prot · GC0971 · 1988-12-31 00:00:00 — Stödet för mänskliga rättigheter skall vara särskilt tydligt i vårbiståndspolitik. Att främja en demokratisk utveckling är ett av de fem målenför vårt biståndssamarbete. En förutsättning för att utöva sina rättigheter är att mankänner till reglernas existens. Det bör därför vara en strävan att i alla länderföra in undervisning om mänskliga rättigheter och naturligtvis om detpersonliga ansvaretför var och en att inte medverka till att utöva förtryck. Information ommänskliga fri- och rättigheter måste spridas till alla, särskilt till vissanyckelgrupper. FN-systemets möjligheter att främja respekten för demänskliga fri- och rättigheterna måste stärkas. Detta kan ske på flera olikasätt. Bl.a. bör systemet för uppföljning och kontroll förbättras. FN:s kommissionför de mänskliga rättigheterna bör kunna utveckla sitt arbete bl.a. genom attsammanträda oftare. FN bör också intensifiera sitt samarbete med de regionalakommissioner för de mänskliga rättigheterna som finns pä flera häll. bör i FN-sammanhang verka för att resurserna ökasför centrum för mänskliga rättigheter, som för närvarandeleds av svensken . Denna del av bör enligt värmening få ökade möjligheter att genomföra rådgivnings- och konsultinsatser påfältet. Det måste bl.a. skapas möjligheter för internationellkontroll avförhållanden i fängelser. En sädan kontroll kan t.ex. utövas av FNeller Röda korset. Inom ESK-processens ram har betydande framsteg gjortsbeträffande skyddet för de mänskliga rättigheterna. Detta bör i sin tur främjaden demokratiseringsprocess i vissa länder i som väcker så livligaförhoppningar i både öst och väst. som det västeuropeiska samarbetetskapar nya möjligheter för framtidens , öppnas också kontakterna österut.I förra veckan var såväl en ungersk som en polsk delegation på plats vidEuropaparlamentet, och EG-ambassadör anlände till . , som med glädje hälsar sin 22:a medlem,, välkommen , ser nu nya möjligheter att utvidga sina kontaktermed de östeuropeiska staterna. 1 en rapport som kommer att behandlas undervåren föreslås en ny form av gäststatus för de östeuropeiska länder som beträttdemokratiseringens väg. Eftersom främjandet av demokrati och respekten för demänskliga fri- och rättigheterna är hörnpelare för verksamhet, färdessa inte eftersättas i kontakterna med . 1 rapporten föreslås således att full respekt förESK-avtalens bestämmelser om respekt för de mänskliga rättigheterna måste varaett krav för att kunna uppnå en sädan föreslagen gäststatus. Det sovjetiska uttåget ur är enmärklig händelse. För första gängen drar sig den sovjetiskaimperialismen tillbaka. Jag noterade med tillfredsställelse attutrikesministern i deklarationen sade som det var: att detta är det modigtkämpande och lidande afghanska folkets seger. Man hade önskat att just detta faktum fäll något störreutrymme i massmedias bevakning av uttåget. Vad vi har fått se är ryska soldater- ja, generaler - med blommor i händerna, omklappade av de sina. Vi har intefått se de lemlästade afghanerna återvändande till sina förödda hem. Och vi harnaturligt nog inte kunnat se de en miljon döda offren för kriget. Världssamfundet måste nu hjälpa det afghanska folket tillåteruppbyggnad. Om detta, vet jag, råder ingen oenighet här i kammaren. 22MARIA (): Under det stora fredsutbrottet varen av världssamfundets stora segrar över våldet den överenskommelse omeldupphör som träffades mellan och . Det var ocksä en i raden av devärldskonflikter där svenskar deltagit för att söka en fredlig lösning. Menfreden bär inte allfid automatiskt med sig mänskliga rättigheter. Ironiskt nogblev det precis tvärtom i både och , länder som bägge meriterat sigför beteckningen "dödens regimer". har valt att använda sin andhämtningspaus till atlstarta nya vågor av avrättningar av politiskt misshagliga personer. Sedanslutet av har Amnesty registrerat över I 000 namn på politiskafångar som avrättats. Självfallet är de totala siffrorna mänga gånger högre.Dessa människors brott har bl.a. varit att samla in pengar för politiskafångar, att dela ut flygblad eller delta i demonstrationer. Många har t.o.m.avrättats efter att ha frisläppts frän fängelset. Deras anhöriga harförtvivlade letat efter deras kroppar i massgravar och pä soptippar. När stridsflygplanen och kanonerna i plötsligt blevfriställda valde den irakiska regimen att använda sin lediga dödarkapacitettill att hämnas på sina egna kurdiska medborgare. Kanonmynningarna vändes motde norra delarna av , och iscensatte ett veritabelt folkmordpå kurderna. Hundratusentals bönder och fåraherdar, barn och gamla, män ochkvinnor släppte allt vad de hade för händerna och flydde i panik mot gränsernalill och . Jag lyssnade till deras berättelser när jag för litetmer än sedan besökte flyktinglägren i tillsammans med en gruppfrån . Dessa människor berättade om de irakiska flygplanen somkom och hällde ut gasbomber över byarna och markerna. De berättade om hurmänniskor föll till marken och dog, och hur allt djurliv utsläcktes. Deberättade om vad som hände de familjer som inte hann över gränsen : tusentalskvinnor och barn lever i fångläger under förfärliga förhållanden. Männens ödevet ingen något om. De förmodas ha blivit avrättade. Den irakiska regimens "slutliga lösning" päkurdproblemel saknar motstycke i nutidshistorien för sitt barbari och sitttotala förakt för människolivet. lever 37 000 av de irakiska kurderna inhägnade iturkiska läger. De klarar livhanken, fär mat och tak eller åtminstone tältduköver huvudet, men umbärandena är svåra. Sjukdomar grasserar i lägren, barnenleker utomhus i 15-gradigkyla utan ytterkläder, i den mån de förmår leka alls.Trötta, frusna, fängna, rädda och utan större hopp för framtiden levertiotusentals barn i de turkiska lägren. Kurder är intesärskilt välkomna. De är inle särskilt välkomna i , där man fängslar demför att de ber att fä undervisa sina barn pä del egna språket. Man torterarkurder för att de vågar påstå att de är kurder. Inte heller är kurder särskiltvälkomna i . De är över huvud taget inte särskilt välkomna i något av sinahemländer. Dess värre mottas de i västvärlden och som kollektivtmisstänkta terrorister och statsministermördare. När vi lämnade flyktinglägret i stod klungor avtusentals kurder runt oss. En kommitté av Pesh merga-soldater kom fram till ossoch sade: Se! Alla dessamänniskor väntar på ert besked. Vad tänker ni göra för oss? Hur blir värframtid? Vad tänker ni göra för att låta världen fä vela om oss kurder och vårtöde? har ett stort ansvar och en stark moraliskskyldighet att göra allt vi kan för att bistå de kurdiska flyktingarna. Sverigemåste göra allt för att lösa upp de låsta positioner mellan och UNHCRsom gör att flyktingarna nu i onödan tvingats leva under mycketsvära förhållanden. Vi har en skuld att betala tillbaka. Förtryck av mänskliga rättigheter hänger intimt samman medflyktingströmmarna. Det är inte särskilt märkligt att huvuddelen av deflyktingar som kommer till flyr från olika konflikthärdar i MellerstaÖstern. Flyktingpolitiken hängerdärför intimt samman med utrikespolitiken.Fördömer utrikesministern ayatollornas skräckvälde i , kan rimligtvis inteinvandrarministern skicka tillbaka oskyldiga och skräckslagna barn dit. Det ärgenom en logisk, konsekvent och framför allt medmänsklig fiyktingpolitik somSverige förverkligar en utrikespolitik där en av hörnstenarna utgörs av ettstarkt försvar för mänskliga rättigheter. Fred och respekt för mänskliga rättigheter hänger tyvärrinte alltid samman. Men i har just kopplingen mellan fred ochmänskliga rättigheter slagits fast , tidigare i Esquipulas2-överenskommelsen, nu senast i det regionala presidentmöte som ägderum i . Efter det att fredsprocessen i gjort påstället marsch har knutarna till synes lossnat i och medden nya överenskommelsen, som kopplar ihop avväpning och repatriering avcontras med utfästelser om tidigarelagda val i och fritt spelrum förden demokratiska oppositionen. Här kan kanske skönjas en något annorlunda inställning hosden nya amerikanska administrationen. måste bringas att inse att man harallt att vinna pä att skapa vänner i i stället för atl hetsahela nationer att skräckslaget betrakta som ett stort militärt hot motfreden och oberoendet. Det finns en hunger efter vänskap med i ,och den hungern gör klokt i att mätta. En annan viktig lärdom att dra av händelserna iCentralamerika är det uttalande som president gjordeom den modell han har för ögonen i sitt samhällsbygge. Snarare än socialismen,menade han i sitt uttalande, har han som förebild. Dess samhällsskickbygger på en kombination av parlamentarisk demokrati, marknadsekonomi ochsocial välfärd - en sann, liberal samhällsmodell. Delta uttalande kontrasterarskarpt mot den politik sandinisterna har eftersträvat, men det bevisarhur oerhört väsentligt det är att finns närvarande hos länder vilkasdemokratiska styre ännu inte funnit sin form. Det bevisar också den viktigafunktion som de demokratiska krafterna inne i har. De behöver alltvårt stöd. Frågan är nu om fredsutbrottet i världen skall följas avett "demokratiutbrott"? Det finns hoppfulla tecken i framför alltLatinamerika - , och . Demokratiskamaktövertaganden stär dock tyvärr inte alltid som garanter för attövergreppen mot mänskliga rättigheter upphör. 1 alltför många länder har denlagliga och demokratiskt sinnade regeringen inte nägon möjlighet allkontrollera militären och polisen, I , och applåderasde ambitiösa och demokratiskt bekännande presidenterna för sin uppriktigt godavilja, allt medan övergreppen ostraffat blir fler, tortyren mer utbredd och militärensskräckvälde mer utstuderat. Jag vill i sammanhanget kraftigt protestera motgripandet av den peruanske bondeledaren och uppmana presidentGarcia att verka för att släpps fri. Arresteringar avfackliga ledare och människor som använder sig av sin rätt att fritt yttra sigkan aldrig höra hemma i ett land som gör anspråk på att vara en demokrati. Det är en tragedi att betrakta sådana länder som har haftoch kanske till viss del fortfarande har utsikter till en fredlig ochdemokratisk utveckling, men som får tjockare och tjockare kapitel i Amnestysrapporter. Del enda vi kan fråga oss efteråt är: Varför var vi inte där när vibehövdes? Varför var vi inte där när vi kanske fortfarande kunde ha gjortnägot? Varför kom vi för sent? FN har spelat huvudrollen i världens dokumentäraactionfilmer . Det är organisationen väl unl avförtal, spott och spe. Detta är en frist given av upptiningen mellan öst ochväst, en ynnest skänkt av och politiska ledare. Denna frist kanväl utnyttjad och väl genomarbetad användas av FN för att skapa sig en positionsom häller även i en kallare värld. har ett utomordentligt stortintresse av atl skapa en sådan och konjunkturokänslig stark ställningför världsorganisationen. Skyddet för mänskliga rättigheter blev redan frän FN:stillkomst en av organisationens huvuduppgifter. Normsystemet är i principfärdigbyggt, men nägra vikliga saker återstår, nämligen , ettförbud av dödsstraffet och ett bättre skydd för de flyktingar som flytt undankrig eller andra katastrofer. behövs framför allt att fler länder förmas attansluta sig till de olika dokument som finns om mänskliga rättigheter, och attdessa dokument också efterlevs. Det är utomordentligt beklagligt att få höra,som jag gjorde för nägon vecka sedan i , om hur brott förekommit mottorlyrkonventionen strax efter del atl den trädde i kraft i i början avfebruari. Dock finns det övervakningsmekanisnier för de olikakonventionerna. Bl.a, finns en mellanstatlig klagorätt knuten till konventionenom medborgerliga och politiska rättigheter. mäste verka för att dennaklagorätt aktiveras. Dessutom finns stor anledning att verka för eninternationell domstol som är knuten till konventionen, i likhet med dendomstol som finns för om mänskliga rättigheter. harnu äter för framöver intagit en plats i FN:s kommission för de mänskligarättigheterna. Vi bör använda detta tillfälle lill atl även utanför arbetet ikonventionen söka stärka FN:s regelsystem och övervakningsmaskineri för demänskliga rättigheterna. Om människors rätt till liv är en av de viktigastearbetsuppgifterna i svensk utrikespolitik, sä bör ocksä andra levandeorganismers rätt till liv finnas med som en väsentlig och för framtiden heltavgörande punkt pä dagordningen. Miljöförstöringen,rovdriften på knappa naturresurser och en dramatisk förstörelse av livsmiljönär internationella problem som vi inte har särskilt läng tid på oss att sökalösa. Fattigdom och underutveckling hänger också nära samman medmiljöproblemen. Jag har inte ägnat mig åt detta enormaproblemkomplex, utan vill bara deklarera att för är detta encentral del av utrikes- och biståndspolitiken. Vi skall återkomma i mångasammanhang, inte minst i biståndsdebatten senare i vår. Man kan bara hoppas attvärlden kommer att väckas, inte enbart för salarnas bedjande ögon utan ocksåfören aktion i syfte att stoppa skövlingen av regnskogar och utbredningen avöknar, hoppas att detta kan komma till stånd trots att öknar och skogar intehar sä vackra, bedjaiide ögon som salarna. 23PÄR (): En av våra viktigaste nationella tillgångar ärvår neutrala ställning till världspolitiken - inte bara därför attneutralitetspolitiken ger oss ett hopp om att kunna hälla oss utanför ett nytteuropeiskt krig, om det förfärliga skulle inträffa att ett sådant kom lillstånd, och inte heller bara på grund av den väldigt viktiga roll som densvenska neutralitetspolitiken spelar för den nordiska stabiliteten. Den är nationell tillgång också i hög grad därför att den ger svenskutrikespolitik en trovärdighet och ett inflytande som inte står i proportiontill storlek som land. är ett litet och mycket utlandsberoende land. Vårvardag präglas i mycket högre grad än vad vi kanske alltid är medvetna om avvad som händer i vär omvärld. Effekterna kanske inte är omedelbara, men de ärlångsiktigt betydelsefulla. Utvecklingen runt om i världen är avgörande för omvi skall kunna leva i fred också . Det är i hög grad utanför våragränser som de ekonomiska spelregler skapas som avgör våra möjligheter tillmateriellt välstånd. Det är i hög grad utanför våra gränser som demiljöbetingelser skapas som också påverkar vär natur och vår miljö. Därför ärdet oerhört viktigt att svensk politik inte bara är någonting som vi bedriverinom vårt lands gränser, utan att vi också aktivt kan påverka vär omvärld. Här ger vär alliansfria ställning, värneutralitetspolitik, oss alldeles speciella.möjligheter. Den ger entrovärdighet som innebär att man lyssnar pä oss, inte som företrädare för någotstormaktsblock utan som en självständig aktör på världsarenan. Som jag sade hardetta ocksä lett till att inflytandemöjligheter är större än vad ettland av dess storlek annars skulle kunna påräkna. Som också underströk i sitt anförande härnyss är vissa betingelser av avgörande betydelse för att vårneutralitetspolitik skall kunna fungera och få den tilltro som den behöver. Dethandlar om att vi har ett någorlunda starkt försvar, så att vi visar att vi kanförsvara oss själva och inte räknar med att andra, när det kommer till kritan,skall göra det åt oss. Det handlar om att vi kan bedriva en självständigutrikespolitik, att vi inte uppfattas som förespråkare för andras intressen.Och det handlar om att vi har en någorlunda självständig ekonomi, att vi inleär ensidigt ekonomiskt beroende av andra. Det är alltså viktigt att vi beaktaralla de här tre hänsynen när vi arbetar för att bevara och stärka grunden förvär neutralitetspolitik. Det är litet grand aven paradox alt de i den svenska politiska debatten som kanske starkast värnarom det svenska försvaret som en grund för vär neutralitetspolitik ärde som tar lättast pä kravet på utrikespolitisk självständighet och ekonomisktoberoende, de som är mest beredda att samordna det svenska utrikespolitiskaagerandet med andra länder och skapa en mycket långtgående ekonomiskintegration, som skulle kunna hota vår ekonomiska självständighet. Å andra sidan är de som allra mest talar sig varma för delsvenska utrikespolitiska oberoendet och i synnerhet det svenska ekonomiska oberoendetsamtidigt ganska beredda att rusta ner värt försvar och minska våra möjligheteratt den vägen hävda vår oberoende ställning - och i realiteten kanske göra ossberoende av att andra skall vara beredda att försvara Oss om det gäller. Jagtror att det är viktigt att se att vår neutralitetspolitik stär på fiera än ettben och atl det är därför som den stär stadigt. Den som är beredd atl spolieraelt av de här benen hotar hela stabiliteten i vår neutralitetspolitik. En viktig förutsättning för den mycketframgångsrika alliansfria politiken eller i varje fall en starkt underlättandefaktor har varit att vårt nordiska näromräde har präglats av lugn, stabilitetoch en förhållandevis läg rustningsnivå. Det litet paradoxala här är att samtidigtsom vi kommer in i en period av avspänning och ocksä av nedrustning sä riskerarvi att del nordiska lugnet och stabiliteten inle riktigt blir vad de har varit.Vi kan se att nordområdena kommer mera i fokus för det strategiska intresset.Det finns tendenser till att de rustningsbegränsningar som införs iCentraleuropa inte fär sin motsvarighet här i norr, utan snarare leder till attsupermakterna kompenserar sig genom att rusta upp på de områden som inte täcksav nedrustningsöverenskommelserna. Det gäller inte minst pä det området. Vi upplever mycket konkret att inte har blivitnägot fredens hav, pä grund av de främmande ubåtsoperationer som med enrelativt oförminskad intensitet tycks förekomma i våra farvatten. Vi kännerbehovet av att effektivisera vår förmåga att förhindra sädan verksamhet. Vi fårockså en hel del oroande rapporter om den kapprustningen i värtnäromräde. Det mäste vara ett utrikespolitiskt mål avallra högsta prioritet att försöka fä en utveckling mot mera avspänning ochmera nedrustning i värt nordiska näromräde. Jag inåste tyvärr säga att jag intealltid upplever att just det arbetet har den prioritet i regeringens verksamhetsom det borde ha. finns det tyvärr ingen representant frän regeringen här,som skulle kunna redovisa vad man egentligen avser på detta område. Jag hoppasdock att man ändå kommer att ta del av vad som sägs under den här debatten. Jag menar således att frågan om den kapprustningenmäste tillmätas etl större intresse än vad som har skett. Jag vet har tagit upp behovet av att även frågan om den kapprustningen skallkomma med i del förhandlingsarbete som bedrivs. Det nämndes ocksä i regeringensulrikesdeklaration. Det är emellertid svårt atl uppleva att regeringen driverden här frågan med den intensitet som denborde vara värd, pä grund av att denhar en sä stor säkerhetspolitisk betydelse för oss själva här i och förvåra nordiska grannländer. Frågan om den kärnvapenfria zonen i berördes underden tidigare debatten . Det är det kanske mest konkreta projektet för hurman skall kunna få till stånd en avspänningsprocess och en nedrustningsprocessi . Tanken pä en kärnvapenfri zon i innebär inte bara att denordiska länderna skall bli kärnvapenfria, såväl i freds-som i krigstid. Dentanken bygger ju också på atl man skall få fritt från kärnvapen ochatt man skall få kärnvapenmakterna att tunna ut sina kärnvapenarsenaler i detnordiska näromrädet. Denna fråga är sedan snart tvä år tillbaka begravd i enämbetsmannakommitté, som vi har hört mycket litet av sedan den tillsattes. Jagvill gärna tro att det bedrivs ett värdefullt arbete i den kommittén. Delsorgliga är emellertid att det har lett till att den politiska aktiviteten pådetta område, i varje fall från de nordiska regeringarnas sida, tycks hastannat av. Det är olyckligt eftersom det utan tvivel krävs ett ganskaomfattande diplomatiskt och pedagogiskt arbete för att också från stormakternassida få den nödvändiga acceptansen och det nödvändiga intresset för den härtanken. Detta diplomatiska och pedagogiska arbete kan inte bedrivas i enämbetsmannakommittés sammanträdesrum, utan det kräver ett starkt engagemangfrän de berörda regeringarna och från utrikesförvaltningen. Att utnyttja , inte för säkerhetspolitisktagerande men för mer av gemensamt nordiskt agerande, vore ocksä angeläget. Detbristande intresse som framför allt det socialdemokratiska partiet har visatför att ge instrument för att bli en bas för gemensammakontakter med omvärlden är därför beklagligt. Jag hoppas att regeringen skall vara beredd att iframtiden visa ett större intresse för att skall komma med pä tåget. Denavspänningsprocess som vi upplever i ger oss unika chanser. Det ärviktigt att inte lämnas utanför i den här processen. Den svenskaregeringen, som ledare för det största skandinaviska landet och för ett neutraltland, har elt alldeles särskilt ansvar för atl se till att vår del av Europaverkligen kommer med i avspännings- och nedrustningsprocessen. Får jag avslutningsvis, fru talman, konstatera att även omde näraliggande frågorna är viktiga för vår säkerhet och för vär framtid mästevi alltid ha i minnet att vi aldrig kan få en fredlig värld utan att det ocksåär en någorlunda rättvis värld. har varit förskonat frän stora krig ochnågorlunda förskonat frän militära konflikter. Men världen i övrigt har intevarit det. Det har kanske ägt rum 150 krig i världen sedan andra världskriget.Nu pägär ungefär 30 krig, huvuddelen av dem i tredje världen. Det illustrerarhur fattigdom och nöd också utgör grogrund för militära konflikter. Vi kan somexempel se pä det pågående kriget i mellan etiopiska regeringen ochEritrea, situationen i södra som kommer att fortsätta att varakonfliktladdad även efter självständighet, och . Vi mäste ocksä se till att den avspänningsprocess som nupågår leder till att den här typen av konflikter kan fä sin lösning. Vi mäste framför allt se till att, i ett skede där mindrekraft behöver upptas av rustningar och spänningsförhållande mellan öst ochväst, mera kraft kan ägnas ät det stora globala försörjningsproblemet. Om viinte kan skapa en värld, däralla människor får möjlighet att leva under någorlunda drägliga förhållanden,skall vi inte heller tro att vi kommer att kunna skapa en värld som präglas avfred och trygghet. Det handlar om försörjningsproblem. Det handlar om mänskligarättigheter, som kommer att ta upp pä våra vägnar längre frami debatten. Det handlar om att vi måste vara medvetna om att vi bara har envärld och att den är en gemensam egendom som vi har ett gemensamt ansvar för. 24 (vpk): FN och dess kommission för mänskligarättigheter. i och Interamerikanska domstolenär fora, som alla saknar egentliga sanktionsmedel mot stater som ratificeratkonventioner men som inte följer dem. Dessa internationella fora kan fördöma enstat, men ofta kommer inte ens ett fördömande till stånd även om det vore högstmotiverat. Politiska och ekonomiska hänsyn gär ofta före fördömanden av brottmot mänskliga rättigheter. Förslag på FN-sanktioner stoppas av veton isäkerhetsrådet. Vetorätt i borde inte fä användas vid brottmot mänskliga rättigheter. Men de möjligheter som exempelvis artikel 96ger generalförsamlingen, att begära rådgivande yttranden av Internationelladomstolen eller bemyndiga att begära sådana, skulle kunnaanvändas för att åtminstone få rättsliga utlåtanden, när sanktioner stoppas avstormakterna. Trots de brister som finns i internationella konventioneroch i internationella kommissioner är ändå arbetet på att göra dessainstrument bättre och verkningsfullare viktigt. Ett sätt är ju att använda demi större utsträckning. Viktigt i detta arbete är också uppbyggnaden avmänskliga rättighetsrörelser här i landet och stöd till andra ländersMR-organisationer. MR-kommissio-nens fortsatta arbete för dessa rättigheter iländer där sädana inte finns är beroende av en ständigt växande MR-rörelse. Vibehöver i värt land en MR-avdelning pä UD för att bli effektivare, bli merinformerade, få insyn och kunskaper i MR-frågor. Brott mot mänskliga rättigheter, brott mot internationellakonventioner, sker i så många länder att ett försök att täcka in allaMR-brott är omöjligt för mig - och kanske för alla oss som står på talarlistani dag.