prot · GC09129 · 1988-12-31 00:00:00 — Är det som talar om"nu", låter det på ett annat sätt. Då innebär "nu" att maninte har bestämt sig. Det är stora skillnader i dessa tolkningar. Men vad "nu" innebär i praktiken är faktiskt attvi stegvis, genom detta diffusa förhållningssätt, anpassar oss till alla deöver 300 punkter som innehåller. Dessa punkter handlar omvalutapolitiken, indirekta skatter, aktiebolagsstiffning, förbud mot statligastödåtgärder fill vissa näringsgrenar, kapitalrörelser, radio TV, offentligauppköp, standarder för livsmedel, arberarskydd, miljö, gemensam arbetsmarknad -för att nämna bara några områden. Konsekvenserna av detta blir att det intelängre är riksdag och regering som beslutar om vår politik och vårlagstiftning, samt att den materiella grunden för vår neutralitetspolitik rycksundan. Det är det som är kärnan i EG-frågan och det är därför som denna frågaär så viktig och möter ett sådant massivt folkligt motstånd bl.a. inompolifiska partier, bland ungdomsförbund, i freds- och miljöorganisationer bådeinom och utom . Detta är infe för att vi är paranoida ellerkonspirativa, utan för att vi har ett långsiktigt mål med det som vi arbetarför, vilket majoriteten i utrikesutskottet inte alls tycks ha. När EG-frågan diskuterades i förra gången, ellerEEC-frågan, som det då hette, var socialdemokrafin mycket kritisk. Dåvarandestatsministern förklarade i ett tal att inteville delta i en organisation, vars syfte var att stärka NATO. Han sade också:"Det finns andra bestämmelser i som utan att det på sammasätt berör utrikespolitiken, innebär att deltagarländerna uppger sinsuveränitet till överstatligaorgan.- Det gäller sådana frågor som den ekonomiska politiken,skattepolitiken, socialpolitiken etc". Vad han varnade för var att allt det som brukar kallas"den svenska modellen", och som ju socialdemokraterna brukar värnaom, inte skulle kunna förenas med internationella suveränifetsbegränsningar.Han gjorde också ett annat, mycket viktigt tillägg när han sade; "Det ärvidare enligt min mening oerhört väsentligt att inte betrakta deninternationella solidariteten som uteslutande en europeisk fråga". Den fråga som man måste ställa sig, och som jaggärna hade velat höra svar på, är varför den officiellasocialdemokratin övergivit sin kritiska inställning till EG. Detutrikespolifiska momentet i EG har ju som gått sedan den förradebatten på intet sätt försvagats. Som jag redogjorde för har deutrikespolitiska momen- Jag hoppas att någon socialdemokratisk representant frånutskottet vill svara mig på denna min fråga. Det enda svar som jag kan hitta är att det är den svenskaindustrivärldens mycket energiska krav på en så nära anpassning som möjligt,gärna också medlemskap, som ligger bakom den ändrade inställningen. Konkretinnebär det att politiken, på detta liksom på så många andra områden, anpassastill storföretagens intressen och önskemål och till den process avkoncentration och transnationalisering som helt dominerar den ekonomiskautvecklingen. Storföretagens och agitation förmedlemskap eller anpassning till EG kan sammanfattas i påslåendet att densvenska kapitalistiska ekonomin skulle förlora i utvecklingstakt om man intekommer med i den inre marknaden. Detta är någonfing som vi hört upprepasockså från den här talarstolen. Vi skall gå med i den inre marknaden för att vivill ha fortsatt välstånd, fortsatt gott om arbetstillfällen för alla vårainvånare och för att vi vill fa del av allt det goda. Vi kommer att gå enfruktansvärd framlid till mötes om vi ställer oss utanför. Det finns emellerfid inte någon grund för påståendet atten EG-anpassning skulle vara en absolut förutsättning för fortsatt ekonomiskfillväxt i . Detta är ännu mindre riktigt om man tar hänsyn till miljönoch andra kvalitativa aspekter vid beräkningen av den ekonomiska tillväxten.Det är ju fakfiskt så, att många av oss som är kritiska till EG-politiken inteheller längre accepterar det traditionella begränsade sättet att räkna. Vikräver att man skall ta hänsyn fill miljön, fill vår hälsa, till socialakonsekvenser osv. när man beräknar ekonomisk tillväxt - något som förmodligenkommer att bli än svårare att få gehör för vid en anpassning till EG. Det kan också från ett begränsat, traditionellt,ekonomiskt synsätt mycket väl vara så, att den svenska ekonomin vinner på attstå utanför EG. Ett litet land kan ju vara mycket smidigare och meranpassningsbart i sin ekonomiska politik än en stor byråkratisk koloss som EG. Vi står inför stora globala överlevnadsproblem,såsom kärnvapnen, de militära rustningarna, skuldproblemen, exploateringen avu-ländernas folk, de stora miljöproblemen och världssvälten. Allt detta ärstora, gigantiska problem som kräver lösningar på både nafionell ochinternationell nivå. Då kan vi inte fastna för begränsade regionala arrangemangsom snarare förstärker problemen och förhindrar de breda lösningarna. Då kan viinte låta oss snärjas in i en föråldrad, storskalig, odemokratisk maktstruktur,som är så dominerad av kommersiellt tänkande att den är oförmögen att ge någrasom helst lösningar på vår tids problem. EG är gamla mäns gamla tankar om en europeisk storhetstid.Det är gamla tankar som har övertagits av nya män med samma föråldrade ochbegränsade tänkesätt. Är det inte i själva verket det gamla koloniala Europassista dödsryckningar som vi bevittnar? Om så är fallet behöver vi knappastuppträda i rollen som gråterskor. Vår, , roll i den internationella politiken måstevara en helt annan. Vi skall utifrån vårt nationella oberoende, våralliansfrihet, i stället gå i spetsen för att man skall utveckla en offensivneutralitetspolitik som kan vara och den västeuropeiska integrationen och den västeuropeiska integrationen ett effekfivtverktyg i en global fredspolifik och i vårt arbete för att skapa internationellavspänning och militär nedrustning - över hela världen. Slutligen, herr talman, skulle jag vilja ta upp enspeciell fråga, som jag egentligen skulle vilja ställa särskilt till AnitaGradin. Hon är visserligen inte närvarande i kammaren , men jag tror att detfinns någon från hennes departement här. Jag skall därför ändå framföra frågan.Jag skulle vilja ställa frågan till i hennes roll som kvinna med bakgrundinom den sociala sektorn. Jag har följande frågor. Hur kommer det att gå för osskvinnor? Hur kommer en EG-anpassning att påverka vår situation och våra liv? Viär till övervägande delen de som i våra arbeten bär upp den offentliga sektorn.Vi är själva hjärtat i välfärden. Vi kan redan nu se vad som händer när skattepolitikenbörjar anpassas. Vi kan se vilka som är förlorare och vilka som är vinnare. Vikan se vad som händer med vården och omsorgen i vårt samhälle. Hur kommer detatt bli när av de ekonomiska och sociala frågorna skall avgöras av EG ochbara tillåts skötas nationellt? Hade varit här hade hon antagligen sagt attdet är bättre att vi är med så att vi kan påverka. Jag vill då ställaytterligare en fråga. Vilka är det som kommer att vara med? Är det verkligen vikvinnor - ofta lågavlönade, anställda i offentlig sektor och beroende avoffenflig sektor - och våra erfarenheter som kommer att finnas med ibeslutsprocesserna? Vilka är det som accepterar arbetsformer som innebär är i och att man - som det är nu - såsom en av518 parlemantariker har en genomsnittlig maximaltid attyttra sig på? Vilka är det som finner sig fill rätta i en stenhård hierarkiskuppbyggnad där kvinnorna som vanligt till stor del återfinns bland städpersonalen?Vilka är det som tycker att det är värt den höga lön man får somEG-parlamentariker i kompensation? Så ser det ut i . Hur ser det ut här hemma? Rådetför Europafrågor, den s.k. skuggregeringen, som leder anpassningtill EG, leds av 18 män och 2 kvinnor. Den ena kvinnan är den andra är . Jag skulle ha velat höra av hurde har haft det och om de har försökt att lyfta fram kvinnoperspekfivet. Jagskulle vilja veta om det har gått att få gehör för den typen av frågor ocherfarenheter. EG är faktiskt en fråga om demokrati. Kvinnornas parlamentkan aldrig ligga i ! Det är svårt nog med de arbetsformer vi har i det nationellaparlamentet och i det politiska Uvet på hemmaplan. Det är en fråga om makt och inflytande för både kvinnoroch män. Det är en fråga om hur vi i praktiken skall genomföra de vackraformuleringarna i vår gmndlag om att "All offentUg makt i utgårfrån folket." och att "är folkets främstaföreträdare.". Om vi vill ha det på det viset -och det vill vi i vpk - kanvi inte överlåta fill att besluta om vår framtid. 63KRISTER SKÅNBERG (mp); Alla i denna debatt säger - såvitt jag harkunnat höra - att en eventuell anpassning till EG:s kommande inre marknad intefår medföra att det blir väsentliga försämringar när det gäller sådana områdensom hälsa, miljö, socialpolitik och arbetsmiljö. Alla tycks dessutom vara enigaom att samarbete är bra om det inte leder till att sådana försämringarinträder. Tre partiers representanter tycks vara säkra på att det blir bättreom harmoniserar sig med EG. Två partiers representanter har gjort vadde kan för att upplysa om att det faktiskt finns risker för försämringar inomen rad områden. Det rör sig om försämringar av olika slag. Dels kan detbli fråga om sådana rent faktiska försämringar som några har försökt påvisa,dels kan det bli försämringar på litet . Det kan gälla försämringarsom uppkommer genom att trafiken ökar och genom att storskaligheten ökar,vilket gör att naturen kommer att bli mera nedtrampad på vissa håll än påandra. Det kan leda fill att en del regioner blir mycket arbetsfattiga, osv. Viavser att återkomma till dessa frågor i kommande inlägg. Jag skall nu ta upp frågorna om handelspolitiskrörelsefrihet, den ekonomiska och monetära unionen, tullunionen och ettömsesidigt erkännande av produkter. Jag skall även tala litet om hur det skallgå för små och medelstora företag och möjligen även säga några ord om densociala bostadspolitiken. Jag skall börja med att belysa de förändringar som kan sketill det bättre och fill det sämre genom att tala litet om ömsesidigterkännande av produkter. I näringsutskottets yttrande konstaterar man att detpågår omfattande harmoniseringsarbeten inom EG syftande till att de tekniskahandelshinder som uppstår genom förekomsten av olika produktföreskrifter skallundanröjas. Man redogör för att harmoniseringen normalt går till så att manbeslutar om direktiv med gemensamma regler som medlemsstaterna är skyldiga attomsätta i nationella föreskrifter. Man konstaterar att detta förfarande ärtidskrävande. För att nå snabbare resultat har verksamheten med att undanröjatekniska handelshinder inriktats mot nya former. En princip som har stadfästsgäller ömsesidigt erkännande, dvs. en vara som är lagligt producerad ochmarknadsförd i ett land inom EG skall fritt kunna säljas, såvida infe ett annatmedlemsland kan åberopa behov av skydd för bl.a. människors och djurs liv ochhälsa som grund för sina högre krav. Jag vill fråga kammaren om det är självklart att det härs.k. snabbförfarandet långsiktigt ger ökad trygghet. Mig förfaller det som omdet mödosamma arbetet som man har hållit på med länge är väsenfiigt mycketsäkrare. försöker man i stället ta genvägar. När det gäller miljövård och social trygghet sägs vidare iyttrandet, att utskottet dessutom får upprepa vad som framfördes i förra åretsbetänkande, nämligen att det inte är så att nödvändigtvis skulle behövasänka sina krav i fall av harmonisering med lagstiftningen i EG, t.ex. vadgäller miljövård eller social trygghet. Motsatsen är också tänkbar. Det låter litet tveksamt. Jag vet inte vad kammarensövriga ledamöter tycker. Om det är sant - som alla har varit så säkra på härtidigare - att inget 1988/89:129 6juni 1989 och den västeuropeiska integrationen Prot.1988/89:129 6junil989 och den västeuropeiska integrationen väsentligtförsämras, hade man väl kunnat kosta på sig en myckel starkare skrivning. Jag vill komma in litet grand på en annan princip när detgäller att eliminera tekniska handelshinder. Det gäller en nyharmoniseringsmetod. Den används i de fall då det finns ett klart behov avsäkerhetsföreskrifter, som bör vara desamma i alla medlemsländer. Metodeninnebär att man överlåter åt de europeiska standardiseringsorganen attkomplettera allmänt hållna säkerhetskrav i EG-direktiven med tekniskaspecifikationer som utformas genom hänvisning fill europeiska standarder. Deskall utarbetas av de olika standardiseringsorganen gemensamt. Produkter somtillverkas, herr talman, enligt dessa standarder antas uppfyllasäkerhetskraven. I direkfiven anges hur det skall verifieras att en produktuppfyller kraven. Det kallas kontroll genom teknisk provning och blir alltvanligare inom industrin. Visst kan en sådan kontroll genom teknisk provningduga på vissa områden. Men jag skulle gärna vilja att de som orkar gör ettlitet tankeexperiment när det gäller produkter som är viktiga för liv ochhälsa. Skulle ni föredra att veta att det infe kan vara fel på en produkt, somen princip, eftersom den är rätt tillverkad? Eller skulle ni föredra attprodukten fakfiskt var provad? Tänk er t.ex. några väsentliga läkemedel, föratt göra experimentet klart för er. Därmed tycker jag att jag i alla fall harförsökt att belysa att dessa harmoniseringsmefoder i sig innebar vissa risker.Det kan vara bra att veta. Om man sedan vill fa det fill sig eller infe är såatt säga de resandes ensak. När det gäller handelspolitisk rörelsefrihet har vi frånmiljöpartiets sida sagt i en reservation att det är vikfigt att Sverigebehåller en sådan rörelsefrihet. Det är viktigt att det samarbete som allatalar varmt om inte bara kommer att gälla EG och dess inre marknad. Faktum ärändå att det i tidskrifter-inte i gröna tidskrifter utan i facktidskrifter,affärstidskrifter osv. - kallas för Festung . Det beskrivs som envälrustad enhet som effektivt skall kunna konkurrera med andra. Faktum är ocksåatt EG har högre murar mot omvärlden än vad har. Det betyder faktiskt,om man t.ex. går in i en fullunion, att avhänder sig möjligheten självständig handelspolitik t.ex. gentemot . Jag kan inte inse attdet skulle innebära en mer omfattande liberalism än om man följde miljöpartiefsmetod, att man skall vara öppen mot alla länder. Visst ligger de västeuropeiskaländerna nära oss, men det finns andra europeiska länder som gör det också. Jagtycker att vårt hittillsvarande samarbete inom kunde ha utvecklatssnabbare. Det innebär inte den form av överstatlighet som EG-samarbetet ochEG:s inre marknad kommer alt präglas av. Vi får en större handelspolitiskrörelsefrihet om vi samarbetar nära men inte ger upp vår handlingsfrihet. Jag vill säga någonfing om småföretag. Enligtmiljöpartiels uppfattning är det uppenbart att en svensk EG-anpassning kommeratt leda fill omfattande struktur- och ägarförändringar i svenskt näringsliv.De utländska uppköp av svenska företag som kan förväntas kommer att drabbaockså svenska småföretag på olika sätt. Svenska storföretag kommer inte att avstå från alt flyttautomlands, vare sig ensidigt anpassar sig till EG:s inre marknad ellerinte. Däremot är det nog klart att storskaligheten kommer att öka ytterligare,med stora omflyttningarav tillverkningsanläggningar och kanske också folkomflyttningar som följd, omdenna harmonisering får fortgå. Därmed ökar sannolikt riskerna för att svenskaunderleverantörer tappar närheten till flera av sina nuvarande svenska köpareoch riskerar att bli utkonkurrerade av de stora utländskaunderleverantörsföretagen. Den risken ökar vid en harmonisering. De svenskasmåföretagen, bl.a. underleverantörerna, löper stora risker att förlora på denpågående svenska EG-anpassningen. Det är i alla fall min personliga bestämdauppfattning. Jag har sysslat ganska mycket med dessa frågor. Det har pratats litet bostadspolitik här fidigare. Entalare har ironiserat över att miljöparfiet är oroligt för attbyggnadsnämnderna inte kommer att få lika mycket att säga till om som tidigare.Man kan då tycka att det är bra om vi kan "avkrångla" . Mendet finns ändå ganska väsentliga uppgifter som inte alls är lösta ännu i svenskbostadspolitik, t.ex. när det gäller att göra sig av med sjuka hus. Det är ettnytt område där det gäller att agera mycket kraftfullare än . Jag ärganska säker på att EG-anpassningen där kan leda oss åt fel håll. 1988/89:129 6juni 1989 och den västeuropeiska integrationen 64EVERT (): Jag skulle säga att debatten börjar dra sigmot sitt slut, men vi har ju åtskilliga miljöparfister som har begärt ordethär, så det kommer väl ändå att ta minst till. Jag har begärt ordet för att i huvudsak säga någonting omden sociala dimensionen. Den återfinns nu i den debatt som pågår så intensivt.Den fanns inte med i . Men när EFTA-länderna formerade sig i Osloför sedan, tillfogades en arbetsgrupp för miljö- ochsocialpolitik. Regeringen har också för sin del inrättat ett råd för social-och hälsofrågor. Utskottet besvarar med detta konstaterande bl.a. en mofionfrån m.fl. där t.ex. alkoholfrågan las upp. De sociala frågorna har mycket sent kommit in ibevakningen och i debatten, tror jag man kan säga. Genom vad jag här har anförtkommer så att ske i högre grad. Från EG-håll hör man allt oftare talas omden sociala dimensionen och att den kommer att bli en av huvudfrågorna framöver. Vad innebär de sociala frågorna? I själva verket rör dedet mesta av vår tillvaro. Socialpolitiken kan aldrig bli isolerad från andrafrågor. Man kan t.ex. säga att en god fart på industrin och hög sysselsättningär én förutsättning för att man skall kunna bedriva en bra socialpolitik. Enväl fungerande förmögenhets- och inkomstutjämnande skattepolifik verkar försocial välfärd, inte bara för att den är utjämnande, utan också för att denfinansierar socialpolitiken. Så är också en god socialpolitik en förutsättningför att industrin skaU kunna fungera väl. De anställdas medbestämmande ochinflytande har stor betydelse för människornas välbefinnande, det vet vi.Delaktighet kaUar vi det. Det finns en risk att de som bara sysslar medekonomiska frågor i inskränkt bemärkelse inte ser detta sammanhang. Lusten atttjäna pengar kan ta över behovet av en god hälsa hos de anställda.Produkfiviteten beror ju fakfiskt på hur de anställda mår. De frågor jag har tagit upp har diskuterats iutrikesutskottet och varit uppe fill behandling här ikammaren genom frågor och 6 protokoll 1988/89:129 och den västeuropeiska integrationen interpellafioner.Själv ser jag en ökad tendens ute i - överallt i industrivärlden, förresten - till det s.k. två-tredjedels-samhället, dvs. ett samhälle där entredjedel hamnar i samhällets marginal. I anledning av denna debatt vill jag citera ett centraltstycke i utrikesutskottets betänkande på s. 20, där utskottet med instämmanderedogör för vad olika statsråd har sagt här i ; "Företrädare förregeringen har bl.a. som svar på frågor och interpellafioner i slagitfast alt social nedrustning, en försämrad yttre miljö eller arbetsmiljö,minskat konsumentskydd, urholkad arbetsrätt eller eftergifter påjämställdhetsområdet är pris som vi inte är beredda att betala för ett närmaresamarbete med EG." Jag skulle kunna tillägga: sysselsättningen. Vi är jufaktiskt här i en ö i en värld av stor arbetslöshet. Jag skulle här vilja ta tillfället i akt och göra enkommentar till vad har sagt. När jag lyssnade på henne fick jagen känsla av att vi här hörde den andra sidan av det politiska spektrat, där viå ena sidan har och deras politik och å andra sidan vpk. Hur mångagånger har vi inte i denna kammare från moderat håll hört, att det nu kommeratt gå galet för oss i när vi inför något nytt inom t.ex.socialpolitiken. säger från vpk ungefär detsamma, nämligenatt om vi närmar oss EG kommer allt ont att hända. Det är faktiskt lätt attvarna och att ställa sig utanför när man inte är i majoritet och därmed inteheller behöver ta ansvar för vad som händer. För min del ser jag måhända detta på ett litet enkeltsätt. Men i stora drag ser jag det på följande sätt. EG formar faktiskt sinpolitik såsom EG själv vill. Vi i kan inte göra något åt det. Det är detolv som klarar ut det. Vad vi måste göra är att se fill att viekonomiskt och i andra sammanhang inte kommer utanför, så att vi inte kanutveckla vårt svenska samhälle. kan ju inte vara en ö i det europeiska samarbetet.Det kan leda tiU att sysselsättningen i blir lägre, att industrin gårsämre och att arbetslösheten blir högre, vad vet vi. Den här frågan diskuterades, som sade, på70-talet. Hon citerade och hänvisade tiU vad dåvarande statsminister . Han sade att medlemskap är omöjligt på grund av vår neutralitet. Dessadiskussioner ledde senare, herr talman, till ett frihandelsavtal. söktedetta samarbete med den Europeiska gemenskapen, som vi även nu är ute efter medde förbehåll som jag redan har redogjort för, men som är nödvändigt om vi iSverige skall kunna klara oss. Det har gjorts anmärkningar om att frågan om medlemskapinte nu är aktuellt. Man kan naturligtvis diskutera sådana formuleringar. Men idet nuvarande arbetet som skall pågå fram är frågan om medlemskapinte aktuell. Inget land kommer att bli medlem i EG fram till år 1992.Österrike har sökt medlemskap men kommer inte att bli medlem före detta år. Ochdå är ju formuleringen riktig. Jag måste emellertid säga att jag inte hellertror att det är möjligt för att bli medlem efter 1992. Den situationsom rådde har egentligen skärpts. Min fråga till är alltså: Vad äralternativet? EG finns där, och vi har att söka ett så nära samarbete vi kanför att vårt land skall kunna klara sigi denna situation. Vi gör det med öppna ögon och med de förbehåll som jag haranfört. Utskottetskriver på s. 20: "Utskottet gör emellertid nu bedömningen all det intefinns någon särskild grund för antagandet att en anpassning till EG:s reglerskulle behöva innebära en sänkning av våra krav i olika avseenden, även om detibland måste bli fråga om förändringar." Utskottet slår vidare fast i ett annat sammanhang attanpassningen till EG syftar till att vi skall förbättra, vilket börunderstrykas, våra levnadsvillkor, inte försämra dem. Jag vill säga några ord om droger, och främstalkoholpolitiken, vilken hör till socialpolitiken. När det gäller narkotikastår EG redan inför vissa svårigheter, eftersom med sin avvikande ochliberala narkotikapolitik är medlem i EG. Ett öppnande av gränserna mellanHolland Och t;ex. , med dess betydligt hårdare narkofikapolitik,måste därför ske på ett varsamt sätt. vet vi av erfarenhet att tull ochpolis kan stoppa endast en ringa del av den narkotikatrafik som förekommer.Detta gäller faktiskt även . Det hjälper alltså inte med den tull- ochpasskontroll som redan finns. Med detta vill jag ha sagt att det i dettasammanhang krävs särskilda insatser om man skall kunna tala om gränskontroll idetta avseende under alla omständigheter. Därefter övergår jag fill att tala om den svenskaalkoholpolitiken. slog i utskottet fast attden svenska alkoholpolitiken inte får rubbas. Eftersom alkohol beskattas hårt,dvs. höga priser i konsumtionsbegränsande syfte, blirskattepolifiken enkardinalfråga. EG har emellerfid redan slagit fast att man infe kan fattabeslut om medlemsländernas alkoholpolitik genom majoritetsbeslut i EG.Alkoholpolitiken är vidare först och främst en hälsofråga. Så långt man nu kanse kommer således alkoholpolitik inte att behöva ändras. Men det ärklart, herr talman, att det krävs en stark bevakning, och den av regeringentillsatta kommittén kommer naturligtvis att följa denna fråga. Jag vet ocksåatt för sin del har tillsatt en särskild kommitté som kommeratt följa denna fråga. Jag utgår från att den svenska alkoholpolifi-ken, somhar varit konsumtionsbegränsande, kommer att bestå oavsett hur Sverigesförhandlingar med EG kommer att gå. och den västeuropeiska integrationen 65GUDRUN (vpk) replik: Jag kan konstatera att är ensemed mig om att de sociala frågorna än så länge tillmätts en alldeles för litenbetydelse. Det har vi från socialutskottets sida påtalat. sägeratt man inom EG-samarbetet har uttalat att den sociala dimensionen numera skallfå en mer framträdande roll. Men begreppet den sociala dimensionen betyder intesamma sak inom EG som här i .