prot · GC0942 · 1988-12-31 00:00:00 — Jag har svårt att förstå denna inställning. utgör i siginte något primärt mål för något av maktblocken. Däremot kan varaintressant framför allt för överflygningar och som att användas som genväg mothuvudfienden. För att motstå sådana angrepp räcker det inte med gerillasoldateri de småländska skogarna. Vi måste ha ett respektingivande luftförsvar, brakustförsvar och en armé som kan motstå en invasion. Detta sammantaget gör attdet blir för kostsamt att ta vägen över svenskt territorium mot huvudfienden.Inom parentes, fru talman, kan jag nämna att vår senaste generafion flygplanJAS 39 lyft för sin premiärtur. Förste vice talmannen anmälde attBirger anhållit att till protokollet få antecknat att han inte ägderätt till ytterligare inlägg. 99 (): Försvarsminister säger att detråder balans mellan det civila och det militära försvaret. Vi inom miljöpartietde gröna tycker inte att det gör det. Vi tycker att det civila försvaret är försvagt. 100 (): Prot. Bara ett litetklarläggande. Försvarsministern tog upp det här Om balternas strävan till ökad självständighet med gerillaförsvar som videbatterade tidigare med , Jag vill understryka att jag intetalar för gerillaförsvar. Jag talar för lättrörliga jägarförbandsom opererar med skogen som skydd. Överläggningen var härmedavslutad. 15§ Svar på interpellation 1988/89:73 om balternas strävan till ökadsjälvständighet har i en interpellation om bl.a. bett att jagskall redovisa regeringens syn på utvecklingen i området och vilka åtgärderSverige är berett att vidta till stöd för denna utveckling. Förstvill jag emellerfid kommentera den tillbakablick som har lämnati inledningen av sin interpellation. Han tycks där mena att regeringarnästan medvetet skulle ha valt att försumma de balfiska folken. Jagdelar inte historiska analys, men jag vill här inte ge mig in inågon längre polemik. Låt mig dock konstatera att vi alla vet att det är genomden sovjetiska omdaningspolitiken som det öppnas nya perspektiv för närmareförbindelser med våra grannfolk på andra sidan . Låg mig ocksåunderstryka att ingen - allra minst de baltiska folken - är betjänt av att vi iSverige inleder en partipolitiskt färgad debatt kring vår inställning tillBalfikum. Jag hoppas att vi skall kunna upprätthålla en bred enighet i dennafråga även i fortsättningen. När och jag diskuteradeUtveckHngen i Balfikum var vi ju eniga om att undvika ett agerande som kundevara kontraprodukfivt. Låtmig så gå över till de frågor som har ställt. Jag vill börja medvår syn på utvecklingen i . Somjag redan antytt är en grundläggande förutsättning för det som pågår iBaltikum den omdaningsprocess som pågår i hela . Den nuvarandesovjetledningehs polifiska nytänkande - symboliserat av begreppen glasnost ochperestrojka - har medfört att man i en tidigare inte skådad omfattning börjatgranska och göra upp med fidigare skedens felgrepp och avarter. Genom enförändrad ekonomisk polifik söker man effektivisera landets näringsliv och höjamedborgarnas välstånd. En utveckling av samhällslivet i demokratisk riktninghar inletts. balfiska republikerna har utvecklingen varit särskilt intensiv. Skälenhärtill är flera: dessa republiker har andra - och kanske också bättre-förutsättningar att åstadkomma den omvandling av samhället som maneftersträvar i hela . De balfiska folken har också, genomhistoriska och andra band, tradifionellt sett haft närmare och mera omfattandekontakter med omvärlden, inte minst med de andra staterna i . Om balternas strävan till ökad självständighet Ett skeende som syftar till ekonomisk och socialutveckling och större öppenhet måste naturligen välkomnas av oss. Låt mig nu gå över till den andra frågan. I kammaren framhöll jag att det är regeringens avsikt att försöka bredda och fördjupakontakterna mellan och de baltiska republikerna inom alla områden därså är möjligt. Men jag vill också understryka att det är viktigt att vi inteagerar på ett sådant sätt att den sovjetiska omdaningspolitiken motverkas. Ett område som tar upp är handeln. Här kanvi se möjligheter till expansion. Delvis beror detta på förändringar i detsovjetiska utrikeshandelsmonopolet, som luckrats upp, bl.a. genom att deolika delrepublikerna har bildat egna utrikeshandelsorganisationer. Vi harockså ett särskilt gränshandelsavtal med som kan bidra fill attunderlätta handeln med . Både vi och kan också se debaltiska republikerna som en inkörsport eller brygga för vidare ekonomiskaförbindelser till det övriga . Jag vill också nämna att man frånbaltisk sida har framfört förfrågningar om att få ta del av våra erfarenheterav t.ex. utrikeshandel och företagsadministration. Här finns ett klart behovsom vi på svensk sida bör kunna hjälpa till att fylla. Då tänker jag inte barapå insatser från regeringen utan kanske framför allt på insatser från svenskaorganisationer och företag. Ett annat område är kommunikationerna, där mycket kangöras. Det tar nästan att resa från till ,medan det borde kunna gä pä . Jag tror att det nu finns ettkommersiellt underlag för vissa direkta förbindelser med . Jagförutsätter att detta underlag också kommer att utnyttjas av de olikatrafikföretagen. Förbättrade kommunikationer skulle underlätta inte bara dekommersiella förbindelserna utan också de rent mänskliga kontakterna. Från dessa är steget inte långt till turism. GunnarHökmark har pekat på viseringsreglerna. Jag tror inte att dessa är de störstahindren, utan kanske snarare bristen på infrastruktur. Här pågår dockförhandlingar mellan myndigheter i och svenska researrangörer, och jaghoppas att vi kan vänta oss en expansion. För turismen till är denviktigaste faktorn sovjetmedborgarnas tillgång till konvertibel valuta. Ett vänortsutbyte börjar nu växa fram mellan kommuner iSverige och orter i . Denna form av lokalt samarbete är visserligeninte en fråga för regeringen, men naturligtvis välkomnar regeringen också dennaform av ökade kontakter. tar även upp kultur- ochforskningsområdena. Här ser vi stora möjligheter till breddade kontaktytor.Sverige har ett särskilt intresse för ett utökat kulturellt utbyte medBaltikum. Detta har också avspeglats i vårt kulturprogram med ,som har en särskild paragraf om just förbindelserna med . Kontakter harredan etablerats, men dessa kan självfallet förstärkas. Det är därför mycketglädjande att en stor svensk kulturdelegation reser till påinbjudan av de estniska myndigheterna för att diskutera hur kontakterna kanutvecklas och befästas. Ett ökat kulturutbyte är fill båtnad för alla parter,inte minst för oss i , som har en bristfällig kunskap om debaltiska folkens rika kulturer. kommer också in på frågan om någon form avsvensk officiell närvaro i de balfiska republikerna. En expansion av vårakontakter med kan mycket väl leda till någon form av sådan närvaro.Emellertid måste denna fråga behandlas inom ramen för våra överenskommelsermed . Jag kan därför nu inte närmare gä in på vilka lösningar somkan bli tänkbara. En aspekt som också tas upp är förslag om åtgärder förstöd av det svenska språket. Utvecklingen i har givit den kvarvarandespillran av esfiandssvenskar ökade möjligheter att slå vakt om sitt språk ochsina traditioner. Ett exempel är det bildade Sällskapet för estlandssvenskkultur som inte bara i Esfiand utan också här i fäst uppmärksamheten pådet svenska kulturarvet i . Sällskapet har också börjat organiserakurser i svenska. planerar att besöka deinstitutioner i västra där svenskundervisning bedrivs, ochförhoppningsvis får Insfitutet då också fillfälle att ta kontakt medKullursäll-skapet. Jag vill också instämma i det pekat på,nämligen att strävan efter utökade kontakter är en fråga inte bara förregeringen utan också för organisationer, företag och föreningar. Det är därförglädjande att kunna konstatera att det från hela det svenska samhället visasett stort intresse och en stor välvilja mot de baltiska länderna. Detta kommerockså att starkt bidra till att våra kontaktytor får en sådan bredd som ärnaturlig mellan goda grannar. Slutligen vill jag ta upp frågan om Radiosutlandssändningar på de baltiska språken. Som bekant beslöt förnågra dagar sedan att på prov sända korta nyhetsbulletiner på estniska femkvällar . Visserligen är dessa sändningar inte av samma omfattning somsändningarna på andra språk, men det är ändock ett första steg, där de följandefår beslutas av radion i ljuset av prioriteringar och budgetramar. Precis somfallet är med kulturförbindelserna kan radion verka för en "trafik i bäggeriktningarna"! Jag kan i detta sammanhang inte undgå att nämna denimponerande satsning som Riksradion gjorde . Genom attanslå en hel kvälls sändningar till program om gav man lyssnare iSverige en både bred och djup bild av livet där. Tillsammans med andra medier kanradion bidra till ökade kontakter och ett närmande mellan oss här i ochfolken i . Om balternas strävan tillökad självständighet Under detta anförande övertog andre vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. 102GUNNAR (): Jag ber att få tacka utrikesministern för ettinterpellafions-svar som är mycket långt och utförligt - något som jaguppskattar och som jag tycker är ett uttryck för ett intresse och ettengagemang för de baltiska frågorna. När det gäller analysen av kontakternaöver kan jag till allra största delen instämma i vad . Vi måste emellertid här i kammaren kunna diskutera grundvalen för en meraktiv Östersjöpolitik utan att man avfärdar de olika inläggen sompartipolifiskt färgade. Om balternas strävan till ökad självständighet Jag vill nog hävda, trots den eloge som jag gärna vill geSten , att svaret är relativt passivt. Det handlar mycket om att vi iSverige skall reagera på det som sker, snarare än om vad vi själva direkt skallkunna göra. Jag tycker att man kan finna fog för uppfattningen att den roll somBalfikum fortfarande spelar i svensk utrikespolitik inte är på den nivå somnärheten borde ge anledning till. De åtgärder som skall sträva efter skall givetvisinte vara kontraproduktiva. Men det finns mycket som vi kan göra aktivt och sompå intet sätt behöver vara kontraproduktivt utan tvärtom kan stödja enutveckUng. Jag tror t.ex. att etablering av någon typ av kulturcentrum, ellerkanske handelskontor, kan vara av den arten. Det kan också ha den fördelen därigenom kan visa en klar politisk vilja från regeringens sida, vilket isin tur kan vara en förutsättning för att man skall kunna stimulera dekontakter som hela det svenska samhällslivet kan ta när det gäller relationernatill . Jag menar, herr talman, att den historiska analysen avvåra relationer fill de balfiska folken och av den baltiska frågans ställning isvensk utrikespolitik har sitt intresse - inte för att diskutera historia utansnarare för att blicka framåt. Jag tror att vi kan se behovet av ökadekunskaper och behovet av en polifik för att kunna ta till vara de möjlighetersom nu öppnas. Vi har försummat vad som skulle kunna göras. Vi hade kunnat ståbättre rustade. Det talar för att den baltiska frågan måste få en betydligt mercentral roll i svensk utrikespolifik i framfiden. Den diskussion som har vaknat om Balfikumär på många sätt intressant. Men den visar just att vi har försummat att görasaker och ting som vi fakfiskt hade kunnat göra . Det är precissom utrikesministern påpekar, att den sovjetiska omdaningen har öppnat nyamöjligheter. Men det har givetvis sedan lång fid fillbaka funnits andramöjligheter, som vi hade kunnat ta till vara. Det gäller t.ex. ett engagemangför att uppmärksamma den baltiska frågan i de internationella fora där Sverigeuppträder. Det gäller också, herr talman, utlandsradion. Det ärfaktiskt så, att regeringen för bara något eller avvisade ettutredningsförslag om att utlandsradion skulle börja sända på de baltiskaspråken. Man avvisade det till förmån för fortsatta sändningar på portugisiskaoch spanska till . På något sätt illustrerar detta den försummelsesom jag menar faktiskt har karakteriserat svensk utrikespolifik. Därför tycker jag att utrikesministern här bör hamöjlighet att förklara om han är beredd att medverka fill att regeringenföreslår att tillskjuta mer medel till den statligt finansieradedelen av riksradions sändningar när det gäller utlandsprogrammet, så att manfår möjlighet inte bara till de provisoriska sändningar som kommer attfortsätta fram fill i mycket ringa omfattning, utan möjlighet attsända i samma omfattning som på andra språk - och på andra baltiska språk ochinte bara som på estniska. Det är en konkret sak som jag tror kan kommamed anledning av denna debatt och som jag skulle uppskatta ett besked om. Jag tror också att det är viktigt att vi ivästvärlden och i grannlandet medverkar till att arfikulera deförhoppningar, den förväntan och detengagemang som finns i omvärlden. Det är ett stöd fill balterna, men detkan också vara ett stöd fifl stabiliteten och samhällsutvecklingen i . Motden bakgrunden tycker jag att den socialdemokratiska argumentationen iutrikesutskottet för någon vecka sedan var beklaglig. Man var inte villig attuttrycka utskottets förhoppningar om att den strävan som karakteriserarde baltiska folken skulle ge positiva resultat. Jag uppfattade en del av StenAnderssons svar så, att han litet grand distanserade sig från denna mycketkyliga inställning. Och jag skulle uppskatta om här villeklargöra att det fakfiskt är en förhoppning inom svensk utrikespolitik att detsom nu sker i - strävan mot en ökad nationell och ekonomisksjälvständighet - skall ge positiva resultat. Det vore också välgörande om hanklargjorde att ett doktrinskifte inte är på väg i svensk utrikespolifik -vilket den socialdemokratiske talesmannen tenderade att förespråka, när hanhänvisade till den finländska utrikespolitiken som ett föredöme för vår polifikgentemot öster. Jag tror inte att han avsåg något särskilt stort doktrinskifte,men det kunde vara bra med ett klargörande, och det kunde vara en brautgångspunkt för en fortsatt debatt i om den svenska Östersjöpolitiken. Ombalternas strävan till ökad självständighet 103 (): Utvecklingen i under senaste fid i riktning mot framför alltökad ekonomisk självständighet men också ökad polifisk frihet har varit oerhörtsnabb och spännande, och jag tror att vi över partigränserna välkomnar vad somhänder i . Självfallet är denna utveckling ett resultat avperestrojkan, av det sovjefiska nytänkandet. Jagskall inte här upprepa den debatt som vi förde i kammaren i anledning avutrikesutskottets betänkande om Balfikum . Jag vill barai korthet säga att den senaste tidens händelser naturligtvis skapat en vissoro, men att risken för konfrontation mellan centralmakten i och denestniska ledningen verkar ha möjligheter att övergå i en mer fruktbar kompromiss. Utrikesministernredogör i sitt svar på interpellation för en utveckling iSveriges relafioner till som förefaller vara sjudande. Inte minstvälkomna är de påbörjade sändningarna på estniska. Det är något som folkpartietvid flera tillfällen har aktualiserat fidigare. Jag utgår från att de nuvarandesändningarna bara är början och att de skall kunna byggas ut. Isvaret nämns möjligheterna till expansion på handelsområdet, ochutrikesministern talar om ökat intresse på bägge sidor för detta. Det nämnsockså att har särskilt intresse av ett utökat kulturellt utbyte medBaltikum. Jag noterar speciellt att utrikesministern sagt att en expansion avSveriges kontakter med mycket väl kan leda fill någon form av svensknärvaro i . Justnu finns i ett stort intresse för utbyggda kontakter, med . Dethar funnits under ytan mycket . På samma sätt är det på andra sidanÖstersjön. När nu locket väl har lyfts litet grand, har balterna också luftatsin längtan att återknyta de närmare banden med och . Om balternas strävan till ökad självständighet Jag vill därför fråga utrikesministern dels om det pågårnågra förberedelser för en eventuell svensk permanent handels- ellerkulturrepresentafion i , dels hur utrikesministern kommer att ställa sigtill en eventuell framställan från om en sådan svensk permanentrepresentation. Svaren på de frågor som är ställda framgår avdet svar jag redan har lämnat. Då det gäller den sista frågan - om någon form av svensknärvaro - har jag sagt att vi är beredda att pröva den form som vi bedömer varamest ändamålsenlig. Det är möjligt att den tänkbara form vi väljer är sådan attden förutsätter ett resonemang och ett godkännande av . Då det gäller den aktiva politiken är jag - och jag hadehoppats att det skulle framgå av mitt svar - beredd att driva en posifivBalfikumpolifik med all tänkbar kraft, och även ta vara på de uppslag somkommer i fråga om en sådan polifik. Jag har redan i mitt svar uttalat min uppskattning av detsom har gjort, och också min uppskattning av de sändningar påestniska som har börjat. Däremot är jag inte beredd att här i kammarenrecensera vad mina partivänner i ett utskott har sagt, inte heller att inledanågot slags budgetförhandling. Jag vet i varje fall en person som inte skulle uppskattadet särskilt mycket. Till slut vill jag uttrycka min glädje över den samsyn ochden stora enighet som råder här i då det gäller politiken gentemotBaltikum. Jag skulle tycka att det vore synd om denna glädjande politiskaenighet stördes och kanske förstördes av ett gräl om det som har varit, ochdärför avstår jag från att debattera det. 105GUNNAR (): Jag håller helt med utrikesministern om attdet vore synd om denna idyll av enighet skulle störas av vad som har varit. Mendet kan ju vara intressant för oss att se Balfikumfrågorna somen betydligt mer angelägen uppgift för svensk utrikespolitik än vad vi fidigarehar gjort. Jag tror att är beredd att hålla med mig om att denbaltiska frågan inte har nått på samma nivå som en lång rad andrainternafionella frågeställningar har gjort hos den . Jag troratt det ligger något viktigt i detta . Vi ser möjligheter i vadsom sker i Balfikum . Vi ser därigenom också något som vi kan uppnå i vårnärhet i form av en bättre miljöpolitk och en säkrare och stabilare utveckling.Genom att lyfta upp den baltiska frågan kan vi också bättre uppfylla kravet påen moralisk dimension i svensk utrikespolitik än vad vi har gjort tidigare. När det gäller frågan om utrikesministern har givit svarpå de konkreta frågorna om relationerna mellan och Balfikum vill jagfill viss del hålla med honom. Han har visat stor öppenhet, men vi som har hörtutrikesministern debattera i andra frågor har varit vana vid att höra honomvilja fylla en mycket mer aktiv roll än vad han som en finslipad diplomat härgör. Därför vore det intressant att när det gäller ett kulturcentrum ellernågon typ av handelsrepresentation få notera ett mer aktivt ställningstagande från utrikesministern, attdetta är någonting som han vill driva. Sedanvill jag säga angående denna nu uppdykande rädsla för, som jag gissar,finansministern att en ambitiös utrikesminister inte skall vara rädd för attutlova att han gentemot ett par grannländer, där man talar ett helt annat språkmen där man delar en historisk tradifion med oss, med politisk kraft skall setill att göra vad han kan för att vi skall få ordinarie omfattande sändningarpå alla de balfiska språken. Så rädd tror jag inte att var närhan var partisekreterare, och så rädd bör han inte heller som utrikesministervara i denna fråga. Överläggningenvar härmed avslutad. 16 § Svar påinterpellation 1988/89:71 om njursjukvården Anf.106 Socialminister : Herr talman! Margö har ställttre frågor fill mig om situafionen inom njursjukvården. Har professor föranlett regeringen att att utreda om åldersgränser förekommer inomnjursjukvården vid urval fill dialysbehandling? Finns det fillräckhga resurserinom njursjukvården för att behandla alla pafienter som kan fillgodogöra sigdialys? Kommer regeringen att tainitiativ till att årlig statistik över situationen inom njursjukvårdenupprättas? Anledningen till Margö interpellationär en doktorsavhandling av överläkare . Kjellsfrand. ÖverläkareKjellstrand har överlämnat en skrivelse samt sin doktorsavhandling fillsocialdepartementet. Regeringen beslutade den 4 augusfi att överlämnaskrivelsen och doktorsavhandlingen till . Motbakgrund av uppgifter har påbörjat en utredning omdialysverksamheten i landet. Som ett första led i utredningen görs en studie isamarbete med njurmedicinska kliniken på . Studien kommer attgöras i , samt något län i den södrasjukvårdsregionen. Syftet med studien är att klargöra om det har funnitspatienter vilka skulle ha varit betjänta av dialysbehandling som har dött avnjursvikt utan att ha behandlats med dialys. kommer studien attbelysa om det i prakfiken har förekommit åldersgränser vad gäller dialys.Socialstyrelsen planerar att slutföra sin analys av njursjukvården underhösten 1989. Vidare kommer att skicka ut en enkät fill samtligakliniker med dialyspatienter. Styrelsen kommer att fråga om hur stora resursersom finns , vilka förändringar av dessa som planeras för framtiden samt omdet finns köer. Styrelsen räknar med att få svar på enkäten i slutet påjanuari. Viden rundringning till ledningen för dialysavdelningarna vid regionsjukhusen ochen del andra enheter vid länssjukhusen, som gjorde iår, har samtliga tillfrågade framhållit följande. Alla som bedöms ha nytta av dialys och somkan klara den påfrestning som dialys innebär får också dialys. Någraåldersgränser tillämpas inte. Utgångspunkten för dialysbehandling är endastrent medicinska överväganden. Trots dessa uttalanden har bl.a.mot bakgrund av överläkare uppgifter startat sin omfattandeutredning om dialysvårdens läge i landet. Detär ett missförstånd att det inte skulle föras någon statistik övernjursjukvården . Materialet är bearbetat och finns atttillgå på . är grundmaterialet ännu inte fullständigt,uppgifter från några kliniker fattades fortfarande . Statistikenför njursjukvården insamlas och sammanställs av European Dialysis andTransplant Association, EDTA. betalar kostnaderna för densvenska delen. En anledning fill att det har uppfattats som att det infe harfunnits någon statistik efter 1985 kan vara att statistik inte varfullständig vid tillfället för den åriiga sammanställningen. Socialstyrelsenhar därför påmint de berörda khnikerna om vikten av att ett fullständigtmaterial skickas in. Jag följer utvecklingen inom njursjukvården med uppmärksamhet menfinner inte anledning att nu vidta några åtgärder. Om däremot den avsocialstyrelsen påbörjade utredningen skulle visa på missförhållanden inomnjursjukvården, är jag övertygad om att i samverkan medsjukvårdshuvudmännen kommer att vidta alla åtgärder som behövs. Anf.107 MARGÖ (vpk): Jag tackarsocialministern för svaret. Jagtycker att det är en bra utgångspunkt att socialministern liksom jag anser attdet är mycket allvarliga uppgifter som har framkommit i professor om njursjukvården. Det finns uppenbarligen belägg för att mellan 150och 800 patienter dör därför att de inte kan få dialys. Det går inteatt bortse från att det är de äldre patienterna och enligt professorKjellstrands uppgifter speciellt äldre kvinnor som har svårast att få tillgångtill dialys. Skillnaderna i antagandet av äldre pafienter till dialys mellan olikaregioner är också för stora för att vi skall kunna avfärda dem somslumpmässiga. Det är enligt professor uppgifter en 400-procentigskillnad för patienter mellan och , som. tar flestpatienter, och , och , som tar minst. ProfessorKjellstrands uppgifter kan nog inte ifrågasättas. Han har ett alltföromfattande material för att man skall kunna göra det. Egentligen tycker jag attprofessor uppgifter är tillräckliga för att regeringen ochsocialstyrelsen skall agera. Jag förstår emellertid att det kanskeinte kan gå fill så här, utan att man måste gå fill väga på det sättet attsocialstyrelsen först får uppdraget att se över området, . Detär särskilt angeläget att studerar skillnaderna mellan deregioner som tar det största och det minsta antalet patienter och utreder vaddet kan bero på. Socialstyrelsenbör också över hela fältet särskilt studera de äldres vårdsituafion. Iflera av larmrapporterna om förhållandena i sjukvården förstärks misstankarnaom att det förekommer åldersgränser vid bedömning av