prot · GC0970 · 1988-12-31 00:00:00 — Det är ejheller möjligt att snabbt expandera skeppsbyggnadskapaciteten i länder utanförJapan och ." Nej,det är det inte, för där Uddevallavarvet låg finns . Där liggerVolvo som har fått miljarder i öppna och indirekta subventioner för sitt bygge.Jag är glad över att kom till när nu regeringen lade nervarvet. Men var miljardrullningen till landets mest lönsamma företag nödvändig?Skall det verkligen vara nödvändigt att också förlora på gungorna när man redanförlorat på karusellerna så mänga gånger? Skall redargrupper ges möjlighet attvia staten sko sig på prisuppgångar som staten varit med om att grundläggagenom varvsnedläggningar, varv som staten tagit över ansvaret för när sammaredarkretser varit på obestånd och ville lägga ned? Dettaär upp- och nervända världen. Vi har en arbetarregering som"socialiserar" förluster och privatiserar vinster. Detta kunde havarit illa nog, men det är värre. Till detta kommer att privata spekulanter iaffärsvärlden, s.k. VIP-kunder, fått möjlighet att sko sig på affären. De s.k.lösa påståendena är nu bekräftade, och det är i detnärmaste pinsamt att de borgerliga parfierna skall undervisa en arbetarregeringom det jämlika sättet att privatisera statliga företag. Detär pinsamt att läsa i affärstidningarna att det i högerns fanns och iThatchers finns lagstiftning mot sådant mygel som bedrivs i Sverige.Och det handlar inte om en handfull kronor. De som gjorde dessa klipp fick påen dag . i arbetsfri inkomst. Om detta är i bästaeller sämsta fall vet jag inte. Fördenna del av affären har statsrådet tagit sitt ansvar och sagt att vi inteskall göra så mer. Men att ta på sig ansvar i teorin och i praktiken är iblandinte samma sak. Jag begär inte att alla ministrar som gör fel skall avgå, fördå skulle det bli en väldig flyttkarusell, men jag menar att för att ansvaretskall bli trovärdigt måste också ansvar utkrävas av dem som i praktikenhandlagt affären. Annars kan man tro att handläggarna handlat enligt givnainstruktioner eller i tyst samförstånd. Ensådan tolkning ges av DN:s börskommentator som skriver:"Industridepartementet är inte så bakom flötet att det inte vet skillnaden mellan lottningoch ett selektivt urval ." tetstolkning ges också avaktieägarnas VD , som säger: "Det är en del av denallmänna smörjningen som finns i systemet. Det är mer regel än undantag. "Till hans heder skall sägas att han menade detta som kritik. Debattom börsintroduktionen av statliga företag Debattom börsintroduktionen av statliga företag Detfinns ett enkelt sätt att undanröja alla tvivel om huruvida företagen handlatenligt givna instruktioner, underhandslöften eller mot statens vilja. Det äratt säga att dessa företag sätts i karantän och att de inte får delta ikommande sådana affärer. Det är ett klart och enkelt besked, som det vorebefriande att få höra här. Mina fem frågor är enkla: Borde staten ha privafiserat eller sålt utUV-Shipping? Mitt svar är nej. Trenden inom sjöfarten pekar på uppgång. Det torde ha varit möjligt att driva rederiet i statlig regi med god avkastning. Var det fel att nyemittera akfier? Nej, inte nödvändigtvis. Ennyemission kan vara försvarlig om den tillför företaget behövligt kapital ochsakkunskap. Då kan det vara riktigt. Låg emissionskursen rätt? Nej, den var uppenbarligen långt undermarknadsvärdet. Brukar kursen ligga riktigare när staten emitterar? Nej, i samtligafall när staten emitterat aktier har man satt kursen lågt. I Procordiafalletfördubblades värdet . Så det är en regel, inte något undantag. Gick emitteringen rätt tiU? Nej, inte om man vill ha ut så mycketkapital som möjHgt, och det vill man väl om man inte privatiserar avideologiska skäl. Men vill man stärka företaget, skall man försöka få in såmycket kapital som möjligt. Inte heller var emissionen rättvist fördelad. Tillsist tre förslag om en bättre hantering. Fördet första: Lägg kurserna högre. Syftet är ju som sagt inte det ideologiskautan att sälja för att få mer pengar. Fördet andra: Öka hushållens andel. BHr aktierna övertecknade kan hushållens andelökas. Så gör man i . Om någon skall ha företräde borde det vara deanställda. Fördet tredje: Överge VIP-förde|ningen. Det är bättre att lotta ut än att låtavissa VIP-kunder ha förtur. Det är riktigt som industriministern säger. Men detär ännu bättre att göra aukfionsförfarande eller anbudsförfarande om intressetöversfiger utbjuden andel. Då ges företaget maximalt med nytt kapital. Men sökframför allt andra vägar än börsintroduktion för att stärka statliga företag.Det finns flera kreativa vägar än de som anvisas av . Anf.6 (): Miljöparfiet de gröna beskylls ofta för att vara ett enfråge-parti, somhar miljöfrågorna på entreprenad. Om så vore skulle vi knappast ha så mycketatt säga om börsintroduktion av statliga företag. är emellerfid påståendetatt vi skulle vara ett enfrägeparti inte korrekt. Parfiet har en överordnadideologi, som kan tillämpas på de flesta samhällsområden. Den kan beskrivas påmånga sätt. Dess grund är uppfattningen att vi som lever nu har ett långsikfigtmoraHskt ansvar för naturens och människornas överlevnad på denna planet pårättvisa och jämlika villkor. Vi är ytterst krifiska mot industrivärldens sättatt leva och förbruka jordens tillgångar. Vi brukar ibland sammanfatta våra måli fyra solidaritetskrav: Solidaritet med djur ochnatur, solidaritet med alla folk, solidaritet med alla som bor i vårt land,solidaritet med kommande generationer. Utifrån denna helhetssyn kan man dra slutsatser ommycket i samhällslivet och även om börsintroduktion av statliga företag.Eftersom jag inte vågar hoppas att syn på ägande, företagande ochstatlig affärsverksamhet är särskilt välkänd, skall jag ägna en del av dettaanförande åt att ge en kort introduktion. Attägande ger makt är nog alla införstådda med. Oinskränkt makt är en omöjlighet iett samhälle där människor samarbetar och är beroende av varandras gärningar.Därför måste ägarmakt kombineras med ägaransvar, och det är samhällets uppgiftatt se till att så sker. Vi kan också uttrycka det så att samhället måste setill att ägarmakten inte kommer i konflikt med de fyra solidaritetskraven.Därför är det särskilt viktigt att ägandet och bruket av naturen och dessresurser omgärdas med regler som överensstämmer med ett långsiktigtansvarstagande. Enannan aspekt är att ägandet inte får bli för storskaligt. All erfarenhet visaratt koncentrerad makt kan ställa till med mycket ont. de grönavill decentralisera makten. Ett utslag av detta är vårt krav på bo- ochbrukarplikt när det gäller ägande av jord och skog. Den som äger en viktignaturresurs bör också leva nära den och delta i dess skötsel. Mycket ont harskett genom storföretagens styrande av resursutnyttjandet. Det gäller bådeskogsbolagens baggböleri och dagens multiföretags akfiviteter it.ex. Detanonyma ägandet i aktiebolagsform är inte ägnat att betona ägandets ansvar. Denförsta slutsats vi har dragit av det är att först och främst skall varjeaktieägare ha samma makt - en röst per aktie. Vi har motionerat om detta ochhoppas finna majoritet i för det. Menäven med en sådan reform blir ansvaret för ägandet alltför svagt. Det finns påsikt många skäl att kräva en reform. Följande citat från pekarpå en del av skälen: "Medaktiebolaget tog samhällena ett väldigt steg mot anonymiteten. Det blev möjligtatt handla utan att smutsa sina händer, att mörda utan att se någon falla, attsuga ut utan att se någon svälta. Det var första steget mot ett samhälle därman trycker på knappar för att utlösa krig och mekaniserar alla mänskligafunktioner. Aktiebolaget var början på ett liv i abstraktionernas värld därmänniskan lämnades långt bakom och robotarnas herravälde började." Naturligtvisär det inte företagsformen som är grunden för den mänskliga ondska somLagercrantz beskriver, men formen har sin betydelse. Aktiebolag heter sombekant "anonyme" på franska, och stor anonym makt är intebra. När svenska staten avhänder sig hela folkets egendom för att sälja ut påbörsen, finns det anledning att tänka sig för. Miljöpartietanser inte att statligt ägande i princip är att föredra framför enskilt ägande.I de flesta fall räcker det med att staten stakar ut gränserna för ägandetsmakt och ansvar. Men förutsättningen är att det finns en tillfredsställandekonkurrens. När det föreligger s.k. naturliga monopol skall staten Debattom börsintroduktionen av statliga företag 6Riksdagens protokoU 1988/89:68- 70 Debattom börsintroduktionen av statliga företag eller kommunen svara förverksamheten, som då skall ske med största möjliga öppenhet. Aktiebolagsformenär därvid oacceptabel. De statliga verken bör också betänka att deras uppgiftinte är att maximera sin vinst utan att ge invånarna - alla invånare - enacceptabel service. Tyvärr förefaller det som om både posten, SJ och televerkethar börjat missförstå denna sin uppgift. Det är hög fid att sätta stopp förcivilekonomernas tolkningsföreträde när det gäller att formulera verkensuppgifter. Andraverksamheter som vi menar skall stä under samhällets direkta kontroll ochbedrivas med stor öppenhet är tillverkningen av krigsmateriel ochtillverkningen av tobak och alkohol. För dessa verksamheter ifrågasätter viockså aktiebolagsformen. Mendet finns andra verksamheter - som de som inryms i eller CelsiusIndustrier - som säkert skulle skötas bättre av privat företagsamhet. Det finnsinga starka skäl för staten att driva bevakningsföretag, krogar och hotelleller att sälja sylt och halstabletter, inte heller att bedrivarörinstalla-fioner, pannbyggande eller båtreparationer. Detfinns också anledning att ifrågasätta dagens praxis när det gäller de statligaaktiebolagen. De gör mer än några andra skäl för namnet "sociétéanonyme", eftersom dessa bolag ägs av hela svenska folket men bolagsstämmanär en synnerligen anonym tillställning, där folket företräds av en anonymtjänsteman från något departement. Detborde enligt vår uppfattning vara självklart att statens egendom betraktas somägd av hela folket och att därför varje medborgare är lika stor delägare i den.Om staten vill försälja sin egendom, så vore en möjlighet att varje svenskmedborgare tilldelades en aktie. Metoden har i varje fall fördelar när detgäller att undvika maktkoncentration. Miljöparfietföredrar emellerfid en annan metod, som enligt vår uppfattning bättre stämmermed decentraliseringstanken. De krav som jag nu räknar upp gäller inte barastatliga företag, men vi begär naturligtvis att staten skall vara den förstaatt genomföra dessa reformer: Varje lokal företagsenhet skall ha en lokalstyrelse. Varje lokal företagsenhet skall ha egen lokalbokföring. Nyutgivna aktier skall knytas till en lokal enhet. Anställda och lokalbefolkning skall, vid utgivningav nya aktier, ha förtursrätt att köpa en tredjedel var till utgivningspris;varje anställd och varje röstberättigad kommuninvånare ges rätt att teckna sigför visst antal aktier. Anställda och lokalbefolkning skall, vidförsäljning av företag, ha förtursrätt att köpa enligt samma principer som förkommunal förköpsrätt till fastigheter. Anställda och lokalbefolkning skall ha förtursrättatt köpa företaget eller dess tillgångar vid nedläggning av företag till detlägsta av bokfört värde och marknadsvärde. Givetvis skall dessa regler också gälla deföretagsenheter i som ägs av mulfinationella företag. Mångakommer att säga att dessa krav är totalt orealistiska. Till det vill jaggenmäla att realism har med verklighet att göra, och om vi inte är villiga attgöra stora förändringar i den verklighet som omger oss sä är mänsklighetens Det är genom mänga förändringar pä alla samhällets områden som vi kanrädda framtiden åt våra barn. Genom pressen har vi fått veta att det finns planer på attförsälja - f.d. Verkstad. Den tilltänkta köparenskulle vara . Detta är inte acceptabelt. Det skulle innebäraatt staten medverkar till att ett privatföretag av multinationell typ skulle fåmonopol på järnvägsmaterial här i landet. Detta skulle ske helt utan riksdagensmedverkan. För att upprätthålla konkurrens och främja maktspridningskulle staten i stället kunna medverka till att de anställda och lokalbefolkningenfinge ta ansvar för företaget. Det är vår övertygelse att de som har störstintresse av företagets framgång också har de bästa förutsättningarna att göradet framgångsrikt. Debatt om börsintroduktionen av statliga företag Utgångspunkten för den ägarspridning somregeringen genomfört i ett antal statliga företag finns redovisad i denproposition om näringspolifiken inför 90-talet som regeringen lade fram för tvåår sedan och som en majoritet av ställde sig bakom. Där sägs att enav huvuduppgifterna för staten som ägare är att medverka till att företagen fårtillgång till ett tillräckligt ägarkapital. Det är därvid inte alltid givet attstaten ensam skall svara för tillskott av nytt kapital. Av olika skäl kan detvara lämpligt att ta in andra ägare i de statliga företagen. Nya ägare kanförutom nytt kapital tillföra företaget ytterligare kompetens och marknadskontakter. När det varit aktuellt att förändra ägarstrukturen har detalltid gjorts en omsorgsfull prövning i varje enskilt fall, sett utifrån vadsom för företagets del är den lämpligaste och bästa lösningen. Kraven på nyaägare måste självfallet ställas högt. De bör vara finansiellt starka, ha ettlångsikfigt engagemang eller tillföra bolaget ytterligare kompetens. Det här är en ansvarsfull ägarpolitik. Det är en politiksom gagnar företagen och deras anställda. Det är en politik som därför också ärtill fördel för ägaren staten. Bakom denna politik står även den fackligarörelsen. Den socialdemokratiska regeringen fullföljer den linje somriksdagen har lagt fast. har regeringen medverkat till spridningav aktierna i , och . Dessa ägarspridningar innehålleren del likheter men också avsevärda skillnader. Gemensamt har varit utgångspunktenatt skapa bästa möjliga förutsättningar för företagens vidare utveckling. , som omstrukturerats, hade är 1987ett behov av kapital för att kunna expandera inom främst livsmedels- ochläkemedelssektorerna. I den mycket stora emissionen var det lämpHgt att ha ettblandat ägande med såväl större och mindre institutioner som allmänhet ochanställda som aktieägare. Antalet aktieägare uppgick efter emissionen till ca24 000, vilket är ungefär samma antal som i börsnoterade företag som ,, Alfa och SKF-detta trots att staten fortfarande äger avföretaget! Kursen på aktierna i har stigit sedanintroduktionen. Det beror delvis på börsnivån, men framför allt beror det påförbättringar i företaget. Det känns bättre - det vill jag gärna säga - attvara ägare till av av än till av som detvar för tvä är sedan. Debattom börsintroduktionen av statliga företag INCB fanns det ett mycket omfattande investeringsprogram, som delvis måstefinansieras med nytt ägarkapital. NCB, som saknar egen skog, mäste fästasärskild vikt vid att få sin råvaruförsörjning tryggad för att våga besluta omomfattande investeringar. Därför blev bl.a. insfitufioner med anknytning tillskogsägarrörelsen naturliga som nya delägare i NCB. Jag vill ge uttryck för en vissförvåning över att inte har någon som helst krifik attframföra när det gäller detta med att insfitutioner har fått möjligheter tillägande i NCB. Är det möjligen släktskapet som är orsaken fill detta? I sambandmed NCB-emissionen kunde också anställda och allmänhet teckna akfier. NCB har ca 60 000 akfieägare. Introduktionspriset för NCB-akfien har inte, såvittjag förstår, mött någon som helst kritik. två fall som jag här har nämnt har staten efter ägarspridningen haft kvarmajoritetsintresset i företagen. Vad gäller det företag som under senare tidvållat stor debatt, nämHgen , är förhållandena helt annorlunda.Bakgrunden till företagets existens är välkänd för kammarens ledamöter.UV-Shipping - alltså det gamla bolaget - hade uppdrag att avvecklasitt fartygsinnehav. Det beslutet hade tagits av en bred majoritet här iriksdagen. När företagets styrelse gjorde en förfrågan fillindustridepartementet om inte företagets inriktning kunde ändras från att säljafartyg för fartyg till att bilda ett nytt rederi togs frågan upp fill noggrannprövning. Regeringen delade styrelsens uppfattning. Regeringenansåg att även för detta nya företag skulle de principer förägarsammansättningen gälla som jag har redogjort för. Det var därförönskvärt att få svenska rederiintressen att engagera sig i företaget liksominstitutioner kända för sin långsiktiga placeringsfilosofi. Det handlade alltsåom att få kompetens fill företaget. Det handlade om att skapa ett starkt ochslagkraftigt rederi. Det handlade om att de människor som arbetar inom dettarederi på de båtar som rederiet har i fortsättningen skulle få känna trygghetinför framtiden.. Föratt skapa ett starkt företag som kan motstå svängningar också i konjunkturen,som ju är särskilt påtagliga inom denna bransch, och ha möjlighet attfinansiera fartygsinnehavet utan statliga garantier var det nödvändigt att ökaföretagets egna kapital genom en stor nyemission. Allmänhetenbereddes också tillfälle att teckna en betydande del av aktierna. Siffran 33 %har nämnts här i debatten, och den är riktig så till vida att i dagägs fill av allmänheten. Men när det gäller den nyemission som gjordes vardet som erbjöds allmänheten. Blandde nya ägarna finns nu tre löntagarfonder och två rederier. Dessa parter harsinsemellan slufit ett konsortialavtal, så att man fillsammans har ettlångsiktigt majoritetsägande i bolaget. Emissionskursenför sattes till . Vid den första noteringen på Stockholmsfondbörs blev kursen . Därefter har kursen fortlöpande fallit, och aktienär enligt gårdagens notering värd ca . Jag för min del vill noggärna vänta ytterligare innan jag gör någon slutlig bedömning avemissionskursen. Sammanfattningsviskan jag konstatera att regeringen i samband med ägarspridningen i de tre fallsom jag redogjort för har skapat förutsättningar för en ägarstruktur som gerföretagen goda utvecklingsmöjligheter. märkligt att man frånoppositionens sida inte tillmäter detta någon som helst betydelse. På vissahåll synes man vara så förblindad av sin privafiseringsiver att manfullständigt struntar i hur det går för företagen och i de anställdas intresseav att få jobba i bärkraftiga och utvecklingsbara företag. Såfill kritiken mot fördelningen av de aktier som allmänheten beretts tillfälleatt teckna i de ägarspridningar som har gjorts. I Procordiaemissionen tecknadeprivatpersoner - dvs. allmänheten och de anställda - av det emitteradebeloppet. I NCB-emissionen tecknade privatpersoner av det belopp somstaten avstod från att teckna. Till detta kommer det som allmänheten somtidigare aktieägare tecknade. I båda fallen skedde teckningen med en aktiepostper person. I bereddes allmänheten fillfälle, som jag sade förut,att teckna av det nyemitterade beloppet. Enligt överenskommelse medföretagets nya huvudägare och de berörda emissionsinstituten skulle denna andelfördelas så, att man skulle få en så stor spridning som möjligt. Föratt nå det målet anlitades flera fondkommissionärer. Vidare sades det att varjeenkild person skulle tilldelas högst en aktiepost om 500 akfier. Men, som jagtidigare har redogjort för här i kammaren, har ändå 180 personer av de ca 12000 nya aktieägarna fått mer än en aktiepost. Det står inte i överensstämmelsemed den gjorda överenskommelsen. Jag vill gärna säga att det inte var någonskriftlig överenskommelse. Det var en muntlig överenskommelse. Men jag är vanvid, inte minst arbete i , att munfiiga överenskommelserär lika värdefulla som skriftliga. Jagvill gärna konstatera att spridningen i den här emissionen, i jämförelse medspridningen i andra nyemissioner som har skett på den privata sidan, ärbetydligt jämnare. Det finns det också anledning att lägga märke till. Jagvill i detta sammanhang fråga de borgerliga parfierna - som visar upprördhetöver detta när det händer just i ett tidigare stafiigt ägt företag: Varför harer kritik inte hörts när det har gällt privata företag? Det är inget tvivel omatt det har skett emissioner, som inte har stått i samklang med de toner söm nii dag har gett till känna i denna debatt. Det är självfallet djuptotillfredsställande om vi i har ett system, där de redan gynnade görvarandra tjänster och gentjänster på detta sätt. Jag hoppas att vi är överensom att detta mönster måste brytas. De flesta har också i denna debatt gjortsådana klara uttalanden att det bör finnas stora förutsättningar att kunna nåen sådan fingens ordning i fortsättningen. Somjag redovisat, har regeringen i de ägarspridningar som gjorts på olika sättsökt nå en rättvis fördelning av aktierna. Det i etableradefördelningssystemet motverkar emellerfid denna strävan - det kan vi allakonstatera. Min första direkta kontakt med den här branschen har inte varitsärskilt upplyftande. Därför har jag också lovat, att i samband med på börsen skall en ny och rättvis fördelningsprincip fillämpas.Jag kommer i mitt nästa inlägg att redogöra för hur introduktionen av SSABskall ske enligt de förslag som jag vill redovisa. Debattombörsintroduktionen av statliga företag 8 (): Industriministern sade att det bakom den polifik som regeringen harfört när det gäller utförsäljning av statlig verksamhet finns en Debatt om börsintroduktionen av statliga företag uppslutningfrån de fackliga organisationerna. Jag vill dä bara hänvisa tillMetallarbetarens ledare , där riktar allvarligkritik mot det som har skett. Får jag apropå släktskap med olika intressegrupper fråga,herr industriminister: det uttryck för släktskap frän regeringens sida närman värnade om som ägare i ? Det finns vidare anledning att ställa frågan sä här: Vilkakommer att få vinsterna av förestående börsintroduktion? De principersom industriministern tydligen skall redovisa i nästa inlägg bör ocksåkombineras med uppgifter om vilken syn på och vilka förväntningar regeringenhar i fråga om resultatet av den börsintroduktionen. Jag vill åter fråga:Ställer industriministern upp bakom de fem fidigare uppräknade principer somjag anser bör ligga till grund härvidlag? Under fjolårets valrörelse gjorde dåvarandeindustriministern ett antal uttalanden om försäljning av statliga företag.Denne industriminister vär rädd för att de statliga företagen skulle säljasför billigt om fick råda. undrar jag, herr talman, vad denne mantycker om nyårsrean på . Jag undrar, men jag får naturligtvis ingetsvar. Det finns skäl att erinra om att bankinspektionen 1983 ien cirkulärskrivelse till fondkommissionärerna talade om hur olikaintroduktioner och emissioner skall gå till, hur det skall framgå av prospektvilka kategorier som kommer att tilldelas aktier, och att det i prospektetskall anges i vilken omfattning, efter vilka fördelningsgrunder och till vilkakategorier som särskilda poster kan riktas. Jag frågar industriministern: regeringen följt uppbankinspektionens skrivelse och sett till att fondkommissionärernahar försökt följa den? Eller har man helt och hållet förlitat sig päfondkommissionärerna? Jag skulle vilja veta vilka åtgärder regeringen harvidtagit för att förvissa sig om att riktlinjerna från bankinspektionen följs. Jag tillhör dem som förlitar sig på muntligaöverenskommelser, men jag vill i denna debatt säga att det finns de som i tidoch otid inte vill att politiker lägger sig i när olika företag gör affärer. Vihar mänga gånger då det har skett fusioner hört att marknaden skall få arbetapå sina egna villkor. Men samma personer som ifrågasätter politikernasinblandning inbjuder allt oftare politiker att gripa in när de negativaeffekterna av olika emissioner blir tydliga. Banker och fondkommissionärer är egentligen ombud förkunder och allmänhet, i detta fall på uppdrag av regeringen, och därför måsteman också se fill att banker och fondkommissionärer lever upp till dettaförtroende. Om förtroendet missbrukas måste politikerna reagera. För att kravenpå rättvisa skall kunna uppfyllas kan det komma att krävas ingripanden frånjust politikers sida, från och regeringen. Man mäste se till att deriktlinjer som bankinspektionen ställde upp 1983 fullföljs även i de fall därstaten är inblandad i affären.