgå att det är kyrkomusikerns uppgift att ledaförsamlingssången. Som motivering fill texten i proposifionen anförs att detförekommer att andra än kyrkomusiker leder församlingssången. redovisar och minasynpunkter på ett välvilligt sätt. Därför räknar jag med att våra förslagkommer att vara aktuella, t.ex. när reglemente skall reglera hur dekyrkomusikaliska uppgifterna skall skötas. Så kan jag säga om punkt efterpunkt i våra förslag. Det gäller t.ex. vård av kyrkans instrument,behörighetsvillkoren för kyrkomusi-kertjänster, översyn av utbildning ochexamination av kyrkomusiker och förslag om förkortad kantorsutbildning försådana som har pedagogisk utbildning. I reservafion nr 2 önskar och Jan-ErikWikström m.fl. att statens stöd till utbildning av kyrkomusiker skall varalikvärdigt för olika anordnare och att stödet till den utbildningen vidSköndalsinstitutet särskilt skall beaktas. Jag tycker att bör följaden reservationens formulering. Jag yrkar därför bifall till reservafion nr 2. I övrigtyrkar jag bifall fill betänkandet. När nu fattar beslut om hur musikeni skall organiseras, hoppas jag att det skall innebära att densvenska kyrkomusikaliska traditionen kan föras vidare och utvecklasytterligare. Jag viU också markera, att det under den nu kommandejulhögtiden erbjuds många fiUfällen fill studier av och deltagande i kyrkomusikpå många håll i landet. Vår värderade talman, och aHa andra som arbetar i dettahus, är förvisso välkomna att delta i denna sköna musikaliska gemenskap. En god jul innebär att man påminner sig om vad som ärjulens ursprung. Kyrkomusiken har, ända sedan den första kören av sjöngÄra vara i höjden, haft en viktig roll i förkunnandet av det budskapet. Med denpreciseringen önskar jag alla en god jul. Anf.4 (): Jag viH inledningsvis slå fast, liksom föregående talare,att musiken i kyrkan och den kyrkomusikaliska verksamheten är en tillgång förhela vårt land. Det har varit på så sätt och kommer att så förbli. Detta haruttryckts både i inledningen av utskottets betänkande och i propositionen. Påden punkten är vi överens. Det sägs bl.a. att "även samhällets intresse avett rikt förgrenat och differentierat musikliv måste beaktas" i sambandmed att man genomför en sådan här reform, och att kyrkomusikalisk verksamhet är"en tillgång som måste tas tiH vara". Denna verksamhet är mer spridd än den som förekommer vidvåra kommunala musikskolor, och den kommer även fortsättningsvis att vara det,eftersom det bedrivs kyrkomusikalisk verksamhet i alla våra församlingar. Likaviktig i det här sammanhanget är körverksamheten. När detsedan gäller kyrkomusikerutredningens förslag är det ju inte detta vi kommer att genomföra.Förslaget har överarbetats under ärendets gång i . Jag villpåpeka att när utredningen framlade sitt förslag så drunknade detta bland deövriga organisafionsförslag som då var aktuella och som diskuterades inomsvenska kyrkan. Det var framför allt reformer i fråga om lokalaorganisation som upptog all uppmärksamhet i församlingarna vid det tillfället. Idet första betänkandet års kyrkokommitté fanns med en diskussion därdet talades om vilken personalorganisation som var den lämpliga i destorpastorat som där föreslogs. Det skulle vara minst 5 000 invånare i varjepastorat, och man skulle ta bort en del av våra församHngar. Dessa sammanhangredovisades också i delar av utredningsförslaget. Alltdetta vände man ju tummen ner för, och man trodde att detta ställningstagandeockså skulle få en inverkan på kyrkomusikerutredningen. Det fick det inte. sedan kom med sitt slutliga förslag blev det inte allsden breda diskussion ute i församlingar och pastorat, kyrkliga organisafioner iövrigt samt bland dem som är engagerade i kyrkan, som ägde rum över förslagenfrån kyrkokommitté. Detta är att beklaga. Jag tror att det varit avlika stort värde att diskutera förslaget angående kyrkomusiken på samma sättsom man diskuterat organisationsförslaget i övrigt. Idetta sammanhang vill jag komma in på gränsdragningen mellan pastorat ochförsamlingar, eftersom detta var en viktig del av organisationsförändringen.Det förslag som slutligen antogs här i , och som stöddes avkyrkomötet, innebar att vi inte begränsade församlingarnas möjlighet att verkaoch inte heller slår ihop församlingar samt att församlingarna skall få beståså länge de anser att det finns förutsättningar att bedriva församlingsverksamhet. Grundenför verksamhet ligger i församlingarna. Detta är en av de fyrautgångspunkterna för organisationsförslaget, som kommer att genomföras . Vi i anser att det hade varit värdefullt om man hakat pådenna utredning och samfidigt sett på kyrkomusikerfrågan. Då hade vi fått enhelhet. får man i stället göra vissa andra arrangemang för att klaraansvaret för den kyrkomusikaliska verksamheten i församlingarna. Vi får inteheller likhet mellan präster och kyrkomusiker. förmådde häratt slå en logisk kullerbytta på det temat. Å ena sidan tyckte han en sak, åandra sidan ansåg han den linje vi står för ungefär vara den rätta. Omnu församlingarna inte haft möjlighet eller orkat med att i stor utsträckningyttra sig över förslaget, så har inte heller kyrkomötet gjort detta. Motiveringenfill det avslag som yrkades i centermotionen 1987/88:Kr26 var bl.a. attkyrkomötet skulle yttra sig. Utskottet har med anledning av vår motion skrivitatt kyrkomöte hade uppe denna fråga till behandling. Det utskottetskriver är egentligen en övertolkning av kyrkomötets beslut i förhållande tillvårt motionskrav. Det förhållandet att kyrkomötet avslår en mofion utgör ingetslutligt ställningstagande. Om man gör en jämförelse med såförekommer det ju vid snart sagt varje ärendebehandling att vi avslår motioner,även om vi vet att det inom kommer regeringsförslageller andra initiativ som berör just den fråga som är aktuell. Kyrkomötet hade inte tagitslufiig ställning fill kyrkomötesorganisationen. Vi menar att den rätta vägenhade varit att kyrkan genom kyrkomötet fått möjlighet att vara med att taställning till denna fråga. Man kan fråga vad det är som brister ,eftersom det är så fruktansvärt bråttom att kyrkomötet inte bör få möjlighetatt yttra sig. Tanken är då att frågan skulle skjutas ytterUgare på framfiden.Vilken är den stora brist i kyrkomusikerorganisationen som gör att dettainte kan vänta när nu regeringen har skjutit på frågan och likaså utskottet? Jag vill ställa ytterligare en fråga till säger att kyrkomötet har haft två meningar. Det tycker jag egentligen börpreciseras fill kammarens protokoll. Jag tycker det är allvarligt omkyrkomötets avgående ordförande här hävdar att kyrkomötet kan ha två meningar.All den konstitutionella kunskap som jag har lyckats tillägna mig under de häråren har lärt mig att de beslut som fattas, och som man sedan skall stå för ochhävda infill dess man lyckas ändra de besluten, är de beslut som fattas iplenum. Man kan då inte hävda att det finns två meningar. Det får jag inte attgå ihop. Låt mig slutligen innan jag yrkar bifall fillreservationen säga att vi inte under behandHngen av ärendet eller avbetänkandet i övrigt funnit anledning att ändra vårt ställningstagande. Vikonstaterar att man både i propositionen och i betänkandet säger att det inteär fråga om en övergång helt och hållet fill en reglering - statenkommer fortfarande att medverka i den kyrkomusikaliska organisafionen. Vi menaratt kyrkan borde ha fått ge synpunkter på detta. Det är inte mer bråttom än attvi hade kunnat låta kyrkomötet yttra sig. Vi anser också att det är viktigt attkunna ställa upp på kyrkomusikernas linje att bibehålla de statligt regleradetjänsterna, eftersom vi ändå bibehåller ett visst statligt inflytande övertjänsternas innehåll och över genomförandet. Det handlar om det andra yrkandeti vår motion. Jag yrkar bifaU till reservation 1 ikulturutskottets betänkande. Om den faller kommer vi att stödjautskottsmajoritetens förslag. 5 () replik: Jag fick några frågor av . Jagvill först säga att mitt resonemang om kyrkomötet var en analys, och den gälldeatt utskottet vid kyrkomötet hade en viss mening och att kyrkomötet i plenumuttalade en annan. och jag borde egentligen inte behöva grälaöver vilken av de meningarna som gäller - det är ju glasklart. Mitt inlägg isammanhanget skall uppfattas som en analys och som en belysning av hur passkomplicerat problemet är. Jag fick också en fråga från om varför detär bråttom. Det är kanske inte jag som skall svara på den frågan, men eftersomhan ställer den fill mig vill jag säga: Oklarheten vad gäller den framtidakyrkomusikerutbild-ningen och den framtida kyrkomusikerorganisationen gör det naturligtatt ge besked. Det är bättre att få ett besked som skaparförutsättningar för en fortsatt kyrkomusikalisk verksamhet än att bara vänta. och jag menar att detargumentet väger mycket tungt. Dettagäller så mycket mer som vi från - -genomför detförsta ledet i den strukturreform som också talar om. Denreformen har till syfte att på lokalplan stärka möjligheternaatt i pastoratens form skapa förutsättningar för verksamhet. Dåtycker jag det är mycket logiskt att säga; Låt oss då också till dessa pastoratlägga kyrkomusiken. Tillslut bara en kommentar: Många av oss menar att kyrkan inom ett bevarat sambandmellan stat och kyrka skall få en allt friare ställning. Jag trodde att debägge grupperingar som och jag representerar i, det härsammanhanget var alldeles överens om detta - inom bevarat samband friareställning. Även de som vill ha ett annat samband bör rimHgen kunna ställa upppå att kyrkan får en friare ställning. Det beslut som vi nu fattar ger kyrkanett större inflytande över en fråga, som är en av kyrkans verkligt viktigafrågor. Anf.6 () replik: Det är klart att man allfid kan göra en analys av hur diskussionen harvarit. Då kan man kanske få in både tre, fyra och fem linjer, eftersom man fårta med motioner, inlägg, yrkanden osv. som har förekom-jnit. Jag menar dock attdet är en uppgift för ordföranden i kyrkomötet att framför allt hävdakyrkomötets beslut. Då får man inte försöka glida, utan erkänn då i stället attkyrkomötet enligt mening har fattat ett felaktigt beslut - dethar han rätt att hävda. Men försök inte analysera bort ställningstagandet genomatt säga att det finns oHka alternativa tolkningar. Attutbildningsfrågorna är viktiga har jag inte förnekat. Men jag återkommer tillhuvudfrågan och hävdar att en av de fyra utgångspunkterna för reformeringen avsvenska kyrkans organisation på lokalplanet är att sätta församlingen icentrum. En av församUngamas viktigaste uppgifter är att främja gudstjänstUvet,och kyrkomusiken är en väsentHg del av gudstjänstlivet.