prot · GC0946 · 1988-12-31 00:00:00 — Jagär medveten om att har uttalat att det är kommunernas resp.oHka företags sak - i detta fall SJ:s sak - att bedöma huruvidahamninvesteringar skall göras och huruvida de är lönsamma eller ej. I dettafall är det dock ett uppenbart dåligt förslag. Det finns skäl att klart uttalaatt det är dåligt. Skälen är två. Det finns en betydande överkapacitet ihamnarna, inte bara i utan även på andra hamnar ner till konfinenten, närdet gäller järnvägsgods. På Hnjen , DanLink, kan man mednuvarande färjor fördubbla kapaciteten. Med ytterligare en färja kan mantredubbla kapaciteten. På förbindelserna från finns det också mycketoutnyttjad kapacitet. Om man vill förbättra kommunikationerna meUan Trelleborgoch Travemiinde, finns det dessutom möjligheter på den nya linjen mellanTravemunde och . Det finns möjlighet att bygga ut hamnar i . ÖmSJ:s utförsäljning av fast egendom, m.m. Inteminst viktigt är att det troligen är fullständigt omöjligt att av miljöskälanlägga en hamn på den kuststräcka nere i som man har talat om. Jagbedömer det så, och uttalanden från tyder på detsamma. Varförgjorde då SJ-chefen detta utspel? Han var uppenbarligen felinformerad om dehamnavgifter som kan komma att höjas i bl.a. . Det är inte allsfråga om höjningar i den storlek som han trodde. Det finns förvisso problem.Problemen är dock snarare SJ:s egna. Man tappar marknadsandelar, framförallt på importsidan. Det beror emellerfid främst på att SJ har en bristandemarknadsföring. Överläggningenvar härmed avslutad. 17§ Svar på frågorna 1988/89:305, 307 och 338 om SJ:s utförsäUning av fastegendom, m.m. Anf,107 Kommunikafionsminister : har frågat mig om när regeringen, resp. ,tog beslut om att utreda frågan om ett samgående mellan den transnationellakoncernen och SJ. har frågat mig om regeringen avser förhindra att SJ säljer sinaunderhållsverkstäder. har frågat försvarsministern om regeringen kommer att vidta någraåtgärder med anledning av risken för ökad sårbarhet när SJ säljer utverksamheter och fastigheter som har betydelse för landets försvarsberedskap. Arbetetinom regeringen är fördelat så att det är jag som skall svara även på den sistafrågan. Jag har valt att besvara frågorna i ett sammanhang. Enligtriksdagens trafikpolitiska beslut bestämmer SJ själv över sin organisafion. SJhar också möjlighet att skilja ut verksamheter som inte direkt anknyter tilljärnvägstrafiken och inte stärker dess konkurrenskraft. Det här betyder attregeringen inte tar ställning i den nödvändiga omprövningen av vilkaverksamheter som bättre kan ombesörjas utanför SJ genom samarbete eller genomupphandling. Närdet gäller frågan om tidpunkten för SJ:s beslut tog dess styrelse den 17november 1988 ett beslut med riktlinjer för en fortsatt omstrukturering avaffärsverket. Beslutet innebär bl.a. att och SJ gemensamtskall utreda förutsättningarna för att överta och driva vissa av SJ:sunderhållsverkstäder. Beträffandeberedskapsfrågan gäller enligt förordningen (1986:294) om ledning ochsamordning inom totalförsvarets civila del att varje myndighet i sin verksamhetskall beakta totalförsvarets krav. Detta gäller alltså även för SJ. Någonåtgärd från regeringens sida är mot denna bakgrund inte aktuell. 108 (vpk): Jag anser att det är högst anmärkningsvärt med det mycket knapphändigaoch fyrkantiga svar som jag har fått. Det hör dock till god ton att ändå tackaför svaret. Såvittjag förstår sitter det nu människor runt om i landet som ännu är SJ-anställdapå de olika underhållsverkstäderna. Dessa människor undrar vad regeringenegentligen håller på med. Det handlar om en mycket stor förändring och en storaffär, när det transnationella nu vill tilltvinga sig - detmåste vara fråga om det - majoritetsägandet i underhållsverkstäderna. Är det meningen att SJ, och regeringen, skall användafolkets järnvägar till att köra över folket? Alla chockartade nedläggningshotoch privatiseringstendenser tyder faktiskt på att det skulle vara på detsättet. Jag skall ställa ett par raka frågor till , och påsådana frågor väntar jag mig någorlunda raka svar. Kan regeringen åtminstoneinte tänka sig att påverka hela affären så att de anställda får respit till den31 mars? Det var min första fråga. Den andra frågan gäller hur regeringen tolkar de beslut som vi tog i samband med behandlingen avjärnvägsbetänkandet nr 19 . Jagkommer senare att överlämna en förstorad upplaga av det beslut som vi fattade.Jag kan inte tolka det på annat sätt - alla som jag har talat med tolkar det påsamma sätt som jag- än att regeringen måste vara med och fatta beslut i alla defrågor som vi här har diskuterat. Det gäller punkterna 91,92,94 och 95, om jagminns rätt. Jag har dem med mig så jag kan visa dem . Det sägs där attregeringen skall vara med och fatta beslut i alla fall utom ett. Det gällerSJ:s organisation. I den frågan får SJ fillsammans med regeringen fatta beslut. OmSJ:s utförsäljning av fast egendom, m.m. 109 HANS (vpk): Jag får tackaför svaret. Minfråga gällde om regeringen vill förhindra en utförsäljning. Man funderarnaturligtvis över både viljan och vilka medel som finns. Att det inte finnsnågon vilja förstår jag av kommunikationsministerns svar. Han överlämnar helttill SJ och ABB att strukturera den framtida järnvägen. Detfinns dock en hel del märkliga punkter i svaret. Det gäller samma saker somViola tog upp. När vi i finansutskottet yttrade oss över dessa frågori den trafikpolitiska proposifionen, var det, såvitt jag minns, så attregeringen fram skulle medge försäljning av statlig egendom, ochom värdet översteg 50 milj. kr. skulle man gå till . Den riktigatolkningen av beslutet måste enligt min mening vara att regeringen kanförhindra en sådan här utförsäljning. Mansäger att SJ har möjlighet att skilja ut verksamheter som inte direkt anknytertill järnvägstrafiken och inte stärker dess konkurrenskraft. Vagnserviceanknyter således inte till järnvägstrafiken enligt kommunikationsministern.Det är ett mycket märkligt påstående. Vad skall man härnäst sälja ut? Kommerdet att bH stationerna, vagnarna, loken eller personalen? Någonting måste väländå ha anknytning till den verksamhet man håller på med. Jag tycker då attmaterielen liksom även personalen är det väsentligaste. Dettavittnar om att regeringen öppnar fidigare samhällsägda sektorer för spekulationoch för ett övertagande av ett privat kapital, vars ägare inte vet var deskall göra av pengarna. Jag hade väntat mig ett något mera genomarbetat svarifrån kommunikafionsministern. OmSJ:s utförsäljning av fast egendom, m.m. Som framgick av svaret, är inte detta - mot bakgrund av det beslut somriksdagen fattade så sent som och som alltså är mycket färskt - enfråga för regeringen. Riksdagsbeslutet innebär ju att vi för att lösa den krissom har uppstått inom SJ gav den nya organisationen, efter avskiljning avbanverket, ett ganska rymligt mandat att inom sitt eget ansvarsområde fattabeslut av den typ som frågorna avser. Därförvore det fullständigt felaktigt om regeringen, redan innan MBL-förhandlingaroch sådant har slutförts, gick ut och talade om för SJ hur det skall vara. Detskulle direkt stå i strid med det riksdagsbeslut som fattades . Nuhar SJ möjlighet att göra ställningstaganden som gäller den storaomstrukturering som pågår, och regeringen skall inte gå in i den processen pådet sätt som varit vanligt tidigare. Det var ju det nya med beslutet. Jagkan mycket väl förstå att berörd personal känner oro inför den här sortensförändringar. Det är självklart att man är oroHg, innan man har fått svar påalla frågor som man kan ställa. Men vad den berörda personalen också haranledning att tänka på är: Vad är alternativet fill en omstrukturering? Det ärju allmänt bekant att verkstäderna har haft svårigheter tidigare. Det är välheller inte okänt för de flesta att man har förutsett att verkstäderna isamband med de förändringar som sker av vagnmaterial m.m. kommer att fåsysselsättningssvårigheter även framöver. Behöverdet då vara någonting negativt? Kan det inte tänkas vara positivt att SJ fårandra organisationsformer och också får en samarbetspartner? Jag säger detta ifrågande form, därför att det som beslutats är ju att man skall utredaförutsättningarna för samarbete. Så även om regeringen önskade gå in och fattabeslut, finns det ingenting att fatta beslut om i dagens läge. Anf.111 (vpk): har jag inte bara utan ett pargånger per dag fått post eller telefonsamtal från Statsanställdas förbundsolika avdelningar. Jag vet att de har fått precis den version av ansvarsfördelningensom har givit här , och de har faktiskt trott på den. Vii vpk protesterade verkligen så mycket vi kunde mot beslut attavhända sig ansvaret och överlåta det åt regeringen. Men de beslut som fattadesmåste tolkas så att regeringen inte nu kan gömma sig bakom och SJ. Statsanställdas förbunds olika avdelningar villpåminna regeringen om hur de borgerliga partierna häcklades när de förde framrenodlade privafiserings-krav. säger avdelningarna: Vad skall vi tro? Hurskall vi någonsin kunna stödja regeringen, när den agerar på det här sättet? 112 HANS (vpk): säger kommunikationsministern att han inte skall gå in i processen,i varje fall inte före MBL-förhandlingarna. Men det är helt poänglöst att yttrasådana saker, när han i sitt svar först säger att det här tänker regeringeninte alls bry sig om, för det är SJ:s sak att sköta detta. Varförnämner kommunikationsministern över huvud taget MBL-för-handlingar, närregeringen inte tänker göra någonting? Ni har ju avhänt er möjligheterna attgöra något till den marknadsinriktade SJ-ledningen, som på kapitalets villkorskall sälja ut SJ. Detär precis som när staten sålde ut ASEA-Atom. Då hade vi en ganska hård debatt iriksdagen. Där avhände man sig det statliga inflytandet, och står man därmed en privat kärnkraftsindustri och kan inte påverka politiken ett dugg. Detär förfärligt, herr talman! OmSJ:s utförsäljning av fast egendom, m.m. De beloppsgränser som har fastställt och reglerna för vadSJ:s styrelse är bemyndigad att besluta om och vad regeringen skall besluta omgäller givetvis. SkuUe beloppsgränserna komma att tangeras i det härsammanhanget, finns det alltså ett regelsystem som föreskriver när fråganhamnar på regeringens bord. Mendet är fullständigt meningslöst att diskutera det , eftersom det beslutsom fattats handlar om att utreda förutsättningarna för ett samarbete. Det ärförsta steget. Då måste den diskussionen föras inom ramen för . Sedantycker jag att mina meddebattörer går till våldsamma överdrifter. Såvitt jagkan förstå kan maximalt ett par av de anställda inom vara berörda. Om man skall göra en stor strukturförändring, räddaett krisföretag där utvecklingen pekar mot miljardförluster, får man nog röravid verksamheter som sysselsätter två ä av den totalaarbetsstyrkan. Annars kan man lika gärna ge upp hela tanken. Anf.114 HANS (vpk): ändrar sig kommunikationsministern. Då hade han kunnat säga i svaretatt det är en utredning som regeringen avser att ta ställning till, eftersomriksdagsbeslutet är sådant att regeringen har att göra det, och blir det fördyrt skall titta på frågan. Det hade varit det riktiga svaret, inteatt säga att regeringen inte tänker göra någonting. Vadbeträffar utförsäljning och omstrukturering vill jag säga att om man anser attservicen på vagnar inte hör till verksamheten utan kan säljas ut, då finns detanledning att befara det värsta. Anf,115 (vpk): Frågan är var regeringen och står egentligen. Jag ärmycket glad och tacksam, liksom naturligtvis många andra i det här landet, omdet visar sig att regeringen inte menar det har sagt i svaret. Jagvill använda den korta tid jag har till att läsa upp det som nu också har på en kopia framför sig: "Beträffande försäljning av fast egendom bemyndigar regeringen att godkänna avtal om försäljning-- ." Närdet gäller att fastställa beloppsgränser är det också regeringen som harinflytande. I vissa organisationsfrågor bemyndigas regeringen och statensjärnvägar att besluta om avyttring av verksamhetsgrenar, osv. 1988/89:46 Återigen:Tänker regeringen agera så nu att de anställda får respit till den 31 marsoch inte blir överkörda ? ' * Överläggningen var härmed avslutad. anslaget till drift avstatliga vägar 18§ Svar på fråga 1988/89:317 om fördelningen av anslaget till drift av statligavägar har frågat mig på vilket sätt den av riksdagenbeslutade inriktningen av anslaget till drift av statliga vägar skall fågenomslag i den nu förestående fördelningen av medel för . Riksdagenanvisade genom det trafikpolitiska beslutet totalt 4 925 milj.kr. fill drift av stafiiga vägar . Det är en höjning med 381 milj. kr.jämfört med vad som anvisades för . Med den föreslagna höjningenbedömdes det möjligt att vidmakthålla vägnätet och även att vidta vissaåtgärder mot det eftersläpande vägunderhållet. En stor del av dessa insatseravser åtgärder i skogslänen. ställde sig bakom den inriktningen.Vidare framhöll bl.a. att behovet av driftåtgärder bör avgöras påregional och lokal nivå mot bakgrund av trafikmängder och de olika vägarnastillstånd. Detpågår nu inom ett arbete med att upprätta budget för driftenav de statliga vägarna. Jag förutsätter att i budgetarbetet beaktarden av beslutade inriktningen. Budgeten kommer att fastställasfidigast . Avslutningsvisvill jag framhålla att skogslänen med det trafikpolitiska beslutet kommer attfå en bättre väghållning än vad man annars skulle ha fått. Vad gäller anslagetsnivå anges i nämnda beslut att anslaget stegvis skall höjas realt med 500 milj.kr. driftsanslag är därvid det första steget i en sådan real höjning. Anf.117 (): Jag tackar kommunikationsministern för att jag fått svar på min fråga.Jag tror inte att det finns någon annan fråga i mitt hemlän som väckt så myckendebatt, så mycket engagemang och så många heta känslor -på möten, itidningsartiklar, i brev och telefon till oss riksdagsledamöter -som den omvägstandarden. Detta är inte alls förvånande. Det finns verkligen skäl attengagera sig och protestera mot den dåliga standard som vi har på många av våravägar. Bra vägar är ju ett oeftergivligt krav för en bra UtveckHng i en region. JagviU också påstå att vårt tålamod har prövats oerhört. Vi noterade därför med glädje regeringens proposition om trafikpolitiken inför 1990- talet. I den beskrevs våra problem på ett utmärkt sätt. På s. 186 står detbl.a. : "Den snabba trafiktillväxten , för låg investeringsnivå och ofillräckligt underhåll har medfört att vägnedbrytningen tenderar att bli allt mer omfattande. Det otillräckliga underhållet har också medfört att vägstan- 94 darden i vissa avseenden börjar bli alltför låg.Detta gäller inte minst de mindre vägarna iskogslänen. För att vägnätet skall kunna fungera effekfivt måste underhållet avde statliga vägarna väsentligt förstärkas." Detframgår dessutom av propositionen att anslaget till drift av statliga vägarstegvis skall höjas realt med 500 milj. kr., varav 381 milj. kr. föreslogs för1988/89, vilket också framgår av kommunikationsministerns svar. Ipropositionen konstateras det vidare att en stor del av insatserna avseråtgärder på vägar i skogslänen, och härigenom får de ökade driftsinsatserna enpositiv regionalpolitisk inriktning. Enligtolika uppgifter, inte minst i massmedia, framstår det nu som om det på grund avbl.a. inflationen skulle återstå en mycket Hten summa av dessa 381 milj. kr.att fördela, 111 milj. kr. Det är då tydligt att mer än tvåtredjedelar har försvunnit på grund av bl.a. inflafionen. Det kan väl inte varaobekant att vi har inflation; det kan man ju utläsa av finansplanen. Anserkommunikationsministern att den aviserade fördelningen och summans storlek ståri god överensstämmelse med vad som sägs i propositionen? Skall vägvärketfördela dessa pengar så att merparten går till skogslänen? Skall jag uppfattasvaret så att i kommande budget, som framläggs , medel kommer attföreslås, som innebär att det bHr en real höjning med upp fiU 500 milj, kr,sammanlagt ett och två? Omfördelningenav anslaget till drift av statliga vägar och jag är överens om inriktningen när det gällerdessa beslut. Hela stod för övrigt bakom beslutet att ökningen avdriftsanslagen skulle gå till skogslänen. Det kanske inte spelar så stor roll,varken för eller för mig, vilka beräkningsmetoder somvägverket använder när det skall stämma av anslagen mot verkligheten. Någotförenklat uttryckt är det så att i en uppåtgående inflation gröps anslagen urav densamma, i en nedåtgående inflation - vilket vi alla bör sträva efter -blir effekten den motsatta och man får så att säga ut mer verksamhet förpengarna. Vadsom skett är att prishöjningar och annat - rent allmänt är byggmarknadenansträngd och därför slår detta igenom särskilt kraftigt där - har medfört attdessa anslag har gröpts ur, I samband med beräkningar har mantagit hänsyn till detta. Det skaU alltså bli en real höjning med 500 milj,kr, i den andra etappen. Inriktningen skall vara densamma som haruttalat, nämligen att det skall göras en särskild satsning på skogslänen. gör sin budget förutsätter jag att man arbetar efter dessariktlinjer. 119 (): Det är alldeles riktigt att vi är överens om att det behövs merapengar. Vivar väldigt många som under valrörelsen var ute och talade om den här posifivavändningen när det gäller pengar till vägar i skogslänen. Vi hoppades mycket påde nya pengar som skulle ha regionalpolifisk betydelse. Eftersom det bara blev111 milj. kr. att nu fördela,, ställer vi mycket stort hopp tillbudgetproposifionen, som framläggs . För att vi skall kunnagarantera vår trovärdighet måste rejält med pengar Omföljderna för miljön av motorvägsprojektet i anslås för att den reala summan på 500 milj. kr. Vi hoppasockså att fördelar dessa pengar så att merparten går till skogslänen. Överläggningenvar härmed avslutad. 19§ Svar på fråga 1988/89:321 om järnvägsförbindelserna mellan och har frågat mig om regeringen ämnar vidta några åtgärderför att forcera upprustningen av järnvägsförbindelserna på mellanGöteborg och . Denansvarsfördelning inom järnvägsområdet som följer av trafikpolitiskabeslut innebär att det är det nyinrättade som utifrånsamhällsekonomiska bedömningar och med hänsyn tiU tillgängliga medelprioriterar mellan oUka järnvägsprojekt. Detär alltså en uppgift för att avgöra om och när en upprustning avjärnvägsförbindelserna mellan och kan bli aktuell. föranleder därmed ingen åtgärd från regeringens sida. Anf.121 (vpk): Min fråga var ett litet test på om kommunikationsministern ser någrasamband mellan landsvägar och järnvägar, mellan dessa vägtyper ochnaturresursfrågor. Det gör kommunikationsministern uppenbarligen inte. HanhåUer sig enbart fill järnvägarna. Det finns ju flera sätt att lösatransportproblemen, såväl miljömässiga sätt som mindre miljömässiga. KoUisionenmellan vägbygget i , naturresurshushållningen och hoten mot järnvägarnai samma område pekar på hur galet man har resonerat. Jag menar att enkommunikationsminister med litet fantasi, visioner och medvetenhet när detgäller hushållning med mark och vatten måste ha kunnat ta chansen att vika sigför regeringens egen lagstiftning i stället för att vika sig för trädkramare. Iså fall kunde han kanske ha erkänt att man borde ha prioriterat något annat ändetta vägprojekt som har gått i graven. Regeringentog ju initiativ och befäl över utbyggnaden av E 6-an. Varför kan då interegeringen ta initiativ och befäl även över järnvägsutbyggnaden? Överläggningenvar härmed avslutad. 20 § Svar på fråga1988/89:327 om fonderna för miljön av motorvägs-projektet i Anf.122 Kommunikationsminister : Herr talman! harfrågat mig om jag kommer att verka för att en ordentHg och genomgripandekonsekvensutredning av miljöaspekter- na av den pågåendeombyggnaden av väg E 6 i kommer att göras, och om jag ämnar vidtaåtgärder om det i en sådan utredning visar sig att skadorna blir stora. Regeringsrättenhar beviljat resning i det beslut som regeringen fattadeden angående väg E 6. Regeringsrättens beslut avser enfastighet och grundades bl.a. på en ny omständighet, nämligen attnaturvårdsverket efter regeringens beslut bedömt att Bratteforsånsdalgång är av betydelse ur naturvårdssynpunkt. Vid denna beredning kommermiljöaspekter och andra aspekter att beaktas och om så erfordras ytterligarebelysas. Jagkan lämna det beskedet att regeringen kommer attgöra en ny prövning av ärendet i den del som omfattas av resningsbeslutet ochdärvid beakta de aktuella omständigheterna. Omföljderna för miljön av motorvägsprojektet i Anf.123 (): Jag tackar kommunikationsministern för beskedet, som jag trots alltupplever som litet slingrande. Jag vet inte om det ytterligare behöver belysas- det var mera praktiska åtgärder som jag efterlyste. Tillsammansmed några av Bohusbänkens riksdagsledamöter besökte jag landshövdingen iBohuslän . Där försökte vägdirektör ochplaneringsdirektör fiU oss "sälja in" resten av E6-an som sträcker sig upp fill . Det visades inte på en enda nackdel,endast stora fördelar, trots att dessa herrar räknar med en enorm ökning avbiltrafiken fram . Tackvare förbättrad teknik skulle utsläppen enbart minska. I förbigående kan jagnämna att de glömde att redovisa hur det blir med koldioxiden, och följaktligenägnade man sig inte åt växthuseffekten. Riksdagsmänär inte dumma. Jag känner det som en klar underskattning av vår intellektuellakapacitet att bli utsatt för något sådant. På samma möte sade nämHgen länetsmiljövårdsdirektör att av föroreningarna i Göteborgberor på biltrafiken, och de ökar trots katalytisk avgasrening. Han sade ocksåatt en sänkning från 110 till 90 och från 90 till 70 skulle betyda en hel delför skogarna i . Jag påstår att detsamma gäller havet och dessalgblomning. Vem av dessa parter lyssnar på,och vad tänker kommunikationsministern göra praktiskt, om det visar sig att densenare parten är den som har rätt? 124Kommunikationsminister : Herr talman! Kommunikafionsministernlyssnar på olika parter och försöker sedan göra en så förnuftig sammanvägningsom möjligt av de synpunkter som kan komma fram i en diskussion om t.ex,vägprojekt. Nuhar vi alltså fått ett regeringsrättsutslag som berör en viss fastighet längsvägen. Det är ingalunda någon begravd väg, som någon tidigare talare sade, utanett pågående vägbygge. Men detta ärende skall som sagt i vanlig ordningberedas, och medan beredningen pågår kan jag självfallet inte förutsäga vad somkommer att bli regeringens beslut. 7Riksdagens protokoll 1988/89:46 Omsäkerhetskraven vid sjötransporter av explosivt gods 125 (): Jag lovar att hålla ögonen på den där beredningen och ställa en nyfråga , så att jag kan få besked på denna punkt. Överläggningenvar härmed avslutad. 21§ Svar på fråga 1988/89:344 om säkerhetskraven vid sjötransporter av explosivtgods har frågat försvarsministern vilken beredskap som finnsi svenska hamnar för en specifik fartygstransport av militär materiel. Frågan har överlämnatstill mig för besvarande. Bakgrundentill frågan är följande. En militär transport kommer -förutsatt att västtyskamyndigheter ger tillstånd - att genomföras från Travemiinde till . , är tillfrågat om det kan genomföra denna transport. är den myndighet som ansvarar förtillsynen över efterlevnaden av gällande lagar och föreskrifter beträffandesjötransporter av farligt gods. Dessa regler gäller för både civilt ochmilitärt gods. Jag utgår ifrån att både berörda hamnar och fartygsägaren idetta enskilda fall följer gällande säkerhetsbestämmelser. 127 (vpk): och jag har ställt var sin fråga. Vi ställde våra frågortill försvarsminister , som finns här - det tycker jag är bra- men får uppdraget att svara på min fråga trots att den rördet svenska försvaret. Omman betraktar de som det handlar om, som vi har fått uppgift omur västtysk press - jag har artikeln här om försvarsministern ellerkommunikationsministern inte har sett den - kort och gott såsom farligt gods,återstår ändå några frågor när det gäller säkerheten. Svenskaförsvarsmyndigheter har lämnat mycket olika uppgifter om dessa missiler somSverige har köpt från . Om jag tolkat tidningsuppgifterna rätt, har manolika uppgifter om varför de nu befinner sig på västtysk mark, vid enamerikansk bas.