prot · GC0930 · 1988-12-31 00:00:00 — Men det är en saksom man får diskutera och där man får göra prioriteringarna lett annat utskottän det vi sitter i. 10§ Kammaren beslöt att ajournera förhandlingarna till förmiddagsuppehåU. 11§ FörhandHngarna återupptogs under ledning av tredje vice talmannen. (forts,socialförsäkringsutskottets betänkande 1) Sedande talare som anmält sig före middagsuppehållet nu hade strukit sig varöveriäggningen avslutad. (Beslut i'ärendet skulle fattas vid nästaarbetsplenum.) 1988/89:SfU4 om uppehålls-och arbetstillstånd m.m. samt 1988/89:SoU2om vissa hälso- och sjukvårdsfrågor. Beträffande dessa betänkandenkonstaterade tredje vice talmannen att ingen talare var anmäld. (Beslut iärendena skulle fattas vid nästa arbetsplenum.) 1988/89:SoU4 om hjärnrelateradedödskriterier m.m. AnL 133 iMalmö (m): Först yrkarjag bifall till reservation nr 2 i belänkandet. Jagoch väckte en motion i detta sammanhang. Detstod i det då aktuella betänkandet att det handlade om en form av dödshjälp.Men.i den debatt som då förekom talade jag om att så inte var fallet. I det nuaktuella betänkandet står det därför ingenting om det. Däremot skriverutskottet, och det är något egendomligt, att det här handlar om ett införandeav en rättsligt bindande viljeförklaring. Men vi har inte yrkat på ettinförande av någon sådan förklaring. I stället har vi sagt att det behövs enutredning i delta avseende. Vi motionärer är nämligen helt klara över att detkan finnas problem i detta avseende. Mot den bakgrunden vill vi inte binda ossvid ell speciellt uttalande. Vi menar bara att en utredning borde vara på sinplats. Ioch med att man inom teknologin gör så stora framsteg kommer vi framöver kanskeatt tvingas acceptera alt människor , , månadefter månad och ibland år får leva med en situation som inte någonönskar befinna sig i. en människa som är frisk får ett obehagligt besked av en läkare,har denna människa rätt alt vägra hjälp. Hon har rätt att säga nej tillsjukvård, och det är säkert inget fel med det. Men det är på denna punkt som vivill ha en utredning. Enmänniska som är frisk och vid sina sinnens fulla bruk skall nämligen ha rättatt skriva under en viljeförklaring där hon säger att hon, om hon hamnar i ensituation där hon i överensstämmelse med all läkarvetenskap ärkontaktbar, inte vill ha behandling - exempelvis därför att det inte ärmeningen att livet skall sluta på det sättet. Sådanahär testamenten förekommer faktiskt i ett flertal länder runt om i världen.Även om de inle alllid är juridiskt bindande, utgör de en vägledning förläkarna. Förnågot år sedan blev t.ex. en kvinna i rånad och nedslagen. Hon fördesmedvetslös till sjukhuset. Där fann en läkare i kvinnans journal att hontidigare uttryckligen hade sagt all hon under inga omständigheter kunde tänkasig att ta emot blod, även om det skulle innebära att hennes liv gick tillspillo. Läkaren respekterade hennes önskan. Motden bakgrunden menar vi motionärer all skriftliga viljeförklaringar kundeförekomma litet mera genereUt än som är fallet. Iutskotlsbetänkandel talas det om de uttalanden som gjordes 1983 och 1987. Mendet sägs ingenting om det yttrande som gjordes 1979. Anledningen är väl alldel yttrandet är positivt vad gäller del krav som vi motionärer ställer. Konkret menar vi alt en människa vart annat eller skallkunna skriva ett s.k. livstestamente. Testamentet skall bevittnas av enadvokat, läkare eller präst, som kan bevisa att vederbörande var vid sinasinnens fulla bruk när viljeförklaringen avgavs. Det handlar alltså om att man,om man hamnar i en situation där man är kontaktbar och där manenligt all vetenskap och praxis inte heller förväntas bli det framöver, skallha rätt att dö på ett värdigt sätt. Till slut, herr talman, vill jag ställa en fråga tillutskottels företrädare: Jag är medveten om att man kan diskutera detta, somförvisso är svårt, men varför säger ni nej till en utredning? Det kan jag inteförslå. AnL 134 (): I detta belänkande behandlas fyra motioner:en motion om diagnoslik beträffande hjärninfarkt, en motion om aktivt samtyckesom villkor för transplantation, en motion om upphävande av lagen om kriterierför bestämmande av människans död och en motion om rätten att avstå frånlivsuppehållande insatser i livets slutskede..Samtliga motioner avstyrks avutskottet. antog förslaget om införandet avhjärnrelaterade dödskriterier. Frågan hade länge diskuterats ochutretts. Såväl etiska som medicinska aspekter hade noga analyserats. Den nyalagen trädde i kraft , och utskottet är helt enigt om att delbeslutet skall slå fast. När det gäller metoden för att konstalera ell dödsfallmenade socialministern och även utskottet alt det borde ankomma på denansvarige läkaren att tillämpa den metod som sammanfaller med vetenskap ochbeprövad erfarenhet, i överensstämmelse med den medicinska utveckling som helatiden sker. Del förutsattes att skulle hörsamma detta ochutfärda allmänna råd. Så har också skett. Det finns därför inte anledning förriksdagen all fastställa någon speciell metod. Jag yrkar avslag på de bådareservationerna i betänkandet. När del gäller frågan om aktivt samtycke som villkor förtransplantation, förhåller del sig så att det pågår en översyn avtransplantationslagen just på dessa punkter, och ett resultat förväntas hösten1989. Det är utomordentligt svåra och komplicerade frågor, och ulskoltet anseratt det är viktigt att de blir noga belysta. Utskottet avvaktar därförutredningens resultat. När det gäller motionen om möjligheten att avstå frånlivsuppehållande insatser i livets slutskede genom ett rättsligt bindandedokument, menar utskottet alt aU vård som sker enligt hälso- och sjukvårdslagensker på frivillig grund. Om patienten är vuxen och psykiskt frisk kan ingensjukvårdande behandling ges mot hans vilja, men när den sjuke är medvetslöseller av annan orsak är oförmögen alt uttrycka sin vilja skulle ett sådant härdokument kunna vara avgörande. Utskottet har behandlat likalydande motioner tidigare ochavstyrkt dem. Vi inser naturligtvis att det kan uppstå svåra frågor om hur ensådan här viljeförklaring skall bedömas. Var del sedan den utfärdades?Har personen ändrat sin uppfattning? Har nya omständigheter tillkommit? Hur görman en bedömning om t.ex. någon anhörig framhåller all personen har ändrat sig?Under vilka omständigheter avgavs viljeyttringen? Många osäkra och tveksamma situationer kan uppkomma, ochutskottet menar att detta är en farlig väg att beträda. Jag vill citera vadutskottet sade när en liknande motion avstyrktes senast: "Utgångspunktenmåste vara alt hälso- och sjukvården ger all behandling som är påkallad med hänsyn till vetenskap och beprövad erfarenhet om inte patienten själv avböjer behandlingen. Del är av väsentlig betydelse för förtroendet för hälso- och sjukvården att inte denna princip urholkas. Utskottet vill också framhålla att införandet av hjärnrelaterade dödskrilerier innebär att medicinska insatser skall avbrytas när total hjärninfarkt konstate ras -- ." Närdetta belänkande antogs var inle hjärnrelaterade dödskriterier införda, men detär de , och situationen är alltså en annan . Utskottet har ingen annanmening än tidigare i denna fråga, och motionen avstyrks. Jagyrkar bifall till utskottets hemställan på alla punkter och avslag påreservationerna. AnL 135 iMalmö (m) replik: Om det är så som utskottsmajoritetens företrädare nu säger, har jag omjag är vuxen och frisk rätt att avbryta viss medicinsk behandling. Men om jagär vuxen och frisk och har skrivit under ett s.k. livstestamente, där jag sägeralt läkarna i en viss situation skall ha rätt att avbryta en medicinskbehandling, gäller detta tydligen inte. Jagförstår, herr talman, alt detta är en ytterst svår fråga. Själv sägermajoritetens företrädare att det finns många osäkerhetsfaktorer och tveksamheter.Jag är den förste att erkänna detta, men jag förstår inte altulskottsmajoriteten kan säga nej fill en utredning i en fråga som ändå måsteanses vara ytterst viktig för många människor. Jag har inte någon statistiköver hur många människor som ligger som på sjukhus runt om ilandet, men jag kan i alla fall tänka mig att det inte är någon som villuppleva den situationen. Jagvill stryka under med dubbla streck att den situation jag pratar om handlar omdet läge där läkarvetenskapen och all expertis säger att det icke finnsnågonting mer att göra. Vad är motivet, , till attutskottsmajorileten i ell sådant läge säger nej till det mycket rimligaönskemålet om en utredning? AnL136 () replik: Anledningen är att utskottet inser att det här finns så mångaoklarheter, som kanske inte ens kan utredas. Det är inte ofta somläkarexpertisen är överens om exakt hur resultatet blir när en människa med ensvår sjukdom behandlas. Det är mycket svårt att avgöra under ett skeende om dethandlar om just Uvets slutskede. Del är myckel svårt att urskilja om enbehandling är livsuppehållande eller om den är lindrande - den kan vara både -och. Sjukvårdspersonalenskulle också försältas i mycket svåra valsituationer, och stor osäkerhet skulleuppstå. Det är viktigt för förtroendet för sjukvården att sjukvårdspersonalennär det är möjligt kan utföra sjukvårdens uppgifter i samråd med patienternaoch även i samråd med anhöriga. När del inte går att inhämta patientens samråd måstesjukvårdspersonalen handla efter vetenskap och beprövad erfarenhet. Annars kanman komma att gå över gränsen i situationer som är mycket svåra att hantera. AnL 137STEN i (m) replik: Jag är den förste att erkänna kompetensen hosIngrid . Jag efterlyser alltså en utredning. faller litet grand, därför att i min och motionstår del klart och tydligt att del gäller bara i den situation då en människa,baserat på all läkarvetenskap, all praxis, inle längre är kontaktbar. Ett lägedär det råder minsta tveksamhet hamnar alltså utanför denna diskussion. Vi vet tyvärr alt man inom sjukvården, framför allt pågrund av den tekniska utvecklingen, runt om i lyckas hållamänniskor vid liv som egentligen inte skulle leva och som "lever" påett sätt som är förnedrande för en människa. Jag tror inte att någon önskar attvare sig han själv, hans nästa eller ens hans ovän skall sluta sitt liv pådetta sätt. Del jag inte kan förstå - det är därför jag haryrkat bifall till motionen och reservationen - är varför utskoltsmajoriteten såkategoriskt säger nej till en utredning kring dessa ytterst svåra ochkomplicerade frågor. Låt dessa frågor komma fram i en utredning! Låt del inleslulai én debatt i ! AnL 138ANITA (): Jag vill beröra de särskilda yttrandena. I desvåra frågor om liv och död som de hjärnrelaterade dödskriterierna ger upphovtill finns del olika åsikter inom vårt parti så väl som inom alla andra. Trotsdet önskar jag att det gamla vedertagna hjärtdödsbegreppet skall återinföras.Men denna önskan är endast upptagen i ett särskilt yttrande av mig tillsammansmed , och vpk. Den nya lagen om hjärndöd gäller sedan den 1januari 1988. Det är , och jag tänker återkomma med en motion om Upphävande av den nya hjärndödslagen. Frän början hade jag tänkt stödja särskildayttrande om villkor för transplantation. Men de gröna är inte såpositivt fill transplantationskirurgin, som framgår av detta särskildayttrande. Därför har vi inkommit med ett eget. Vi menar nämligen att man måstevara mycket noga med prioriteringar inom vården. Man måste också ha råd medprimärvård och vård av äldre på en tillräckligt hög nivå. Utan att varateknikfientliga vill vi vara försiktiga med transplantationskirurgin. Hjärndödsbegreppethänger ändå samman med behovet av transplantationsorgan. Jag läste i en tidning, nere i för ett lag sedan, omen person i som skrev till människor som befann sig i en svårekonomisk situation. Han letade reda på dem. Han ville förmedla kontakt mellangivare av organ för transplantation - det gällde njurtransplantation - ochoperatörer. Den ekonomiskt hårt trängde kunde ordna upp sina affärer, ochnjursjuka kunde få hjälp. Är del verkligen så här vi skall ha det ifortsättningen? Del behövs hjärtdödsbegrepp och organtestamente ellergåvobrev för att reda ut detta. I har vi med anledning av diskussionen om endeklaration mot livsförlängande åtgärder försökt att formulera oss för en rätttill vår död, dvs. för att människor skall få dö under värdiga former och intesom en del av en apparat. Men vi har blivit uppringda av olika organisationer,som säger att deras medlemmar under vissa perioder av sitt liv kan tänkas viljaskriva på ett Ändrade bestämmelser om felparkeringsavgifter, m.m. sådant testamente, medande är medvetna om att de under andra perioder Prot. under sitt liv skulleångra ett sådant agerande fruktansvärt. De vill inle att de skulle ha dennamöjlighet. Vi har mycket svårt att formulera oss i den frågan, och därför kanvi inte stäUa upp på i förslag. Överläggningenvar härmed avslutad. (Beslut i ärendet skuUefattas vid nästa arbetsplenum.) 1988/89:SoU10 omsocialstyrelsens nya organisation (förs. 1988/89:7). Beträffande detta belänkande konstaterade tredjevice talmannen att ingen talare var anmäld. (Beslut i ärendet skullefattas vid nästa arbetsplenum.) 16§ Föredrogs trafikutskottets betänkande 1988/89:TU2om ändrade bestämmelser om felparkeringsavgifter, m.m. (prop. 1988/89:6). Ändrade bestämmelser omfelparkeringsavgifter, m.m. AnL139 i (m): Jag skall inleda med att yrka bifaU till de två reservationer somfogats tiU detta betänkande. Jaghar ingen större boklig bildning, men jag tror att det var somsade "Vad göras skall är allaredan gjort. I herredagsmän, resen icke såfort!" Detsamma kan sägas om denna proposition. Den har kommit till av denanledningen att det i funnits en organisation som systematisktanvände och tänjde rättsapparaten för överklaganden kring parkeringsböter. Men,precis som det slår i betänkandet, har den föreningens verksamhet upphört. Mankan i stort sett säga att föreningen inte längre finns kvar, och när föreningeninte längre finns kvar, lär den inte bedriva någon verksamhet. Varför skall manskriva en proposition, och sedan ett betänkande, om en verksamhet som tillhören svunnen fid? Förslageti denna proposition innebär nämligen oerhörda begränsningar för den enskildeatt hävda sin rätt i de fall vederbörande har parkerat sin bil felaktigt.Enligt förslaget måste man , redan då man klagar hos polisen, redovisa aUabevis man känner fill. De evenlueUa nyheter man kommer på i efterhand, därföratt man från början inte begrep hur saker och ting låg fill, kan inte åberopasi domstol. Människor i kan överklaga en dom från fingsrält tillhovrätt, men det går inte nu längre beträffande parkeringsböter, med ytterst fåundantag. Förutom talmannen ser jag inle någon representant i kammaren för varesig eller vpk just . De båda partierna brukar Prot.1988/89:30 framhålla sig som speciella representanter för de små isamhället. möjligheterna för de små eller för demsom inte kan alla juridikens lagar v j , , .. , bevisligen försämras, ärjag ytterst förvånad över att dessa båda partiers Ändrade bestämmelser " ' j a j t- e , , . .j, representanter itrafikutskottet inle ställer sig bakom reservation 2. Jag yrkar än en gäng bifall till de bådareservationer som ter, m.m. ° ' ". fogatsfill detta betänkande. AnL 140 (): Regeringens proposition om ändradebestämmelser för felparkeringsavgifter m.m. innefattar två förslag som vi frånfolkpartiets sida inle kan acceptera. Jag vill redovisa dessa två avvikelser. Ipropositionen föreslås bl.a. att det 1. införs krav påprövningstillstånd för att ärenden om felparkeringsavgifter skall få prövas avhovrätten, 2. föreslåsbegränsningar i rätten att i tingsrätten eller hovrätten åberopa omständighetereller bevisning som inte tagits upp hos polismyndigheten tidigare. Från folkpartiels sida motsätter vioss propositionen i dessa två delar. Enligt vår uppfattning innebär förslagenalltför långtgående inskränkningar i enskildas rätt att få sin sak prövad påett uttömmande sätt. Som sägs i proposifionen har fidigare, 1985,haft att ta ställning fill ett förslag liknande det som har presenterats avregeringen. Den gången avvisade förslaget. Regeringsförslaget 1985var föranlett av alt i , som StenAndersson i talade om tidigare, bedrev en verksamhet som närmast måstekarakteriseras som rällegångsmissbruk och som ledde till en kraftig belastningpå domstolarna. Av vad som har framkommit i det nu aktuellalagstiftningsärendet har antalet mål som gäller felparkering inte ökat sedandess. Tvärtom skriver lagrådet i sitt yttrande: "Såvitt är för lagrådetkänt råder inle sådana förhållanden att del är nödvändigt attlagstiftningsvägen vidta drastiska åtgärder för att stävja organiseraträttegångsmissbruk." För att göra inskränkningar i människors möjligheter attfå sina beslut eller domar prövade i en instansordning krävs utomordentligtstarka skäl. Detsamma gäller möjligheterna att få anföra nya omständigheter ihögre instans. Den i och för sig vällovliga ambitionen att minska domstolarnasarbetsbörda får enligt vår uppfattning inte leda till förändringar i grundlägganderättsprinciper. För det fall alt domstolar och myndigheter inte harfillräckliga resurser att tillämpa lagarna bör i första hand ytterligareresurser anslås eller de materiella reglerna ändras. Ett ytterligare skäl för all inte vidta de förändringarsom i propositionen nu föreslås är det faktum att när ärenden om parkeringsavgifter avgörs hos polisen sker detta ofta av icke rättsutbildad personal. I tingsrätterna är det mycket vanligt att det är tingsnotarierna som handlägger målen. Det är alltså först efter ett eventuellt överklagande fill hovrätten som den enskilde kan få sitt ärende prövat av erfarna domare, vilket vi anser vara ett viktigt krav i dessa sammanhang. Därvid är det också angeläget att nya omständigheter ' och bevis skall kunna anföras. Lagrådetframhåller i sitt yttrande över regeringens förslag till lag om ändring i lagenom felparkeringsavgift all det i dag- sedan Parkeringsjuridiska föreningensverksamhet i ärenden om felparkering upphört - inte längre råder sådanaförhållanden att det är nödvändigt att lagstiftningsvägen vidta drastiskaåtgärder för all stävja organiserat rällegångsmissbruk. Vi reservanter från folkparfiet, och miljöparfiet delarlagrådets uppfattning och finner den av regeringen föreslagna regeln alltförlångtgående. Alltför stora krav ställs enligt vår mening på deri enskilde omman begär alt han redan vid ett överklagande till polismyndigheten skall kunnabedöma vad som är juridisk gångbar bevisning. Det är alldeles för mycket begärtav den enskilda enkla vanliga människan som hamnar i denna situation.Rättssäkerheten kräver därför att man inte begränsar nuvarande möjligheter altåberopa nya omständigheter och ny bevisning i högre instanser. Enligtfolkpartiets mening är det av rättssäkerhetsskäl angeläget att ärenden omfelparkeringsavgift alltid skall kunna prövas i åtminstone tvådomstolsinstanser. Regeringens förslag om prövningstillstånd finner vireservanter oss därför inte kunna tillstyrka. Därmed yrkar jag bifall till båda reservationerna i detta ärende. Ändradebestämmelser om felparkeringsavgifter, m.m. AnL141 (): de gröna anser inte att man skall inskränkarättssäkerheten. Vi skall vara rädda om den. I detta fall är det onödigainskränkningar som föreslås. Som de tidigare talarna visat finns den anledningsom gav upphov fill propositionen inte kvar längre. De inskränkningar delhandlar om är rätten alt överklaga till hovrätt när det gällerfelparkeringsmål. Som det också har sagts tidigare är det först i hovrätten mankan förvänta sig en prövning av erfarna jurister. Därför är det viktigt attdenna rätt finns kvar ograverad. Detär också märkligt att förslaget innebär att man inte får anföra ny bevisning ihögre instans utan särskild prövning. Det skulle faktiskt betyda att varjemedborgare i detta land borde ha juridisk utbildning och veta vad som ärjuridiskt gångbart som bevisning. Såvitt jag vet är det inte så. Jag anser detsjälvklart att man skall ha rätt att anföra den bevisning som är juridisktgångbar, oavsett om den är ny eller inte, i en högre instans. Därföryrkar jag bifall fill reservationerna 1 och 2. AnL 142 (): Regeringens proposition som behandlas i trafikutskottets betänkande1988/89:TU2 syftar till vissa förenklingar och klariägganden när det gäller lagom felparkeringsavgift och när det gäller kontrollavgift vid olovlig parkering.En effektivare handläggning av ärendena om felparkeringsavgifter är nödvändigför att inte belasta redan arbetstyngda domstolar med jämförelsevis enkla fall. betänkande har del fogats två reservationer som ,och slår bakom. Låt mig helt kort kommenterareservationerna med att politiska ställningstaganden ofta Prot.1988/89:30 handlar om att prioritera. Utskottsmajorileten anser att mangenom att förenkla behandlingen av enkla ärendenockså förbättrar domstolarnas , .. , möjligheter att arbeta med de svårare fallen. om felparkeringsavgifter, m.m. Jag vUl därför yrka avslag pa de bada reservationerna och bifalltill utskottets hemställan. .Propositionen innebär inget förbud att fullfölja talan i hovrätten. fulltmöjligt om prövningstillstånd beviljas. Nya omständigheter eller ,ny bevisningfår också åberopas i tingsrätten eller hovrätten om del finns särskildanledning till det. Det har förekommit försök att sabotera parkeringssystemet,och även om det inte förekommer någon sådan systematisk verksamhet såfinns ändå den möjUgheten. Genom det förslag som vi nu har all la ställningtill undanröjer vi risken att rättssystemet missbrukas. Det las till starka ord i kammaren, men vi skall kommaihåg att detta ärende handlar om parkeringsavgifter. I den moderata mofionensägs: "Förslaget innebär att göra många människor närmast rättslösa. "Jag tycker att sådana ord inte hör hemma i delta sammanhang. Omständigheter och bevisning torde i regel vara enkla attklarlägga när det gäller felparkeringsavgifter, och målen torde som regel ocksåvara av enkel beskaffenhet. Det är intressant alt notera att miljöparfietsrepresentant anslutit sig fill och för att skyddabilismens möjligheter att i högre rättsinstanser klaga påfelparkeringsavgifter. AnL 143 i (m): säger något nedlåtande attdet bara handlar om parkeringsböter. Men både.han och jag, och kanske drygt enmiljon andra svenskar, äger en bil och kan riskera att hamna i samma situation,så jag tror inte att man skall göra en nedvärdering eller använda den formen avargumentation. Vidare säger alt förslaget lades fram därföratt del fanns de som systematiskt missbrukade det nuvarande systemet. Mensamfidigt erkänner han att problemet är försvunnet. Om problemet i stortär försvunnet, varför då la bort elementära rättsmöjUgheter för vanligahyggliga svenska medborgare? , herr talman, säger att man alltidkan överklaga till hovrätten, men det är de undantagsfall som alllid bekräftarregeln. AnL 144 (): säger att propositionensyftar till förenklingar. Javisst, , är del på del viset. Men del är på bekostnad av de enskilda människornas rättssäkerhet. Det är mot det förhållandet som vi reservanter har reagerat. Dessutom säger att det bara gäller parkeringsavgifter. Vilken nedvärdering av de enskilda människornas möjligheter att få det som är rätt till att bli rätt. Del gäller rättssäkerhet, , inte parkeringsaygifter! Vi reser vanter ser helt annorlunda pä denna fråga. Vi sätter rättssäkerheten i 134 högsätet. De som försvarar dennaproposition har den motsatta uppfatt- JagviU påstå att denna proposifion är densamma som 1985 då skickadetillbaka förslaget, dvs. en helt onödig proposifion. Det är ett allvarligtingrepp i de enskildas möjligheter att kunna förklara sig, plädera och motiverasig inför domstol i de ärenden som de har blivit inblandade i: Därför har vi reservanterreagerat mot att man inför sådana former av regler och lagar som tar bort deenskildas möjligheter och rätt att kunna leva i ett rättssäkert samhälle. Ändradebestämmelser om felparkeringsavgifter, m.m. AnL145 (): Det vi talar om handlar om rättssäkerhet. Det gäller individens rättalt kunna överklaga ett beslut när denne har brufil mot någon lag.