prot · GC09126 · 1988-12-31 00:00:00 — Min bedömning är att det finns resurser för detta, även omdet kan innebära ytterligare licenshöjning . Men framför alltbehöver få en känsla av att det finns ett brett stöd också förkvalitetsförbättringarna och utvecklingsplanerna. Jagtycker alltså att är på rätt väg, men jag är besviken på hansbedömning av behov av resurser för kvalitetsförstärkning redanför 1990. Anf.19 (): Jag tycker att det är bra att kulturministern är med oss , men jagmåste börja med att fråga honom varför han gjorde en markering i slutet av sittanförande. Densom lyssnat fill debatten har märkt att socialdemokraterna och har samma anslagsäskanden och samma krav på licenshöjning. Då säger här från talarstolen att det enda parti som har skiljt ut sig i synenpå Radio-TV är . Jag tror att han får föra ett samtal medÅke , som har framfört ett helt annat budskap här för sedan.Men det kan väl herrarna klara upp. Sedanvill jag bara göra några markeringar om reklam. Ett av partierna har ibetänkandet sagt att en lösning på finansieringsproblem är attinom koncernen tillåta reklam. Det är en respektabel synpunkt. Det parti jagrepresenterar, , har mycket lång tradifion att säga attlagstiftningen skall ändras så att reklam blir tillåten, i första hand därföratt reklam är förutsättningen för en finansiering av flera fristående bolag,dvs. att den mångfald som vi menar är viktig, den valfrihet för tittare och lyssnaresom vi tycker är viktig och det större utbud, inte minst kvalitetsmässigt sett,som vi tycker är vikfigt kan åstadkommas först om man öppnar definansieringsmöjligheter för fristående verksamheter som reklamen ger. Detär så man skall se vårt ställningstagande. Vi är aUtså klart positiva tillreklam som finansieringsmetod, men vi bedömer mycket bestämt att det härhandlar om en valfrihet utanför . Jag vill göra denmarkeringen så att det inte blir några missförstånd, och jag vänder mig då bådetill och till . Sedan är det naturligtvis värdefullt att isitt anförande här understryker någonting som länge har framhållit,nämligen att en reklamfinansierad tredje kanal kan vara en lösning på vägenframöver. Jag tycker att det är ett intressant ställningstagande från BengtGöranssons sida, som öppnar möjUghet för fortsatt debatt i den här frågan. 20 (): Nej, , jag klagar givetvisinte på att kulturministern deltar i debatten. Det är bara det att deltagandeti debatten gör mig alltmer förvirrad, och jag förstår att jag inte är ensam omdet. För den som läser övriga inlägg i massmediadebatten är det väldigt oklartvad kulturministern egentligen menar. säger att har ett statsråd tillsatt enutredning, får han sedan tydligen enligt min mening inte säga ett knäpp sedan.Det är naturligtvis inte så, men jag har ju egna erfarenheter avarbetet i . Jag har här i kammaren frågat om besked iandra ärenden som inte har med Radio-TV att göra och alltid fått detsvar som riksdagsledamöter ofta får även av alla andra statsråd, att man intekan säga någonfing under fiden utredningsarbetet pågår. Annars vill man avvakta utredningen, remissvar och alltmöjligt, men i den här frågan är det tydligen inte alls nödvändigt. så illa ställt att det är tveksamt hur de direktiv skall tolkas somfinns för utredningen. Om jag vore utredningsman skulle jag nog se en visshopplöshet i den här situafionen. säger, odementerat, i att det aldrig blir aktuellt med reklam i nuvarande TV-kanaler, medan utskottetsmajoritet och den socialdemokratiske talesmannen här i kammaren säger att manvill avvakta att det kommer fram ett konkret underlag. Den fråga som återstårär då: Utreder den delen eller gör han det inte? Har en alldeles egen tolkning av dessadirekfiv? är huvudansvarig för detta i regeringen, så han bordeju veta, men vad jag har förstått av andra statsråd finns det i regeringenockså andra tolkningar av vad som skall utredas. Det är märkligt att det också sägs i arfikeln attTV-reklamen troligen överlevt sig själv. På detta överlevande skall mantydligen finansiera en fristående kanal! Det innebär att den fristående kanalen- även med åsikt att man skall ha ensamrätt på reklam - ickekommer att klara sig. Hur kan då den kanalen bidra fill mångfalden? kan man på mycket klara grunder hävda attregeringen faktiskt bromsar utvecklingen hos Radio-TV. Man vill inte ge nödvändiga resurstillskott. Det innebär att får allt sämre möjligheter att stå för mångfalden. Från sida ser vi inte de konfliktsituationer somBengt målar upp, att reklam i ett public service-företag skullepåverka programmen. Vi har t.o.m. sagt att det är en tillgång för helakoncernen. tolkning skulle innebära att reklamen kunde påverkaradioprogrammen också, även om det inte sänds reklam i radio. Jag tycker detär en enastående slutsats. Ju flermedia som finns i etern desto större mångfald. Men jag tycker det nu är bevisat- sedan etablerats och bidragit fill mångfalden - att detta faktiskt intesänkt kostnaderna. Somliga tycks ju hävda i debatten att konkurrens innebärbättre mångfald och lägre kostnader. Som det varit hitfills i utvecklingenskulle jag vilja hävda precis tvärtom, och jag tror inte att någon här ikammaren kan säga att konkurrens med Radio-TV har inneburit attprogrammen blivit billigare för Radio-TV. Erfarenheterna hittiUs visar alltså att det är precistvärtom. Det innebär, om vi vill ha den ökade mångfalden, att även SverigesRadio måste få ökade resurser. Men man avvisar envist tanken att somdelfinansiering av detta ökade programutbud använda reklaminkomster- samtidigtsom dessa anses vara så stora att de skall finansiera en fristående kanal! Jag respekterar naturligtvis att inte harså stora möjligheter att se idrottsevenemang. Men i verkligheten är det precistvärtom mot vad han sade. Fotbollen i division ett, allsvenskan, dras med storaproblem att få publik till arenan, medan ishockey, som skulle bli endast enTV-sport, har nästan fullsatta hus, åtminstone i elitserien och när det gällerdivision ett. Det borde också säga kulturministern något. Jag tror helt enkeltatt kulturministern på en rad punkter är på helt fel spår. 21 (): Jag vill något kommentera sambandet mellanmoderaterna och socialdemokraterna i denna fråga. senaste inläggvisar hur olika partierna står. I har vi satsat stora anslag på att räddapublic servicefunktionen. Vi kanske äröverambifiösa, men vi tycker det ärmycket viktigt. Men socialdemokraterna väljer det lägsta alternativettillsammans med . Av inlägg framgår att moderaternasyftar till avreglering av denna verksamhet på lång sikt, och det göruppenbarligen inte socialdemokraterna. Jag tycker det skulle vara svårt attsamarbeta med så motstridiga motiveringar. Jag vill inte kopiera på , men i haravregleringspolitiken lett till en uppmjukning av de regler som skyddarallmänhetens intressen. Avregleringen där har lett fill kulturell utarmninginom kommunikationsindustrin. Där kommer de stora transnationella bolagen in.De tar makten över medierna. Jag tycker det är egendomligt att kulturministernunderskattar den utvecklingen. Två av de största nationella TV-näten har under de senasteåren köpts upp och integrerats i gigantiska företagsstrukturer. Dessa företagbehöver nämligen obegränsad tillgång till nationella massmedia för reklam,publikkontakter och allmänna serviceåtgärder. De har riktat en spärreld mot radio- ochTV-kommunikationssystemen i sina resp. länder. Den mäktigasteutbildningsfaktorn i samhället, televisionen, går då nationens ansvarigamyndigheter ur händerna. Detta underlättas faktiskt av det svaga och iblandfrånvarande stödet från allmänheten i många länder för att rädda de inhemskaradio- och TV-kanalerna. Låter man detta börja med TV, då räcker man ut fingret. 1slutändan har hela handen tagits. Det visar sig att när de nationella systemenväl har försvagatsfinns ingen väg fillbaka från den kommersiella omfamningen. Över hela världenbestäms informations- och kulturmiljön av de transnationella bolagen.Kommersialiseringen av informationen är en viktig del av de transnationellabolagens ekonomi. Man kan säga att ett mäktigt transnatio-nellt bolagssystem äri färd med att organisera världsekonomin och jordens invånares kulturella öde. 22 (vpk): Kulturministern har på ett förtjänstfullt ochbelysande sätt beskrivit de negativa verkningar som det ökade kommersiellainslaget i den reklamfinansierade delen av etermedia innebär. Han har påpekatatt de ökade priserna för exempelvis attraktiva idrottsevenemang inte motsvarardet egentliga värde dessa program har, utan är ett sjukligt inslag avspekulation. Jag instämmer helhjärtat i den beskrivningen. Detta är faktiskt den situation vi lever i i dag.Samfidigt föreslår kulturministern att vi skall ha en tredje, reklamfinansieradTV-kanal. Jag skulle vilja fråga : Om man genomför förslaget meden tredje, reklamfinansierad TV-kanal, kommer då det kommersiella inslaget isvenska etermedia att öka eller minska? Kommer antalet program som är krifisktgranskande, ifrågasättande, kontroversiella att öka eller minska? Kommer detallmänna globala kulturella budskapet, till den del det förmedlas av TV som denslagkraftigaste kulturproducenten, att få ett bättre kvalitafivt innehåll ellerinte? Alla vet att reklamfinansieradeetermedier strävar efter att nå så bred publik som möjligt. Av nödvändighet fårman program som blir så litet kontroversiella som möjligt. Av nödvändighetväljer man programinnehåll som inte är kritiskt granskande, som inte stöternågon, som inte vänder sig i första hand till olika minoriteter i samhället.Allt detta har en kulturell effekt. Vad anser att en tredje,reklamfinansierad TV-kanal kan ha för kulturpolitiska effekter? I detta sammanhang nöjer jag mig med attnotera besvikelse. Jag skall inte fortsätta med någonpolemik på den punkten. frågade varför jag gör en markeringbeträffande , fastän stödjer regeringen när det gällerdenna proposifion. Det gör jag därför att jag i mitt inlägg tog upp ett någotlängre perspektiv än det som handlade om denna proposition. Det fanns ingetannat skäl. När företrädare i styrelse uttalar sigi mediadebatten, sker det alltid i en annan riktning och uttrycker de alltid enannan uppfattning än den som övriga företrädare har. Det finns mellanmoderaterna och övriga en principiell skillnad i synen på mediapolitiken. Jagrespekterar för detta. Det kan naturligtvis leda till att man vidbehandlingen av en proposition om TV-avgiften ändå kan hamna på samma linje ochstödja den aktuella propositionen. Däri ligger ingen motsättning. sade att mitt deltagande i debatten gör honomförvirrad och att det är oklart vad jag menar. Jag har en känsla av att den irritationsom jag 3 protokoll 1988/89:126 Medelsberäkningar för m. m. väckersnarast beror på att jag är alldeles för tydlig för många, som skulle vilja hadelar av mediapolitiken såsom spelbrickor i olika uppgörelser. Jag har enkänsla av att jag oftare irriterar på grund av min tydlighet och klarhet än pågrund av min oklarhet. Jag kan bara konstatera att jag litarpå honom - uppenbarligen är förvirrad. Jag är dock inte beredd att ta någotansvar för hans förvirring. vill veta vad jag menar när jag säger attTV-reklamen har spelat ut sin roll. Jag påstår att den har spelat ut sin rollsåsom finansiär av en public service-kanal. Den är vikande. Men självfallet kanman göra affärer även på områden där marknaden är vikande, men man får då setill att man inte åtar sig finansieringsuppgifter, som går så långt att devikande finansieringsmöjligheterna inte räcker till. Konstigare än så är detinte. Var och en som i sitt liv har sysslat med affärer inser attdetta faktiskt är relevant. Ger konkurrensen lägre pris? Det var en intressant frågasom ställde. Det gör den naturligtvis ibland, men det beror på vadman konkurrerar om. Det vi nu möter är ju en begränsad tillgång på program. Detär alltså köparna som konkurrerar och inte säljarna. Om köparna konkurrerarmed varandra i en form av auktion, sjunker ju inte priserna utan stiger. Dettaupplever vi naturligtvis . Det kanske är nödvändigt att jag förtydligar mig när detgäller diskussionen om ishockey och fotboll. Jag talade primärt om de aktivautövarna. Ishockeyn har den vunnit de stora mediala framgångarnatappat en betydande del av pojkishockeyn, som har rasat. Det är förIshockeyförbundet ett problem att det är så relativt få pojkar som spelarishockey. Fotbollen har en stor skara utövare, vilket gör att detockså finns en publik för fotboll i TV. Detta medför att TV-företagen emellanåtvisar fotboll. Men i visar man inte fotboll. Där har man byggt upp en rentkommersiell verksamhet. Fotboll är ingen TV-sport men visas därför att detfinns ett allmänt intresse för den i och i samt i övrigaEuropa. Där finns det behov av att visa fotboll. Om man studerar hur idrotter som direkt har blivit en delav TV-bolagens reklamförsäljning ser ut, blir man fundersam. Då måste man medden unge mannen ställa frågan: Hur kommer det sig att man har time out både ibasket och i ishockey? Är det därför att idrotten kräver detta, eller är detdärför att det är bra att när det är som mest dramatiskt kunna ha en extra pausför ett reklaminslag? Frågan tål faktiskt att ställas. Det finns alltså skäl attfundera över kommersiella medias inverkan på de företeelser som visas. Dettatyckte jag var intressant mot bakgrund av det resonemang just i den riktningensom förde. Vad betyder en tredjekanal, om den nu skulle komma? Det vet jag inte. Jag har för egen del dragitslutsatsen att en tredje kanal, reklamfinansierad, är att föredra om vi därmedkan se till att vi har två av reklamfinansiering oberoende publicservice-kanaler. En utredning kan naturligtvis visa att mina bedömningar idetta stycke är galna. 1 så fall får jag vara beredd att ompröva dem. På denpunkten har jag inte gjort någrakategoriska uttalanden, men jag har sagt att ingenting av det som harframkommit har förmått mig att ändra uppfattning. Vad kommer då att hända? Kommer antalet kommersiellainslag att öka eller minska? Kommer de samhällskritiska programmen att bliflera i en sådan kanal? Nej, det tror jag inte. Jag tror att man måste sätta indenna tredje kanal i den samlade mediastrukturen. Detta har jag försökt göra. Jag kan alltså se att vi har ett stort antalkabelkanaler, som i skydd av den rådande mediasituationen sänder ut program,som uppenbarligen tycks ha inköpts i ett konkursbo någonstans. Inte ensnyproducerade program verkar vara särskilt redaktionellt genomarbetade. Om mandå genom en något fastare struktur skulle kunna tänka sig att öppna en tredjefrekvens och säga: Ni får skaffa er inkomster på vissa bestämda premisser, nimåste se till att ni producerar program på vissa bestämda villkor men ni harinte skyldighet att producera vissa bestämda program - då tror jag att man kanhålla en sådan kanal snyggare än om man ger sig in pä biandfinansiering. Detta innebär att en sådan kanal möjligen skulle kunna fåkaraktären - det skall jag inte förneka-av en evenemangskanal, men då tillpriset av att public service-kanalerna inte behöver vara med och tävla om dentypen av evenemang där en stor del av deras resurser går åt tilldeltagande i anbudsgivning. Hade man en sådan kanal, kunde den fakfiskt varamed och bjuda på . Det skulle inte de två publicservice-kanalerna under de omständigheterna göra. Detta resonemang ligger bakom mitt ställningstagande. Jaghar haft en mycket pragmafisk och öppen syn i detta stycke. Men dennapragmatiska och öppna syn och beredvillighet att diskutera innebär inte att jaghar innehållit de bestämda personliga uppfattningar och åsikter som jag harbildat mig under debattens gång. 24 (): Jag noterar med tillfredsställelse att omnågon partigrupp eller någon person rör sig i en viss riktning i den sakfrågasom reklamen utgör är det och socialdemokrafin. Det ärnaturligtvis värdefullt att säger sig vara öppen för enreklamfinansierad tredje kanal. Den strid som han ansåg pågick i kammaren mellan moderateroch socialdemokrater går emellertid då att hänföra till själva kärnpunkten idenna fråga, nämligen synen på eterfriheten. Här finns en skild syn. Jag kaninte säga att jag skäms särskilt mycket för att vi säger att mångfald skapasbäst om flera får vara med och producera. Jag noterade att kulturministern, när han kritiserade våraställningstaganden i kammaren, hade två utgångspunkter: dels någonting sominte berörs i betänkandet, nämligen reklamen utanför koncernen, dels vad somkan ha skett i styrelse. Den samsyn som vi moderater har idenna fråga kan man inte ha såsom underlag för en debatt, där man försökerpåstå att vi ser på frågan på olika sätt. Den frihet i etern och den syn påSveriges Radio som jag har redovisat är partiets uppfattning ochingenfing annat. 25JAN HYTTRING (c): säger att han litar på mig,när jag påstår att denna debatt inte gör frågan klarare utan snarare meraförvirrad. uttalanden i massmedia och i inlägg här i kammarenhar faktiskt den effekten. När jag säger detta menar jag det. Det hade varit mycket intressant att få enfingervisning om hur tänker sig den mer långsiktigafinansieringen av . Denna diskussion avspeglar intealls detta. När vi ställer upp alternativ, avfärdar dem, Mensjälv säger han ingenting om hur han tänker sig den långsiktiga finansieringen. framhåller att den ökade konkurrensen justnu har lett till prishöjningar. Det har inte blivit billigare genomkonkurrensen. Frågan är om även ansluter sig till de debattörerfrån andra politiska partier som påstår att den ökade konkurrensen skall lösafinansieringsfrågorna för . Det vore intressant att fåveta detta. Sedan något om idrotten, trots att vi inte primärt skalldiskutera den. säger att fotboll inte sänds ofta i TV i USA.Nej, inte europeisk eller svensk fotboll givetvis. Däremot sänder manamerikansk fotboll i rätt stor omfattning, t.o.m. i större omfattning änishockey. Men det är en annan sak. Amerikansk fotboll är naturligtvisintressant i . Till slut, herr talman! Time out förekommer i en mängdolika sporter, som mig veterligen sänds bara vid enstaka tillfällen i TV. Därförekommer ingen reklam. Jag har svårt att inse den omedelbara kopplingenmellan en spelregel och reklam. Självfallet visas amerikansk fotboll iamerikansk TV. Jag får låta frågan stå öppen, men jag visste inte attamerikansk fotboll uppenbarligen spelas i 2 X utan någon form av paus. Det är dockmöjligt. I så fall är jag naturligtvis beredd att tänka igenom detta en gångfill. påstod att jag inte hade sagt någonting omden långsiktiga finansieringen av . Jag beklagar att inte var närvarande i vid det tillfälle dåTV-avgiftspropositio-nen behandlades. När jag redovisade förslaget ombehandlingen av TV-avgiften, redovisade jag vår principiella syn påfinansieringen av . I en rad uttalanden därutöver har jag hävdatTV-avgiften såsom den rimliga finansieringsformen. När det gäller förvirringen kan jag bara konstatera attJan Hyttring i sitt inlägg faktiskt inte sade att debatten var förvirrad. Hansade att han var förvirrad av debatten. I det stycket tillät jag mig säga attjag inte är beredd att ta ansvar för den förvirringen. Överläggningen var härmed avslutad. Kammaren övergick till att fatta beslut i ärendet. Mom. 1(medelsberäkning för och ställningstagande tillkoncernens filläggsäskande med anledning av SR-studie) Först biträddes reservation 1 av m.fl.med 83 röster mot 37 för reservation 2 av och . 199 ledamöter avstod från att rösta. Härefter bifölls utskottets hemställan med 204 röster mot116 för reservation 1 av m.fl. Mom. 9(TV-avgiftens /mottagaravgiftens/ storlek) Hemställan Utskottets hemställan bifölls med 281 röster mot 19 förhemställan i reservation 5 av . 18 ledamöter avstod från att rösta. Utskottets motivering - som ställdes mot dels den ireservation 3 av m.fl. anförda motiveringen, dels den ireservation 4 av anförda motiveringen - godkändes medacklamation. Mom. 11 (vissa frågor om reklam i TV) Först biträddes reservafion 6 av och med 39 röster mot 38 för reservation 7 av ochKaj . 242 ledamöter avstod från att rösta. Härefter bifölls utskottets hemställan med 274 röster mot38 för reservation 6 av och . 8 ledamöter avstodfrån att rösta. Mom. 12 (skattefinansiering av ) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 8 avAlexander Chrisopoulos - bifölls med acklamafion. Mom. 13 (förberedelser inför ny avtalsperiod för ) Utskottets hemställan bifölls med 260 röster mot 59 förreservafion 9 av m.fl. Mom. 14 (rationaliseringsverksamheten inom ) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 10 avIngrid m.fl. - bifölls med acklamation. Mom. 15 (resursfördelningen mellan TV:s båda kanaler,m.m.) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 11 avJan Hyttring och - bifölls med acklamation. Mom. 17 (andelen svenskproducerade program i SverigesTelevisions sändningar) Utskottets hemställan bifölls med 282 röster mot 37 förreservation 12 av och . Prot.1988/89:126 Mom. 24 (utbyggnad av lokalradion) 1 juni1989 Utskottets hemställan bifölls med260 röster mot 60 för reservafion 13 av Mom. 25 (samarbete mellan riksradion och lokalradion) Utskottets hemställan - som ställdes mot dels reservation14 av m.fl., dels reservation 15 av och -bifölls med acklamation. Mom. 27 (lokalradions tappningsrätt) Utskottets hemställan bifölls med 215 röster mot 102 förreservation 16 av m.fl. 2 ledamöter avstod från att rösta. Mom. 30 (lokalradiosändningar av viktigt meddelande tillallmänheten) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 17 avJan Hyttring och - bifölls med acklamation. Övriga moment Utskottets hemställanbifölls. 6 § Beträffande de på föredragningslistan närmast upptagnaärendena, justitieutskottets betänkanden /89:JuU24, JuU25 och JuU27, beslötkammaren på förslag av tredje vice talmannen medge att de fick företas tillavgörande i ett sammanhang sedan debatten i samtliga dessa ärenden avslutats. Föredrogs jusfitieutskottetsbetänkanden /89:JuU24 Tjänstefel (prop. 1988/89:113), 1988/89:JuU25 Vissatvångsmedelsfrågor (prop. 1988/89:124) och 1988/89:JuU27 Ändring itrafikbrottslagen, m.m. (prop. 1988/89:118). Först upptogs fill behandUngjustitieutskottets betänkande 24 om tjänstefel. 27 (): betänkande nr 24, som vinu skall diskutera, behandlar regeringens proposition 1988/89:113 om ändring ibrottsbalken när det gäller tjänstefel. 1 propositionen föreslås en utvidgningav det straffrättsliga tjänsteansvaret för offentligt anställda. Enligt förslagetskall straff kunna utdömas, inte bara för gärningar som innefattar felaktigmyndighetsutövning, utan också för vissa andra oriktiga handlingar som har näraanknytning till myndighetsutövning. Enligt förslaget skall nuvarande brottsrubriceringar ändras.Uppsåtligt 38 brott som inte är grovt och brottsom begås av oaktsamhet ges beteckningen tjänstefel.Om ett uppsåtligt brott är att bedöma som grovt skall det dömas Prot.1988/89:126 till grovt tjänstefel. De härlagändringarna föreslås träda i kraft . De nuvarande bestämmelserna om straffrättsligt ansvar föroffentliga funktionärer infördes genom lagstiftning 1975-dens.k.ämbetsansvarsrefor-men - och de gäller . Före denna reform gällde ett långtgående särskiltstraffrättsligt ansvar för offentligt anställda tjänstemän, då en ämbetsmankunde dömas för tjänstefel om han av försummelse, oförstånd eller oskicklighetåsidosatte vad som ålåg honom enligt lag m.m. Genom ämbetsansvarsreformen avskaffades den här beskrivnaordningen och ersattes med nuvarande regler, som bygger på principen attsärskilda straffrättsliga ansvarsregler bör gälla endast i den mån det ärmotiverat på grund av den offentliga verksamhetens särart. Vid tidigare behandling av ämbetsansvarsreformen harutskottet ställt sig bakom de tankegångar som bar upp detta förslag. Utskottetansåg att det tidigare sanktionssystemet för offentliga tjänstemän varföråldrat och inte förenligt med utvecklingen på arbetsrättens område. Vid senare behandling av detta ärende har dock utskottetkonstaterat att erfarenheten av tillämpningen av de nya ansvarsreglerna visadeatt det fanns skäl att se över dessa och att överväganden borde ske i flerahänseenden beträffande rekvisiten i 20 kap. 1 § BrB, och det är med anledningav detta som ärendet åter är till behandling för .