prot · GC0959 · 1988-12-31 00:00:00 — Av dem kan vi intebegära att de skall se objektivt och nöja sig med att det är så många andra somfår sin omsorg och värd. Det gäller att välja sida i kampen för etträttfärdigare . Det har vi gjort i . Vi har drivit en långoch envis kamp för det glömda - för handikappade, dementa, gamla ochsjuka på långvården och människor som väntar i operations- och behandlingsköer. Det är riksdagsmännens uppgift från alla partier attgranska hur regeringen lever upp till sitt ansvar, och det är också vår uppgiftatt kräva besked om hur regeringen tänker lösa problemen. Det hela och fullaansvaret är regeringens. , hur länge skall vi vänta på attregeringen tar krafttag för att ta itu med det nödvändiga förnyelsearbetet föratt få en fungerande social omvårdnad, sjukvård och familjepolitik? Det är stora förändringar som krävs. Det behövs envitalisering av den offentliga sektorn, en ordentlig översyn avtransfereringssystemen och en stor skattereform. Beskrivningarna i regeringensfinansplan visar att insikten om problemen finns, åtminstone hos Kjell-OlofFeldt. pratande från den förre civilministern och tvingas regeringen nu i finansplanen konstatera att det är enhuvuduppgift att inleda ett arbete för att förnya den offentliga sektorn. Menförslagen till förändringar saknas fortfarande. tvingas vi kanske attplacera i samma fålla som . Hosfolkpartiet finns förslagen: Det första gäller personalen som ärA och O för all verksamhet. Det behövs en rejäl skattereform sä attfler kommer att tycka att det är roligt att arbeta litet extra. Det behövs enökad frihet att välja arbetsgivare, också privata. Det behövs en långt drivendecentralisering med stor frihet och en fullständig beslutanderätt för dem somsköter arbetet på fältet. Det andragäller valfriheten och makten över vården och omsorgen. 1988/89:59 : är politikerna bådeproducenter och övervakare av verksamheterna. Det krävs att makten flyttas frånpolitikerna till medborgarna. Det behövs fler alternativ, också privata, attvälja mellan. Det behövs vårdnadsbidrag som går till föräldrarna och inte tillkommunerna och rätt för gamla och handikappade att själva välja personal inomhemtjänsten. Hur svarar då socialdemokraterna på dessa förslag?Jo, med en ytterligare förkortning av arbetstiden, förbud mot privataalternativ, med snålhet mot omsorg och vård och ett envist fasthållande vidföråldrade organisafions-strukturer. Härbehövs en förändringens vind och ansvariga politiker som vågar utnyttja denvinden. "När förändringens vindar blåser bygger de flesta vindskydd. Någrafå bygger väderkvarnar." är ett citat från . Socialdemokraternatycks föredra vindskydd. Folkpartietsatsar över en miljard på det glömda . Vårdbidragettill föräldrar med handikappade barn höjs med . DärtiU kommer vårdnadsbidragetom . och en höjning av barnbidraget med nästan . Det blir enförbättring med . för dessa familjer som gör stora uppoffringar föratt ge sina barn värme. Varför är regeringen så envist emot detta? Samhallfår 1 000 nya platser att användas till psykiskt utvecklingsstörda och gravthandikappade som annars som enda alternativ har förtidspension. Vi satsardessutom på en rad andra åtgärder för de handikappade. Varför är regeringen såenvist emot? Viföreslår att staten skall satsa på gruppboende för dementa och eget rum pålångvården. Det behövs en signal till kommunerna och landstingen att takrafttag. I en rapport från visades att deti 160 av landets 284 kommuner inte fanns vare sig dagvård eller gruppboende förde dementa. Dementa personer har svårt att orientera sig, de glömmer saker. Dekan bli mycket oroliga. Vi kan inte bota demens, men vi kan hindrasjukdomsförloppet. Varför är regeringen så envist emot att vi frän statens sidadriver på? .Pä område efter område handlar det om att lindra lidande och använda pengarnapå bättre sätt än . BengtLindqvist, är det verkligen viktigare att satsa på en folk- och bostadsräkningför hundra miljoner, ett båtregister, bidrag fill att förstöra lövhagarna ochvinster hos ? Barnenär vår framtid. Men många far illa. Vi vill ha en barnombudsman som i allalägen kan stå på barnens sida. Löftet att alla som vill ha barnomsorg skall fådet 1991 måste infrias. Här gör regeringen ingenting för att målet skalluppnås. Tillsammans med de andra borgerliga partierna föreslår vi att alla somvill starta bra dagis skall få göra det. Det skulle innebära ett kraftigttillskott. Tillsammansmed och föreslår vi ett vårdnadsbidrag om 15 000 till allabarn oberoende av om föräldrarna har förvärvsarbete eUer inte. Vi vill gepengar direkt till föräldrarna i stället för till kommunerna. Det innebär enverklig frihet för föräldrarna, i stället för den utökade föräldraförsäkringen,som man bara kan få om man slutar att arbeta. är också rättvisare,eftersom det relativt sett ger mer till familjer med många barn och lågainkomster. Den utökade föräldraförsäkringen ger mest till familjer med högainkomster och få barn. Vår politik främjar jämställdheten, ökar valfriheten ochtryggar barnomsorgsutbyggnaden. Under detta anförande övertog tredje vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. 49 (): Många barn i vårt land har det bra och växer upp under i stort settharmoniska förhållanden, som en del i en familj som håller samman medekonomiska förhållanden som utgör en trygg bas och gör det möjligt för familjenatt gemensamt på sin fritid uppleva sådant som bidrar fill sammanhållning ochen positiv uppväxtmiljö. Vårtland är så rikt på möjligheter när det gäller natur och frifid. Det räcker attpåminna om fjällen , våra kuster och skärgårdar, skogar och sjöarsommartid. Nog borde det vara en självklarhet att alla barn och ungdomar somväxer upp ivårt land skulle få någon del av detta. Så är det inte . Rapporterfrån t.ex. LO visar att många familjer inte alls har råd med en rikfigsemester. Det gäller i synnerhet familjer med ensamstående föräldrar. Konsumentverketsrapport med titeln över visar att klyftorna har ökat sedanregeringsskiftet . Rapporten visar att en stor del av hushållen med barnhar fått vidkännas en standardsänkning. Den största försämringen har drabbatarbetarhushåUen. Allt detta avslöjar en ojämlik familjepolitik, en brist ifördelningspolitiken och, vad värre är, en bristande känsla för behovet av enakfiv och rättvis fördelningspolitik. Detavslöjar sig på många sätt: i oviljan att göra nägot åt världens högsta skattpå mat, som drabbar barnfamiljer mest, i överskjutande av kostnader för skolanfrån staten till kommunerna, som slår hårt på kommunalskatten och ytterst på deekonomiskt svagare i samhället. På liknande sätt är det med statsbidraget tillbarnomsorgen. En allt tyngre börda läggs på kommunerna. Det är ingenfördelningspolitik. Det är motsatsen. En allt tyngre börda läggs påkommunalskatten som drabbar alla lika och som inte är en skatt efter bärkraft. Mångafrågar sig vart den socialdemokratiska fördelningspolitiken har tagit vägen -nu särskilt när det gäller familjepolitiken. Intrycket av en bristandefördelningspolitik förstärks ytterligare när man ser närmare på vad detsocialdemokratiska förslaget om en utbyggnad av föräldraförsäkringen innebär.Detta var ett förslag som dröjande och tveksamt pressades fram av tvåomständigheter som inte tillät ytterligare fördröjning av frågan, nämligentrepartiförslaget om ett vårdnadsbidrag och den omständigheten att det stundadeett val. Omman jämför förhållandena i två familjer ser man att en förälder somförvärvsarbetar får . vid föräldraledighet, medan en föräldersom inte har förvärvsarbetat får . Skälentill att man inte har förvärvsarbetat kan vara arbetslöshet pä den ort där manbor, man kan ha studerat eller helt enkelt valt att vara hemma för att bidra tillsamhället med den viktiga insats som vården och fostran av de egna Den insatsen belönas med . av regeringen, att jämföramed de . som annan verksamhet anses vara värd. är det ett måttpå regeringens bristande vilja eller förmåga att forma ett system därföräldrarna själva får bestämma. För oss i är fördelningen av samhällets resursermellan olika grupper en hjärtpunkt. Därför har vi föreslagit framför allt treåtgärder som i samverkan skulle förbättra för barnfamiljerna mycket påtagligt. För det första har vi föreslagit en sänkning av momsen pämat. Det är en åtgärd som de som är mest berörda, nämligen barnfamiljerna, harhälsat med livlig fillfredsställelse. Det är också en insikt som vilseledandes.k. utredningar inte kan beröva det sunda förnuftet. För det andra har vi ett förslag om ett återställande avköpkraften hos barnbidraget. Inflationen har gröpt ur barnbidragen, ochregeringen har visat senfärdighet när det gäller att återställa värdet.Eftersom vi i har upphovsmannarätten till barnbidragen anser vi detvara vår enkla skyldighet att vaka över att köpkraften bibehålls någorlundaintakt. Den tredje åtgärden är vårt förslag om ett vårdnadsbidrag,som fidigare har nämnts, på . per barn och år till föräldrar med barni åldern , alltså lika mycket till alla. En demokratisk ekonomiskjämlikhet med andra ord. Lika lön för lika arbete, därför också rätt tillATP-år. Vårdnadsbidraget utgår på ett rättvist sätt till alla föräldraroberoende av var man bor i landet och av vad man har tjänat. Vårdnadsbidraget utgår alltså under barnets helaförskolefid. Det ger ökad valfrihet när det gäller barnomsorgsform. Man kanvälja föräldrakooperativ. Här finns också möjlighet att välja ett kristetalternativ i barnomsorgen eller barnomsorg med annan ideell inriktning. Dettainitiativ har rönt full anslutning från andra partier. Vi i gläder ossät att det växer upp allt fler föräldrakooperativ runt om i landet sommöjliggör en rik flora av valmöjligheter förutom det kommunala alternativet.Många fler alternativ måste tillåtas. Vi vill också att den kommunalakompetensen skall innebära att föräldrar fär rätt att vara dagbarnvårdare förde egna barnen. Det finns säkert fog för det som har sagts av alla dem somvarnat för en kommande kris i barnomsorgen, när det gäller såväl personal somantalet platser. I en sådan krissituation skulle det vara en stor fördel omalternativen inom barnomsorgen fick växa utan stela byråkratiska hinder. pågår en intensiv anpassning av lagar, förordningaroch bestämmelser på hundratals punkter för att anpassa svenskt näringsliv tillEG. Entusiasmen är som en väckelsevåg. Beredvilligheten också frän regeringenssida är stor och engagerad, och inget ont i det. Men det vi nu debatterar,familjepolitiken, handlar också om en anpassning. Men här är villigheten attförändra och anpassa samhälle, näringsliv, arbetsmarknad och arbetsförhållandenbetydligt mindre. Ändå är det här fråga om en så viktig sak som möjligheten förfamiljerna i vårt land att verkligen fä fungera som familjer med den tid sombehövs för samvaron med barnen i deras känsligaste ålder och för föräldrarnaatt få leva ut sin föräldraroll. Ändå är det fråga om en minst lika livsviktiganpassning som någonsin den till EG. Det är också en form av fördelningspolitik att inrättasamhället så att familjesplittring och allt som bidrar till den kan motverkas.Vi vet att barnen Vi vet också att vuxna gör det i de flesta fall. Vi vet också atten ensidig syn på det svenska samhället som en effekfiv produktionsapparatkanske gläder börsen men är cynisk mot dem som ytterst drabbas- barn,ensamstående och föräldrar som stressar från förvärvsarbete till hemarbete. Vi vill med vårt förslag om värdnadsbidrag skapa ettutrymme för föräldrarna själva att välja hur de skall gestalta sitt familjeliv.Föräldrarna vet ofta bättre vad de vill än förmyndare, som skall bestämma genomatt ensidigt påtvinga dem en lösning. Är det ett orimligt krav, BengtLindqvist, att människor som är vuxna själva skall få bestämma hur de villutforma sina liv när det gäller barnomsorgen? Här borde det verkHgen finnas en större beredvillighet attanpassa sig till och de regler som gäller där i fråga om familjelivet.Men i detta sammanhang är trögheten plötsligt lika stor som när det gälleranpassningen av matmomsen till förhållandena i övriga . Vårt ämne här är social välfärd. Det är ett mål som allasäger sig ställa sig bakom. Det är också ett mål som aldrig är en gång för allauppnått. Det mäste alltid hävdas. Det är därför som vi i vill ha kvarfriåret i sjukvården för ålderspensionärer liksom kostnadsfria läkemedel t.ex.fill diabefiker. Det är också motiveringen till att vi kräver att frågan omäldreomsorgen skall få en lösning som är godtagbar ur välfärdssynpunkt. Fördetta behövs tillräckligt med välutbildad personal, ålderdomshem, en rättvisfördelning av sjukvårdens resurser och utbyggnad av äldrevården så att enkapacitet uppnås som anstår ett land som vill kalla sig ett välfärdssamhälle.En annan viktig upgift är att man lotsar ut de handikappade i arbetslivet. Dåär det nödvändigt med lönebidrag, och det får man inte snåla in pä. Enförutsättning är också att behovet av handikappanpassade bostäder tillgodoses. Finansministern brukar berömma sig av, ochhan har gjort det även , att det gär bra för . Det gör det ju ocksåpå mänga sätt. Men alla bidrar ju fill det. Skall vårt samhälle vara ettvälfärdssamhälle måste alla ha anledning att glädja sig över framgångarna, ochdå är det inte acceptabelt att klyftorna ökar, att familjerna kommer i kläm,att skolorna inte rustas upp, att pensionärer får snåla in, att de handikappadeförsummas på väsentliga områden och att åldringsvården eftersatts. Vi i centernefterlyser från regeringshåll en fördelningspolitik värd namnet. 50 MARGÖ (vpk): , en icke obekantsocialdemokrat, protesterar i en av våra större morgontidningar motregeringens planer på att förändra socialförsäkringssystemet: Han börjar sinartikel pä följande sätt: "Att slakta heliga kor har blivit enfavoritsysselsättning för vissa delar av den socialdemokratiska eliten.Särskilt intensiv är koslakten när det gäller den offentliga sektorn. Här kan slaktarnakänna sötman av de borgerliga applåderna som de tror sig varaodoktrinära, progressiva och i takt ." Jag kan konstatera att socialdemokraterna kan varanöjda. De har ju fått en del beröm av för att ha anammat högeridéerinom den offentliga sektorn. Förändringarna i inställningen till den offentligatjänsteproduktionen och transfereringssystemet, eller det starka samhället somTage uttryckte det, är påtagliga hos ledande socialdemokrater. .Sjukvårdens kris - med överfyllda medicinavdelningar, operationsköer, stängdalångvårdsavdelningar, en hemsjukvård som till stora delar bara finns itankevärlden och överansträngd underbetald personal och, för att det är som detär, också brist på personal - bemöts av regeringen med krav pä störreeffektivitet och förslag om att föra över vissa verksamheter i privat regi. I budgetpropositionen aviseras ett minskat öppethållandeav akutsjukhusens mottagningar och kanske stängning av vissa mindre sjukhus.Herr talman! Mot denna bakgrund kan jag inte låta bli att känna en viss oro förvalet av ny socialminister. Det är väl inte så att bara harväxlat in på ett nytt spår och skall lägga ner sjukhus i stället förjärnvägar? Den offentliga tjänsteproduktionen har genomsocialdemokraternas förändrade syn fått vidkännas minskad tilldelning under enföljd av är. är det tydligt att ett annat viktigt område i vår socialavälfärd, värt socialförsäkringssystem, står i tur. Värtsocialförsäkringssystem är den grund varpå vår sociala trygghet vilar.Socialförsäkringarna utgör även nu värt viktigaste fördelningspolitiskainstrument. De har en inkomstomfördelande effekt. Men vilar ett orosmolnöver socialförsäkringssystemet. Kostnaderna ökar med 28 miljarder frän i ärtill nästa budgetår. Till stora delar är det en automatisk kostnadsökning.Kostnadsökningarna och ökningen av antalet sjukdagar per person från18,4 till 23,1 har riktat intresset pä sjukförsäkringen. I debatten sägs detatt människor sjukskriver sig i onödan och fuskar till sig lediga dagar.Riksförsäkringsverket avfärdar den krifiken. Hälften av ökningen beror enligtriksförsäkringsverket på att arbetsskadade nu får sjukersättning underutbildning och rehabilitering. Och de som väntar pä förtidspension gårsjukskrivna mycket länge på grund av att försäkringskassorna är överbelastadeoch inte hinner klara av ärendena. Visst finns det anledning att se översocialförsäkringssystemet. När det gäller sjukskrivningarna tycker jag att mansärskilt skall studera varför en så stor del av de gravida kvinnorna sjukskrivsunder senare delen av graviditeten. I fräga om dessa har det skett en ökningmed frän 1981 till 1987. av de gravida kvinnorna klarar inte avatt arbeta under hela graviditeten. Ökningen av antalet sjukskrivningar av gravidakvinnor pekar på brister när det gäller möjligheten att fä ledigt på annatsätt. Den viktigaste frågan är nu från vilka utgångspunkterregeringen gör sin översyn av socialförsäkringssystemet. Vilka kor är det somstår i tur för slakt? Värnar ni fortfarande om principen om kompensation förinkomstbortfall? Gäller fortfarande arbetarrörelsens grundläggande tankar om engenerell försäkring med en inkomstomfördelande effekt? Diskuterar ni någon formav grundskydd där man har en individuell påbyggnad efter vad den egna ekonomintål? Vilka principer värnar ni om, och vilka principer är ni beredda attöverge? Vi vill gärna ha en debatt om socialförsäkringssystemetoch kostnadsfördelningen. För att fä den debatten krävs att socialdemokraternaredovisar var de står någonstans. Avslutningsvis,herr talman, vill jag uttrycka vär tillfredsställelse med att regeringen nu äntligenlagt fram förslaget om en utbyggd föräldraförsäkring. Men vi är oroade för attföräldraförsäkringen kan få samma effekt för kvinnorna som det borgerligavårdnadsbidraget, när ingen tid i försäkringen reserveras för papporna.Fortfarande avstår fyra pappor av fem från att ta ut föräldraförsäkringen underbarnets första år. Det finns ingenting som pekar på att själva förlängningen avfiden på föräldraförsäkringen skulle öka pappornas intresse. Statistiken visaratt färre pappor tar ledigt ju längre sammanhållen tid som tas ut avföräldraledigheten i samband med barnets födelse. Kombinationen av förlängdföräldraförsäkring och otillräcklig barnomsorg gör att det finns starka skälatt misstänka att aUt förblir vid det gamla, dvs. att mammorna stannar hemma.Jag undrar hur länge vi skall behöva vänta innan papporna får akfiv hjälp frånoss, dvs. egen fid att disponera i föräldraförsäkringen. Enutbyggd föräldraförsäkring i kombinafion med en bra barnomsorg är en bra grundför familjepolitiken. har vi en kris inom barnomsorgen. Det är inte baraförskolepersonalen på daghemmen som flyr, utan dagmammorna slutar också ochväljer andra jobb. Det fattas uppemot 100 000 platser inom barnomsorgen. Jagvet att det finns olika beräkningar. Kommunernaförsöker sig på olika konststycken för att kuiina få in så 'många barn sommöjligt på de dagisplatser som finns. Vissa kommuner, exempelvis,utestänger barn från barnomsorgen när en förälder är hemma för föräldraledighetför ett nytt barn. Det äldre barnet är fortfarande inskrivet på dagis, men detfår inte vara där. Kommunen tar in ett nytt barn på platsen, och så plockar manut statsbidrag både för det barn som inte får vara där och för det nya barnetsom kommunen tar in. För att förhindra detta måste statsbidraget göras om. Omstatsbidraget betalas så som vpk föreslår, av driftskostnaden i ställetför som med . per 15 barn, blir det ointressant för kommunerna attmanipulera med överinskrivningar på detta sätt - överinskrivningar som gör attpersonalen flyr från jobben. Jag undrar om regeringen är beredd att tänka omnär det gäller statsbidrag fill barnomsorgen. För vpk är familjepolitik mer än' ekonomiska bidrag för familjer. Dethandlar om barnens och familjernas hela Hvsmiljö. En förkortad arbetsdag så attföräldrar och barn får mera fid att vara tillsammans verkar för jämställdhetmellan könen. För de borgerliga partierna är familjepolitik ett bidrag på 250kr. Det är nämligen det som bHr över av värdnadsbidraget när man harbetalat de ökande dagiskostnadérna. Anf.51 (): Det är mycket intressant att titta ut över plenisalen när det är dagsatt diskutera social välfärd. Vilka är det då som är här? Jo, kvinnor, några män- och några män hitkommenderade av regeringen. Inte ens nye socialministernorkade sitta kvar och lyssna på debatten. Det säger sig självt hur pass viktigahan tycker att de sociala frågorna är. Sverigehar vida omkring blivit känt för sin sociala välfärd. Den allmänna bilden äratt vi har en trygghet och en Hvskvalitet som vi främst försäkrat oss om genomsamhällets försorg. Är det så? Är det svårt att hitta människor som har ramlatigenom det sociala skyddsnätet? Är maskorna fillräckligt täta? Svaretfär vi i massmedia, eller kanske så fort vi lämnar vårt tryggariksdagshus och kommer ut i verkligheten, en verklighet som ser helt annorlundaut än den som ibland beskrivs här och i fina propositioner. När vi ser ossomkring upptäcker vi barn som slås ut redan iförskoleåldern, alkoholmissbruk som iblandbörjar redan , tonårsflickor somprostituerar sig, ökat inslag av våld i alltyngre åldersgrupper. Dessutomhar vi i våra storstäder luft som är så dålig att skolbarnen inte ens kan gä utpå rasterna utan mäste hållas inomhus. Inomhus är inte heller luften alltid såbra. De gamla får ligga hemma och vänta på hjälp, som ibland inte alls kommer. Flyttströmmenfrån glesbygd och mindre orter fill storstäderna har fått fortgå obehindratbåde under socialdemokrafisk och under borgerlig regering. Dennastrukturomvandling har lett tiU en anonymitet, en rofiöshet och en oro hosmänniskor. Vi är stolta över vår fördelningspolitik, sade statsministern i dag.Jag vet inte riktigt vad han menade, men inte kunde det vara fördelningen avresurserna i landet han talade om. Speciellt kännbar har strukturomvandlingenblivit för våra barn och ungdomar. De hittar inte sin idenfitet och förebilderi sin utveckling. De tittar för mycket på TV och våldsvideo, som vi för restenför länge sedan borde ha förbjudit. Vem gläds fillsammans med barnen ochställer upp för dem när de har problem? Miljöpartietde gröna verkar för ett samhälle som pä många sätt ser annorlunda ut än dagens.Vi kämpar inte bara för att minska miljöförstöringen, utan den uppgiften måstegå hand i hand med avgörande förändringar i hela vårt sätt att leva. Vi måstevända oss bort från en politik vars främsta mål tycks vara att inte komma påefterkälken gentemot övriga i den ekonomiska kapplöpningen. Fördetta mål skall vi uppenbarligen acceptera att alltmer låta de kommersiellakrafterna ta kommandot över våra liv och hoppas att de pengar som flyter inskall räcka till att avlöna en allt större vård- och omsorgsapparat som skallröja upp i det elände som den blinda tillväxtjakten har skapat, och fortsätteratt skapa. Enligtmiljöpartiets familjepolitik skall människor leva i balans med sig själva ochmed naturen. Vi måste skapa ett samhälle som bygger på gemenskap, trygghet ochvalfrihet. Miljöpartietstöder regeringens förslag om én utbyggnad av föräldraförsäkringen till 18månader . Men vi vill gå ett steg längre och lägga , som vi önskar kvotera så att vardera föräldern, dvs. i realitetenpapporna, måste ta ut av den totala föräldraförsäkringen.Jag är medveten om att detta kan ses som en inskränkning i föräldrarnasvalfrihet, men vi anser att det är så viktigt att papporna får ta del av detoerhört fina som kontakten med barnen är när dessa är små, att vi är bereddaatt ge den här extra skjutsen för att man skall kunna ta vara på tillfället.Fler pappor som genom att redan frän början aktivt engagera sig i sina barnsutveckling får en större förståelse för de mjuka värdena i livet är ett viktigtsteg på vägen mot ett tryggare samhälle för våra barn. det ocksä öka politikernasförståelse för de mjuka värdena, så att politikerna engagerar sig mera i dessafrågor. Enannan av hjärtefrågor är att skapa ökad valfrihet för föräldrarnainom barnomsorgen. Dagens barnomsorg gynnar ensidigt en enda omsorgsform, denkommunala och dä företrädesvis daghemmen. Vi vänder oss emotsocialdemokraternas strävan att stöpa allt i samma form. Det kan vi inte ställaupp på.