prot · GC0942 · 1988-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1988/89:42 Förhandlingarnaleddes till en början av tredje vice talmannen. 1§ Justerades protokollet för . 2§ Svar på fråga 1988/89:280 om bankservicen på landsbygden har frågat civilministern vad han ämnar göra för attlandsbygdens folk i fortsättningen skall kunna få en god bankservice. Arbetetinom regeringen är så fördelat att det är jag som skall svara på frågan. Låtmig först rent allmänt konstatera att det finns både fördelar och nackdelar medatt bo på landet. Till det negativa kan höra att tillgången till tjänster avolika slag är begränsad. Självfallet skall man söka avhjälpa dessa brister sålångt det är möjligt. Undernågra år har sparbankerna bedrivit en försöksverksamhet med bankservice i ettantal livsmedelsbutiker ute i landet. Vad det handlar om är att butikenspersonal, för bankens räkning, utför enklare bankkasseärenden som bl.a.insättningar och uttag på motbokslösa konton. Efteren utvärdering av försöksverksamheten utfärdade bankinspektionen i slutet avförra året allmänna råd till bankerna angående bankkontors verksamhet ochbankservice i butik m.m. (BFFS 1987:22). Avdessa råd framgår bl.a. följande. Om den bankservice som lämnas i butikenomfattar mottagande av insättningar medför det, enligt gällande lagstiftning,att butiken formellt sett blir att betrakta som bankkontor. Därmed måste vissastandardkrav i fråga om organisation och skydd mot brottsliga angrepp varauppfyllda. Bakom detta ligger de allmänna krav på en banks säkerhet och en sundutveckling av bankverksamheten som uppställs i bankrörelselagen (SFS 1987:617). Kostnadernaför att uppfylla standardkraven lär i allmänhet bli så höga att verksamheten avlönsamhetsskäl är intressant för bankerna. Erfarenheterna avförsöksverksamheten med bankservice i butik visar emellertid att möjlighetenatt göra insättningar på bankkonto utnyttjas i mycket liten omfattning. Denhelt dominerande tjänsten är utbetalning av kontanter. Att insättningar inteförekommer så ofta beror på att möjligheter- na att lämna giro- ochandra överföringsuppdrag till banker har ökat. Detbehöver därför inte innebära så stora nackdelar att insättningar inte kangöras. Det väsentliga är i stället att utbetalningsservicen kan bibehållas.Enligt bankinspektionens allmänna råd kan också utbetalning av kontanter motexempelvis check eller kontokortsanvisning ske utan att de särskilda krav som gälleri fråga om bankkontor måste iakttas. Förutomkontantutbetalningar kan annan service lämnas, t.ex. mottagande avkontoansökningar och blankettbeställningar. Bankerna kan också låta någonrepresentant för banken göra regelbundna besök i butikerna för att lämnarådgivning och ta emot låneansökningar. Fråganom nya distributionskanaler för finansiella tjänster diskuteras för närvarandefrån olika utgångspunkter. En sådan är den kostnadsutveckling som ägt rum påbankområdet. Anledningen till att söka nya vägar för att nå ut med banktjänstertill allmänheten bör främst vara att på detta sätt förbättra servicen t.ex. vadgäller öppethållandetider. Det finns därför enligt min mening skäl attytterligare överväga frågan om nya distributionskanaler för bl.a. bankernastjänsteutbud. 2 (): Jag tackarstatsrådet för svaret på min fråga. Frågan har blivit aktuell därför att eii avallmänheten uppskattad verksamhet, "bank i butik", håller på atttvingas upphöra på grund av ändrade regler från bankinspektionens sida. Imitt hemlän, , har verksamheten med bankservice i landsortensdagligvaruaffär blivit en ganska praktisk lösning på problemet med indragningav bankfilialer på landsbygden. Den försöksverksamhet som bedrivits har gjortatt folket i bygden har kunnat göra sina insättningar och uttag i samband medandra uträttningar i det bygdecentrum där närbutiken ofta är belägen. Bankinspektionensskärpning av reglerna gör att verksamheten blir helt urvattnad och ointressant.Bankrådgivning kan inte ersätta insättning och uttag. Att låsa den lillaservice som återstår, efter bankinspektionens ingrepp, till enbart den bank somhar avtalet med butiken ger ingen flexibilitet eller serviceanda. Eftersommänniskor vill välja sin bank, och sedan vara trogna den kassa där de har sinaövriga bankaffärer, motverkar de nya propåerna syftet med "bank ibutik". Verksamhetenmed bankservice i butiken sker inte så okontrollerat och oordnat som bankinspektionenvill göra gällande. I den form som jag har mött den här verksamheten finns bådekameraövervakning och larm. Vidare finns kassaskåp eller -valv, och kundernabetjänas i ett särskilt rum för en kund i taget. Kontroll sker av enrevisionsbyrå . Nuhar man ju kommit underfund med i , att det kan vara rätt praktiskt omdet finns bofast befolkning också utanför storstadsregionerna. Man får väl hela leva som ett tecken på det. Jag undrar omfinansministern i konsekvens med detta vill ta upp en diskussion medbankinspektionenen för att försöka få inspektionen att inse det positiva medbankservice i butik. Bankinspektionen uttrycker i sitt meddelande en rad uppskattandeomdömen om de fördelar bankservice i butik kan ge. Man säger att det betyderatt människor i glesbygd kan få bekvämare möjligheter att uträtta enklarebankärenden, vidare att det ger bättre möjligheter till kontorsetablering ocherbjuder fördelar ur kostnadssynpunkt tack vare en för båda parter fruktbarsamverkan mellan bank och butik på lokal och personell nivå. Man säger ocksåatt det finns vissa nackdelar förenade med verksamheten. Detbankinspektionen har gjort är att ställa vissa krav på hur servicen ochverksamheten skall vara utformade för att verksamheten skall kunna äga rum ibutik. Man utfärdar inget allmänt förbud. Men kraven ställs på sådant sätt kan befara att bankerna inte längre kommer att tycka att det är lönsamt attupprätthålla denna service i ett antal butiker. Bankinspektionen har dock klartredovisat de positiva egenskaperna hos en utvidgad bankservice. Man vill ocksåatt denna service skall fortsätta i all den utsträckning som bankerna tyckeratt det är lönsamt. Omvi skall föra en diskussion med någon skall det vara med bankerna, om att de,även om det kanske kostar litet mera, skall vara villiga att upprätthålla dennaservice. Det kan de göra, om de bara har den goda viljan. Ombeskattningen vid bostadsbyten. 4 (): Även ombankinspektionen har klart för sig det positiva med denna verksamhet, gör de nuen förändring som innebär att servicen med "bank i butik" blir ganskaointressant, dels genom att insättningar förbjuds, dels genom att man låseruttag till just den bank som har avtalet med butiken. Det gör att dennaverksamhet inte alls blir lika intressant. Rådgivningen kan vi lämna därhän.Det förstår jag också, att en bankman kan åka ut och ha rådgivning. Det kan skepå vilket föreningsmöte som helst. Varjeservicegren som finns på landsbygden är viktig. Man skall vara rädd omservicen. Varje del som försvinner försämrar förutsättningarna ochbetingelserna för den service som finns kvar på landsbygden. Därför skall manvara rädd om varje del av servicen. När bankerna drar in sina filialer är detnegativt. Jag tycker därför att vi skulle försöka få till stånd en fortsättningav denna verksamhet med de regler som har gällt tidigare. Överläggningenvar härmed avslutad. 3§ Svar på fråga 1988/89:301 om beskattningen vid bostadsbyten har frågat mig om regeringen är beredd att föreslå enprovisorisk lagstiftning om reavinstbeskattningen vid bostadsbyten i avvaktanpå en långsiktig skattereform. Fråganom hur reavinster på villor och bostadsrätter skall beskattas övervägs avutredningen (Fi 1987:07) om reformerad inkomstbeskattning, RINK. Utredningenavser att presentera sitt förslag , och nya regler kan beräknas kommaatt gälla fr.o.m. årsskiftet 1990-1991. Med hänsyn till denna tidsplan ärutrymmet för en provisorisk lagstiftning begränsat. Jag vill också påminna omatt tidigare utredningsarbete och överväganden har visat att en åtgärd av detslag efterlyser är förenad med betydande komplikationer. I detavseendet är vi inte närmare någon godtagbar lösning än vi var när RINKfick sitt uppdrag . Enligt min uppfattning är det ofrånkomligt attavvakta resultatet av RINK:s samlade bedömning innan de nuvarande reglerna ändras.Av dessa skäl avser regeringen inte att lägga fram förslag till någonprovisorisk lagstiftning på detta område. Anf.6 (): Jag ber attfå tacka statsrådet för svaret. Ivalrörelsen lovade finansministern att åtgärda den besvärliga situationsom uppstår när människor flyttar från bostadsrätt till villa eller tvärtom.Redan då hade priserna på bostadsrätter börjat stiga. 1986 togprisökningstakten fart, och orimliga konsekvenser började uppstå för vanligamänniskor som behövde byta sina bostäder. Ingenting har gjorts åt dennasituation. Pensionärer får söka socialbidrag för att ha råd att flytta, andrablir ruinerade och hamnar i misär. Det tycks inte röra regeringen det minstaatt så sker. Vi vet t.ex. att människor skiljs ganska ofta och behöver tvåmindre lägenheter i stället för en stor. Detkommer att ta innan en ny skattereform har sjösatts. Under den tidenkommer många familjer att hamna i utsatta situationer på grund av dennainhumana beskattning. Det är nödvändigt att något görs . Man kan t.ex. gemänniskor uppskov med inbetalning av en del av den nominella vinsten. Man kanockså införa någon typ av särskild existensminimumberäkning. Man måste i varjefall på något sätt ta hänsyn till dessa människor. Regeringentalar alltid om samhällets behov av rörlighet på arbetsmarknaden. Men tillslut törs ju inga människor röra sig alls, om boendet inte går att ordna på etttillfredsställande sätt. Anserfinansministern att det är riktigt att låsa in folk i ett specifikt boende viden viss tidpunkt i avvaktan på skatteutredandet? Nej, jag tycker inte att de nuvarande förhållandena ärtillfredsställande. I valrörelsen sade jag att jag ansåg att villor ochbostadsrätter borde behandlas på samma sätt, dvs. att reglerna för beskattningav reavinst borde vara desamma. Det har vi inte uppnått. Vi har alltså intefunnit former för att ändra på beskattningen antingen när det gäller reavinstenpå villor eller när det gäller reavinsten på bostadsrätter på ett sådant sättatt det ger ett godtagbart resultat både ur de boendes synpunkt och urskatterättslig synpunkt. Jag beklagar djupt att vi inte har lyckats med detta.Men vi har kommit till slutsatsen att det bara är i samband med enmer grundläggande förändring av reglerna för beskattning av både bostadsrätteroch villor som vi kan nå en tillfredsställande lösning. Att nu kasta in ettprovisorium skulle skapa ny oro på denna marknad, och folk skulle få ställa omsig inte bara en utan två gånger innan den slutliga utformningen var klar. Sedantycker jag att måste ha bättre bevis för att människor har råkati ekonomisk misär på grund av det förhållandet att de har sålt en bostadsrättmed en stor reavinst, varav de har betalat högst en fjärdedel i skatt. Anf.8 (): Det är beklagligt att det tydligen inte går att vidta några åtgärderinnan ett bättre system kan sjösättas. Ekonomiskmisär kan man naturligtvis definiera på många sätt. Men om människor inteklarar av sin ekonomiska situation på grund av den belastning som uppstår isamband med byte av bostad och blir psykiskt sjuka på grund av det, så hamnarde ju i någon form av misär. En pensionär som bara har folkpension kan t.ex.bli tvungen att söka socialbidrag för att kunna flytta till en lämpliglägenhet, som t.ex. ligger på nedre botten i stället för fyra trappor upp i etthus utan hiss. Förhållanden av denna typ måste också beaktas. Jaghade varit tacksam om jag hade fått något svar på hur denna fråga skall kunnalösas. Jag undrar nämligen vad finansministern anser att man skall göra meddessa människor. Det finns nämligen många folkpensionärer i sombehöver flytta till en annan lägenhet. Är socialbidrag den enda hjälp de kanfå? De som eventuellt lyssnar på denna debatt skall ha en sak klar för sig,nämligen att när man säljer en villa och gör en reavinst så befrias man intefrån skatt, om man inom köper sig en ny villa. Man får uppskov medskatten. eller senare måste den betalas. Den som har bytt villa ett antalgånger har dragit på sig en mycket stor skatteskuld.Uppskovssystemet är därför inte bra som metod att lösa problemet medbeskattningen i samband med bostadsbyte. När vi har ett system närdet gäller att beskatta reavinst på bostadsrätter och ett annat system när detgäller att beskatta reavinst på villor, är det utomordentligt svårt attkombinera dessa båda system och ha ett uppskovssystem, som skulle fungera medtvå typer av skatteregler för människor som flyttar från bostadsrätt tillvilla. Det är detta som har gjort det hela så komplicerat. Det är först när vikan röja upp i hela reavinstbeskattningen som vi kan få en tillfredsställandelösning på detta problem. Vi kan bara beklaga människor, som i detta läge kantycka att uppskov hade varit befogat men som inte kan få det förrän om ett parår. Anf.10 (): Jag håller med finansministern om att systemet med uppskov inte ärspeciellt bra. Men så länge priserna på bostäder går upp klarar detta systemmänniskor ur deras befintliga situation. Men dendag kan naturligtvis komma dåde måste börja betala delar av denna reavinst. Jagtycker i alla fall att det är beklagligt att vi från politiskt håll inte kankomma med rimliga lösningar i situationer som har uppstått, särskilt med Ombeskattningen av handeln med marknadsbevis tanke på den överhettningsom råder just här i . Jag tror att förhållandena i Stockholmär mycket speciella, men det är också väldigt många människor som bor iStockholm. Jagbara konstaterar att det inte finns någon möjlighet till handling frånregeringens sida i denna fråga. Överläggningenvar härmed avslutad. 4§ Svar på fråga 1988/89:309 om beskattningen av handeln med marknadsbevis har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidtaför att förtydliga lagstiftningen såvitt avser värdepappersskatten påmarknadsbevis. Värdepappersskattutgår fr.o.m. enligt den av antagnalagstiftningen vid omsättning av bl.a. räntebärande enkla skuldebrev som avsesi 32 § tredje stycket skuldebrevslagen (SFS 1936:81). Det är inte min uppgiftatt tillämpa lagstiftningen genom att lämna besked huruvida det särskildapapper som åsyftar omfattas av nämnda lag och om därmedskatteplikt föreligger. I likhet med vad som gäller på skatteområdet i övrigtankommer det i första hand på skattemyndigheterna att, t.ex. viaförhandsbesked, avgöra denna typ av frågor. Innan detta skett är jag inteberedd att medverka till några lagstiftningsåtgärder på området. Anf.12 (): Jag tackar finansministern för svaret. Det råder stor osäkerhet omhuruvida omsättningsskatt skall utgå vid omsättning av s.k. marknadsbevis. Företrädareför bankinspektionen har klart och tydligt uttalat att marknadsbevis ej äremitterade för allmän omsättning. De skall därför redovisas som utlåning och ejsom innehav av värdepapper, vilket är fallet beträffande exempelvis förcertifikat och obligationer. Riksskatteverkethar däremot enligt uppgift inte kunnat lämna ett klart besked om skattepliktföreligger eller inte. Detär synnerligen otillfredsställande att man endast före lagensikraftträdande inte kan ge klara besked om huruvida en viss omsättning medförskattskyldighet. Det är orimligt att hänvisa aktörerna på marknaden att sökaförhandsbesked. Ett sådant besked kan erhållas först en bra bit in på år 1989då lagen har trätt i kraft. Hur skall människor då handla ? Lagenär således oklar på den aktuella punkten. I själva lagtexten talas det inte ommarknadsbevis, men i propositionen har finansministern exemplifierat attmarknadsbevis är ett s.k. masspapper och därmed skattepliktigt. Ansvaretför otydligheten ligger därmed hos regeringen. Jag vill slutligen frågafinansministern följande: Varförtar inte finansministern sitt ansvar för att främja en i det här avseendeträttssaker lagstiftning? Skälet till att vi inte i lagtext gjort en uppräkning av olika typer avvärdepapper är att vi kunde förutse att marknadsaktörerna snabbt skulle ändranamn på de papper som handlas så att lagen inte längre skulle gälla dem. Hadevi sagt att handeln med marknadsbevis tillhör den skattepliktiga omsättningen,hade marknadsbevisen efter hetat någonting annat. Därmed hadelagen inte gällt för dessa värdepapper. Men vi nämnde att bland de värdepappersom omfattas av 32 § tredje stycket skuldebrevslagen är marknadsbevisen. Sedanmå det ankomma på skattemyndigheterna att tala om för de skattskydliga hurskattemyndigheterna avser att tillämpa lagen. Som säkertkänner till har våra självständiga myndigheter friheten att tillämpa lagen, ochdet gör domstolarna också i sista hand. Vityckte alltså att detta var den enda lösning som gjorde det i varje fall svårtför aktörerna på marknaden att sätta lagen ur spel. Anf.14 (): I lagtexten finns ändå, herr finansminister, en viss uppräkning, sådet finansministern sade var inte alldeles sant. Jagtycker att det är olyckligt att man inte kan ge ett klart besked, dåföreträdare för den stathga kontrollmyndigheten, bankinspektionen, har sagt attsådan handel inte är skattepliktig. borde kunna medge att justdenna specifika handel med marknadsbevis, enkla skuldebrev som ges ut avfinansbolag som alltså inte får ge ut löpande skuldebrev, skulle tillhöraskattefri omsättning. Det borde med man utgångspunkt i de uttalanden som gjortskunna åstadkomma till , då lagen skall träda i kraft. Jag utgår från att kan ta del av det meningsutbyte somägt rum i denna fråga. Anf.16 (): Herr talman! Jag tackar så mycket. Överläggningenvar härmed avslutad. 5§ Svar på fråga 1988/89:295 om sysselsättningen i frågat statsministern om regeringen kommer att lägga fram ettsamlat program för att även skall tillförsäkras en positiv utveckling. Arbetetinom regeringen är så fördelat att det är jag som skall svara på Föratt stimulera den regionala utvecklingen i har betydandeinsatser gjorts . Bland åtgärderna märks att regionalpolitisktstöd lämnats till företag och kommuner i länet. /83 harsåledes beslut fattats om regionalpolitiskt stöd med drygt en halv miljardkronor till projekt i länet. Härigenom har närmare 1 600 arbetstillfällenskapats. Demedel i disponerar för regionalautvecklingsinsatser - det s.k. länsanslaget -r har höjts från 26,7 milj. /83 till 70 milj. kr. Betydandeinvesteringar har gjorts för att förbättra infrastrukturen bl.a. inomkommunikations- och utbildningsområdena. Regeringenkommer att mycket noga uppmärksamma frågan om vilka följderkämkraftsawecklingen får för industrins elförsörjning. I propositionen omenergipolitiken inför 1990-talet slogs bl.a. fast att elförsörjningen inte fårvara en faktor som försvagar industrins internationella konkurrenskraft ochhämmar landets industriella utveckling. Regeringenavser därför att tillkalla en särskild utredare som bl.a. införavstämningstidpunkten skall redovisa förslag till åtgärder för attbehålla rimliga konkurrensvillkor för den elintensiva industrin när kärnkraftenavvecklas. Regeringenhar uppmärksammat länets egna initiativ och aktiviteter vad gällerförbättringar av den framtida regionala utvecklingen och arbetsmarknadsutvecklingen. Sysselsättningslägeti länet är förhållandevis bra med låga arbetslöshetstal.Hittills har effekterna av de ordinarie regionalpolitiska insatser som gjortsför att långsiktigt förbättra förutsättningarna för näringslivets utvecklingvarit positiva. Mot denna bakgrund har jag inte för avsikt att föreslåregeringen att vidta några särskilda åtgärder. 18 (): Jag ber att få tacka arbetsmarknadsministern för svaret på den frågasom jag i början av ställde till statsministern. Mot bakgrund avden synnerligen allvarliga situationen i på grund av storbefolkningsminskning , de aktuella hoten mot sysselsättningen ilänet och de stora riskerna för fortsatt negativ befolkningsutveckling ställdejag till statsministern frågan om regeringen avser att lägga fram ett programför att skall tillförsäkras en positiv utveckling. Vad sombehövs i för att vända utvecklingen är dels att förhindra attaktuella indragningar inom industri, försvarsorganisation och järnvägargenomförs, dels att se till att ersättningsarbeten ordnas om arbetenförsvinner, dels även att göra kraftfulla insatser när det gäller exempelvishögre utbildning och kommunikation samt medvetna lokaliseringar till länet.Man måste även motverka fortsatta nedläggningar inom jordbruket och få en utvecklingoch förnyelse inom industrisektorn. Tyvärrär arbetsmarknadsministerns svar, som väntat, detsamma som svaret på eninterpellation , nämligen att några särskilda åtgärder förVästernorrland inte är motiverade och inte kommer att vidtas. Västernorrlandslän är ett krislän i skymundan, som i uttryckte det för några årsedan. Det är svårt att få problemen uppmärksammade. Jagvill inte närmare kommentera svaret, men när det hävdas attsysselsättningsläget är gott har det sin förklaring i att vi har haft en stornettoutflyttning från länet. Det är i huvudsak anledningen till attarbetslöshetssiffrorna procentuellt sett nu är lägre. Viundrar varför , som kommunernas och länets representanter anservara ett krislän, inte behandlas lika som andra krisområden. Bergslagen,, och . Jagvill fråga arbetsmarknadsministern om hon ändå är beredd att låta specielltanalysera situationen i så att man får underlag för att efterhand vidta åtgärder och göra samlade insatser för länets utveckling. Anf.19 Arbetsmarknadsminister : Herr talman! Som framgår av mitt svarföljer vi utveckHngen i utomordentligt noggrant. Det framgårockså av svaret att de förslag till utvecklingsinsatser och aktiviteter somlänets representanter själva har fört fram i samlade program kommer vinaturligtvis att både diskutera seriöst och ingående och samlat analysera,precis så som efterlyste. Anf.20 (): Jag tackar för den senaste kommentaren från arbetsmarknadsministernsom jag finner mera positiv än de uttalanden som gjordes i debatten för någradagar sedan. Jag hoppas att de många röster som höjts från , frånde olika kommunrepresentanterna och , får regeringen att inse attdet är problem i . Det gäller inte bara de speciellanedläggningar som diskuteras utan även den långsiktiga utvecklingen, sominger stor oro inom både industrisektorn och andra sektorer. Vi får enåldersstruktur som gör att det blir kännbarare för den produktiva befolkningenatt klara kostnaderna, landstingsskatten stiger, osv. Västernorrlandslän är ett län i kris. Jag hoppas att arbetsmarknadsminister länet; tar del av länets problem och sedan är beredd att göra mederforderliga insatser för länet. Överläggningenvar härmed avslutad. 6 § Svar på fråga1988/89:324 om arbetsmarknadspolitiken I pressreferat har regeringens målsättning för arbetsmarknadspolitikenpåståtts vara att se till att det finns en långsiktig brist på arbetskraft.Sonja Rembo har frågat mig om referatet har korrekt återgivit regeringensmålsättning. Svaret är nej. Arbetskraftsbristenär både inflationsdrivande och tillväxthämmande, och regeringens målsättning äratt den skall avhjälpas. propositionsom nu ligger på bord finns ett flertal förslag i denna riktning. skall ett kraftfullt stöd lämnas dem som trotsden höga efterfrågan ändå har svårt att få ett arbete. Det goda arbetsmarknadsläget med låg arbetslöshet och högsysselsättning har inneburit att människor kan välja mellan de ledigajobben. Brister i arbetsmiljön och konkurrensen om arbetskraften har fört medsig att man i både privat och offentlig verksamhet har fått svårigheter attrekrytera personal. Genom att förbättra villkoren för de anställda ochförbättra arbetsmiljön, dvs. gå löntagarnas krav till mötes på dessa områden,förbättras företagens möjligheter att rekrytera och behålla sin personal. Vårt huvudmål för den ekonomiska poHtiken är och förblirfull sysselsättning och arbete åt alla. 22SONJA REMBO (m): Anledningen till min fråga var ett TT-referatfrån i representantskapsmöte för någon tid sedan. Därskulle en talesman för regeringen ha sagt att regeringen ämnar se till att detfinns en långsiktig brist på arbetskraft.