prot · GC09129 · 1988-12-31 00:00:00 — Jag sade redan i förra årets EG-debatt attSveriges önskan om ett nära samarbete med EG inte har sin udd riktad mot någon.Vi söker inte riva murar och byråkrati mot vissa länder för att bygga upp demmot andra. Tvärtom är de värderingar som styr vår önskan att befria medborgar- na frånhinder vid kontakter med länder i desamma som vi vill och börtillämpa i alla riktningar och väderstreck. Vi har också anledning att med tillfredsställelse noteradet stora intresse för samarbetsavtal med EG som visas från länder.Förutsättningarna för sådant samarbete ökar genom den större öppenhet och detintresse för marknadsekonomiska betraktelsesätt som vinner insteg iÖsteuropas länder. Ett sådant vidgat samarbete mellan Öst- och Västeuropaligger också i högsta grad i svenskt intresse. Det gör till en säkrareoch friare plats på jorden. Med ökad förståelse, ökat samarbete och avspänningmellan öst och väst förändras också villkoren för svensk säkerhetspolitik. Redan de senaste årens utveckling av öst-västrelationernaär mera positiv än någon egentligen vågat hoppas sedan. Den hargjort luften lättare att andas här uppe i än om stalinister och kallakriget-hetsare hade fortsatt att behärska supermakterna. Det är mot bakgrund av dessa erfarenheter - och demöjligheter som de antyder - som utrikesutskottets uttalande om formerna försvenskt deltagande i integrafionen i bortom 1992 skall ses. Ingenkan med säkerhet veta vad som är möjligt, tillrådligt eller nödvändigtnär det gäller graden av svenskt deltagande. Vad vi kan säga är, att ju närmaresamarbete med EG:s stater vi kan ha inom ramen för bevarad neutralitetspolifik,desto bättre för medborgarna i vårt land. Ingen avkräver riksdag eller regering någonbestämd mening om formerna för svenskt deltagande i ett längre perspekfiv.Däremot måste vi ha en åsikt om vad för slags samverkan med EG vi skalleftersträva i det kortare perspektivet. I de förhandlingar som pågår, ärinte medlemskap aktuellt. Det sade - och upprepar . Det ärinte tillrådligt att med de förutsättningar och den osäkerhet som råder låtamedlemskap vara ett alternativ. Men utskottet finner lika litet som i fjolanledning att konstruera något dogmatiskt motsatsförhållande för alla tider ochför alla lägen mellan svensk traditionell neutralitetspolitik och medlemskap iden gemensamma marknaden. Från sida anser vi det vara av stor vikt attutan skygglappar söka analysera vilka former av samarbete med EG som ger oss debästa förutsättningarna att upprätthålla trovärdigheten i vårneutralitetspolitik. Det är denna trovärdighet som är konstanten - vad somkrävs för att upprätthålla den får variera. Vad vi menar oss veta är att en stark ekonomi är enförutsättning för omvärldens filltro fill vår förmåga att klara självständighetoch oberoende i händelse av konflikt i vår omvärld. Ett bristfälligt avtal medEG, som de facto skulle leda fill en svag ekonomisk utveckling, kan därförindirekt skada filltron till vår neutralitetspolitik. Det är inte så, som vissatycks tro, att ju svagare band vi har med EG-marknaden, desto starkare är vårneutralitets-poUfik. Motsatsen ligger närmare sanningen. Detta har bl.a.påpekats av överstyrelsen för civil beredskap. Vilka andra faktorer som bör beaktas, vid antagande avolika inriktningar av den politiska utvecklingen i , finner visynnerligen angeläget att söka analysera. I motion omrelationerna med EG har vi och den västeuropeiska integrationen därförföreslagit, att regeringen skulle låta initiera ett arbete av det slaget. Dettaförslag har ibland mötts med invändningen att hur trovärdigheten i svenskneutralitetspolitik skall upprätthållas kan inte formuleras i förväg, än mindreutredas av opartisk instans. Jag finner det vara ett svar som närmar siggoddag-yxskaft. Avsikten med analyser är självfallet att försöka vara bättreförberedd för händelser som kan inträffa. Att av\'isa ett önskemål av det slagvi framfört är egentligen att säga att bäst är att inte tänka på framtidenalls. Bäst är att utgå ifrån att allt kommer att vara som , då behöver viinte misstänkas för någonting. Dess bättre agerar inte riksdag, regering och svenskamyndigheter så. Inom utrikesförvaltningen pågår fortlöpande ett arbete med attanalysera händelseutvecklingen och sätta in det man erfar i det dagspolitiskaagerandet. Jag förutsätter att så sker också beträffande förhandlingarna inomEFTA med EG. Vad vi skulle se med stort ogillande vore om detta arbetei det tysta ledde till slutsatser som regeringen plötsligt ginge ut med, utanmöjlighet för andra att kunna pröva hållfastheten i grundmaterialet. Sedan vårt yrkande framfördes har framkommit,att tagit initiativet till en analys av det slagsom vi önskat. Man kan nog också utgå från att försvarspolitiska kommittén isin säkerhetspolitiska studie måste komma in på frågan om samarbetet med EG.Det är också min förhoppning att regeringens "gröna vitbok" fårefterföljare och att man i sådant sammanhang till en bredare allmänhet låterföra ut analyser också av den polifiska händelseutvecklingen i och dessrelevans för vår säkerhetspoHfik. Slutligen ger de redan befintliga organenutrikesnämnden, utrikesutskottet och kammardebatter, liksom den utvidgadeEFTA-delegationen, tillfälle till diskussioner mellan de politiska partiernaom dessa frågor. Mot den bakgrunden finns det goda skäl att tro attförhållandet mellan svensk säkerhetspolitik och integrationen i kommeratt bli föremål för allsidig belysning och att debatten därom tillförsåtskilligt värdefullt material. De fyra stora partierna, som redan förra åretnådde fram till en gemensam syn på relationer till EG, har lyckatsupprepa det . Det är ytterst glädjande. Det bör rimligen underlätta förregeringen och dess förhandlare att komma fill ett gott resultat för vårt land. Det är en väldig bredd i de frågor som berörs avförhandlingarna med EG. Endast i två av dessa fann vi från förraåret det erfoderligt att avge avvikande meningar. Det gällde majoritetens synpå reglerna för etablering av utländska företag i och beträffandevalutaregleringen. har den ena anledningen bortfallit.Valutaregleringen håller nu på att förpassas till museieavdelningen. Det sominfördes som en reglering under skall äntligen avvecklas.Det är ett nödvändigt steg för att visa att menar allvar med avsiktenatt delta i integrationsarbetet med . Kvar finns en skillnad i synsättet på villkoren förföretagsetablering. Här vidhåller socialdemokratin, men också , att detfinns behov av att behandla utländska medborgare på annat sätt än svenska. bygger som bekant sin polifik på idéerna omramhushållning, dvs. att statsmakterna skall sätta upp ramar som företagen haratt hålla sig inom. Friheten att fatta beslut inom dessa ramar bör varadensamma för alla. Därmed ges garantier för fri konkurrens och långsiktigtrationella beslut. Diskriminering av vissa ägare är ett avsteg från dessa principer. Det finns t.ex. starka skäl att göra de ramar skarpare sombestämmer vilken miljöpåverkan som är acceptabel. Men de bör gälla lika föralla. En annan ordning skulle strida mot den av majoriteten uttalade principenom likabehandling och om att undvika att svenska medborgare och svenska företagblir diskriminerade inom EG. Det är klart att vi omvänt inte kan förbehålla ossrätten att diskriminera utländska medborgare och företag på svensktterritorium. Det skulle just vara att plocka russinen ur kakan. Jag tror att regeringen inser detta. Jag ser deskrivningar som dröjer sig kvar på denna punkt som reminiscenser från en iövrigt numera övergiven näringspolitik. 1993, då den inre marknaden inom EG skall vara klar,ligger nära. Det finns en betydande otålighet i vårt land över att vi intehinner med i svängarna, utan blir akterseglade, att vi ställs utanför detregelsystem som är på väg att forma den inre marknaden. Jag tror att det mot den bakgrunden vore bra omutrikeshandelsministern och andra i regeringen, oftare än vad som sker, öppetoch pedagogiskt redovisade vilka steg som successivt tas för att undvika justen sådan situation. Den har bestämt sig för att bedrivaförhandlingarna tillsammans med övriga EFTA-stater. Vi har ingen invändning motdet. Men det måste ske på vissa villkor. kan inte göra sig tillmedlande part inom EFTA. Den måste tvärtom vara pådrivande.EFTA är en tämligen heterogen samling länder med skilda intressen att bevaka iförhandlingarna med EG. Regeringen måste utgå från vad som är svenska intressenoch vara beredd att fortsätta med bilaterala förhandlingar, om inte det s.k.EFTA-spåret räcker ända fram. Det finns, tror jag, en föreställning att förhandlingarnamed EG i första hand är av intresse för några inom svenskt näringsliv. Det ären felaktig föreställning. Dels därför att villkoren för näringslivet medobönhörlig verkan snart slår igenom i löner, priser och sysselsättning avdirekt betydelse för enskilda människor, men dels också därför attförhandlingarna gäller så mycket mer än företagens konkurrensvillkor. Detgäller medborgarnas Euoropa, dvs. att fritt kunna resa, studera, arbeta ochbosätta sig i de länder som geografiskt, historiskt och kulturellt står ossnärmast. Om svenska medborgare skulle bli dömda till en andra rangensmedborgare i denna process, kommer det långsiktigt att lända till ekonomiskskada för människorna i , men värre än det, att leda till ettutanförskap av svåröverblickbar verkan. Det finns naturligtvis en motbild till detsynsätt som jag här har anlagt, ett synsätt som gör EG till ett monster somSverige skall akta sig för. Till den synen bekänner sig ochvänsterpartiet kommunisterna. Attkommunisterna med sin ideologi känner främlingskap för demokra- och den västeuropeiska integrationen Prot,1988/89:129 och den västeuropeiska integrationen tierna iväst går att förstå. Så länge de håller fast vid ett gammalt förlegatkommunistiskt synsätt är det logiskt. Svenska folket gör klokt i att erinra sigvad den kommunistiska ideologin står för. håller kommunismen på att fallasamman och kompromettera sig själv över hela världen. De gamla kommunistiskastaterna i öppnar dörren på glänt mot mångfald och fierpartisystem.Deras intresse av ekonomiskt och kulturellt samarbete med växersnabbt. Det svenska intar en långt mer negativ hållning tillEG än vad dess motsvarigheter i gör. När det gäller grundar sig den fientligainställningen på en blandning av isolationistisk ekonomisk teori ochopportunism. föreställer sig att livet skulle levas bättre ochmiljövänligare i isolerade lokala samhällen. Frihandel och fri konkurrens ärenligt skulden till jordens miljöproblem. Det är, herr talman, att blanda ihop orsak och verkan.Miljöproblemen är ännu värre i de centralstyrda planekonomierna och iunderutvecklade länder på lokalsamhällenivå. Det är strängare regler för hurtillverkningen får ske och för hur slösakfiga vi människor kan tillåta oss varasom krävs. Det är i marknadsekonomierna vi kan förena god ekonomisk standardmed god miljöpolitik. Vi behöver utveckling och tillväxt för att klara det. Detvar den viktiga slutsatsen i om Vår gemensamma framtid. Bekännelsen till internationalism och ett avståndstagandefill isolationism och självtillräcklighet är av betydelse inte minst när detgäller våra möjligheter att värna om miljön och reparera de skador som redanhar uppstått. behov av nära, varaktiga och långsiktiga relationer tillEG skall ses i det perspektivet. Jag ber att få yrka bifall till de reservationersom har varit med om att underteckna och i övrigt tillutrikesutskottets hemställan. Under detta anförande övertog tredje vice talmannenledningen av kammarens förhandlngar. 9 PÄRGRANSTEDT (c): har vi på många håll ivärlden kunnat iaktta en glädjande utveckling mot mer öppenhet och mer avinternationellt samarbete. Det ökade intresset för FN är ett exempel på det.Händelseutvecklingen i och i är ett annat. Den processsom levde i var också ett sådant exempel, ända tills den begravdes iterror och blod i dessa yttersta dagar. Ytterligare ett exempel på detta breda intresse församverkan, öppenhet och internationalism är utan tvivel integrationsprocessen iVästeuropa. Det är någonting positivt att gamla fiender som ,och kunnat, som man hoppas för alltid, gräva nerstridsyxorna och ingå i en omfattande gemenskap. Som en slutpunkt på denhistoria av krig som präglat är naturligtvistillkomsten av EG och det samarbete EG står för någonting som vi har allanledning att välkomna. Försvenskt vidkommande är EG-processen och våra relationer till den processenen framtidsfråga av allra största vikt. Hur våra relationer till EG kommer attutvecklas kommer i mycket stor utsträckning att påverka den svenska vardagenunder kommande årtionden. Den integrationsprocess som kännetecknar EG skaparnaturligtvis även för oss stora möjligheter att delta i ett vidare samarbete.Den skapar nya möjligheter till utveckling för vårt näringsliv och nyamöjligheter för att delta i ett internationellt samarbete när detgäller kultur, vetenskap och utbildning. När vi bestämmer formerna för vårrelation fill EG avgör vi också i hög grad den självbestämmanderätt vi självaskall ha på vitala samhällsområden. Vi måste vara medvetna om den risk somfinns för att vi i vår iver att delta i det västeuropeiska samarbetet uppoffrarvikfiga delar av vårt oberoende. Även om EG-frågan, och frågan om relafioner tillEG, är bland de absolut viktigaste framtidsfrågor vi har att hantera just ,ger detta egentligen inte anledning till det ibland nästan litet hysteriskatonläge som ibland kan finnas i EG-debatten. Det finns starka inslag av mystiki den EG-debatt som förs. Å ena sidan uppfattas och beskrivs EG som nästan enpersonifiering av gudinnan , allt gotts källa, å andra sidan framställsorganisationen som ett monster som man till varje pris måste undvika beröringmed. Dessa litet mytiska inslag yttrar sig på många sätt. Ettexempel är debatten om den europeiska identiteten. Man får en bild av att omSverige vill vara en del av , om vi svenskar vill känna oss som européer,då måste vi också vara med i EG. Man tänker då naturligtvis inte på att Europafaktiskt är mycket större än EG-området. , ochNordeuropa har samma självklara tillhörighet fill den stora europeiskakulturgemenskapen som västra delar. Strävan efter att i stärkagemenskapen på det kulturella planet måste naturligtvis omfatta alladelar, och den har inte specifikt att göra med utvecklingen inom EG ochSveriges relationer till EG. Även den västliga kulturgemenskap som vi känner osstillhöra omfattar mycket mer än EG, t.ex. . En typisk exponent fördetta synsätt är när man talar om den fasansfulla tanken att svenskar i Europaskall behöva stå i samma passköer som resenärer från , ellerZambia. Debattörerna väljer exempel som de förmodligen på något sätt anser varanedvärderande - man väljer inte att tala om att svenskar står i samma passköersom resenärer från , och . En annan exponent för denna litet mytiska form av debattkommer framför allt från näringslivet - åtminstone från vissa håll inomnäringslivet, bör jag kanske säga. Man får lätt det intrycket att vår svenskavälfärd står och faller med våra relationer till EG. Om vi inte blir medlemmar,eller får ett mycket nära samarbete med EG så att i praktiken ärjämförbart med en medlem, är det slut på den svenska välfärden. Det svenskanäringslivet kommer då antingen att flytta ut ur , eller också förtvinapå grund av bristande kontakter. Den debattstilen påminner rätt mycket om dendebatt som fördes här i landet då kärnkraftsfrågan var som mest akut. Då vardet kärnkraftverk som var nödvändiga för det svenska välståndet. är det EG-integrationsom är nödvändig. Ingetdera är naturligtvis sant. Verkligheten är att redan ioch med det frihandelsavtal har med EG kommer och den västeuropeiska integrationen 2 protokoll 1988/89:129 och den västeuropeiska integrationen den fortgående integrationen i att skapakraftigt utökade möjligheter för också det svenska näringslivet. Att blir en stor marknad utan inre hinder ärnaturligtvis en stor chans för de svenska företagen, även om vissahandelshinder skulle bestå . EG-utvecklingen är under allaomständigheter gynnsam för det svenska näringslivet. Om sedan några gränserskulle kvarstå har detta inte alls den dramatiska betydelse som man från vissahåll inom näringslivet vill göra gällande. Den andra formen av EG-mystik är den som framställer EGsom den stora hydran, eller som styrt av ett gäng miljöförstörande, utsugandeoch profithungriga kapitalister. Verkligheten är naturligtvis att EG-staterna imycket stor utsträckning styrs av samma typer av värderingar som vi har iSverige. Länderna inom EG är alla, liksom , politiska demokratier. Debrottas i stor utsträckning med samma problem som vi i , och dediskuterar samma typ av lösningar som vi gör. Det finns skillnader, men detfinns också betydande likheter. Jag tror att det är viktigt att man försöker rensa ut denhär typen av övertoner från EG-debatten. Detta är en viktig fråga, men den harinte alls den ödesmättade dramafik som en del debattörer vill få det till. Vibör behandla EG-frågan med samma mått av sunt förnuft och jordnära perspektivmed vilket vi försöker hantera alla andra politiska frågor. Det innebär att vinaturligtvis skall utveckla ett intimt och konstruktivt samarbete med EG.Sverige skall tillsammans med EG undanröja alla onödiga och opraktiskahandelshinder - det må vara olika särregler eller byråkratiska bestämmelser avolika slag. Vi skall, så långt det över huvud taget är möjligt, se fill att viblir delaktiga i det samarbete som utvecklas inom EG på vetenskapens ochutbildningens område. skall arbeta för att gemensamt med ochandra europeiska länder lösa de stora europeiska miljöfrågorna, vilka ju interespekterar några som helst gränser. behöver också ta hänsyn sominnebär begränsningar i vårt lands EG-samarbete. De viktigaste av de hänsynenär vår neutralitetspolitik och vår utrikespolitiska orientering. Den svenska neutralitetspolitiken är en avvåra absolut viktigaste tillgångar. Den har en mycket stor säkerhetspolitiskbetydelse i vårt nordiska närområde. Jag tror att man utan överdrift kan påståatt den svenska neutralitetspolitiken är avgörande för den stabilitet och denlåga spänningsnivå som präglat det nordiska området alltsedan andra världskrigetsslut. Det är viktigt att vi känner vårt ansvar för att även framöver slå vaktom den svenska neutralitetspoUtikens trovärdighet. Förutom detta är också vår internationella position iövrigt starkt knuten till det faktum att inte förbinds med vare sig denena eller den andra supermakts- eller stormaktskonstellafionen. Detta har gettSverige ett oberoende i det utrikespolitiska agerandet som har väckt respekt iskilda internationella sammanhang. Det har gett oss möjligheter att arbeta påett konstruktivt sätt i nedrustningsförhandlingar, i förhandlingarna mellan östoch väst i ESK-processen samt i diskussionen mellan rika coh fattiga länderinom FN-systemet, osv. Detta har gjort att vi kan delta aktivt i den internationella debatten och efter förmåga kanske också påverka utvecklingenpå ett annat sätt än vad som skulle vara möjligt om vi hänfördes till det enaeller andra stormaktsblocket. Därför är trovärdigheten i den svenskaneutralitetspolitiken någonting vi måste lägga ner mycket möda på att bibehållaockså . Detta har gjort att vi i varje fall inom harkommit fram till att ett medlemskap inte kan bli aktuellt för Sverigesvidkommande. Vi anser inte att det är möjligt att på ett trovärdigt sättbibehålla den typ av neutralitetspolitik som för om vi ärtotalt ekonomiskt integrerade med den europeiska delen av NATO, Det handlarnaturligtvis först och främst om att vi måste föra en självständigutrikespolitik och därmed inte rimligen kan ingå i den utrikespolifiskasamordning som är knuten fill EG-samarbetet. Det handlar också om möjligheternaatt föra en så pass självständig ekonomisk politik och handelspolitik att ocksåden bidrar till trovärdigheten i vår utrikespolitik. Också det skulle vara ipraktiken omöjligt om var totalt ekonomiskt integrerat i EG.Självfallet måste vi också i de förhandlingar vi för med EG när vi utformarvårt samarbete med EG fästa väldigt stort avseende vid att det är nödvändigtatt också framgent ha en självständighet på det handelspolitiska,ekonomisk-polifiska och utrikespolifiska området, en självständighet som göratt vår trovärdighet inte undergrävs. Också på andra områden kan vi ha ett behov av att markeraen fortsatt självständighet. Vi känner ett behov av att kunna ha en högreambitionsnivå t.ex. på miljöpolifikens område. Det är viktigt med ettinternationellt samarbete för miljön, men vi måste också ha en handlingsfrihetsom gör att vi för egen del kan ställa högre krav än vad man kanske kan kommaöverens om i detta internationella samarbete. Det gäller frågor som rörproduktsäkerhet och arbetsmiljö. Vi har i av tradifion en högreambitionsnivå än på sysselsättningspolitikens område, vilket synstydligt i skillnaderna i arbetslöshetsstatistik. Vi har i speciellaregionalpolitiska problem att ta hand om. Dessa skiljer sig i fråga omkaraktär en hel del från de problem på detta område som man har att brottas medi EG i övrigt. Det är viktigt att slå fast att vi själva i denförhandlingsprocess som tar vid bestämmer hur långt vi går i vårt samarbete.Vi har själva avgörandet i vår hand vad gäller i vilken omfattning vi villbibehålla vår egen beslutanderätt och hur långt vi vill samordna oss medEG-länderna. Detta är frågor som vi bör behandla lugnt och sakligt och utanpanikreaktioner i vare sig den ena eller andra riktningen. Jag tycker, herr talman, att det betänkande somutrikesutskottet nu har framlagt för kammare på ett balanserat ochbra sätt visar just denna avvägning mellan å ena sidan vårt intresse av ett sånära samarbete med EG som möjligt, å andra sidan vårt behov av att behålla ensjälvbestämmanderätt på centrala politiska områden. Det är glädjande att vihar kunnat samla en så bred majoritet omkring de viktiga markeringar som görs ibetänkandet. Det är naturligtvis viktigt att vi får ett väl fungerandesamarbete med EG. Detta är oerhört viktigt för , bl.a. därför atthälften av vår utrikeshandel sker med . Men denna fråga är inteointressant för EG heller. är naturligtvis av liten betydelse för EG,men vi är faktiskt en av EG:s absolut viktigaste handelspartner. och den västeuropeiska integrationen och den västeuropeiska integrationen genuintintresse också från EG:s sida av att nå konstruktiva överenskommelser medSverige och övriga EFTA-länder, Detta genuina intresse skall vi ta till vara. Från sida är vi i väsentliga stycken nöjda meddet betänkande vi i utrikesutskottet efter mycket ingående diskussioner kommitfram till. Det finns några områden där vi tycker att utskottet borde ha varittydligare och gått längre, och där vi följaktligen har reserverat oss. Detgäller en del viktiga miljöfrågor, t,ex, biotekniken, export av kärnteknik ochvilka krav vi skall ställa på importerade livsmedel. Det gäller också frågan omvi kan använda EFTA för att utvidga våra kontakter också med andra marknader ivärlden. Vi tycker från svensk sida att det är viktigt att vi inte ensidigtinriktar oss på EG i våra ansträngningar för att få till stånd ett samarbete.Den andra halvan av vår export går faktiskt till andra områden än EG, Attfrämja det ekonomiska, kulturella, vetenskapliga och utbildningsmässiga samarbetetmed andra områden i världen är faktiskt lika viktigt. Vi borde göra motsvarandeansträngningar, gärna med EFTA som instrument, för att nå ut till dessa andramarknader. Avslutningsvis vill jag konstatera att även om vi tyckeratt mycket väsentligt sägs i det betänkande som ligger på kammarens bord såär ju därmed inte relationer till EG på något sätt avgjorda.Avgörandena sker i praktiken i den förhandlingsprocess som tar vid och i demånga beslut som kommer att fattas i otaliga arbetsgrupper och myndigheterrunt om i landet. Det är vad som sker där som i realiteten kommer att bestämmavåra relationer till EG, Det är viktigt att denna process sker under störstamöjliga öppenhet och insyn, att vi får en livaktig, kontinuerHg debatt om våraEG-relafioner,