prot · GC0968 · 1988-12-31 00:00:00 — Men, , finns det någon lag som kommunikafionsministernkan peka på som säger att den väg i som har föranlett den här enormaträdfällningen, som bl.a. berör gamla ekar, är ettriksintresse? Finns det någon myndighet som har sagt att ett par mil motorväg iBohuslän är ett riksintresse? Detsom jag talar om är den natur och den miljö med flodpärlmusslor och ekbestånd,hela denna del av Brattefors dalgång, som anses vara ett riksintressant objekt,värt att skydda med stöd av naturresurslagen. Jag var med om att fatta beslutom den lagen här i kammaren, men varken jag eller någon av mina parfikamraterhar varit med om att stifta någon lag som säger att motorväg i ett avvåra många län är ett riksintresse. "Riksintresset" är i så fallnågot vid sidan om, och det handlar om och , eller hur? Den som inteär beredd att betrakta dragningen av en som ettbetydande riksintresse har nog inte riktigt förstått vad riksintresse handlar om. Anf.76 (vpk): En sista gång: Vilken lag. säger att hänsynen till motorvägoch ett löfte till en hög industrimagnat i det här landet skall stå övernaturresurslagen - och just denna bit väg i ? Kan regeringen inteingripa för att stoppa den här förödelsen? Överläggningenvar härmed avslutad. 3 protokoU 1988/89:68- 70 Omtnnebörden av visst uttalande ompo-lisenk resurser 20 § Svar på fråga1988/89:435 om innebörden av visst uttalande om polisens resurser , har, med anledning av ett uttalande av mig i Rapport ompolisens resurser, frågat mig på vilka omständigheter jag grundar mittuttalande. Imitt uttalande i Rapport sade jag ingenting om huruvida jag anser att polisenhar tillräckliga resurser eller ej. Vad jag framhöll var att frågan hur polisenskall använda sina resurser måste avgöras efter vissa prioriteringar. Närresurserna - som här i - är knappa blir prioriteringarna ännuviktigare. Det är naturligtvis inte något som är särskilt utmärkande förpoHsverksamhet utan gäller på alla områden. Intervjunhandlade om ungdomsbrottsligheten. I årets budgetproposifion framhållerregeringen att insatser mot ungdomsbrottsligheten hör till de områden sompolisen särskilt bör prioritera. Där betonas också att det oroväckandeungdomsvåldet skall motverkas med kraft. Jaghar förstått att det inom polisen finns de som har uppfattat mitt uttalande somkrifik mot deras arbete. Intet är mig mer främmande. Polisen utför ettytterligt förtjänstfullt arbete, och inte minst dess insatser för att motverkaungdomsbrottslighet är värda allt erkännande. Anf.78 (): Jag ber att fåtacka justitieministern för svaret på min fråga. Jusfifieministernsuttalande i Rapport löd: "Polisen har resurser.Frågan är hur polisen använder sina resurser. Det är enprioriteringsfråga." Ävenom justitieministern har försökt nyansera sitt uttalande, kommer hon inteifrån att hon i TV spontant givit uttryck för en uppfattning som inte kantolkas på annat sätt än så, att hon egentligen anser att polisen inte behövernågon förstärkning av sina resurser och att det är polisens eget fel om maninte klarar av att fullgöra sina uppgifter. Justitieministernsuttalande i TV och här i kammaren om vikten av prioriteringar gör att jagvill fråga justitieministern om det är regeringens avsikt att återkomma mednärmare anvisningar till poHsmyndigheterna om hur prioriteringarna skall göras.Inom polisen förväntar man sig säkert någon form av vägledning från regeringenssida efter justitieministerns uttalande. Detär inte så konstigt, fru talman, att man inom polisen tagit illa vid sig av dethär uttalandet. Våra polismän utför ett mycket bra jobb med de knappa resurserde har. Men det är ett tungt jobb, ett dåligt betalt jobb som innebär attprivatlivet måste komma i andra hand, ett jobb som sliter oerhörthårt på både kropp och själ, ett jobb där man ständigt mäste ta emot kritikfrån allmänheten, antingen därför att man inte har möjlighet att besöka enbrottsplats eller därför att man inte hinner åtgärda de anmälningar som kommerin. Oavsett vad justitieministern säger kan man inte prioritera allt. Man måsteha mer resurser. Poliskårenhar minskat med nästan 2 000 personer . Bara i finnsdet nästan 600 poliser färre än för fem . ärnaturligtvis mål att återfå de här polismännen. Men enligtjustitieministerns TV-uttalande skulle det tydligen finnas för många poliser iStockholm om man återfick den personal som man förlorat . Jagtror att polisen skulle sätta stort värde på om jusfitieministern inte bara häri kammaren utan också i TV ville uttrycka lika stor förståelse för polisens situationsom hon i sistnämnda medium gjort för biltjuvarna. tolkningar av mina uttalanden får stå för JerryMartinger själv. Ianslutning till det som säger vill jag emellerfid erinra om attregeringen i årets budgetproposition har föreslagit en åtgärd som på längresikt skall motverka att polisen har svårigheter att rekrytera tjänstemän fillsina tjänster. Antalet polisaspiranter till skall öka. Vidarekommer regeringen redan under innevarande budgetår att besluta att lönemedelför vakanta polistjänster får tas i anspråk för en förstärkning inom detadministrativa området. Efterdet att har tagit ställning till regeringens budgetproposifionkommer regeringen i vanlig ordning att utfärda regleringsbrev förpolismyndigheterna och där närmare precisera prioriteringar. Den kris som råder inom polisen beror i första hand på att detalltsedan socialdemokraterna återkom till makten rekryterats för få nyaaspiranter till . Visserligen är det bra att man nu föreslår enökning, men jag vill erinra om att det under den borgerliga regeringsperiodenmellan och 1982 antogs sammanlagt 4 124 polisaspiranter. Under de sex årenefter 1982 har det antagits bara 1 360 aspiranter. Så är läget. Nuräcker det inte med de 600 som regeringen föreslagit - det måste bH enytterligare ökning. Dethade därför varit värdefullt om regeringen också föreslagit en ökning avantalet administrativa tjänster, för då kunde vi direkt få ut många av depolismän pä gatan som sitter inomhus och utför administrativa göromål.Men det har regeringen inte föreslagit. Enökning av antalet polisaspiranter till , som är det förslagjustitieministern hänvisar till, ger genomslag först - utbildningentar ju ! Överläggningenvar härmed avslutad. Omförbud mot patenteringav genetiskt manipulerade organis- 21 § Svar på fråga1988/89:457 om förbud mot patentering av genetiskt manipulerade organismer har frågat mig om regeringen avser vidta åtgärder för attnationellt förbjuda patentering av genetiskt manipulerat Omförbudmot patentering av genetiskt manipulerade organis- material ochinternationellt verka för ett förbud. Jaghar redan tidigare, som svar på en fråga av Hkartat innehåll, förklarat här ikammaren att jag avvisar tanken på patent på genmanipulerade levande varelser.Denna tanke menar jag bör komma till uttryck både i den svenska patentlagstiftningenoch i den internationella regleringen på området. har också aktivtverkat för detta i det internationella arbetet. Vilkagränser vi skall sätta för andra biotekniska uppfinningar är en oerhörtkomplicerad fråga. Den inrymmer inte minst grundläggande etiska aspekter. Detär därför jag i den debattartikel som hänvisat till har välkomnaten öppen debatt om dessa frågor. Frågorna kommer ju för övrigt att prövas avriksdagen med anledning av de motioner i ämnet som har väckts under denallmänna motionsfiden . Motden här bakgrunden anser jag att det är för tidigt att inta en definitivståndpunkt beträffande vilka gränser som skall sättas för möjHgheten attpatentera biotekniska uppfinningar. Allmänt bör strävan dock vara att finnaetiskt godtagbara lösningar som kan vinna en bred uppslutning, inte bara här iriksdagen utan också på det internationella planet. 82 (): Jag ber att få tacka justitieministern för svaret på min fråga. Denfrågan var en av fem frågor som vi centerpartister har ställt inomdet biotekniska området. Skallman kunna ta patent på s.k. levande materia, alltså växter och djur? Det är enfråga som många med oro ställer sig med hänsyn till utvecklingen inombiotekniken och eftersom det redan är möjligt i att patentera liv ochförslag framlagts till EG-direktiv som gär i samma riktning. Förslaget tillEG-direktiv, som utformats utifrån industrins och inte jordbrukets önskemål,innebär inga hinder för patent på levande varelser eller pä processer varmedlevande varelser tillverkas eller förändras. Allt levande kan enligt dettaförslag bli föremål för patentering. Inomcentern anser vi att forskningen måste underordnas respekten för livet. Vi harklart tagit ställning mot patentering av liv. Vi anser att etiska, inteekonomiska och industriella, bedömningar skall vara avgörande vidställningstagandet till dessa synnerligen viktiga frågor. Vi vill inte vara medom att liv blir en patenterad uppfinning som skall ge royalties ochlicenspengar. Motbakgrund av både den vetenskapliga och den patenträttsliga utvecklingen,liksom strävandena efter harmonisering med EG inom en rad områden, har jagställt min fråga om regeringen avser att motsätta sig en utveckling motpatentering av liv i vårt land och om regeringen är beredd att internafionelltverka för förbud. Svaret är ganska positivt. Sverigevill ju vara ett föregångsland, som ur miljömässiga och humanistiskasynpunkter försöker skapa en opinion i världen - det har vi ju lyckats med imånga fall. Jagundrar vad regeringen avser göra för att vi även när det gäller patent på livskall gå i spetsen för att etiska, inte kommersiella, intressen blir avgörandeför utvecklingen. Jag vill bara erinra om att har tagit vissa initiativ. Jaganser att vi går i spetsen när det gäller den internationella utvecklingen ifråga om vilka gränser som skall gälla inom patenträtten. Avslutningsvisvill jag bara erinra om att frågan om vad vi skall acceptera av genetiskmanipulafion av levande varelser inte i första hand är en patenträttslig fråga,utan det är fråga om ställningstaganden av etiskt slag, som måste göras på ettmera generellt plan. Givetvis skall sedan också patentlagstiftningen anpassasfill sådana grundläggande ställningstaganden. Anf.84 (): Jag är väl medveten om att patentförbudet inte är tillräckligt. Det ärbara en av många åtgärder för att vara med och bidra till en etiskt försvarbarbioteknisk utveckling. Anledningentill att jag ställde min kompletterande fråga om regeringens åtgärder på detinternationella planet är att det i svaret talas om att har aktivtverkat i det internationella arbetet. Men det framstår i vart fall inte somsärskilt kraftfullt att man skall fortsätta att verka, på vad sätt och vad mani sä fall tänker göra. Justifieministernskall emellertid veta att i arbetet för att slå vakt om livet och motverka enutveckling i världen i riktning mot patentering av liv har justitieministernett brett stöd. Vi förväntar oss att regeringen skall vara kraftfullt agerandeinternationellt på detta område, liksom regeringen har kunnat vara på mångaandra områden, där vi har försökt få grundläggande värderingar utifrån svenskaoch humanistiska synpunkter att slå igenom i världsopinionen. Omanordnandet i av en samlingsplats för narkomaner Överläggningen varhärmed avslutad. 22 § Svar på fråga 1988/89:460 om anordnandet samlingsplats för narkomaner har mot bakgrund av tidningsuppgifter om att man iKöpenhamn anordnat en samlingsplats för narkomaner frågat mig om regeringenavser att ta upp denna fråga med den danska regeringen och framföra Sverigesmycket kritiska syn på det redovisade arrangemanget. Detär väl bekant att svensk och dansk narkofikapolifik skiljer sig från varandra iflera hänseenden. Det här är frågor som diskuteras återkommande vid dekontakter som förekommer mellan olika företrädare för regeringar ochdepartement inom de nordiska länderna. På narkofikaområdet sker detta bl.a.inom ramen för det särskilda nordiska kontaktmannaorgan som inrättats påinifiativ av de nordiska jusfitieministrarna. Ettarrangemang av det slag som beskriver skulle vara otänkbart iSverige. Detta är självfallet en ståndpunkt som kommer att redovisas vid detlöpande samarbete som finns mellan de nordiska länderna. Under detta anförande övertog andre vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. Om anordnandet i av en samlingsplats för narkomaner Anf.86 (): Jag får tackajustitieministern för svaret. Visserligen har vi inga fasta förbindelser mellan Skåneoch , sådana som vi från i önskar. Däremot har vi enganska stor personlig trafik, och bristen på en bro har inte på något sätthindrat narkotikamissbrukare att åka till . Det är inte fillåtet att läsa tidning i kammaren, men mankanske får citera. Rubrikerna löd : "Här byggs knarktorget"och "Byens turister ska slippa se knarkarna". Det betyder att avhänsyn fill turisterna har danska myndigheter nu bestämt sig för att underlättaför sprutnarkomanerna. Myndigheterna är "naturHgtvis medvetna om att dettainte löser narkofika-problemet, men vem har någonsin hört talas om en lösningpä det problemet?" Man kan åtminstone säga att det är svårt att lösaproblemet. Det vet alla som har försökt. Men det betyder inte att man för denskull får lov att underlätta knarkandet så som myndigheterna är beredda attgöra i . Den svenska socialattachén har också sagt att det som nuhänder strider mot alla kända principer för hur man går till väga i kampen motnarkotikan. Det här reservatet blir samhällets signal om att man nu accepterarhanteringen. Det är alldeles rikfigt som jusfitieministernsäger att den danska och den svenska narkotikapolitiken skiljer sig frånvarandra. Jag vet också att det förekommer kontakter. Politiken skiljer sig,precis som åsikterna om energipolitiken. Den har ju gått dendanska fill mötes bitvis genom att stänga ett av de säkraste kärnkraftverken pågrund av protester i . Jag skulle gärna vilja att justifieministern när sammanträder här i debatten förklarar för danskarna attdetta är ett problem i som förvärras av den mycket underliga danskanarkotikapolitiken. Det gär bra att ta upp det i debatten här i kammaren. Jag vill gärna understryka förKarin Ahrland att regeringen på vanligt sätt naturligtvis kommer att ta uppfrågan om hur narkotikabekämpningen bedrivs i de nordiska länderna. Jag ärövertygad om att vid nästa möte inom ramen för vårt samarbete med Danmarkkommer frågan att tas upp. Jag tror att vi får erinra om att det i det nordiskasamarbetet krävs ändå en viss respekt för varje lands integritet. Just i dessa"säldagar" känner jag att man måste tänka efter med vilka ordalag mannärmar sig sina nordiska brödraländer och kritiserar deras handlande. 88 (): Jag är helt ense med jusfitieministern om att vi skall harespekt för lagstiftningen i varandras länder. Men vi kan ju också från svensksida kräva respekt från dansk sida när det gäller vår åsikt. Jag kan inte tänkamig att det finns någon dansk politiker som öppet skulle säga att det är braatt man knarkar, även om detinte är förbjudet som i . Det är därför som jag tycker attjustifieministern i denna fråga skall höja rösten när snartsammanträder här. Överläggningenvar härmed avslutad! 23 § Svar på fråga1988/89:433 om rättssäkerheten för flyktingar Mot bakgrund av ett radioprogram och av attJO gjort en bedömning i två ärenden angående avvisning har GullanLindblad frågat mig vilka åtgärder jag ämnar vidta för att utlänningslagenskall följas och för att rättssäkerheten för flykfingar skall ökas. Jagvill i detta sammanhang erinra om att inte, såsom refererats i frågan,utvisar personer till länder där vi vet att de är utsatta för förföljelse. Detavgörande vid den individuella prövningen är om risk för förföljelse kan antasföreligga. Varje utlänningsärende bedöms individuellt. De personer i varsärenden saken bedöms vara tveksam får stanna enligt principen "hellre friaän fälla". Enbart det förhållandet att utlänningen kommer från ett visstland innebär alltså inte att han eller hon automafiskt får stanna i . Detvå ärenden där JO nu har gjort en bedömning avser awisningsbeslut som harfattats av polisen och invandrarverket . Regeringenkom också att uppmärksamma att det förekommit felakfigaawisningsbeslut och har i dessa ärenden undanröjt besluten. Regeringen harfunnit att polisen borde ha överlämnat awisningsärendena. Polisen hade interätt att pröva om skälen var fillräckligt starka. Regeringen harockså i sina beslut i de fall när poHsen agerat felakfigt påtalat förinvandrarverket att verket skulle ha övertagit ärendena och gjort ensjälvständig bedömning. Jaghar erfarit att tillämpningen av bestämmelserna i utlänningslagen i dessa delarhärefter på det hela taget har skett på ett rikfigt sätt. Nyligenhar ett förslag om en ny utlänningslag remitterats till lagrådet. I förslagetbeaktas flera rättssäkerhetsaspekter. Frågan om direktavvisning av asylsökandekommer enligt förslaget 1 fortsättningen att handläggas av invandrarverket.Handläggningstiden kommer att kortas, vilket också har fördelar urrättssäkerhetssynpunkt. Det föreslås också att inslaget om muntlig förhandlingskall ökas. Mittsvar fill är därför, dels att regeringen i sin rättstillämpningi de enskilda ärendena gett klara besked fill myndigheterna om hur lagen skalltillämpas, dels att det i det pågående lagsfiftningsarbetét föreslagitsåtgärder för att stärka rättssäkerheten ytterligare. Något utrymme för den typav fel som JO påpekat kommer inte att finnas. Anf.90 (): Jag ber attfå tacka invandrarministern för svaret. Frågan bygger på ett par JO-ärenden. Idet ena fallet gällde det ett klagomål i ett ärende rörande en statslös manfrån som skulle 1988/89:68 avvisas. Mannen och hans advokat fick ingen delgivning av avvisningsbeslu- tet, och polisen överlämnade inte ärendet till invandrarverket - vUket skulle ' ;; ;; ;~ haskett enligt lag. ' I det andra fallet handlade det om ettinspektionsärende rörande två jy o ungerska makar som var förföljda på grund av att de inte ville blimedlemmar Ävenhär fattade polismyndigheten beslut om direktavvisning utan att kontaktainvandrarverket. EnligtJO faller båda ärendena under bestämmelsen i 20 kap. 1 § ommyndighetsmissbruk. Men på grund av den praxis som har utarbetats och som ärförankrad på åtminstone verksledningsnivå inom invandrarverket fann JO detoskäligt att ställa enskilda beslutsfattare fill svars för åsidosättande avlagen. JO tillägger i ett av ärendena: "Huruvida det finns godkännande påännu högre nivå ankommer det inte på mig att bedöma." Dettaär naturligtvis mycket grava anklagelser från JO:s sida. Som ledamot i detutskott där vi behandlar dessa ärenden har jag helt enkelt funnit det vara minskyldighet att ställa denna fråga fill invandrarministern. Jag tycker attsvaret verkar positivt, och regeringen har också undanröjt avvisningsbeslu-teni dessa ärenden. Men för att få det alldeles klargjort vill jag fråga: Kan jagtolka svaret så, att det som har hänt i dessa ärenden absolut inte har någotgodkännande från regeringens sida? Är det så, enligt de efterforskningar somjag förmodar att invandrarministern har gjort, att polismyndigheterna harutsatts för ett visst tryck från invandrarverket att direktawisa utlänningar iså stor utsträckning som möjligt för att resurserna inte skall bli meransträngda än vad de redan är? JO har nämligen efter sin inspekfionsverksamhetfått denna uppfattning. Jag önskar ett klarläggande på denna punkt. Den sista frågeställningen har jag Htet svårt att förstå.Invandrarverket har ändå efter JO:s krifik sagt att man är beredd att ta fillsig av kritiken och beakta den. När det gäller regeringens syn på dessa frågortycker jag att jag utförligt redovisat den i mitt svar. Regeringen har utanJO:s ingripande reagerat på dessa ärenden. Anf.92 (): Jag tackarför kompletteringen. Viär i alla partier måna om att vi har en generös flyktingpolifik. Jagär glad över att kunna säga detta. Vi har isocialförsäkringsutskottet diskuterat de asylsökandes rättssäkerhet. Redan1977/78 anförde arbetsmarknadsutskottet att en flykting inte får lämnas åsidonär det kan misstänkas att denne kan utsättas för polifisk förföljelse. Detmåste vara absolut klara fall när man inte skall göra en bedömning fråninvandrarverkets sida. Här har alltså skett missgrepp, tvärtemot riksdagensklara uttalanden. Nusägs det att vi får en ny utlänningslagstiftning - jag håller påatt läsa lagrådsremissen - och förhoppningsvis kommer det att bli en ökadrättssäkerhet. Men får jag tolka svaret också så att invandrarmi-40 nistern kommer att göraallt.som är möjligt för att öka rättssäkerheten för flyktingarna ävendessförinnan? Överläggningenvar härmed avslutad. 24 § Svar på fråga1988/89:442 om jazzklubben Margö har frågat mig om det inte är rimligt att staten tarett större kostnadsansvar för att förhindra att Fasching läggs ner. Jaghar i olika dagstidningar läst att jazzklubben har hamnat i akutaekonomiska svårigheter. Flera kort och brev har dessutom inkommit fillutbildningsdepartementet med begäran om att rädda Fasching. hardäremot inte själv redovisat sin situation eller begärt ekonomisk hjälp. Jaghar således inte något underlag för att bedöma vare sig den ekonomiska krisensomfattning eller vilka åtgärder som skulle behöva vidtas. Jagkan upplysningsvis nämna att Fasching nyHgen har tilldelats stöd av statenskulturråd för . Enligt vad jag har erfarit kommer den nuuppkomna situationen att diskuteras mellan representanter förkulturrådet, , och Fasching. Anf.94 MARGÖ (vpk): Jag tackar utbildningsministern för svaret, och jag tror inte att jagbehöver använda min korta tid i talarstolen till att övertygautbildningsministern om vårt behov av jazz och jazzens ställning i kulturlivet.Men jag vill säga några ord om Fasching. Faschinghar drivits av Föreningen , och dessmålsättning är att presentera högkvalitativ svensk och utländsk jazz utan attbehöva ta kommersiella hänsyn. Publiken och musikerna är eniga om att Faschinghittills har lyckats med den målsättningen. Mennu står alltså Fasching inför ett akut nedläggningshot, och jag vet att det äringen ovanlig situation som Fasching har hamnat i. Det är ganska vanligt inomkulturområdet att de samhälleliga anslagen inte hänger med den faktiskakostnadsutvecklingen. Jagtycker att det är positivt att utbildningsministern nämner i svaret att man nuhar beslutat att representanter för , , Stockholmsläns landsting och Fasching skall träffas för att diskutera Faschings framtid.Jag förstår att vi inte kan föregripa den diskussionen, men jag vill veta om viär överens, utbildningsministern och jag, om att vi mäste göra något för atträdda Fasching från nedläggningshotet. UtanFasching finns det här i landet ingen scen som har den nationella och äveninternationella betydelse som Fasching har för den icke kommersiellajazzmusiken och en scen där proffs kan blandas med oetablerade jazzmusiker. Utbildningsministern sägeratt han inte har något underlag, men jag har 1988/89:68 underlaget med mig, så är det bara detta det hänger på kan vi lösa frågan efter16 den här frågestunden. v ns un er gj r Herr talman! Jag gillar att varaöverens med Margö . Jag måste emellertid på en punkt göra henneledsen. Jag kommer icke att bli till freds med det underlag hon presenterar. Detunderlag jag talar om är någon form av framställning, där man begär attregeringen på något sätt skall hjälpa till. Det finns nämHgen ingen sådanskrivelse från jazzklubben . Opåkallade ingripanden från regeringen,även i så vällovliga syften som att rädda den ena eller andra institutionen,utan att institutionen eller organisationen själv har begärt en sådan medverkan,har jag inte sett mig i stånd att göra. Däremothar jag ingen anledning att ha en annan uppfattning än Margö om denverksamhet som bedrivs och det angelägna i att en sädan verksamhet kanfortsätta. Anf.96 MARGÖ (vpk): Jag tackar utbildningsministern för den kompletteringen. Om jag hartolkat utbildningsministern på rätt sätt, behövs det alltså att FöreningenSveriges Jazzmusiker gör en framställan fill utbildningsministern, där manbeskriver den akuta ekonomiska situafionen och begär ökade anslag för attslippa nedläggning. Om det är en rikfig tolkning av svaret, är jag nöjd ochtackar för det. Anf.97 Utbildningsminister : Herr talman!