prot · GC0912 · 1988-12-31 00:00:00 — Beslutet fattades 1985, och regeringen gav uppdraget tillsocialstyrelsen för sedan, Istället ägnar sig åt aft diskutera om inte utgångsåret föratt beräkna en minskande konsumtion bör förläggas , då man fårstatistik som visar på ett bättre resultat än om man räknar utgångsåret från1984, Familjepolitikenhar från regeringens sida präglats av en övertro på kollektiva lösningar, därden enskilda familjens valfrihet har fått träda tillbaka för centralstyrningoch ofrihet. Infeminst förslaget om vårdnadsbidraget, som tillsammans med folkpartietoch presenterade , gav klart besked. Det var enlösning som tilltalade barnfamiljerna. Genom vårdnadsbidraget fördelasresurserna på ett rättvisare sätt mellan regionerna; glesbygds- och landsbygdsbarnfår äntligen en likvärdig värdering. Barn blir lika mycket värda med detförslaget, oavsett om de bor i eller i kommun. Nuhar regeringen lovat att som motvikt förlänga föräldraförsäkringen, och dettaskall ske utan att det behöver kosta någonting. Denna fördelning av pengarinnebär fortsatta orättvisor, som ytterligare ökar klyftorna, genom att de somhar arbete och goda inkomster samt barnomsorg får de störstaersättningarna. För de hemarbetande föräldrarna i ger det inte mångakronor extra. Deras vårdarbete värderas varken i lön eller i erkännande. Marginaleffekternablir även stora för de föräldrar som vanligtvis utför ett hemarbete utanersättning, när föräldraförsäkringens förlängning genomförs. Enutbyggd föräldraförsäkring är inte ett solidariskt förslag som gynnar de sämstställda. Det är i stället vårdnadsbidraget som ger den rättvisa sombarnfamiljerna är mest betjänta av. Det förslaget innebär att vi anser attbarnen upp till skolåldern är värda att vårdas på det sätt som familjernasjälva väljer. Bristenpå personal i barnomsorgen innebär att många kommuner inte kan erbjuda enkvalitativ, godtagbar omsorgsform. Det är inte så konstigt att så har blivitfallet, då regeringen tidigt drog in ett stort antal utbildningsplatser förförskollärare och barnsköterskor. Det var tydUgt att det ena departementetinte visste vad det andra gjorde, för beslutades om fullbehovstäckning av barnomsorgsplatser , kommer detta att vålla storaproblem, trots att man numera från regeringens sida accepterar privataomsorgsformer som föräldrakooperativ. Varför då infe också utnyttja allaförskolor och ge dessa eft statsbidrag likvärdigt med det som den borgerligakommunen får? Bristenpå personal orsakar stor otrygghet för de barnfamiljer som är hänvisade tillkommunal barnomsorg. Alltför ofta får föräldrarna besked att dagis är stängt,att det saknas personal. Många dagis kan över huvud taget ej öppnas då personalsaknas. Detta är en viktig spricka i välfärden. Köernatill barnomsorgen innebär aft alltför många barnfamiljer lever med provisoriskalösningar för att klara tillsynen. Med dyra pengar köps lösningar som samhälletaccepterar. De svarta dagmammorna accepteras, medan privata initiativ förbjudseller motarbetas. Detta är ologiskf. Det måste vara barnens bästa som styrutbyggnaden av barnomsorgen. Regeringen tycks ha glömt bort att det inte ärföräldrarna man i första hand skall ta hänsyn till, utan att det är barnen detgäller. Gebarnomsorgspersonalen bättre arbetsförhållanden, fortbildningsmöjligheter ochett arbetsinnehåll som inte nöter ut deras ork. Gör det för barnens skull. Den stora gruppen av sämst ställda pensionärer får dyrt betala deninkomstökning som ATP-pensionärerna erhåller i och med att basbeloppetförändras för att kompensera devalveringseffekten. Genom att ta bort friåret isjukvården orsakas stora kostnader för de pensionärer som har oturen att bUberoende av sjukvården på institution. Genom ett kostnadsfritt år behöver enpensionär ej betala för 365 dagars vård. Det innebär med avgift . Denna summa kan bli den sparade slant som ger möjlighet för många attbehålla sin bostad och med den möjUgheten ha en som gör det meningsfulltatt klara en rehabilitering. Undantagandepensionärernasaknar fortfarande helt eUer delvis pensionstillskott. För dessa gäller intetalet om solidaritet. De är dessutom den grupp som verkligen har den sämstaekonomin. Detta är också en spricka i välfärden. De får dock inte del avvälfärden, utan den går till största delen till dem som har hög ATP, Mönstretkänns igen. När tänker regeringen ta sitt ansvar för dessa svaga grupper? Tillfälligalösningar för att klara personalsituationen innebär atf de äldre aldrig vet vemde skall få vård av. Man accepterar aft personal anställs med förhoppningsvisen kort introduktionskurs men helt utan introduktion. Människovårdvärderas inte högt. Vi kan från sida infe acceptera att detta fårfortsätta. Det måste ställas ordentliga krav på den personal som anställs.Kontinuitet och trygga anställningsformer med en arbetsmiljö som inte sliter utpersonalen måste eftersträvas. Bristenpå institutionsplatser skulle ha varit ännu värre om vi inte lyckats hejdanedläggningen av ålderdomshemmen. har länge krävt attålderdomshemmen skall bibehållas. Att det var nödvändigt visar inte minst denbrist på institutionsplatser som är påtaglig. Detär köer till alla vårdplatser. Valfrihet i vårdutbudet existerar inte ivårt land. Statsministerns fagra löften från gårdagens debatt om stor valfrihetäger inte giltighet. tvingas människor vårdas i sitt hem mot sin vilja, vårdas alltför många på akutklinikerna, då det saknasrehabiUteringsre-sur-ser eller alternativa vårdformer, har många äldredet svårt. är det infe brist på pengar i första hand, nu är det brist påtrygghet och personal, I dag är detensamheten och otryggheten som möter oss från alltför många äldre människor somär i behov av värd och omsorg. Detta är också en spricka i välfärden, Aviseringen i äldreomsorgsproposifionen om ett ändrathuvudmannaskap, som infe följts av något besked, skapar också svårasituafioner ute i kommunerna. Bristen på ekonomiska medel innebär också attansvaret för vården ofta skjuts mellan de olika huvudmännen. Vi fordrar snabbtbesked om hur framtiden skall se ut när det gäller huvudmannaskapsfrågan. Försäkringskassornas personal utför eftarbete som växer, medan kassornas resurser ständigt minskar. Underett stort antal år har inga ändringar skett beträffande personal, medanriksdagen hela fiden fattar beslut som innebär ökade arbetsuppgifter, Timsjukpenningreformen innebar ett sådant beslut. Vi fråncentern kritiserade starkt förslaget, då vi insåg aft det var byråkratiskt ochsvårt atf administrera. Det visade sig atf vi fick rätt. Att reformen sedanvisade sig bli åtskilliga miljarder dyrare än beräknat bevisar bara attregeringen infe visste vad reformen skulle leda fill. Folkbokföringen ocharbetsskadorna, adop-fionskostnaderna och friåret i sjukvärden och många andranya uppdrag kommer att innebära aff det behöver anställas åtskilliga personerpå försäkringskassorna, om det skall bli möjligt atf bedriva en godtagbarservice. Bristen på kontroll och uppföljning av sjukskrivningsfall bidrar fillökade kostnader för försäkringen. Besparingarna på personalsidan ger stora merkostnader påförsäkringssidan. diskuteras fortsatta nedläggningar av lokalkontor. Dencentraliseringen kan vi från sida inte acceptera. Det finns mångaskäl atf behälla ett väl utbyggt lokalkonforsnäf, Tror man pä en levandelandsbygd måste man också från regeringens sida se till att det blir möjligtmed en god service även på de mindre orterna. För aft skapa en trygg tillvaro måstegrundtryggheten garanteras. Så är infe fallet . Under de sex senasteregeringsåren har klyftorna ökat, och de sämst ställdas situation har intebedömts som mest vikfig att komma fill rätta med. kommer att drivadessa räftvisekrav. Vi är det parfi som står för den mest rättvisafördelningspolitiken. 189YLVA (vpk): Jag är ett problem. Ja, inte bara jag, utanvi är tydligen en hel generation som består av oanpassade, slöa ochväldsbenägna snatfare, klotfare och ligisfer. Det låter kanske som om jag nufar i litet väl häftigt. Men det är fakfiskt den bild som vi ungdomar ser avoss själva då vi speglar oss i samhället omkring oss, Aff vara ung , det är aff veta hur det känns aff varaett problem. Det är att uppleva att det inte finns nägon plats för oss isamhället och aft inte tas på allvar. När man pratar om"ungdomsproblemen" handlar det fill stor del om samhällets problemmed ungdomar, och bara i mycket liten utsträckning om ungdomars problem isamhället. Jag vill läsa en kort dikt av en tjej som heter . Dikten heter Jag, en puckel. Har nitänkt på. Varförkallar dom oss puckeln. Är detnågot man helst viU operera bort? Så varförinte kalla oss tumören ellerbinnikemasken på en gång? Dikten uttrycker just den härkänslan av atf vara något onödigt, överflödigt och bekymmersamt. Den känslanhar infe uppstått alldeles av sig själv och det är, tycker jag, en känsla somfakfiskt är berätfigad och som speglar den verkUghet som ungdomar lever i ochden atfityd som vi möts av. Ungdomen är ingen enhetlig grupp. Tvärtom ärklasskillnaderna bland ungdomar ofta tydligare än i samhället i övrigt. Dengrupp ungdomar som kommer från välbeställda hem drabbas näsfan aldrig av"ungdomsproblemen" och anses heller inte vara ett problem isamhället. De behöver infe oroa sig över atf bli bostadslösa, arbetslösa ellerbli frustrerade över aft aldrig bli tagna på allvar. De kan ägna sig åt atfkonsumera allt det som reklamen bjuder uf fill oss unga. Det finns ett stortutbud aff konsumera om man är ung och rik. Ja, några ungdomar har en given plats i samhället ochupplever infe någon ungdomsfienflighet. Men den grupp ungdomar som har fått sinsociala situation försämrad och som dagUgen upplever atf de är ett problem, dengruppen är mycket stor, och det finns flera anledningar till aff oroa sig överdet, oeh än fler anledningar fill aff göra något åt det. Ute i är ungdomarnas situafion mycket värre än iSverige. I flera västeuropeiska länder talar man om ungdomen som enmarginaliserad grupp, en grupp som sfär utanför samhället, som formar sina egnalagar och som lever under torffiga och otrygga förhållanden. Det är ungdomarsom försörjer sig i lagens utkanter och som är "fast bosatta" i ockuperaderivningskåkar. Den situafionen har vi ännu inte i , men också härär ungdomens sociala situation alarmerande. Det är ungefär dubbelt så vanligtaff ungdomar i åldern 18-29 är tvingas lita fill socialbidrag för sinförsörjning jämfört med befolkningen i sin helhet, och det finns ca 100 000ungdomar under 25 är som saknar bostad. Dessa ungdomar lever i en sfärsom egentligen infe finns, de har sin dagliga tillvaro i en verklighet som påmänga sätt sfär utanför samhället. Vi som är unga lever hårt trängda mellan vad somuppfatfas som två stora, kvävande kolosser. Den ena kolossen är de kommersiellakrafterna och vinstintressena, som försöker atf tjäna pengar på oss på allaupptänkliga sätt och som rikfar all sin reklam mot oss. Det är vi som skallköpa oss ett värde, vi skall köpa en identitet och en plats i samhället. Den andra kolossen är vad som skulle kunna kallas statenskontrollintresse, som behandlar ungdomar som ett problem och ett hot, och somutsätter oss för små uppiggande kampanjer om hur vi bör leva, men som svararmed atf slå dövörat fill eller demonstrera polismakt, då ungdomar försöker görasin röst hörd och sin verklighet synUg. 1988/89:12 Klämda mellan två kolosser ropar ungdomar på respekt och värdighet. I syfte att förbättra ungdomars sociala situafionhar regeringen hänvisat ungdomar fill speciellasärlösningar. Därmed permanentar man uppfattningen aff ungdomar är ettproblem, och infe en fillgång, i samhället, och känslan av utanförskapförstärks. är det nästan omöjligt aff bli behandlad som en fullvärdig,myndig medborgare om man är . Vpkkan infe acceptera aff ungdomars utsatta sociala situation skaU lösas medförnedrande särlösningar. Ungdomar skall självfallet inte leva under sämreförhållanden än andra människor på grund av sin ålder. Jagfrågar mig: Vem är det som skall vårda den växande gruppen av äldre? Vem är detsom skall arbeta i industrierna? Vem är det som skall ta hand om detradioakfiva avfallet oeh de döende haven? Vem är det som är framtiden? Vihör ibland atf det skulle vara vi unga som är framfiden. I sä fall måste jag utfärdaen varning, för det bådar infe särskilt gott när den s.k. framfiden håller påatt marginaliseras. Ungdomarssociala situation och livsvillkor måste förbättras, dels därför aff mångaungdomar lever under mycket torftiga och osäkra förhållanden, dels föratf vi infe skall få en hel generation som vänder samhället ryggen. Anf.190 (): Jag tänkteockså fala litet om sjukvård. Vadbehövs för atf klara den hälso- och sjukvårdskris som är under uppsegling?Eller skall man kanske fråga sig: År det över huvud taget en kris på gång? sade Landstingsförbundefs ordförandeGunnar , socialdemokrat, i sitt inledningsanförande atf han infe deladeuppfattningen atf hälso- och sjukvården är i kris. Det kinesiska tecknet förkris består av de tvä tecknen för fara och möjlighet. Så ser socialdemokraternapä problemet enligt , Menom nu infe sjukvården är inne i en kris ännu, riskerar vi aft hamna där. Vimåste agera nu för aff om möjligt undvika krisen. På 2000-talef - där är visnart - blir vi allt fler äldre. Vi håller redan pä atf bli det. blirvi allt färre yngre, som kan ta hand om den växande skaran åldringar, går44 miljarder kronor till äldrevården, och då har man ändå infe räknat medobetald anhörigvård, som uppskattas till ungefär 14 miljarder. Det ärinfe bara livefs längd som räknas. Det är faktiskt livets innehåll också. Redani dag fatfas det arbetsvilliga fill vård och omsorg. Det finns många orsakerfill defta. En är atf vårdyrkena är svåra aft kombinera med hem och familj. Manvill infe arbeta . Därför måste vi fillåta de anställda atf arbetahögst var tredje helg. Vimåste också se till aff arbete inom vård och omsorg får högre status. Vad är mer angeläget än god och mänsklig omvårdnad och omtanke? Då skall också de som arbetar inom dessa yrken märka av det, både i börsen och i form av uppskattning, utbildning och inflytande. Arbetsgivaren får en sänkning av arbetsgivaravgiften med en fjärdedel för de vårdanställda, om fär igenom sina krav. Arbetsgivaren kommer t,o,m. att finna det ekonomiskt 152 lönsamt att pä defta sätt behålla kunnig personaloch slippa alltför täta Tänk vaddet betyder för patienten, för barnet och för den gamla, i form av ökadtrygghet, aft få omges av kända ansikten. Mendå måste vi fa hand om de anställda. De måste få rätt till kortare arbetstidoch mer flexibel tjänstgöring. Vi vill införa 30-timmarsvecka med laglig rätttill 20-timmarstjänsf. Skall detta fungera ekonomiskt mäste de 31 000 förstakronorna tjänade på lönearbete bli skattefria. Vi vill att momsen på basmatenskall bort. Det skall finnas rätt aft bli hemma hos barnet -jämnt fördelade på vardera föräldern. Skallvi få människor aft stanna inom vården måste vi ge dem ekonomiska fördelar ochuppskattning. Å andra sidan vill vi ha en rörlig pensionsålder meUan 60 och 70år. Det är därför som vi måste ha fler som arbetar inom vården. Ommiljöpartiefs förslag aft låta ungdomar tjänstgöra under sitt värnpliktsår inomsjukvården och omsorgen, som handräckning och vad som i övrigt är möjligt gårigenom, minskas den sociala sårbarheten. Aft ha insikter om sjukvård och omsorgmåste vara värdefullt för alla människor. Även tar man in personal ivården och omsorgen som infe alltid är utbildad. Tror aft allnyansfälld personal inom vård oeh omsorg är färdigutbildad, tror han fel. Detär inte så . Individeni centrum är mottot för hälso- och sjukvården i , Vårdenär en viktig del av svensk välfärdspolitik. En kvalificerad vård har allfidvarit högt prioriterad, både av allmänhet och politiker. Den har dock undersenare år kännetecknats av ökad centralisering, administration ochbyråkratisering. Detta har fått kostnaderna för värden aft öka sexfaldigf under1960- och 1970-falen. Och vad värre är - värden har trots detta inte kunnatmätta behoven. En stor del av de enorma resurser som ställts till sjukvårdensförfogande har gått åt till aff hälla jämna steg med miljöförstörelsensföljder. Tyngdpunkten inom hälso- och sjukvården måste därför förskjutas fräntraditionell medicinsk behandUng till förändring av livsstil och miljö. Vimåste gå till roten med det onda. Den enskilde måste ta ansvar för sig självoch kunna påverka samhället, så att trycket på sjukvården minskar och samhälletklarar av vården och omsorgen. Det är bättre aft förhindra aft sjukdom uppstårän atf bota symtomen. Många sjukdomar skulle vi kunna slippa om vi levde på ettannat sätt. Manskulle t .ex, kunna minska antalet lungcancerfall genom atf propagera motrökning, minska luftföroreningarna, minska biltrafiken, framför allt i centrumpå större orter, förbjuda nedsmutsande fabriker i stadskärnorna, övergå tilltrådbuss eller spårvagn i kollektivtrafiken, som skall göras mycket merattraktiv, satsa på elbilar, väfgasbilar etc, ha fler och tätare lokaltåg, användatåg i stället för lastbilar på längre transportsfräckor. Vi bör inte ha någonfast Öresundsförbindelse, någon Link eller Uknande, någon sopförbränningeller några kolkraftverk. Det som jag nu har räknat upp skulle fakfiskt kunnaminska antalet lungcancerfall. Vikan minska antalet hjärtinfarkter genom aff minska stressen. Om människor fårmöjlighet atf lönearbeta mindre kommer sjukfrånvaron aff minska. Då minskarockså drogberoendet-alkohol, beroendet av narkotika, tobak och vissanervlugnande mediciner. Drogberoendet i sig för med sig många sjukdomar. Vi behöver också satsa på fritidssektorn. Både hjärta ochhjärna behöver motion. Vi behöver också se till aff våra aggressioner färutlopp pä ett sunt sätt, så aft vi infe behöver droga ned oss, infe stressaihjäl oss. Så kan vi minska antalet hjärtinfarkter. Vi kan minska antalet ledskador och magsjukdomar genom atfinfe vara övervikfiga utan äta rätt. Det vi kallar giftfri mat skaO självfalletserveras i skolor, på servicecentra och sjukhus. Maten skall fillverkas påhemmaplan, inga onödiga transporter, "Exportera" recepten, infe maten!Utöka torghandeln och småbutikerna! Kräv bättre djurhållning! Mat skall inte innehåUa en massa konsfigheter. Matenskall vara färsk, och när den blir gammal skall den bli förstörd. Vi behöverinfe bli balsamerade . Satsa på barnen. om skolsköterskorna, matfanferna, skolvärdinnorna. Drainfe in på barnavårdscentralerna. Vi vill att våra barn skall bU en friskgeneration. Minska allergierna genom aff bygga hus som man kan leva ioch vara frisk i. Inga mögelhus, radonhus, farliga fräimpregneringsmedel. Ingaflytspackelgolv, inga spånskivor som avger formaldehyd, ingahelfäckningsmattor som innehåller en massa dammkvalsf er - som för resten dethär huset verkUgen är fullt med. Inga plastmaterial som avger livsfarlig rökäven vid en liten eldsvåda, inga färger som ger hjärnskador, ingenfreonanvändning som förstör ozonskiktet och ger oss hudcancer. Vi kan fakfiskt göra mycket för atf hålla oss friskare.Det stärker självkänslan och självförtroendet aft klara sig själv, att infebehöva gå till doktorn för alla småkrämpor. Vi föreslår därför atf sjukperioden utan läkarintygförlängs . Då hinner man själv bota en vanligförkylning och måste inte gä till doktorn på åttonde dagen och bli sjukskrivenoch eventuellt få penicillin. Men när vi ändå behöver sjukvård skall vi ha god sjukvård.Då skall alternativ värd och den vanliga s.k. skolmedicinen samarbeta förpatientens bästa. skall ersätta båda sorterna under vissabestämda förutsättningar. När det gäller tandvård skall vi kräva mer forskning föratt få fram oskadliga tandfyllnadsmaferial. Amalgamet bör bort . Vivill ha det som en press för att fä fram oskadliga tandmaterial. Det ärtydligen möjUgt atf satsa massor med pengar på krigsindustri oeh på försvaret,men det tycks inte finnas tillräckligt med pengar för ofarligatandfyllnadsmaterial. Vi kan minska förslitningarna och arbetsskadorna genomsatsning på god arbetsmiljö. Vi kan minska dödsfall och olycksfall vid bilolyckor genomsänkta hasfighefer på vägarna. Det finns mycket man kan göra för att hälla sig frisk. Låtoss göra detta, för hur skall vi annars klara sjukvårdskrisen? Jag tänkte Utet på . Hon klagar över hur detär att vara ett ungdomsproblem. Men det finns eft äldreproblem också. De somingen hinner passa, sköta, värda. I dagens samhälle skall man vara lönsam.Minns den där tavlan av alla förstaklassare som saft med tindrande ögon ochtroskyldigt tittade ut över sina bänkar, och så stod det i texten: Är du lönsamlille vän? Det ärinfe lätt med livet, men får vi försöka klara sjukvårdskrisen. 191 (vpk) replik: frågade vad jag menade med ungdomsproblem - det finnsett stort äldreproblem också. De problemen är väl inte riktigt av samma natur.Även om också jag tycker aff det finns problem med äldreomsorgen ursäktar intedetta aft man diskriminerar ungdomar. Jagvill i sammanhanget fråga vad hon menar med aft alla ungdomarskall beordras atf jobba inom vården. Skall man göra det bara för atf man ärung? Jag förstod inte rikfigt vad hon menade med det förslaget. Anf.192 () replik: har ett förslag till en sorts allmän värnpUkf. Både mänoch kvinnor skall göra denna allmänna värnplikt, och vi vill aff de som intevill göra vapenfjänst skall t.ex. kunna arbeta inom vård och omsorg. Vitycker att det är vikfigt atf människor får lära det. Anf.193 (vpk) replik: Såvitt jag förstår innebär detta aff man säger att ungdomar skall lösade problem som finns i samhället med vårdkrisen, just därför aft de är unga.Det handlar ju inte om aff försvara landet eUer få en utbildning. Att justungdomar skulle lösa de problemen tycker jag är litet konstigt. Anf.194 () replik; Det är inte så konsfigt alls. Det är nämligen en del av värt försvaratf kunna värda och fa hand om människor. Det kommer atf bli ett stort problem.Varför skall infe unga kunna det också, och varför skall inte många unga kunnadet? Det tycker jag är bra. Anf.195 (): kommer det att bli möjligt aft bygga ufföräldraförsäkringen och dubbla den sä aft den kommer att omfatta alla barntills de är . Ersättningen kommer att ske efterinkomstborffallsprincipen, Defta är viktigt för valfriheten. Det gör detmöjligt för alla föräldrar som så önskar att vara hemma hos sina barn medandessa är små. Till skillnad från det borgerliga förslaget om värdnadsersäftningkommer det aft göra det möjligt för ensamstående föräldrar och för föräldrarmed låga inkomster aff vara hemma om de sä önskar. Detblir också ett fritt val inom familjen, i parförhållanden, aff utan ekonomiskahänsyn välja den part som skall vara hemma hos barnen. Det är också en vikfigvalfrihetsfråga. Deftaförslag innebär dessutom atf utbyggnaden skall kunna användas av de familjersom så vill för att korta sin arbetsfid . Den blir alltså såflexibel. Dennareform hör samman med rätfighefen till plats inom barnomsorgen för alla 1991.Defta är synnerligen viktigt. Menhur är då läget? Vissa andra debattörer har kommenterat utbyggnaden avbarnomsorgen. Det har funnits siffror totalt över landet som pekar på enkraffig utbyggnad och som angivit ett ljust läge. Men det finns andra siffrorsom pekar på motsatsen. 1988/89:12 Bildenär väl den aft åtskilliga kommuner kommer att klara utbyggnaden, medan det ser mörkt uf i en hel delandra kommuner. Orsakerna fiU detta är många. En är atf en hel del kommuner harspekulerat i att en annan familjepolifik skulle komma att föras efter defta valoch därför infe brytt sig om atf bygga ut barnomsorgen. Så har skett i mångakommuner. Det kommer aft bli svårt för dem att under dessa år som återstår taigen allt det de har förlorat. Enannan sak är bostadsbristen. Svårigheten att skaffa lokaler i många av vårakommuner har ställt fiU problem när det gäUer flykfingmottagning, äldreomsorgen,gruppboende och kvarboende för äldre personer. Det har också ställt fillproblem för barnomsorgen. Ettannat problem som börjar torna upp sig och som en del falare har varit inne påär personalrekryferingen. Jagvet aft problemen inte är likartade över hela landet, I massmedia diskuterarman ofta Stockholmsproblemen och generaliserar dem.