prot · GC0964 · 1988-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1988/89:64 1§ Justerades protokollet för . 2§ Anmälan om kompletteringsval till utrikesnämnden Anmälan om kompletteringsvaltill utrikesnämnden Utökningav antalet suppleanter i lagutskottet Meddelandeom val av ytterligare en suppleant i lagutskottet Talmannen meddelade att socialdemokratiskariksdagsgruppen på grund Meddelande om änd- av uppkomna vakanser i utrikesnämnden som ny ledamot anmält kammarens och som ny suppleant anmält . ledamoti utrikesnämnden () suppleanti utrikesnämnden () 3§ Utökning av antalet suppleanter i lagutskottet Talmannen meddelade att valberedningen enligt etttill kammaren inkommet protokollsutdrag föreslagit att antalet suppleanter ilagutskottet skulle utökas från 20 fill 21. Kammarenbiföll valberedningens förslag. 4§ Meddelande om val av ytterligare en suppleant i lagutskottet Talmannen meddelade att val av ytteriigare ensuppleant i lagutskottet skulle ske vid morgondagens sammanträde. 5§ Meddelande om ändringar i kammarens sammanträdesplan Medändring av gällande plan för sammanträden i kammaren kommer a) att inställas. b) ingetarbetsplenum att hällas vid sammanträdet , som därförägnas uteslutande åt utrikesdebatten. 6 § Svar på fråga 1988/89:391 om Stiftelsen har frågat mig om det ärregeringens avsikt att göra Stiftelsen till ett statligt museumoch, om så icke är fallet, hur extern finansiering skall ske. vidare frågat vilken kulturverksamhet museet har ägnat sig åt sedan startenår . Arbetets museum drivs av en stiftelse som bildats av LO,TCO, ABF, TBV och KF. Uppgiften för stiftelsen är att med det f.d.bomullsspinneriet Strykjärnet i som centrum dokumentera arbetet ochlevandegöra arbetets historia. /86 utgår till stiftelsenett statsbidrag på 5 milj. kr. Dessa medel har använts dels till planering förden kommande museiverksamheten, bestående bl.a. av olika dokumentationsprojektoch förberedelser för det kommande utställningsbygget, dels till insatser påolika håll i landet i form av vandringsutställningar samt inventerings- ochforskningsprojekt. Arbetets museum har ocksä fungerat som forum för en radseminarier rörande arbetarkultur. En lång rad diskussioner har sedan stiftelsens tillkomstförts mellan och representanter för stiftarna omfördelningen av det ekonomiska ansvaret för verksamheten . Fråndepartementets sida har det hävdats att det är nödvändigt med en betydandeekonomisk insats från stiftarnas sida om verksamheten skall bedrivas istiftelsens egen regi. Just nu pågår förhandlingar mellan LO och Norrköpingskommun om ett köp av fastigheten. Om dessa förhandlingar ger resultat skapasnya utgångspunkter för diskussion om kostnadsfördelningen: Några planer på att göra Arbetets museum till ett statligtmuseum föreligger inte. 3 (): Jag tackar utbildningsministern för svaret.Bakgrunden till min fråga är ett yttrande av ordföranden i museum,från LO. Hon har sagt att museet är en riksangelägenhet ochatt staten skall betala. Statsrådet som representerar staten säger attförhandlingar har förts och att man villatt en viss del av det ekonomiskaansvaret skall tas över av stiftelsen. Det tycker jag är helt korrekt. Men ärdet rimligt att staten har lagt ned mer än 22 milj. kr. på ett museum, som ännuicke har visat någon museiverksamhet? Enligt statsrådets svar tycks Arbetetsmuseum dessutom vara så hårt knutet till det s.k. Strykjärnet, om vilket manhar sagt att en upprustning av det till museum skulle kosta 30 milj. kr.,attdenna knytning skulle vara ett villkor för att museet över huvud taget skullekunna prestera någon form av kulturell verksamhet. För att jag inte skall missförstås vill jag erinra om attstatsrådet säger att museet har haft vandringsutställningar på olika häll i landet.Jag vore tacksam att fä detta mer preciserat. och , dvs. destora statliga museerna, lider hårt av lokalproblem och upprustningsproblem.Statsrådet säger här mer eller mindre rent ut att staten visserligen tillsvidare skall fortsätta att ensam betala för Arbetets museum, men att detta ändåinte skall vara ett statligt museum. Bara där bryter man mot alla gängse reglerför vad som gäller för statliga åtaganden. Dessutom knyts detta museum till dets.k. Strykjärnet, vilket enligt museet kostar 30 milj. kr. Jagvore tacksam om utbildningsministern ville tala om var dessa 30 milj. kr: skallkomma från och vilken typ av utställningsverksamhet allmänheten kan vänta sigatt fä för alla dessa miljoner som flyter i väg. Arbetets museum har som museiinstitution inteambitionen eller uppgiften att i egen regi samla föremål. Pä den punkten hardet inte rått någon oenighet. Arbetets museum syftar till att i en unikindustrimiljö. Strykjärnet i , bl.a. medverka till att denna miljökan bevaras. Det finns ett antal industrimiljöer som det finns skäl att värnaoch som har riksintresse, och Strykjärnet är ett exempel pä det. Arbetetsmuseum har där genomfört ett antal utställningar, men har ännu inte fullbordatsin permanenta basutställning, det är riktigt. Men ett omfattandeseminariearbete och utställningsarbete har bedrivits under de gångna åren.Planer och önskemål om förändringar och utnyttjande av lokaler är ett områdesom har varit föremål för diskussioner. I de resonemang som förs mellanLandsorganisationen och ser det ut som om parterna skullekunna komma fram till en lösning. 5 (): Utbildningsministern säger i svaret att detförs förhandlingar mellan och om köp av fastigheten, varspris jag inte känner till, och att det, om dessa förhandlingar ger resultat,skapas nya förutsättningar. Jag vill ställa en direkt fråga: Hur ställer sigövriga intressenter eller stiftare i stiftelsen till detta? Är de villiga att tapå sig sin del av kostnaden, eller skall det bli en direkt LO-ägd fastighet ivilken museet kan tänkas hyra in sig? Jag skulle vilja ställa ytterligare en fräga. klart och koncist säga att han räknar med att stiftarna skall varamed och betala denna upprustning eller skall museet fä större statsbidrag?Utbildningsministern har inte berört det faktum att hela det ekonomiskaansvaret har legat på staten utan att detta museum bedöms' varastatligt och att ordföranden i stiftelsen tydligen tycker att det skall vara pädet sättet. Frågan om hur ställersig fill LO:s förhandlingar med kan jag självfallet intebesvara. Den frågan mäste riktas dels till Kooperativa förbundets företrädare,dels till företrädare. Jag vill understryka, vilket är viktigt, att staten hargivit ett anslag på 5 milj. kr. Det innebär inte att staten harpåtagit sig ett ansvar för Det är just detta som är innebörden med den självständigasfiftelsen. Den tar sitt eget ansvar för den verksamhet som bedrivs och får ettstatsbidrag. Lika litet som en frivillig organisation av annat slag somåtnjuter statsbidrag därmed har överlämnat ansvaret till staten för den totalafinansieringen, lika litet har Stiftelsen överlämnat ansvaretfill staten för en totalfinansiering genom att fä ett statsbidrag. Anf.7 (): Jag har gjort mig underkunnig om att man frän departementets sida hartagit så pass allvarligt på denna fråga att man har övervägt stiftelsensfortsatta existens, åtminstone när det gäller statsbidragen. Jag kan ocksåkonstatera att det från statsrådets sida inte har vidtagits någon höjning avstatsbidragen . Detta måste, som jag ser det, vara ett tecken påatt man också från regeringens sida tycker att detta är en abnorm situafion,att man ensam finansierar ett s.k. museum och icke möts av någon motprestafion,samfidigt som andra museer här i vårt land, bäde statliga och icke statliga,praktiskt taget skriker efter bidrag för att fä hjälp med sina lokalkostnader,där dessutom utomordentligt stora kulturgärningar görs. Låt mig bara tillägga att det kan ta , innan man finner denslutliga formen, när man har stiftelser med många medverkande. Vid dagensregeringssammanträde har vi efter mycket långa förhandlingar och många årsplåga kunnat ge mig ett bemyndigande att teckna avtal med företrädare förindustrin beträffande verksamheten vid . Jag mötte frågan förstagången jag kom till regeringen , och redan då var den gammal. Det har variten långvarig process som under långa perioder gjort att haftsvårt med sin planering . Jag är emellertid övertygad om att mankommer att kunna hitta goda lösningar för Arbetets museum, på samma sätt somman har kommit tUl en överenskommelse med företrädare för industrin när detgäller . Anf.9 (): är ett utomordentligt exempel på hur samarbete mellanstaten och enskilda intressenter skall kunna ske på museisidan. Arbetets museumär däremot ett avskräckande exempel pä vad som kan bli följden, om man frånstatens sida inte ställer villkor för bidraget beträffande någon form avverksamhet. Detta har man nämligen gjort när det gäller . Jagkan bara konstatera att utbildningsministern lovade, eller var övertygad om,om jag minns hur orden föll, att detta skulle reda upp sig. Jag får hoppas attordföranden i stiftelsen i så fall har klart för sig att hennes yttrande intelängre kan vara giltigt. Överläggningenvar härmed avslutad. 7 § Svar på fråga1988/89:415 om aktieteckningen i har frågat mig vilka åtgärder jag ämnar vidta medanledning av att aktieteckningen i inte tiUgått på det sätt som jaguttalat. Emissioneni har inte fullt ut genomförts på det sätt jag haft anledning attförvänta. Av de över 12 000 aktieägarna i har ca 180 personerfilldelats mer än en akfiepost. Fördelningen av de nyemitterade aktierna iUV-Shipping är nu genomförd och kan inte ändras. Jag har emellertid begärt en förklaringom varför överenskommelsen inte fullföljts av företagets styrelse och berördafondkommissionärer. Ambifionenhar från statens sida varit att möjliggöra en mycket rättvis emission. Dettamål har inte nåtts. Jag välkomnar dock den debatt om tilldelningsprinciper videmissioner på svensk akfiemarknad som denna emission givit upphov till. Kandenna debatt dessutom bidra till att en rättvisare fördelning av aktier videmissioner i även andra än statliga bolag kommer till stånd i fortsättningen,är mycket vunnet. Somjag sade i den tidigare debatten med har jag dragitslutsatsen, att om det i fortsättningen blir aktuellt med publika emissionereller försäljningar av akfier i statliga företag, bör dessa ske på ett annatsätt. För egen del anser jag att detta kan ske exempelvis genom ettlottningsförfa-rande, där det inte blir möjligt att vare sig gynna särskildapersoner eller tilldela varje person mer än en aktiepost vid en fulltecknademission. 11 (): . Jagber att fä tacka industriministern för svaret pä min fråga. Börsintroduktionenav har fillgått på ett sätt som måste ifrågasättas mycket starkt.Regeringen med industriministern i spetsen har skött detta på ett synnerligenolämpligt sätt, enligt mitt förmenande. Det har gått så illa att t.o.m.riksåklagaren nu har inlett förundersökning för att utreda eventuella mutbrott. hade jag en debatt med industriministern här i kammaren omjust denna fråga. Jag ifrågasatte då mycket starkt bl.a. det sätt pä vilketbörsintroduktionen gick till. Min kritik gick ut pä att det var en alltförliten del av aktierna som kom allmänheten till del och att de aktier som skulletill allmänheten endast gick fill s.k. VIP-kunder hos S-E-Banken, PKbanken ochHägglöf , som var de insfitutioner som skullesköta försäljningen. Inga vanliga småsparare fick chansen att teckna aktier iUV-Shipping. Industriministernförsvarade då det hela med att beslut hade fattats om att inga privatpersonerskulle få köpa mer än en börspost om 500 akfier. visar det sig att ca 180personer har fått köpa mer än en börspost, i vissa fall flera stycken. Man haralltså helt och hållet struntat i vad industriministern har sagt. Man kan ocksåsäga att industriministern inte har vidtagit nödvändiga åtgärder för attkontrollera och följa upp denna försäljning pä det sätt som man kunde haförväntat sig. När aktiernabörsintroducerades ökade de direkt i värde med . prot.1988/89:64 Det är nu alltså ett stort antal börsspekulanter ellerfinansvalpar, för att använda socialdemokraternas egenvokabulär, som har gjort sig en rejäl hackagenom industriministerns sätt att hantera denna fråga. Först och främst vill jag säga till ElvingAndersson att det var av nyemissionen som erbjöds allmänheten. I denöverenskommelse som hade träffats ingick också att ingen skuUe få köpa mer änen aktiepost. Det är det som fråga i princip gäller. Det är riktigt att riksåklagaren har uppmärksammat dettafall, att en tilldelning har skett fill de olika fondkommissionärernas kunder.Jag tycker att det är värdefullt att en undersökning görs. Den har ett intresseinte enbart för denna fråga som gäller , utan undersökningen kommeratt ha betydligt mer allmängiltigt intresse när det gäller hur denna marknadfungerar. Som jag sade i mitt svar hälsar jag denna debatt med tillfredsställelse.Om den kan bidra till att vi får en bättre ordning än vi har haft hittUls på denmarknaden, tycker jag att vi skall vara tillfredsställda. Det svar som jag har fått från dem som har haft hand omfördelningen av aktierna är att resp. kommissionär icke har tilldelat någonkund mer än en akfiepost om 500 aktier. Någon samordning mellankommissionärerna har dock inte skett annat än i begränsad utsträckning, mellanPKbanken och S-E-Banken. Bankerna hänvisar till banksekretessen och menar attdet är bolagets sak att ange om man vill att en sådan kontroll skall göras. De nya ägarna till , somefter det att affären var klar skötte kontakterna medbanker och fondkommissionärer, upplever inte att de har gjort något fel. Ingenav de övriga inblandade är beredd att ta på sig något ansvar. Jag fär väl i säfall göra det, eftersom jag kan kritiseras för att jag inte följde upp ochkontrollerade att den överenskommelse vi gjorde följdes. Jag vill emellertidsäga att vi förutsatte att sä skulle ske på samma sätt som det hade skett dåProcordia AB introducerades på börsen. 13ELVING (): Jag tackar industriministern för dessakompletterande upplysningar. Det är konstigt att alla svär sig fria från ansvaroch att ingen har gjort något fel. Ändå har slutresultatet blivit felaktigt.Någonstans måste felet ligga. Det är i och för sig bra av industriministern atthan tar på sig det politiska ansvaret. Det är ju han som bär det. Men jagtycker att industriministern i sin tur måste utkräva ansvar någon annanstans.Rimligtvis måste misstag ha begåtts och felaktigheter ha skett i hanteringen ibolagsstyrelsen och/eller hos fondkommissionärerna. Det skulle vara intressantatt få reda på om industriministern ämnar vidta några åtgärder mot de berördafondkommissionärerna som, enligt min mening, ganska tydligt har misskött detta.Man förutsatte att det här skulle lösa sig. Bara för att varje fondkommissionärinte sålde mer än en aktie brydde man sig inte om att kontrollera hos de andra,osv. Det är ganska blåögt att tro att det skulle räcka. Vi vet ju att detförekommer en form av brödraskap bland bankfolk. Det är klart att de hjälps ät och försöker finna de vägar som ärmöjliga för alt kringgå bestämmelser och annat och för att göra så goda affärersom möjligt. Det är beklagligt nu när staten är inblandad att man inte har setttill att täppa igen det här och få ordning på detta. I mitt föregående inlägg berättade jag om vadsom har förevarit. Jag tycker dock att det kanske är viktigare att diskuterahur detta skall hanteras och skötas . Jag har deklarerat såvältidigare som i svaret till att jag är beredd att se till attdet blir ett sådant förfarande vid nyemissioner att det icke skall vara möjligtatt ens fördela enligt de önskemål som har funnits från bankerna omfördelning till deras egna kunder, utan det skall ske på ett rättvist sätt. Desom har tecknat sig för aktier skall ha samma möjligheteratt kunna få enaktiepost. Det kan vi klara genom ett lottningsförfärande. Jag kommer också attse till att den metoden tillämpas i fortsättningen. 15 (): Låt mig först säga att jäg tycker att den härdeklarationen om att det i fortsättningen kommer att ske på ett annat sätt än idet här fallet är positivt. Det är bra att man drar lärdom av de misstag somhar begåtts. Jag tycker emellertid också att de som har misskött sig idet här fallet inte skall komma sä lätt undan. Industriministern borde se tillatt det blir någon form av sanktion eller att de på annat sätt får känna av attde har burit sig åt på det här sättet. Jag tycker t.ex. att industriministernkunde tala om att de tre berörda, S-E-banken, PKbanken och , aldrig mer får delta i denna typ av aktiviteter. Omvi skall sälja ut flera statliga aktier och annat, borde de som har missköttsig inte fä delta. Är industriministern beredd att ge en sädan deklaration ? Som jag sade har de deklarerat att de ickeanser sig ha begått något fel. Felet ligger i så fall i, som jag har sagt, attjag inte har följt upp det på etl tillräckligt sätt, markerat ända in i detsista, varit med vid fördelningen och sä att säga sett till sä att inte mer änen post har tilldelats resp. intressent. Jag trodde dock inte att enindustriminister skulle behöva vara med vid det sista fördelningsögonblicket. Detmåste jag ärligt säga. Som vet, vilket han själv har nämnt,kommer ju riksåklagaren att titta pä om det finns mutproblem i det här fallet.Bankinspektionen har begärt in uppgifter om emissionen. Vad jag kan garanteraär att de statliga emissionerna och hanteringen av statligt ägda aktier ifortsättningen kommer att ske pä det sätt som jag har berättat om - en rättvisfördelning bl.a. genom lottningsmetoden. 17ELVING (): Att fondkommissionärerna själva har sagt attde inte anser sig ha begått något fel har jag förstått. Frågan är omindustriministern anser att de har begått något fel eller om industriministerndelar uppfattningen att de har skött det här på rätt sätt. 1988/89:64 Anf.18 Industriminister : Som jag sade innebar överenskommelsen att ingen skulle få köpa mer än en aktiepost.loch med att 180 personer-av ca 12 000 personer Om reklam i läromedel , . , , r,,, . = i . . j. -i i i . - har fatt mer an en, dehar fatt tva aktieposter, ar det självklart att jag bedömer att de icke harskött detta på det sätt som jag hade förväntat mig. Men de har kanske ickeuppfattat det som jag självfallet uppfattade det, nämligen att man skullefölja upp och göra en avstämning och avkoUning ända in i det sista. Dennafråga kommer dock att hanteras av andra som har tagit upp frågan. Detviktiga är dock att vi får en förhoppningsvis bättre tingens ordning, icke baranär det gäller de statliga emissionerna utan också när det gäller hela denprivata sektorns introduktioner av olika slag på Överiäggningenvar härmed avslutad. 8§ Svar på fråga 1988/89:411 om reklam i läromedel har frågat mig om jag tänker vidta några åtgärder föratt förhindra reklam i läromedel. Skolanhar som en av sina uppgifter att förmedla normer och värderingar. Härigenom,och genom att barn och ungdomar tillbringar en stor del av en känslig ochpåverkbar period av sitt liv i skolan, är det nödvändigt att skolan iakttarvarsamhet med vUka budskap den delger sina elever. Motdenna bakgrund menar jag att det är direkt olämpligt att i läroböcker eller påannat sätt i skolan sprida reklambudskap. Kommunerna har det grundläggandeansvaret att med egna medel bekosta de läromedel eleverna behöver iundervisningen. Jag vill här hänvisa till de preciseringar av kommunernasskyldigheter när det gäller läromedel som regeringen föreslagit i proposifion1988/89:4 om skolans utveckling och styrning, som i går anslöt sigtill. Jagutgår från att kommunerna kommer att ta sitt ansvar i dessa avseenden utanytterligare särskilda regler från eller regeringens sida. Anf.20 (vpk): Jag tackar statsrådet för svaret på min fråga. Jag konstaterar att viär helt överens om att reklam inte hör hemma vare sig i skolan i allmänheteller i läromedel. Statsrådetutgår i svaret i från att kommunerna kommer att ta sitt ansvar i dettasammanhang utan ytterligare regler från riksdag eller regering. Förhoppningsviskommer statsrådets mycket kraftfulla markering mot reklamen i skolan attmedföra att det som exempelvis har hänt i inte skall sprida sigfill andra kommuner. Jag tycker att det skullevara värdefullt att få höra vad statsrådet anser att man nu skall göra iSöderköping. Där finns det läromedel med såld reklamplats i form avklistermärken. Fr.o.m. denna termin sitter eleverna 12 med dessa böcker framför sig. Har statsrådetsynpunkter på hur man skall gå till väga i Söderköpingför att bli av med detta så vore jag tacksam att få del av dem. Vi förde i går i kammaren en lång diskussion om skolans styrning och organisafion.Vi var då överens om - det var en bred politisk uppslutning - att dendecentralisering vi står inför kräver ett stort ansvar i från de lokalaskolstyrelserna och från kommunerna i samverkan med elever, föräldrar ochlärare. Om jag senare skulle stå här i kammaren och i detalj reglera huren enskild kommun skall hantera vissa frågeställningar, skulle den diskussionenvi hörde i går inte alls vara trovärdig. Jag kommer således inte att ge mig inpå diskussioner om enskilda kommuner, utan jag har här avgett ett principielltsvar där jag markerat i principfrågan så kraftigt som jag tycker är nödvändigtför att stävja en tendens - om det nu är en sådan - redan i ett tidigt skede. Anf.22 (vpk): Jag förstår att statsrådet inte vill stå här och i detalj tala om, hurman skall bete sig i . Jag tror också att problemet är ganskasvårlöst. Men jag är tacksam över markeringen att reklam är direkt olämplig ochhoppas att detta kommer att gå fram. Huvudsaken är faktiskt att vi slipper sesaken upprepas någonstans. Problemet bottnar naturligtvis i att kommunerna harsvårigheter att finansiera sina läromedel. Det är då kanske en annan fråga somvi skall ta upp . Överiäggningenvar härmed avslutad. Omregeringsåtgärder med anledning av visst utvisningsbeslut 9 § Svar på fråga1988/89:412 om regeringsåtgärder med anledning av visst utvisningsbeslut Mot bakgrund av ett enskilt ärende har frågat mig omjag tänker göra något för att ändra de regler eller den praxis som gällerbeträffande uppehålls- och arbetsfillstånd när det föreligger anknytningsskäl. SomMaggi väl torde känna till så är det inte möjligt för mig attdiskutera alla enskildheter i ett utlänningsärende. Jag vill emellertidinformera om vad som allmänt gäller beträffande uppehålls- ocharbetsfillstånd då anknytningsskäl åberopas. Somhuvudregel vid sådana skäl gäller att uppehålls- och arbetstillstånd skall habeviljats före inresan i . Fören person som ansökt om politisk asyl i landet och som under väntan på beskedetablerat en anknytning till en person som är bosatt i tillämpas enannan praxis. Detta innebär att en asylsökande kan få stanna av anknytningsskäläven om de politiska skälen inte bedöms fillräckliga för uppehållsfiUstånd. Idessa fall gäller i princip att parterna skall ha sammanbott underäktenskapsliknande former . Jag finner inga skäl attändra på dessa regler. Om regeringsåtgärder med anledning av visstutvisningsbeslut 24MAGGI (vpk): Jag ber att få tacka invandrarministern försvaret. Jag vet också att man inte kan diskutera enskilda fall, men problemet idet här fallet synes för mig vara ganska allmängiltigt. Det är trots allt intehelt ovanligt att flyktingar, som det står, "etablerat enanknytning", dvs. att man har blivit förälskad och gifter sig med en somär svensk medborgare. Invandrarministern hänvisar till den praxis som tillämpasoch säger: "Detta innebär att en asylsökande kan fä stanna av anknytningsskäläven om de politiska skälen inte bedöms tillräckliga -." Dä krävs skall ha sammanbott under äktenskapsliknande former under minst ett är. Idet här aktuella fallet har paret varit gift , alltså2 år sä när som . Det skulle innebära att vederbörande skulle harätt att fä uppehållstillstånd. har myndigheterna valt att inte räkna heladen tid som vederbörande har varit gift. Vid första utvisningstillfället hadeparet varit gift . Sedan har man överklagat domen, och det hartagit väldigt . Vi vet att den svenska byråkratin kan vara krånglig.Det här tycks vara ett fall där man bör se över reglerna.