prot · GC0998 · 1988-12-31 00:00:00 — Alt målsättningen är en rättslig likabehandling får integöra all man bortser frän all det i praktiken kan föreligga betydandesvårigheter att jämföra olika brott. En läng rad faktorer påverkar straffvärdeti del enskilda fallet, och någon enkel form enligl vilken slraff kan malas ulfinns inle. Stöld av två lika värdefulla föremål eller två fall av misshandelsom medför lika svära skador kan med hänsyn lill övriga omständigheter ha högstolika slraffvärde. Betoningen av den rättsliga likabehandlingen får såledesinle tas till intäkt för en mer schematisk eller förenklad straffmätningspraxisän den som förekommer . Så långt förarbetena till den lagstiftning vi har. Jagskulle också kunna läsa upp den lagstiftning i 29 kap. som det idetta fall gäller. Där anges exakt vilka de försvårande och förmildrandeomständigheterna kan vara när man bedömer dl broll. Det är uttömmande reglerati denna lagstiftning. Jag vill tillägga att en vikligfråga i sammanhanget är att domstolarna öppel och i detalj redovisar skälentill sina avgöranden, även när det gäller straffmätning och påföljdsval. På detsättet kan domstolarnas hantering av dessa frågor kontrolleras. Delta betonasockså i propositionen om ändringar i . Jag tycker att jag med dellahar besvaral Slen frågor. Om Slen anser all denlagstiftning vi har behöver ändras i något avseende, skall jag medinlresse ta del av dessa synpunkter. 12STEN i (m); Jag tackar för statsrådets tillägg, framförallt den sista delen, att slalsrådel nu med intresse skulle la del av förslagsom jag evenluelll framlägger. Del inlressel saknades nämligen lolall för enmånad sedan. Slalsrådel läsle sedan upp delar i vår lagsliflning. Menjag hoppas och iror att slalsrådel ändå förslär all domar, som baseras på denlagstiftning som riksdag har stiftat och som meddelas på del säll somjag refererade. upplevssom oerhört provocerande. Jag är klarl medvelen om all det kan finnas olikamoliv och all man skall ta hänsyn lill olika motiv vid bedömningen av exaktlika brott. Men i del fall som jag har tagit upp medger lydligen lagsliflningenatt man provokativt gynnar människor frän andra länder därför all traditionenär en annan i dessa länder, trots att dessa människor har varit i i tioär. Jag förslår inle varför slalsrådel inte själv kan ta initiativ till enlagstiftning så att man slipper dessa minst sagt provokativa domar. Överläggningen var härmed avslutad. 5 § Svar på interpellation 1988/89:182 om ordningsmaktensarbetssätt har med hänvisning lill ettenskilt fall frågat mig vilka ålgärder jag avser att vidla för all ändraordningsmaktens förhållningssätt och arbetssätt då en person är anhållen ellerhäktad samt vid avskrivning av dl ärende. har i fem delfrågor iinierpellalionen utvecklat närmare vad han syftar på. Av frågorna all döma ärdet åklagarmyndighetens arbetssätt som ifrågasätter. Lät mig korl redogöra förde bestämmelser som finns i bl.a.rättegångsbalken och förundersökningskungörelsen om anhållna och häktade samlvad som gäller vid avskrivning av ett ärende. Då någon anhålls skall han fä besked om det bron som hanär misstänkt för och varför han är anhållen. Den anhållnes närmaste anhörigaoch andra personer som står honom särskill nära skall underrättas omanhållandet, så snart det kan ske utan men för utredningen. En sådanunderrättelse får dock inle lämnas mol den anhållnes önskan, om det inte finnssynnerliga skäl för det. en misstänkt sitter anhållen eller häktadkan åklagaren besluta om inskränkningar i den misstänktes möjligheter att t.ex.telefonera eller ta emot besök, om det finns fara för all utredningen försvåraseller all bevis undanröjs. Beslämmelser orn della finns i lagen om behandlingav häktade och anhållna m.fl. Om åklagaren beslular all lägga ned en förundersökningeller all ålal inle skall väckas, skall den som hörts som skäligen misstänktför brottet underrättas om delta. Del finns ingen författningsmässig skyldighetför åklagaren att motivera avskrivningsbeslulel, men det finns enstadgad praxis alt så skall ske. Ett avskrivningsbeslui bör vara avfattat såatt del blir begripligt och att det inle uppstår någon osäkerhet orn beslutetsinnebörd. I riksåklagarens cirkulär om utformningen avavskrivningsbeslut anges vissa allmänna avskrivningsgrunder. Om del klarläggsall den misstänkte är oskyldig eller om den påstådda gärningen inle är ellbrott, skall avskrivningsgrunderna "misstänkt oskyldig" eller"gärningen ej brott" användas. Men om det inle blir klarlagt all denmisstänkte är oskyldig eller an gärningen inle är brott, kan självfallet dessaformuleringar inte användas. I stället kan del bli akluelltalt använda avskrivningsgrunden "brott kan ej styrkas". Dennaformulering kan täcka mänga silualioner. De vanligaste är all del inle går altstyrka alt ett brott har begåtls eller alt del inle går att styrka alt just denmisstänkte har begått brottet. Enligt lagen om ersättning vid frihetsinskränkning kan densom varit anhållen eller häktad pä grund av misstanke om brott få ersättning avstaten, om förundersökningen avslutas ulan alt åtal väcks. Den som anser sig haräll lill en sådan ersällning skall göra en framställning om della lilljuslitiekans-lern, som prövar varje enskilt fall. Om förutsättningar finns,betalas ersällning för utgifter, för förlorad arbetsförtjänst, för intrång inäringsverksamhet och för lidande. Enligl allmänna skadeslåndsrällsliga principerersätts inte s.k. tredjemansskada. Någon ersättning lill den anhållnes ellerhäktades anhöriga kan därför inle betalas ul. Dä dl ärende hos en åklagarmyndighet skrivs av antecknasbeslutet och avskrivningsgrunden i akten. För dessa ärenden gäller, med undanlagför själva besluiel, sekretess i högst 70 är. Detta innebär bl.a. att uppgifterinle får lämnas ut. om del kan anlas all den enskilde eller någon som slårhonom nära kan lida skada eller men. Enligt polisregisterlagen antecknas misstanke om brott iperson- och belaslningsregislrd. Uppgifter som tagils in i registrel skall iprincip strykas om misslanke inte längre finns. Låt mig säövergå till övriga frågor. underrättelse om avskrivning måstekorrekt avspegla varför ärendel har skriviis av. Delta är viktigt för den somhörts som misstänkt, men även för l.ex. Om del är klarlagt all denmisslänkle är oskyldig eller all gärningen inte är brollslig, skall delgivetvis anges att ärendel skrivs av på någon av dessa grunder. Omavskrivningsgrunden är alt brott inte kan styrkas, skall å andra sidan detanges. Bakom denna motivering kan del naturligtvis finnas en kvardröjandebrottsmisstanke mot en viss person. Jag nämnde att frågan om ersättning lill den somvaril anhållen eller häktad prövas av jusliliekanslern. Anledningen är attjusliliekanslern företräder staten när vissa skadeslåndsrällsliga anspråkriktas mol staten. Eftersom den faktiska skadan varierar från fall lill fall ärdel inle särskill lämpligt att, som föreslår, tillämpaschablonregler om ersättningens storlek. Del kan nalurliglvis också ses som enfördel, inte minsl av rättviseskäl, all jusliliekanslern gör dessa bedömningarmol bakgrund av sin stora överblick över statens skadeståndsskyldighet i skildafall. Vidare bör det vara en fördel om prövningen av skadeståndsfrägan görs aven myndighet som inte har fatlal beslul i ärendet. Handläggningstidenför de ordinära ersättningsanspråken hos jusliliekanslern är omkring en månad.Är man missnöjd med justitiekanslerns besked, kan man självfallet väcka talan idomstol. 14 (): Jag vill tacka justitieministern för delomfångsrika svaret. Jag tycker att del var bra. Anledningentill all jag har interpellerat är all jag med den erfarenhet jag har fällanser all vissa ansvariga inom ordningsmaklen uppenbarligen är nonchalanla närdel gäller vissa ungdomsbrollslingar. För en människa är det ganska oerhört attbli inlåst för en så avsevärd period som utan någon som helst kontaktmed de sina. Av svaret framgår att man har rätt till ersällning förförlorad arbetsförtjänst, om man skriftligen begär detta hos jusliliekanslern.Problemet är att det i det brev som den unge man som jag refererar till erhölloch där del förklarades att brott inle kunde styrkas inle fanns någon som helslanvisning om hur man skall bära sig åt för att få ersättning, än mindre alt manhade rätt därtill. Det får absolut inte vara sä att man, föratl kunna hävda sinrätt, måste vara rättslärd eller känna någon som är det och kan ge erforderlighjälp. Det naturliga hade varit all det med "befrielsebrevet" hadekommil anvisningar om hur man skall få ersättning för förlorad arbetsförtjänstsaml en enkel blankett all fylla i. Man kan inle begära all ungdomar skall kunnadessa saker. En enkel handledning och en blankett jämte ett frankerat kuvertskulle vara bra. All del inle går till så lycker jag är anmärkningsvärt ochlitet nonchalant. En person som har suttit inne på ett i inierpellalionenbeskrivet sätt har ulsälls för en skada. Pä någol säll bör han ges pläsier påsåren. I ett materialistiskt samhälle som del svenska är del pengar som gäller.Jag lycker alt det är rimligt all alla som har hamnal i en sådan här situationautomatiskt skall få en ersättning för psykiskt lidande. Jag tycker då att . per påbörjat fängelsedygn kunde vara lämpligt som någon form av pläsierpä såren. Om den drabbade inte är nöjd med ersättningen, skall han isamband med frigivandet eller pä något annal sätt få besked om all han kan gåvidare och begära elt större skadestånd med hjälp av jusliliekanslern. Justitieministern avvisar frågan om skadestånd lillanhöriga på dl ganska län sätt. Del finns ingen antydan om förslåelse för dellidande och den vända som föräldrarna kan utsättas för i en sådan härsituation. Den som har varit med om det vel vad del rör sig om. I fall därärendel avskrivs måste del vara rimligt att föräldrarna automatiskt får någonform av ekonomisk ersättning för lidande. Min uppfattning är att medborgarnakommer att bemöta ordningsmakten på ett helt annat sätt i dess arbete med attkomma lill rälla med brottsligheten, om man hanterar människorna pä ettmjukare, mera efterlänksami och medkännande säll. Så lill registreringarna. är dl centraltintegrildsproblem i elt genorndaloriserat samhälle, som det är lätt all glömma.Del sägs i svaret all ärendel med undantag för själva beslutet ärsekrelessbelagl upp lill 70 är och att uppgifter inte får lämnas ul om del kananlas att den enskilde eller någon som står honom nära kan lida skada ellermen. Det här väcker frågor: Vad händer med beslutet? Var lagras del? Och vemhar tillgång lill del? Vad omfaltar ell sådant beslul? Vilken sekretess gälleri sådant fall? Vem avgör vem som kan lida skada eller men ? Är det inte justare all dra ell streck över alllihopa och sudda ut alldalainformalion samt låta frågan vara glömd? Avskrivningsfrågan till slul. Termen "brott kan intestyrkas" innebär uppenbarligen all del anses finnas någon form avkvardröjande misstanke. För denakluella personen är delta oerhört. Han har släppts fri, men irols att man inlekan fälla vederbörande är han kvar i systemet som om han pä något sätt voreskyldig. Jag har alltid uppfatlat värt rällssyslem som sä all skyldig är manbara om man har blivii fälld för någoniing. Har man hörts och ärendel haravskrivits, sä skall del inte finnas några försätliga formuleringar kvar.Avskrivet skall vara avskrivet, och alla dala och regisler måsle borl. Vemavgör om det finns kvardröjande brottsmisstanke? Det hela ger elt sken av någon sorls godlycklighd, somborde vara främmande för det svenska rättssamhället. Jag skulle vilja attjuslilieminislern på allvar lar sig an dessa frågor och ger dem en lösning,där man ser lill dern som har släppts fria och där ärendet har avskrivils. Glöminle enkla, justa metoder för ersättning för förlorad arbetsförtjänst och förpsykiskt lidande! Jag tror alt del svenska rättssamhället skulle vinna på del.Tack för ordel! Jag vill någol kommentera de frågor som log upp. Försl del här att man skriftligt måste begära all fåersällning. menar att del skulle vara bättre alt ge enkelhandledning och lilel information till den frisläppte, där han fick vela atthan har rätt till viss ersättning. Jag lycker att har väldigl låga ambifioneri del avseendet. Det har gäll myckel längre. En människa som är häklad har rälltill offenllig försvarare. Det betyder alt personen har en advokat. Det äradvokatens sak all hjälpa vederbörande, inte bara i fråga om en eventuellersättning utan i alla andra frågor som kan aktualiseras i samband med attpersonen blir gripen och misstänkt för brott. Frågan om föräldrarnas räll lill ersättning kan givelvisdiskuteras. Hillills har vi inlagil den sländpunklen all det är den drabbadesjälv som skall ha ersättningen. Vid bedömningen av vilken ersättning han skallha. har man givelvis lagil hänsyn lill hur situationen har varit och vilketlidande han har utsatts för. Men att direki tillmäta även andra personer,närstående, iredje man som man säger, en självständig rätt till skadeståndanser jag vara fel sätt att se pä problemaliken. Däremot skall man bedömakonsekvenserna av ingripandel mol den det gäller. Jag kan helt hålla med om att det, trots denhärda verklighet som del här handlar om - del gäller ju brott, ingripandepolisverksamhet och straff- skulle vara önskvärt att del fanns medmänsklighet,eftertanke och mjukhet. Till skillnad frän vill jag inte uteslutaatt det ändå faktiskl finns människor som visar nämnda sidor i ganska sloramått. Jag tänker dä pä de människor som arbelar inom rättsväsendel - del gällerallt från poliser lill dem som arbelar vid en domslol - och som i allra högstagrad är medvelna om den oerhört besvärliga silualion som många befinner sig i.Det är med beundran som man kan se hur bra dessa tjänstemän hanterar demänniskor som är föremål för rätlsingripanden. Men detta utesluter inle att mani enstaka fall kunde önska att hanteringen hade varit en annan. Men generelltvill jag nog säga all man vel all hanlera människor även i vän rällssyslem. När del sedan gäller vad som skall finnas kvar efler detall beslul har faltals vill jag framhålla alt alla uppgifter inle finns pädata. Beträffande det beslul. den aktsom finns följer man gällande regler om arkivering. Handlingarna låses in iarkiv. Del är givetvis de tjänstemän som har att hantera sådana här frågor somskall bedöma huruvida sekretess skall föreligga eller inte om någon begär allfä se handlingar. Som jag tidigare sade skall uppgifterna i princip utgåfrån de dataregister som del här handlar om när elt ärende är avskrivet. Vem avgör när det gäller kvardröjande misstanke? Ja, detär den centrala frågan i detta sammanhang. Givelvis är del åklagaren. Den somansvarar för utredningen är den tjänsteman som är tvungen att fatta beslut omhuruvida underlagd är fillräckligl för all åtal skall väckas. Vi får lita påall våra tjänstemän klarar av sina uppgifter. På någol annal säll kan det inievara. Jag förslår inle riktigt synpunkt när delgäller lalel om all alla uppgifter skall borl från systemet. Menar kanske CarlFrick alt vi inte skall ha några arkiveringsbeslämmelser, att ingenting skallarkiveras enligl de sekretessregler som gäller? En sådan uppfattning kan jaginte dela. Jag Iror all vi har elt behov av att ha kvar uppgifter - om inleannat sä för all ha en möjlighel lill kontroll i efterhand av hur en tjänstemanhar hanterat ett enskilt ärende. Här handlar del ju om myckel slora och svårabeslul som tjänstemännen har ett ansvar för. Det gäller att i efterhand kunnakontrollera all dessa har skön sina uppgifter pä ell bra säll. I fråga om den eftertanke som efterlyser måslejag säga alt vi inte kan utplåna spåren av det hela. Men givelvis är detviktigt all den integritet som måste finnas i förhållande lill den misslänklerespekieras och all sekrdessreglerna fungerar. 16CARL (): Jag får tacka även för svaren i inlägget. Jaglycker alt jag har fån bra svar. Men jag är ledsen att justitieministern tyckeratt jag har låga ambitioner. Med den erfarenhet som jag har efter diskussioner medpersoner som har utsatts för sådant som jag nämnt i min interpellation vet jagatt dessa personer inte har fått någon som helst information om sinarättigheter när del gäller att få ersällning. Därför lycker jag all del bäslavore alt de får enkla lappar där del står vad de har rätt till. Uppenbarligenhar det förekommit att personer inle har fått den information som de borde få.Della är beklagligt. Tydligen finns del regler som inte alls har följts, vilkelockså är beklagligt. Jag för min del lycker emellertid att del här har varil enbra inlerpellalionsde-ball. Jag har fåll reda pä myckel som jag inle kändetill. Jag tycker således all del är bra med den här typen avinlerpellationsdebaiier. Vidare tror jag all man måste vara medveten om alt demänniskor som del här gäller oftast bara är barn. I och för sig tror jag har ambilionen all behandla dem på en sjysl säll. Men man känner sig kränktpå någol salt, och det gäller mänga som utsätts för sådana här saker - vilket,som sagt, är all beklaga. Mot den bakgrunden tror jag alltså all del är myckelviktigt all berörda får ell enkelt brev där del pä ett sjysl sätt nämns vilkarätlighder de har och hur de skall bära sig åt för att få ersättning. An vi inle kan komma överens om alt även de slackarsföräldrarna skall få ersättning lycker jag är lilel synd. Jag lycker såledesalt man bör se över dessa frågor.Del handlar faktiskt om ell myckel stort lidande. Beträffande del som skall borl från regislren vill jagsäga följande. Har man väl blivit frisläppt, borde uppgifterna efter en visslid kunna las bort från regislren. Då har man ju haft lid pä sig alt bedöma orndet hela ijänslemässigl har gäll rätt lill. När del gäller kriminelll belastademänniskor är det en helt annan sak. Jag tänker då på dem som uppreparbrottsliga handlingar. Men i sädana här fall förhäller det sig oftast inte pädet saltet. Frän det ögonblick man frikänns och allting är avklarat har man pånågol säll sonat. Då borde det inte få finnas kvar några uppgifter. Jag kännerhär en grundläggande oro för att det finns kvar en mängd handlingar som kandyka upp i andra sammanhang och som då kan läsas av människor som inle riktiglvet hur det var när uppgifterna skrevs ned. Dä kan del hela bli mycket tokigt.Jag tror därför att det vore bra orn man i sådana här fall kunde länka sig altsä alt säga skrota akterna - för gjort är gjort och sonat är sonat. Om rekryteringen till högre utbildning Överläggningen var härmed avslulad. 6§ Svar på interpellation 1988/89:183 om rekryteringen till högre utbildning har slällt en inlerpellalionlill mig om rekryteringen lill den högre utbildningen. I inierpellalionen har han frägal om jag är beredd attbeteckna högskolereform som ell fiasko och vilka ålgärder jag villvidla för an stimulera rekryteringen till högre utbildning och för all molverkavad han kallar "gymnasifieringen" av den högre utbildningen. Nej, högskolereform var inget fiasko. Tvärtom kanvi snart sagt se betydelsen av den vidgade roll som högskolan sedan1977 har fåll och hur den nya högskoleorganisationen kan bidra till denkulturella och ekonomiska utvecklingen över hela landet. Och omvänt: Jag ärövertygad orn att en av de mera långsiktiga och väsentliga vinsterna medreformen är den ökade insikten i alla delar av vårt land om den högre utbildningensvärde. Den utbildning som ges vid våra högskolor och universitetskall, enligt högskoleförordningen, förbereda för verksamhel inom visslyrkesområde eller någon seklor av arbelslivet. Detta är inte delsamma som altutbildningen skall ha en snäv eller perspektivlös inriktning på ett enda yrke.Det är alltså dl misslag all - som gör - ställa möjlighelen lillell kritiskt och självständigt tänkande vid universiteten och högskolorna imotsats till en sådan yrkesinriktning av utbildningen. För inte är väl BirgerHagård beredd alt även kalla våra medicinska eller tekniska högskolor för"yrkesskolor " vare sig han , som när del gäller inierpellalionen.vill beteckna dem som mindre goda eller inte? Att åstadkomma en utjämning av rekryteringen, socialt ochmed hänsyn till könsfördelningen, till den högre utbildningen kräver dllängsikligt och målmedvetet arbete. har redovisat enrapport om den nya högskolans tio första år, där bl.a. dessa frågor tas upp.Tolkningen av Om rekryteringen till högre utbildning deuppgifter som lämnas där är inte hell självklar. Vad gäller fördelningen mellan män och kvinnor bland nybörjaresker en långsam men stadig ökning av antalet kvinnor inom de tekniskautbildningarna. Inom områdel för adminislraliva, ekonomiska och socialaulbildningar är andelen kvinnor sedan omkring 1980 oförändrad, . Inomvårdområdet som helhet har den rådande dominansen av kvinnor visserligen ökatunder de gångna tio åren. Men detta har huvudsakligen sken genom alt andelenkvinnor pä läkarlinjen har ökat frän , medan den stora delenkvinnor inom sjuksköterskeulbildningen är oförändrad . Inomutbildningen för undervisningsyrken har den stora andelen kvinnor varit ihuvudsak oförändrad /78 lill 1985/86, med en viss uppgång 1986/87.Inom området för kultur- och informationsyrken har andelen kvinnor underperioden ökal från drygl 50 till drygl . Dessa uppgifter ger enligt min mening knappasl fog föruppfaltningen all könsskillnaderna generellt sett har förstärkts inom högskolanunder den gångna tioårsperioden. I samma rikling pekar också det förhällandetalt del har skett en viss utjämning av den traditionellauppdelningen: merparten av männen läser pä långa utbildningslinjer ochmerparten av kvinnorna läser pä korla ulbildningslinjer. I vad gäller den sociala snedrekryleringen visarslalisliska centralbyråns rapport all andelen nybörjare i högskoleutbildningenfrån akademikerhern har ökat. Delvis beror denna ökning pä den omfattandeulbyggnad av ulbildningsmöjlighelerna i landet som genomförts underefterkrigstiden; vi börjar nu i högskolan la emot barnen lill deungdomsgenerationer som var med om den enastående tillväxten av universitetenoch högskolorna under 60-talel. Till en del har denna ökning uppenbarligenandra orsaker. Det är dock fel att, som gör, dra slutsatsen atthögskolereformen inte har haft någon positiv effekt i dessa avseenden. De nyahögskolor som kom till 1977, bl.a. i syfte att göra högskoleutbildningen meralillgänglig både geografiskt och sociall, har en påtagligt slörre rekryteringav nybörjare från arbetarhem än de gamla högskoleorterna. Det är också så, altde utbildningar som 1977 tillfördes högskolan i slörre utsträckning än degamla utbildningarna drar lill sig nybörjare frän arbetarhem. Hela denutveckling som har skett av högskoleorganisationen - och som forlfarande pågår,l.ex. genom den omfattande förändring av ingenjörsutbildningen som regeringendenna vår har lagt fram förslag om - medverkar till alt göra utbildningarnaalltmer lättillgängliga för en alll slörre del av landels befolkning. Ansträngningarna all åsladkomma en utjämning avrekryteringen till högskolan avstannade alltså inte med beslutet omhögskolereformen är 1977. Till de förändringar som vidtas av självautbildningsorganisationen kommer också andra ålgärder. beslutadeförra året både om en reform av studiemedelssystemet, som trädde i kraft förbara några månader sedan, och om dl nytt urvalssyslem för tillträde till högreutbildning som träder i kraft försl . Dessa beslul kommer allfå slor belydelse för del fortsatta arbetet med en utjämnad rekrytering lillhögskolan, men del är självfallet för tidigt att kunna bedöma effekterna av demännu. Det är för övrigl inle heller sä att vi skall mätaframgångarna, när del gäller hur högskolan fungerar i dl sociall perspektiv,enbart genom all se lill hur rekryteringentill utbildningslinjerna i den grundläggande utbildningen förändras. Högskolanssamspel med del omgivande samhället är mera komplext än sä. Detta samspel harutvecklats pä mänga säll , inte minst medgrupper eller organisationer som inte tidigare hört till högskolanstraditionella samverkanspartner: fackföreningsrörelsen, småföretag, kommunerosv.