prot · GC0953 · 1988-12-31 00:00:00 — har frågat vilka åtgärder justitieministernavser att vidta med anledning av tidningsuppgifter om att det för polisen iStockholm har utfärdats riktlinjer som går ut på att narkotikainnehav skallbedömas lindrigare än vad som gäller i övriga landet. Arbetet inom regeringen är fördelat så, att det är jag somskall svara pä frågorna. Jag besvarar dem i ett sammanhang. 76 Inom polismyndigheten i Stockholmpågår ett reformarbete som går ut pä attdecentralisera en del av kriminalpolisens uppgifter. Tanken är att flerbrottsutredningar skall göras lokalt vid polismyndighetens vaktdistrikt. Mindregrova brott skall i större utsträckning utredas där, medan utredningar somgäller grövre brott också i fortsättningen skall skötas centralt avkriminalavdelningen. Som ett led i detta reformarbete har poHsmyndighetennyligen utfärdat föreskrifter om hur narkotikabrottsärenden skall fördelasmellan kriminalavdelningens narkotikarotel och de lokala kriminalenheterna vidvaktdistrikten. Föreskrifterna innebär att fier ärenden än somrör innehav av narkotika skall handläggas vid en lokal kriminalenhet.Fördelningen sker med utgångspunkt i vilken mängd narkotika som innehavetgäller. Ett syfte med nyordningen är att göra polisens narkotikabekämpningeffektivare. Detär uppenbarligen dessa föreskrifter som och tar sikte på och som de uppfattar som en liberalisering avnarkofikastrafflagens bestämmelser. Jag anser att det inte finns någon som helstgrund för en sådan uppfattning. Straffrättskipningen, som ytterst ankommer pädomstolarna, påverkas självfallet inte av hur narkotikaärendena fördelas ochutreds inom polismyndigheten. 31 KARINAHRLAND (fp): Jag tackarcivilministern för svaret. Jag ställde frågan när jag i en tidning hade lästföljande: "Dåfår du gå omkring med kokain för , heroin för ochhasch för 10 OOO kronor utan att direkt åka in. Beslutet gäller baraStockholm." Dettavar en uppgift i en artikel om riktlinjer som fanns i entidning . Litet längre fram i texten står: "Såhär har inte lagsfiftaren, , tänkt sig." Det är, herr talman,alldeles riktigt. Jag tror inte ens att de socialdemokrater som inte villekriminaHsera knarkandet hade tänkt sig det. Sedankunde vi i en annan tidning läsa att domstolarna hade skärptstraffen mot narkotikalangare. Om båda dessa uppgifter hade varit riktigainnebär det faktiskt att polis och domstolar har litet olika inställning tiUknarkhandeln i . Så får det, herr talman, inte vara i en rättsstat. Nusäger civilministern i svaret att vi har helt missuppfattat beslutet. Detinnebär inte alls någon liberalisering. Men bekymret är, herr talman, attpoHsen i , som verkligen skall jaga knarkhandlarna, har uppfattat detsom en HberaHsering. Det kan man helt klart läsa ut i arfikeln, om nu uppgiftenär riktig. Jag kan inte tro annat än att det som står i tidningen är rätt. Omman ser sådana här uppgifter är det fakfiskt viktigt att ta reda på fakta. Jagundrar då om civilministern välsignar denna ordning, vilket jag tycker ärtveksamt. Jag vill gärna få veta civilministerns inställning till den gamlaArbogamodellen, där inriktningen i stället var att man måste jaga småknarkarna,källorna, dem som använder det farliga lika mycket som man jagar de storahajarna. Om man får tag i missbrukarna är det lättare att få ett knarkfrittsamhälle. Vad civilministern har för inställning i den frågan skulle jag gärnavilja veta. 32 (): Jag ber att få tacka för svaret på min fråga. Precis som jag starkt när jag läste artikeln om de nya riktlinjerna frånpolisledningen i och det sätt pä vilket dessa hade uppfattats. Sedandess har jag fått signaler som tyder på att man kanske inte skall se detta somen liberalisering. I varje fall har jag fått ett klart besked frånpolisledningen i att det inte var avsett som en liberalisering avsynen på knarklangning. Jag valde ändå att inte återkalla min fråga tillstatsrådet, för jag tycker att det är viktigt att tydligt få klargjort iSveriges riksdag hur man skall se på de åtgärder som polisen har vidtagit. 1och för sig kan det säkert vara bra med en decentraHsering av handläggningen avsådana här ärenden, om det leder till att man faktiskt kan beivra flera ärendenoch att flera knarklangare, även av mindre format, kan åka fast. Men, herrtalman, det är väldigt viktigt att inte en organisatorisk förändring uppfattassom ett uttryck för en liberalare syn på knarklangning. Det kan nämligen fåpraktiska konsekvenser. Det får inte spridas en uppfattning att den här typenav narkotikabrott är mera tolererad av polis eller andra myndigheter, utan detmåste tydligt klargöras att alla former av knarklangning är ett väldigtallvarligt brott och att alla former av narkofikainnehav är någonting som måstebeivras med full kraft. Därför tycker jag att det är vikfigt att utnyttja dethär tillfället att i denna kammare med full tydlighet slå fast detta faktum. Mot bakgrund av de missuppfattningar som har uppkommit på grund avfidningsarfiklarna tycker även jag att det var bra att denna fråga togs upp iriksdagen. Detsom står i tidningarna måste väl vara rätt, sade . Vi kanske inteallfid upplever det så. På den här punkten är det alltså fel. Om den nyaordning för hur man skall utreda frågorna om de decentraliseringssträvandensom finns inom har uppfattats så, bör det väl nu varautklarat att det inte förhåller sig pä det sättet. Det finns inte någon somvill se lättare på narkofikabruk och missbruk som följd av denna hantering avutredningen inom . Slutligenvill jag till säga att jag själv har engagerat mig i socialaprojekt i en förort till . Man skall lokalt via olika typer avinsatser komma åt narkotikamissbruk, även om det är mycket litet och sker påett tidigt stadium. 34 KARINAHRLAND (fp): Jag har intenågon annan åsikt än civilministern när det gäller vad som är rätt eller fel ifidningarna. Vi har båda erfarenheter av att det kan vara än det ena och än detandra. Men det är viktigt att om något är fel skall man få det tUlrättalagt. Detär ganska allvarligt när hela Norrmalmspolisen har uppfattat situafionen påett annat sätt. Civilministern säger: "Straffrättskipningen, som ytterstankommer på domstolarna, påverkas självfallet inte av hur narkotikaärendenafördelas och utreds inom polismyndigheten." Jag vill med bestämdhet påpekaför civilministern att detta inte allfid är så säkert. på ompoHsen anser att en olaglig gärning har ett sådant straffvärde att man skall gåvidare med ärendet. Man kan ju lämna rapporteftergift, man kan masa på ärendetosv. Ärendet kanske inte kommer fill domstolarna. Vi tycker att dessa ärendenskall komma till domstolarna. 35 (): Jag tycker att det är bra med den ytterligaremarkering som civilministern har gjort här av hur detta skall tolkas. Jagförutsätter att detta kommer att uppfattas också av alla dem som det vederbör,dvs. både inom poHsen - av dem som skall hantera denna situation i praktiskalivet - och på andra håll. Jag utgår från att följer hur dennareform kommer att verka i praktiken, så att det praktiska utfallet av reformenblir det som både civilministern och vi frågare önskar oss och som, efter vadjag förstår, polisledningen har tänkt sig. Utfallet bör alltså inte bli det somen del av dem som uttalade sig i pressen befarar. Om ökade polisresurser för flygplatskontroller Överläggningenvar härmed avslutad. 10 § Svarpå fråga 1988/89:379 om ökade polisresurser för flygplatskontroller har frågat mig om jag ärberedd att snabbt medverka till att lönemedel för vakanta polistjänster - iavvaktan på en permanent lösning - kan användas för flygplatskontroUen. Den ständigt fiUtagande internafionella flygtrafiken harökat behovet av flygplatskontroll. Polisens resurser för denna kontroll ärnumera hårt ansträngda. tids händelser har ytterligare ökat belastningenför poHsen. Mot denna bakgrund är det, som jag redovisar i åretsbudgetproposition, nödvändigt att undersöka de alternativa möjligheter somfinns för att tillgodose resursbehovet. Det som ligger närmast till hands ärsärskilda avgifter från flygplatshuvudmännen. Jag avser därför att ta initiativtill att det görs en analys av dessa frågor. Jag kommer också att föreslå regeringen attlönemedel för vakanta polistjänster redan för innevarande budgetår får tas ianspråk för förstärkningar på det administrativa området. Dessa medel bör ocksåkunna tas i anspråk för att förstärka polisens flygplatskontroll. 37 (): Jag vill tacka civilministern för svaret. Jagvill rakt ut säga att det är ett mycket bra svar. i det korta perspektivetkommer det att avlasta polisen på ett befriande sätt. Det problem som jag har aktualiserat visar hur det kan gånär den ena handen inte vet vad den andra gör. Man ger koncession för en nyflyglinje -det är naturligtvis mycket bra - samfidigt som man inte ser fill attalla förutsättningar, inkl. säkerhetskontroll, kan av på ett sätt somden lokala polismyndighetentycker är acceptabelt. Detta har hänt på flera håll, och problemet är intenytt. Detsom fick mig att reagera var Trollhättan-Vänersborgs flygplats. Den 29 januarifår man där en utrikeslinje till . För den säkerhets-kontroUen krävsdet fem tjänster. I poHsdistriktet har man fem vakanser. Ipraktiken innebär det mer, eftersom det finns ledigheter, sjukdomar,deltidspensionering osv. Följden av denna utökning av verksamheten blir ipraktiken ytterligare fem vakanser, eftersom man inte får något som helstresurstillskott för att klara den nya verksamheten. Jag kan försäkracivilministern att polisledningen i är mycket bekymrad, liksom denlokala polisstyrelsen, över hur man skall klara av detta. uttalat att man vägrar ställa sig bakom ett beslut som innebär såbetydande nedskärningar, vilket det skulle bli i den övriga verksamheten. Likafullt har polisen i lagt fram ett förslag. För att klara dennasituation tar man bort en av de två kvarterspoliser som finns i distriktet. Tvåav de fem brottsutredarna tas bort. En man från spaningsroteln och en frånordningspolisen tas bort. På så sätt klarar man situationen kortsiktigt. Mendet är alldeles klart att detta inte är en långsiktig lösning. Högarna avoutredda brott kommer att växa i i avvaktan på att man får enlångsiktig lösning. Det är därför bra att civilministern har gett detta svar påden direkta frågan, och jag hoppas att den analys som är på gång när det gällerden långsiktiga lösningen kommer snabbare än till nästa budgetår. Överläggningenvar härmed avslutad. 11 § Svar på fråga1988/89:348 om riksradions utlandssändningar har frågat utbildningsministern om han är beredd attmedverka till att riksradions utlandssändning får fortsätta som tidigare föratt bl.a. få bort det hot som finns för isoleringfrån kontakten med . Arbetetinom regeringen är så fördelat att det är jag som skall svara på frågan. Bakgrundentill frågan är att och Riksradio beslutat lägga nedförsöksverksamheten med kortvågssändningar med s.k. SSB-teknik frånGrimetonsändaren utanför . Kortvågssändningarutnyttjas främst för utlandsradions behov. Det som sänds är vanligenutlandsprogrammet Radio . I försökssändningarna från Grimeton haremellertid främst riksradions Program 1 sänts ut. Sändningarna har haft tillsyfte att pröva en viss typ av SSB-teknik. Enligt är syftet medförsökssändningama uppnått. Televerkethar vidare uppgivit att det fattats ett internationellt beslut om enfullständig övergång till en något annorlunda SSB-teknik än den somanvänts i Grimeton. Enligtradiolagen (1966:755) avgör varje programföretag ensamt vad som skall förekommai företagets sändningar. Radiolagen ställer bara vissa allmänna krav på hur ettföretag skäll utöva sin sändningsrätt. Detsamma gäller vad som bestäms omprogramverksamheten i avtal mellan regeringen och företaget i fråga. När detgäller sändningarna till utlandet sägs i avtalet med attprogrammen skall ge utländsk publik och särskilt utlandssvenskarna möjlighetatt få information om och upprätthålla kontakt med . Mer detaljerat änså är inte utlandsradions verksamhet reglerad. Beslutetom att försökssändningama med SSB-teknik skulle inledas 1976 och att Program 1skulle sändas fattades sålunda inte av regeringen. När ochriksradion hade beslutat att lägga ned dessa sändningar /89, anmäldes detta tiU utbildnings- och utrikesdepartementen.Det rörde sig alltså om én informafion till departementen, och inte ett samråd,vilket inte heller kommer att ske mot bakgrund av vad jag fidigare sagt. Jagkan alltså inte medverka fill att utsändningen av riksradions Program 1 överGrimetonsändaren kan fortsätta. Enligt vad jag har inhämtat från riksradion ärdock möjligheterna att på få in Radio ordinarieutlandsprogram på kortvåg lika goda som möjligheterna att höra SSB-sändningarnahade varit. Någon risk att Antarkfisexpeditionen genom nedläggningen avförsökssändningarna kommer att isoleras kan alltså inte sägas föreligga. Anf.39 (): Jag ber att få tacka utrikesministern för svaret, som var både långtoch utförligt. Detär väl bara att konstatera att möjligheterna har blivit sämre när det gälleratt på ett bra, enkelt och relativt störningsfritt sätt kunna lyssna på radionsP 1-sändningar inom geografiskt stora områden av vår värld.Mottagningsförhållandena med SSB-teknik har varit utmärkta och betydligt bättreän med vanlig kortvåg. Dessutom har ju sändningstiden haft en helt annanomfattning. Därför har SSB-sändningarna varit mycket uppskattade. Mångaav våra landsmän som befinner sig på södra halvklotet hade vant sig vid attlyssna på det utbud av program som finns i radions P 1, t.ex. sportreportage,kulturprogram, religiösa program och litet mer djuplodande analyser av dagligahändelser i vårt land och annorstädes. Det är beklagligt att dessa sändningarsom man vant sig vid inte fick fortsätta. Närdet gäller Antarkfisexpeditionen hann den vara i sitt expeditionsområde i caen vecka när sändningarna upphörde. Expeditionen har för avsikt att lämnaAntarkfis . För min del är jag ganska säker på att de 12-årigas.k. försökssändningarna från SSB-sändaren i med utsändning av P 1hade blivit uppskattade nere hos våra svenskar bland glaciärer och i enav vår jords verkliga utmärker, bland snö och pingviner. Därför kunde man hafortsatt med åtminstone en tio veckors förlängning av den försöksverksamhet somhade pågått och som slagit väl ut så länge den varade. Överläggningen var härmedavslutad. 6Riksdagens protokoll 1988/89:51 -53 12 § Svar på fråga 1988/89:381 om luftburnasjuktransporter har frågat mig närförhandlingarna mellan staten och om luftburnasjuktransporter är avslutade och när regeringen kommer att överlämna ettförslag i ärendet till . besvarade jag en interpellafion(1987/88:75) av i samma fråga. En departemental arbetsgrupp arbetadedå med att förverkliga intentionerna försvarsbeslut att ökakapaciteten med helikoptrar för sjuktransporter i krig under förutsättning delsatt fredsmässiga behov kunde tillgodoses, dels att sjukvårdshuvudmännen varberedda att medverka i samma utsträckning som staten. Arbetsgruppen redovisadei sitt uppdrag i rapporten (Ds 1988:9) Helikoptrar försjuktransporter. Vid beredningen av arbetsgruppens förslag har det ännuinte varit möjligt att finna en ekonomiskt försvarbar lösning som samfidigttäcker behoven av helikoptrar för sjuktransporter såväl i krig som i fred. Jag kan nämna att riksrevisipnsverket i enrevisionsrapport om hälso- och sjukvården i krig ansett, att eftersom i enkrigssituation behovet av sjuktransporter med helikopter, är störst inomförsvarsmakten, bör det prövas om anskaffningen tills vidare endast skall görasinom försvarsmaktens sjukvårdsorganisation. Av det jag här sagt framgår attfrågan bereds i . Det är min avsikt att föreslå regeringen att återkommatill så snart underiag för ett ställningstagande föreligger i frågan. 41OLLE ÖSTRAND (s): Jag måste säga till socialministern att jag ärytterst besviken över svaret. Min fråga var; När är förhandlingarna avslutadeoch när kommer regeringen att överlämna ett förslag i ärendet till ?Som svar får jag då att ärendet bereds inom . Jag anser detvara något märkligt att man aldrig kan komma till skott när det gäller fråganom luftburna sjuktransporter. Denna fråga har behandlats i under hela1980-talet. I ett av försvarsutskottets betänkanden anfördeman i anledning av motioner från mig och Sten-Oye att det inte kundeanses som tillfredsställande att frågan om sjuktransporter med helikopter underså bearbetats utan resultat. Utskottet begärde en redovisning förriksdagen, men någon sådan redovisning gavs inte. När försvarsbeslutet fattades anförde ett enigtförsvarsutskott att det var med yttersta tvekan man ansåg sig kunna föreslåriksdagen att avvakta ytterligare överväganden när det gällde frågan omluftburna sjuktransporter. I samma beslut framhölls också vikten av att fråganom beredskapen med försvarets tunga helikoptrar i för medverkan iräddningstjänst och sjuktransporter , nätter och fick sinlösning. Men ingenting av detta har förverkligats. Jag tycker att det på något sätt är nonchalant motriksdagsbeslutet att förhala frågan så som man tyvärr har gjort. För mig är detnaturligtvis fullständigtoacceptabelt att frågan behandlas så här. Med andra ord: Socialministern, jagkommer inte att nöja mig med detta. På dessa frågor om, när osv. som ha svar, kan jag naturligtvis inte svara, eftersom beredningsarbetet inteär klart. Det tycker jag att borde förstå. 1 mitt svar har jag hänvisat till rapporten från dendepartementala arbetsgruppen, där det bl.a. står att när det gäller kostnadernaförutsätts det att sjukvårdshuvudmännen är beredda att medverka i sammautsträckning som staten. vet att intresset bland landsfingen i dethär landet varierar. Intresset är mycket stort i , och ilandstingen i medan det är svalare i södra delen av landet. undrade varför man aldrig kan komma fiUskott, men som mycket väl förstår är detta inte bara en fråga förregeringen, utan det är också en fråga om att komma fram tiU en lösning medlandsfingen. Detta är inte ett sätt för regeringen att förhala denna fråga.Sådana här förhandlingsuppdrag tar sin fid, och - som sagt - orsaken till dettaberor inte enbart på regeringen. 43 (): Jag kan naturligtvis förstå detta, men ennegativ instäUning från får inte innebära att detta problemaldrig får sin lösning. Vi har ju arbetat med den här frågan . Alla är överens om att de luftburna transporterna medhelikoptrar inte ftihgerar fillfredsställande i . Däremot fungerar demycket fillfredsställande i bl.a. , och . I dessa treländer har man i detta avseende en mycket god beredskap - en beredskap somfungerar dygnet runt, året om. Eftersom det - såvitt jag kan förstå - ändå ärregering och riksdag som har det yttersta ansvaret för att även denna fråga fårsin lösning, måste man antingen öka trycket på eller också- rått sagt - köra över . Överläggningen var härmed avslutad. Om traflkolyckornas sociala följder 13 §Svar på fråga 1988/89:364 om trafikolyckornas sociala följder har frågat socialministern omvad hon ämnar göra åt trafikolyckornas sociala följder. Frågan har överlämnatsfill mig för besvarande. Jag vill inleda med att framhålla att vi självklart måstenedbringa antalet olyckor. Av de mer än 5 500 personer som skadas svårti trafiken får-som säger - många allvarliga men, som minskarindividens livskvalitet kanske . Regeringen är oroad över den ökning av antalet dödade ochskadade som rapporterats. Insatserna från olika håll har dock ökat lokalt ochregionalt. Regeringen föreslår ibudgetpropositionen att bl.a. polisens hastighetsövervakning förstärks med 5milj. för apparatur till automatisk övervakning. Men minst lika viktigt äratt få tUl stånd en bred folklig mobilisering för en säkrare trafik. Regeringenhar i den trafikpolitiska proposifionen uppmärksammat rehabiliteringsfrågornaoch har angivit att trafiksäkerhetsrådet bör arbeta med dessa frågor. Landsfingenhar till trafiksäkerhetsrådet lämnat en första rapport som tyder på ett behovav att förstärka insatserna. Jag räknar med att trafiksäkerhetsrådet i sitttrafiksäkerhetsprogram skall belysa dessa frågor. Landstingen,kommunerna, arbetsmarknadsmyndigheterna, försäkringskassorna och friståendepatientföreningar gör ett viktigt arbete. Denstatliga rehabiliteringsberedningen har sett över samhällets rehabiliteringsresurser.Utredningen prövar förutsättningar att förbättra samordningen avrehabiliteringsåtgärderna och ersättningen under rehabiliteringstiden.Utredningen är nu på remiss. En viktig reform som beslutats av riksdagenhandlar om rätten till ledighet för att vårda svårt sjuka anhöriga medersättning från sjukförsäkringen. Reformen träder i kraft . Samhälletkan och bör ge sitt stöd fill människor som drabbas av trafikolyckor. Likaviktigt är de anhörigas och andra medmänniskors sociala och mänskliga stöd. 45 BIRGERSCHLAUG (mp): Jag hade helstvelat ha en debatt med socialministern, men det gick tydligen inte. Min frågavar: Vad vUl regeringen göra för att minska de sociala följderna avtrafikolyckorna? Svaret är: Mer pengar till landstingen, mer pengar tillkommunerna, mer pengar till försäkringskassorna, mer pengar tillarbetsmarknadsmyndigheterna för att klara av de sociala följderna av bilismen,som kostar 15 000 milj. kr. Hur mycket fär bilismen kosta, denbilism som ökar ? Dettaär ett socialt problem. 750 personer dör direkt i trafikolyckor, 5500 personer skadas. är det 55 000 människor som mer eller mindrelemlästas eller dör. Det innebär att 250 000 människor - familjer, andraanhöriga och vänner - indirekt berörs på något sätt. satsarregeringen och en majoritet i denna församling på ökad bilism, som om vi intehade nog bilism . Uppgiften15 000 milj. kr. kommer från trafiksäkerhetsverket. , somarbetar på trafiksäkerhetsverket, hävdar att huvudorsaken fill de enormakostnaderna, till de sociala problemen och fill det ökade antalet olyckor ärden ökande bilismen. Både av miljöskäl och av sociala skäl måste alltsåbilismen minska. Det svar jag fick var att man skall satsa mer pengar för attåtgärda problemen. Medicinera, medicinera, medicinera! Är det inte dags attåtgärda själva problemet ? . Jag skulle vilja fråga om statsrådetdelar uppfattning. Detta med hastighetsövervakning är väl bra, menvore det inte Hka bra att man sänkte hastigheterna till 90 resp. ifimmen? Det skulle leda till att många tusen människor räddades ur den härsituationen. Vi behöver inte ägna tid åt att beskriva de svåra följderna avtrafikolyckorna. Vi är ocksä överens om att olika åtgärder behöver vidtas föratt begränsa antalet trafikolyckor. hade vi något som av en deluppfattades som ett trendbrott, då vi fick en minskning av antalet dödsolyckori trafiken. Men eftersom vi har haft en trafikökning har siffrorna nuåter tyvärr vänts åt fel håll. Därför menar vi att ytterligare åtgärder måstevidtas. Det handlar dä inte bara om det exempel som jag nämnde med en bättrehasfighetsövervakning, utan det har också aviserats åtgärder när det gällert.ex. körkort för att framför allt ingripa mot de höga hasfigheterna, som juofta är orsaken till att olyckorna blir svårartade. Detär klart att jag kan hålla med om att en dämpning av bilismeneffektivt skulle bidra till att minska antalet trafikolyckor. Vad jag däremotprotesterar mot är att regeringen skulle ha fattat beslut som innebär att denarbetar för en ökad bilism. Några sådana beslut kan jag inte påminna mig. Detär tvärtom önskvärt med en viss dämpning. Den ökade bilism vi har fått är välett uttryck för att den ekonomiska aktiviteten i samhället är hög. Då använderman en del av sina pengar till att köpa bil. Men det får som sagt inte hindraoss frän att vidta effektiva åtgärder för att få en så säker trafik sommöjligt. 47 BIRGERSCHLAUG (mp): Jag tycker detär intressant att kommunikationsministern säger att vi måste dämpa bilismen.Innebär det att vi faktiskt ocksä skall minska bilismen? Ställer statsrådetrent av upp på en 25-procentig minskning fram fill 1995, inte minst avmiljöskäl utan också av sociala skäl? Regeringengör ingenfing för att öka bilismen, hävdade kommunikafionsministern. Det varväl ändå en våldsam överdrift, eller underdrift beroende på hur man ser det.Bensinpriserna ligger internationellt sett fruktansvärt lågt i vårt land.Järnvägen stympas.