prot · GC09105 · 1988-12-31 00:00:00 — Skallvi vara rädda om våra läkare, måste vi upplysa dem om den fakliska verkligheten. Denna ulskollshearing visade all vi måste la oss igenomell antal praktiska lagstiftningsfrågor innan man kan inta folkpartietsslåndpunkl all generellt ge klartecken lill utbytessprulor. Jag är förvånadöver, , alt ni från sida hell bortser från dekomplikationer man måsle la sig igenom innan man kan säga atl det skall bli engenerell utdelning av utbytessprulor. är känd för all vara en realistisk ochklok person som slär med båda fötterna pä jorden. 1 denna fråga har DanielTarschys lyvärr lappat fotfästet och hamnal på baken pä en öde ö. Han sillerdär litet isolerad och diskuterar dessa frågor. Jag ser gärna alt DanielTarschys återkommer frän denna isolering och är med i den bredare ansats molHIV och aids som övriga ulskollel försöker alt göra. Under detta anförande övertog iredje vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. 20DANIEL TARSCHYS (fp) replik: På den öde ön har jag sällskap avVärldshälsoorganisationen, , , statensmedicinsk-etiska råd, Alro, RFHL, Läkare mol aids och . Jag känner mig alltså i gott sällskap på den öde ön. Jag vidhåller all klok polilik och klokt smittskydd är atlse lill, all de narkomaner som på korl sikt inte kan avvänja sig frånmissbruket åtminstone inle råkar ul för del exlra elände som del innebär allsmitlas av HIV. Del finns alltså en ganska bastant vetenskaplig opinion sommenar alt det är ändamålsenligt alt försöka se lill all sprulnarkomaner inteanvänder förorenade verklyg. Jag vill korrigera pä en punkl. Vi ifolkparliel har inle varil anhängare av nägon allmän uldelning av rena sprulor.Vi har förordal det program som socialslyrelsen, efler ingående prövning, harföreslagil. Del innebär all man bedriver utbytesprogram i nära samverkan med deinstanser som är ansvariga för narkomanvården. 21 (): Det sker ingen epidemisk utbredning avHIV-smitla i , men ändå sprids smittan forlfarande. Del betyder atl HIVoch aids kvarstår som ell samhällsproblem för överskådlig lid framåt. väl utbyggi leslsyslem och en inlernalionelll seltmycket väl fungerande smitlrapportering gör alt vi i har en god bildav det epidemiologiska lägel. Under del senasle året har varje månadrapporterats ell tjugotal nya fall av HIV-smitla. I många av dessa fall harsmittan överförts . Tolall hade vi i 2 058 kändafall av HIV-smiiia. Av dessa hade 275 insjuknat i aids, och sammanlagt 131 avdessa hade avlidit. Även om lägel alltså kan te sig mindre hotfullt änvad del gjorde för tvä eller , sä kan bilden av smittspridningensnabbi förändras. Vi behöver mer kunskap om sociokullurella faklorer avbetydelse för HIV-spridningen. och vi behöver fortsälla med kraftfulla insatseri del förebyggande arbelel under lång lid framöver. viktigt led i del förebyggande arbelel är den kampanjsom aidsdelegalionen planerar för våren och . Den har redaninletts, och del blir en uppföljning på höstens kampanj. Målgrupp är framförallt personer med riskbeteende, ungdomar saml ullandsresenärer. Huvudkampanjenstartar rned annonser i dags- och veckopressen och med skyilar itunnelbanor och på bussar. Dagens belänkande frän socialutskottet, sombehandlar åtgärder mol HIV-infeklion och aids, andas en ganska slor enighetbland de politiska partierna. Sä har jag också upplevi situationen iaidsdelegalionen under de år den verkat. Det har självfallet i en del frågorfunnits meningsskiljaktigheler om vilka ålgärder som man bör vidta. I åretsbelänkande är det främst regeringsskrivelsen om försöksverksamhel inom hälso-och sjukvärden, med utdelning av sprutor och kanyler lill narkotikamissbrukare,som mött olika reaktioner. Regeringsskrivelsen ullrycker, som har sagls av fleralalare , en mycket slor tveksamhet lill fortsalt försöksverksamhel ienlighet med förslag. Regeringen gör också betydandeinskränkningar i förhållande till vad har föreslagil - precissom anförs i den moderala reservationen 1: "Förslaget får knappl elthalvhjärtat stöd från regeringen. Reservalionerna är många i regeringensskrivelse." Ulskolisma-jorilden har - lyckligtvis, - ibelänkandel yllerligare snävat in möjligheterna lill ulökad försöksverksamhel.Jag hälsar del med mycket stor tillfredsställelse. De som handlar mesl logiskt och mesl konsekvent i den härfrågan är onekligen de moderater som kräver atl utbyte av sprulor och kanylertill narkotikamissbrukare skall bringas alt upphöra. Frågan om en kriminaliseringav narkotikakonsumtionen har drivits med frenesi av deborgerliga partierna, inle minsl av . Åtgärder mot HIV-infeklion och aids Prot.1988/89:105 den kanske strängaste lagsliflningen när det gällernarkolikamissbru- kel. Vi har en fasl, hård poliliksom gör all vi inle resignerar. Ålgärder mol HIV-infeklion och aids Jag lycker alt har, i och med ställningstagandet i sinreservalion till dagens betänkande, mjukat upp sin tidigare hårda attityd tillnarkotikamissbruket. Man säger i reservationen all del vore "oansvariglall inle och pä bred front pröva även denna melod. Värdefull lid harredan gått förlorad genom den snäva attityd som hillills harinlagil." Jag är ingen nybörjare när det gäller arbelelmed atl bekämpa HIV och aids, och jag är sannerligen ingen nybörjare när delgäller atl arbeia mot narkotikamissbruket. Såvitt jag kan se går del inte allfaslslälla sambandet mellan sprututbytesverksamhelen och den myckel låga smittspridningenbland injektionsmissbrukare i Malmö-Lund-områdd. I och ,där man har tillgäng till rena sprulor, är smittspridningen stor blandnarkomaner. Del vel vi. Ja, del är så all och ligger i täten iEuropa i fråga om smittspridning bland narkomaner, trots alt jusl dessa länderlidigasl och mest systematiskt gått in för uldelning av rena sprutor. Egenlligen är frågan om rena sprulor i mycketen skendeball. Förmodligen ligger effekien av en sådan ålgärd nära plus minusnoll. Jag lycker all förespråkarna för rena sprutor och ökademeladonprogram vill göra det enkelt för sig. Med medicinska insatser, somstrider mot vår narkolikapolitik, skall man kunna göra en avgörande insats närdel gäller spridning av HIV. Har representanter satt sig in i hurnarkotikamissbrukare fungerar eller kanske inte fungerar? Missbrukare frågar sig varför de skulle handskasvarsammare med sprulor som de hämlar pä en infektionsklinik än med dem som deköper pä stan. Dessulom säger mänga atl det är enklare och billigare all skaffaverktygen pä stan än att bege sig lill en infektionsklinik. I vissa gäng och ivissa miljöer räknar alla med atl alla är HIV-infekterade. De ser ingenanledning atl göra sig omaket atl ideligen hämla sprulor päinfektionsmotlagningen. Någon har sagl; Hamnar man ivå man och en sprula pä enreslaurang i - vad gör man dä? Del finns missbrukare sombeskriver hur de siller med en hel uppsättning med nya egna sprutor i jackanmen ändå kommer alt dela sprula med andra. Kanske del är ell ullryck för ellriluelll beleende. Hur som helsl så är det grupp-psykologiska fenomen ochpraktiska omständigheter som spelar störst roll. Detta är en verklighet som jag inle tror att vi skalltvivla pä. Del är beklagligl all det är så. Givetvis måste vi sälla in intensiva insatser för allförbätlra narkomanvår den. Och del har också gjorts . Arbelel med Offensiv narkomanvård, som startades , har givil resultat. Särskilda medel från aidsanslagd har också medverkal till ökade insatser. Och naturligtvis måste vi på alla nivåer och pä alla sätt förstärka ochintensifiera della arbele. Där måsle vi fä kommuner och landsting all la sill ansvar. Del finns, , anledning för de borgerliga poliiikerna i kommuner i Siockholms omgivning an verkligen tänka över om de gör insatser i del här 30 sammanhanget. upprepar vad man tidigare vid fleratillfällen sagl;"När del gäller risken för spridning av HIV och aids blandnarkofikamissbrukare har utskollel vid flera fillfällen framhållit att kampenmot narkotikamissbruket måsle föras med samma krafl och envishet som kampen molaids. Samhällel fär inte vare sig i ord eller handling agera så atl den enakampen uppfattas som mindre viktig än den andra." Jag sade inledningsvis all de som är meslkonsekventa i sin hållning när del gäller narkolikapolitiken är den del avmoderaterna som i reservalion 1 föreslagit att pågående sprutulbylesprogramskall avbrytas. Om del vore praktiskt möjligt skulle jag vara beredd atl slödjadetförslagd. Men eftersom försöket i Malniöhus län pågår och eftersom delkommer all bli föremål för strikt vetenskaplig ulvärdering, ser jag ingenrealistisk möjlighet att genomföra detta förslag. Med den ytterligare åtstramning avregeringsförslaget som utskottet medverkal lill och som jag vid noggranngenomläsning tolkar som dl stopp för ulökning utöver Lundaprojekld, nöjer jagmig med atl yrka bifall till ulskoltets hemslällan. Åtgärder mot HIV-infeklion och aids 22BERTIL (): När tvä etiska principer strider molvarandra, kan man inte fatta beslul med utgångspunkt i bara en av dem. Fråganom rena sprulor fill narkomaner i aidsförebyggande syfle är en typisk sådanfråga. Å ena sidan har vi pä myckel goda grunder kriminaliseratnarkotikabruket och vill på alla säll fä bort del. Å andra sidan är intravenöstnarkotikamissbruk en viklig smittkälla för HIV-infeklioner, och de är i sinlur så goll som hundraprocentigt dödande. Självläkningen bland narkomaner ärminst , men vad hjälper del om de har fåll HIV under liden? Liv går i regel före andra etiska principer. De HIV-smitladenarkomanerna smittar ju inte bara varandra inom gruppen utan även andra. Detallvarligaste är kanske ändå den risk som narkomaner med HIV-smitla utgör förtredje man. Unga flickor riskerar lyvärr att smittas vidare vid sexuelltumgänge med narkomaner, vilket inte är sä ovanligl. Sjukvårdspersonalen löper stora risker för smitta vidoperationer, vid förlossningar och injektioner liksom när del gäller gulsot.Men här är del en dödlig sjukdom de riskerar alt drabbas av. Det senare ärsäkerl en av förklaringarna till all de så helhjärtat stöder försök med renasprulor, för alt den vägen hälla lillbaka spridningen av aids. Varje är som smittspridningen kan hejdas är av värde iväntan på vaccin och behandling. Dessulom har del faktiskt i visalsig all meloden med rena sprulor har givit en konlakl med narkomanerna somsocialvården inle lyckades få och en möjlighel alt påverka såväl missbruk sombeteendemönster. Smittspridningen i har inte varilslörre än i andra slorsladsregioner, trots den absoluta närheten lillKöpenhamn, där smittspridningen i narkomankrelsar är . bevisaringenfing, men det kan vara ett tecken. Jag menar dock icke att man skall släppa rena sprulor friapä det sätt som folkparliel vill. Vi måsle kontrollera och följa verksamhelen,ulvärdera den Prot.1988/89:105 och granska resullalen och se om den fåren verklig effekl.Samfidigt rnäsle vi 27 april1989 med all krafl bekämpa narkotikamissbrukd. ~ ', Jas hyser myckel stor respekt försynpunkterna i reservalion 1 men menar Åtgärdermol HIV- .. _,. .., j , anda allutskottet har runnit en val avvägd medelväg nar man lalar om högst treförsöksområden, ingen utdelning till ungdomar, inga försök i . Jag yrkarbifall till utskotlels hemslällan i mom. 1. 23 (vpk): Jag vill i allt väsentligt inslämma i desynpunkter som har fört fram i sill huvudanförande och irepliker. Jag vill också instämma i det mesla av del som sade,men jag är inle överens med honom i hans slutsats, nämligen all acceplerautskottets förslag, ulan jag delar den uppfattning som genom DanielTarschys har gell till känna. Jag lycker det är litet egendomligt atl, såsomutskotlsmajoriteten och regeringen har gjort, bygga ell ställningstagande påganska lösl grundade anlaganden om all en förändring av en detalj ibekämpningen av spridningen av HIV-smitla och hepatit skulle innebära en såstor markering atl grunderna för den restriktiva svenska narkotikapolitikenskulle komma i fara. Jag lycker del är fullständigt ogrundade farhågor och enväldig dramatisering av denna fråga. Del har pä elt olyckligt sätt byggts upp motsättningarmellan socialarbetare och helhjärtade anslrängningar althjälpa och stödja missbrukare och de insatser som görs av infeklionsläkare ochannan sjukvårdspersonal. Den motsättningen behöver inte finnas. De har sammaengagemang att förhindra spridning av HIV och aids. Del visar försöken i desödra delarna av landel, främsl i . Del går bra all förena och samarbela iinsatserna från landstingspersonal, sjukvårdspersonal och socialtjänstpersonal.Del går l.o.m. bra all samarbela med polisen i de fall där del finns en reellkonflikt, nämligen när det gäller dl bruk som inte är legalt utankriminaliserat. Jag vill hänvisa till vad sade, nämligenatt vpk var det enda parti i som motsatte sig kriminaliseringen. Mankan väl se dagens debatt som en bekräftelse på all vi då gjorde elt kloktställningstagande. Om man undvikit att kriminalisera missbruket hade vi i dagkunnal slippa den delen av diskussionen. Jag tycker del är en egendomlig prioritering när manvärderar insatser mol narkotikamissbruket högre än insatser mol HIV-infeklionoch aids. Om del uppstår sädana konflikter måsle man, om man lar de argumenlsorn förde fram pä allvar, prioritera smillbekämpningen. Aids ärdödligi, efler vad vi vel , medan en ganska slor del narkotikamissbrukareöverlever, även om de är farliga under sitt missbruk, farliga för varandra ochför oss andra. Jag lycker också del är elt ganska egendomligt krav altsocialljänslen skulle ha vetorätt när det gäller försöksverksamhet. Det är principiellt felaktigt, lycker jag, all ulan yrkesexperlis och ulan kunskap skulle kunna villkora medicinskt motiverade insatser. Konsekvenserna av ell sådant slällningslagande skulle myckel väl kunna bli att socialljänslen också 32 skulle föreskriva vilken lyp avmedicinering eller operation som skulle ske. Det är dlfullständigt absurt ställningslagande. Del har gång på gång hävdats all det inle finns någravetenskapligt hållbara belägg pä de positiva effekterna av uldelning av renasprulor eller av sprululbyte. Del som sägs är bara att dokumentationen inle ärhell invändningsfri ur vetenskaplig synvinkel. är inle detsamma som inte har något vetenskapligt värde eller att man inle kan lita på den. Denskulle alltså inle vara mindre värd än de lösa antaganden och de farhågor somlycks ha framförts när del gäller de förment negativa konsekvenserna av eltsprutulbylesprogram. Med della vill jag yrka bifall till minmolion Sol4, vilkel i praktiken innebär bifall lill de folkpartistiskareservationerna 2 och 4. Åtgärder mot HIV-infektion och aids 24JERRY (); Del måsle starkt ifrågasättas om försök medsprutulbylesprogram gär atl försvara från etisk synpunkl. Aidshotet har, menarjag, kommil alt legitimera en verksamhel som rent av kan molverka andra vikligaslrävanden inom narkolikapoliliken och pä sikl även slå negalivi mol delaidsförebyggande arbetet. De erfarenheter som gjorts vid experimenten i räckerenligl min mening inte till för några vetenskapligt hållbara slulsalser om alluldelning av sprulor till narkotikamissbrukare minskar risken förHIV-spridning. Slörre tillgång på sprulor kan i stället lätt leda till enökning av injeklionsmissbrukd och därmed yllerligare spridning av HIV-smitla, Den 15-åriga flicka som tvä gånger fält sprulor av enläkare i Lundaprojek-let, trols alt personalen vid del ungdomshem där flickanvar inlagen protesterade, har säkert fastnat i injektionsmissbruk, eftersomdetta underlättats genom sprulutdelningen. Del finns fler, liknande exempel. Del ligger, herr talman, nära lill hands all dra enparallell mellan del pågående sprulexperimenld och försökd med legalförskrivning av narkofika lill slockholmsnarkomaner i millen av 1960-lalel. Efler en kampanj med siarka emotionella övertoner lyckadesdä en lilen krels av personer vinna gehör för idén all narkolikamissbrukarnaskulle fä sin narkofika pä recept för att de skulle slippa finansieradrogberoendet genom kriminalitet eller prostitution. De som motsatte sig förslaget stämplades som inhumana ochcyniska. Precis samma sak har skett med motståndarna lill sprululdelning. Facilav 60-lalsexperimentet visar emellertid entydigt atl försöket var ett fatallmissgrepp, genom vilket välmenande personer bidrog till en okonlrollerbar spridningav beroendeframkallande medel och till narkotikamarknadens expansion. Förespråkarna för en sprulliberalisering nämner sällan delförhållandel all uppemot 15 000 injektionsverklyg aldrig har återlämnats vidLundaförsökei, utan all dessa hell enkell har försvunnil. Med största sannolikhet har en hel del sprutor och kanylerblivit handelsvara precis som när stora mängder narkotika under 60-laletslegal-förskrivningsförsök såldes på svarta börsen. Risken är dessulom överhängande alt infekterade missbruksverklyghamnar i sandlådor och papperskorgar runt om i landet, vilket innebär all de 3 protokoll 1988/89:105 Prot.1988/89:105 ulgör en fara för exempelvis barn och renhällningsarbelare. 27 april1989 I regeringens skrivelse nämns intedet generande förhällandet att regering- " ' en för inte så länge sedanmedverkade till stiftandet av en social vårdlagslifl- ° ning, jag tänker då på LVM och LVU,som ålägger läkare all rapportera och .. . j j , . , j - u i ' initiera värd nar de kommer ikoniakt med injektionsmissbrukare. Om sprululbylesprogrammen skall ha nägon som helstdragningskraft pä narkotikamissbrukarna måste de som handhar programmenflagrant åsidosätta dessa lagar. I annat fall skulle del hela få elt snabbislut, eftersom varje konlakl om en sprula då skulle aktualisera elt ingripandeenligt LVM eller LVU. Förespråkarna för sprululbylesprogrammen förefaller inleheller ha lagil med i beräkningen den demoraliserande innebörden av atl såvälpolis som socialtjänst förmodligen kommer alt uppleva det som alltmermotsägelsefullt och tvivelaktigt all ingripa mot ell missbruk som andraansvariga i vårdsamhälld underlättar. Inle minsl den omständigheten atl sprututdelarna främjardl beteende som helt eller delvis finansieras genom kriminell aktivitet måste isynnerhet för polisen le sig paradoxalt. Även om missbrukarna får fria sprutormåste de ju i övervägande antalet fall fortfarande stjäla för att kunnafinansiera sill missbruk. Lika paradoxalt upplevde polisen sin silualion underlegalförskrivningsti-den, då den stod inför den hopplösa uppgiften att försökaskilja legalt förskriven narkotika från illegal. När del gäller sprutorna ärman tvungen alt försöka skilja legalt utdelade sprulor frän illegala sådana. Deillegala skall ju tas i beslag och förverkas. För , som har del yttersta ansvarel förmissbrukarna inom sin kommun och därför kan ställas till svars om manunderlåter att ingripa, måste en sprulliberalisering le sig ofattbar, isynnerhet som vårdlagarna skärpts och ingripandeskyldighetenytterligare betonats. Hur skall förresten kunna motiveraingripanden mot l.ex. oralt missbruk eller haschrökning med bibehållen moralisktrovärdighet, när andra vårdgivare samiidigi håller sprulnarkomaner om ryggen? Det är också märkligl atl de som förespråkar utdelning avsprutor lill narkotikamissbrukare inle tar i beaktande de erfarenheler som manhar av hur narkomaner fungerar. egel arbele bland missbrukare har exempelvislärl mig all missbrukarna i akut- och bristsituationer sätter sig över derisker det innebär all dela sprutor. Detta gäller självfallet också dem somomfallas av sprutulbylesprogram. Jag kan inte se saken annorlunda än allsprututdelningsförfarandd är ell för hela narkotikamotståndel förrädisktstickspår som leder in på fel banor och slutligen till atl helanarkolikapolitiken spårar ur. Varje initiativ som underlättar missbruk kommer att tassom inläkl för all samhällel mildrat sin syn på narkotikamissbruk. Varje åtgärd som underlät tar missbruk är i realiteten dl hot mol en effektiv narkotikapolitik. Dessutom råder det inte några tvivel om all narkotikahanteringens olika aklörer är myckel snabba att se och utnyttja narkotikapolitiska blottor liksom luckor i lagen eller dess tillämpning. 34 Herr lalman! I svensknarkotikadebatt råder inte längre några principiella meningsskiljaktigheleri själva målfrågan. Alla har sedan slutet av 1960-lalel varil överens om altnarkotikamissbruk skall förebyggas och motverkas. Debalten har i slällel handlat om hur delta skall ske, ochdär har uppfattningarna skilt sig starkt ulifrån olika föreställningar om bl.a.missbrukels orsaker, individens rättigheter och effekten av olika åtgärder. Jag har, sä länge som jag varil engagerad i frågan, hävdatalt kampen mot narkolikan kan vinnas bara genom en kraftig dämpning avefterfrågan pä missbruksmedlen. Vissl skall polisen fortsätta alt bekämpa de storanarkotikasyndikalen lika hängivet som , och vissl skall tullen haresurser. Men sä länge efterfrågan består och förblir suveränt lönsam atttillfredsställa, ersätts en sprängd och inläst narkotikaliga aven ny och inle sällan bällre organiserad. Det är alltså del personliga normbroltel som är denmoraliska grunden och del personliga narkotikainnehavd som är den juridiskagrunden för narkoli-kamarknaden och de internationella syndikaten.Narkotikaligorna är med andra ord en senkommen följd av att efterfrågan pänarkotika lillätiis växa och gynna en stormarknad. En effektiv narkolikapolitik måsle alltså läggatyngdpunkten vid det enskilda missbruket, och med denna utgångspunkt samordnaen rad åtgärder enligt en restriktiv och genomlänkl plan. Med del här sättetatl se på saken blir varje åtgärd som underlättar missbruk elt direkt hol motgrunden för en sådan polilik. Förespråkarna fören friare tillgång på sprutor kan, sälänge som de saknar denna orientering över problemel och följaktligen inte larden restriktiva strategin pä allvar, heller aldrig förslå varför en isoleradålgärd kan välla så slor skada och framkalla så häri moislånd. Sprulutdelningsprogrammen kan, om de vinnergenomslagskraft, vara början till en ordning där allt fler läkare med ellerulan koniakt med narkomanvård och smitlskyddsverksamhel börjar tillämpa sinegen narkotika- och aidspolilik. En forlsällning av sprululbylesprogrammen kan med andraord vara början lill slutet för en polifik som hillills markerat skillnadenmellan narkotikasiiualionen i och exempelvis den i . Del är därför helt fel atl anställa jämförelse medAmsterdam och snegla pä stadens desperata försök atl hilla molmedel för ennärmast katastrofal missbrukssituation, som tvingat ansvariga poliliker ochmyndigheter all anamma en krass "räddas-vad-som-räddas-kan-filosofi". Fortsatta försök med utdelning av sprutor cementerar enordning där värdvärldens motsättningar tillåls sabotera narkolikapolitikensrestriktiva inriklning. Del är nödvändigl alt missbrukarna färentydiga budskap frän ansvariga poliliker. Men della förutsätter all alla demänniskor och myndigheter som arbelar mol missbruk drar ål samma håll. En entydig och reslrikliv polilik är historiskt sell denenda framkomliga vägen om man vill förhindra ell massmissbruk som i dagensvärld blivit en huvudfåra för HIV-spridning. Därför krävs också en lagstiftning som görkroppsvätskekontroller möjliga vid misslanke om narkotikabruk och som gerpolisen möjlighel alt förmedla A tgärder mot HIV-infeklion och aids Prot.1988/89:105 fler kontakter mellan missbrukare och vård. En aktiv politik motde kända 27 april1989 missbrukarna slär dessulom häri molddaljhandeln och marknaden som AlPärdermolHIV- .... . , , i- . = i. j-- -i .. n.. * Nar nu mrssbrukel, enlrgl mängaseriösa bedömare, växer saval nationellt ' som internalionelll sättsvälfärdssamhället och demokratin pä härda prov. Om någraår är del förmodligen för sent att vinna kampen mot narkotikan. Däåterstår bara dl längsaml sönderfallande samhälle med dl okontroller- barlmissbruk av ell otal rusmedel för generationer framåt. Mot den bakgrunden är del nödvändigt att samla alla godakrafter bakom en polilik som förenar humanism och effektiviiel. Den polifikenmåsle, som sagl, ha sin utgångspunkt i det enskilda missbruket och slå faslsamhällets skyldighet all ingripa vid alla former av narkolikakonsumlion samldärlill faslslälla påföljder som är konsekventa, omedelbara och avhållande påmissbruk.