prot · GC0963 · 1988-12-31 00:00:00 — Sedan sägs det i propositionen, att om den ökadevalfriheten - som jag i och för sig sätter frågetecken för, om den skall gåutöver vad som är praktiskt och ekonomiskt möjligt, vilket ju var det ena villkoret- skulle leda till att fler elever än vad som annars hade varit fallet kommeratt söka sig till en speciell skolenhet så att det där blir nödvändigt attbilda nya klassenheter, får man inte några basresurser fill det, dvs. Det sägs i propositionen att detta får göras med hjälp avförstärkningsresursen. Med hänvisning fill det resonemang jag har förtom vad förstärkningsresursen egentligen skall användas till, blir min frågatill , om han tycker att det är rimligt att förstärkningsresursen,som är till för att stötta de svaga eleverna i skolan, används för att bildanya klasser i andra skolenheter, dit ett antal elever av olika orsaker har söktsig. Det är mycket viktigt att regeringen ger ett klart besked pä denna punkt,därför att det görs många olika tolkningar runt om i landet. Det finns ytterligare ett antal saker som skulle behövakommenteras, men eftersom tiden rinner i väg skall jag bara notera behovet avutbildningsinsatser för de förtroendevalda i skolan. De lokala skolplanerna äringalunda fill för att öka byråkratin, utan de är till för att skapa en levandelokal debatt om skolan ute i kommunerna - den debatt som saknas - omläromedelsavsnittet. Jag kan återkomma till detta i en replik. Låt mig, herr talman, slå fast att den skolpoHfik somcentern står för och som vi också är beredda att betala för innebär att vilägger både kraft och pengar bakom orden när vi säger att skolan är eninvestering för framtiden, en lönsam investering, och att har råd attge sina barn och ungdomar en bra skola - en bra skola för barnen och en braskola för alla barn i hela . Jag yrkar bifall till reservationer till betänkandet. Skolans utveckling och styrning 5LARS () replik: Anledningen till att och centerntycker litet olika i fråga om statsbidrag är att vi tycker alldeles lika i enfråga som berörde mot slutet av sitt anförande, nämligen vad somskall hända i den situationen men att en elev väljer att byta skola.Folkpartiet tycker, precis som , att det är helt orimligt att det skallgå ut över de elever som har det besvärligt i den nya skolan. Det är säregeringens linje måste tolkas, dvs. att man skall ta av förstärkningsresursen. Eftersom tycker att det är sä viktigt atteleven kan välja skola och byta skola, måste vi söka oss fram fill ettelevrelaterat statsbidragssystem. är skillnaden inte så stor mellan centernoch . Ni i vill också ha ett mera schabloniserat system, ochvi erkänner att ett rent elevrelaterat system måste kompletteras medtilläggsbestämmelser för att det inte skall ske en utslagning av skolor iglesbygd. Men den avgörande frågan är: Varför vill ett parti som talar om Skolans utveckling och styrning decentraliseringinte decentralisera makten i detta system till den allra lägsta nivån, nämligentill föräldrar och elever, och ge dem större rätt att välja skola? Det blirinte någon realitet av den valfriheten om inte etl nytt statsbidragssysteminförs. Min andra fräga till har egentligen sammaupptakt: Hur kan ett parti som har sagt sig stä fördecentralisering vara skeptiskt till detta att skolor lokalt och de som verkardär kommer överens om att de skall ha en särskild profil, en särskildinriktning? Jag tycker att detta är mycket bra. Bäde svensk ochinternationell forskning visar att det blir bättre resultat om man närsamstämmighet pä en skolenhet. Men när socialdemokraterna äntligen har blivitövertygade om att ta ett litet steg pä vägen mot en rätt till profilering, gårcentern, som säger sig vilja decentralisera, ihop med vpk och säger tillsammansmed vpk nej till den möjligheten. Jag vill fräga om inteåtskilliga av sympafisörer, som lärt sig att ni talar fördecentralisering, kommer att bli förvånade över er inställning när det gällerstatsbidrag och profilering. 6 () replik: Vi hade en debatt i kammaren om dehär frågorna, och då tror jag inte att var här. Jag skalldärför göra en kort repetition och ställa en motfråga. Det elevrelaterade statsbidrag som talarom och som skall följa eleven är i praktiken, och måste i praktiken vara, olikastort i olika delar av landet för olika kommuner, skolor och elever. Jagbeskrev i debatten ytterligheterna som innebär att en elev i fär27 . i statsbidrag medan t.ex. en elev i någon av kommunerna i fårungefär . Den omedelbara frågan i anslutning till är dä vilket elevrelaterat statsbidrag som följer eleven. Är det de27 . som eleven har med sig när han flyttar frän till kommunen iSkåne eller de . som han har med sig om han flyttar andra vägen? Med vilka medel skall man i fortsättningen bedrivaundervisning i en kommun om ett tiotal elever flyttar från en glesbygdskommuneller en skolenhet och var och en tar med sig sina ? Det är inte såenkelt att man kan avfärda detta genom att säga att man skall införa ettsärskilt glesbygdsstöd. Det handlar om praktiskt taget hela ,Bergslagsområdet, sydöstra och betydande delar av landet, dvs.praktiskt taget överallt utanför storstadsområdena. Det vore nyttigt om LarsLeijonborg höjde blicken och såg litet grand på hur det ser ut i övrigt bortomStorstockholms horisont. och har i andra sammanhangbeskrivit det så, att om en skola visar sig vara mycket duktig söker sig mångaelever dit och då skall skolan ha mycket resurser. Dä söker sig de duktigalärarna dit. De blir då väldigt bra och så blir skolorna ännu duktigare och färännu fler elever, och det skall de belönas för. De skolor som inte är säduktiga och som eleverna söker sig ifrån och dit inte så mänga vill kommafrivilligt skall få mindre resurser och få lära sig att de måste bli duktiga omde i samma omfattning skall fä del av samhällets resurser. Min fråga till LarsLeijonborg blir dä: När eleverna har valt - och jag föreställer mig att det nogoftast är derasföräldrar som väljer, föräldrar som har förmåga att tala för sig och sina barn- de här bra skolorna med de goda resurserna, vilka elever skall då gå kvar ide andra skolorna? 7 () replik: Den stora fördelen med ett nytt system är bygger in en dynamik i det, att skolorna blir beroende avatt eleverna vill gå där. frågar vad som händer med de"dåliga" skolorna. Vad händer med de "dåliga" skolorna ? ingenting eftersom de inte har någon press på sig att bli bättre.Men med det här systemet, där vi lägger ansvar att välja vilken skola elevernavill gå i på eleverna och föräldrarna, bygger vi in en sådan dynamik isystemet. Även på den punkten finns det internationell forskning som tyder påatt det totala resultatet blir bättre med det systemet. När det gäller detaljerna i det elevrelateradestatsbidragssystemet är sanningen den att vi inte kan svara på hur de skall seut eftersom detta inte har fått utredas. Vi har bett om att enstatlig utredning, eller något annat organ, skulle utreda hur detta systemskall se ut. Men vi har fått ett nej till svar, nu senast avstyrningsberedningen. Jag tror att vi i någon mån måste erkänna att vi här stårinför en målkonflikt. Det är klart att man med ett mycket detaljerat ochcentralstyrt system kan i någon mening få den största millimeterrättvisan. Mentänk på vilka fördelar som finns med det andra systemet - jag har redan nämntdynamiken - och på hur mycken byråkrati vi skulle kunna slippa. Både LarzJohansson och jag vet att det på varenda skolkontor här i landet sittermänniskor, som ägnar huvuddelen av sin tid åt att utforma statsbidragsansökningarså, att kommunen får så mycket statsbidrag som möjligt. Det tar en väldig fidoch man anpassar systemet för att få så mycket pengar som möjligt. Om inte vi ger en särskild påse som heterskolledningsresurs till en kommun, skulle man i den kommunen glömma bort detta medskolledning och plötsHgt komma ihåg att man inte har filisatt någon rektor. Jaghar mycket större tilltro till kommunalpolitiker än så. Jag tror attvi kan Hta på att kommunerna fattar kloka beslut. Det beklagliga är att centerni ett förslag fogat till det betänkande som vi behandlar vill införaytteriigare en liten påse. Ni vill göra statsbidragssystemet ännu merkomplicerat. Ni litar inte på att kommunerna ger bra böcker till sina elever,utan ni vill ha en ny liten påse som bara får användas fill att köpaläroböcker. Ni går ju i fel riktning. 8 () replik: När ställs inför den härtypen av frågor säger han allfid: Detaljerna kan vi inte svara för. Det här harvi inte riktigt tänkt igenom, och det har ingen utrett ät oss. Frågan om ett elevrelaterat statsbidrag har stötts ochblötts och utretts . Det har utretts mycket noga avskolöverstyrelsen och styrningsberedningen. Vi har inte på en höft påstått attdet skall se ut på det ena eller andra sättet och som svängtoss med att säga Skolans utveckling Och styrning 4 protokoll 1988/89:61 - 63 1988/89:63 s''' fi' '"t någonting om detaljerna. Vi påstår alldeles bestämt från styrningsberedningens sida, , att vivet detta. Skolans utveckling och styrning fram ett förslag till ettstatsbidragssystem som ingalunda innebär en detaljstyrning på det sätt som LarsLeijonborg påstår. Det är inte ens fallet med dagens statsbidragssysem. Det ärfråga om ett mycket förenklat statsbidragssystem, som skulle ge storamöjligheter fill kommunerna att själva fatta de beslut som vi nu diskuterar. LarsLeijonborg undvek naturligtvis frågan om vems barn det är som skall gå kvar ide dåliga skolorna. Det är inte barn, det är jag alldelesövertygad om. Jag anser att man måste kunna svara på den typen av frågor närman föreslår en så radikal förändring som ett elevrelaterat statsbidragssystemmed ett bidrag som följer eleven. Även dagens statsbidragssystem ärelevrelaterat i så mätto att man tar hänsyn till att olika elever kostar olikamycket beroende på i vilken skola de går och hur resurskrävande de som enskildaelever är. Detär inte så, som påstår, att man sitter på landets skolkontoroch försöker mygla till sig så mycket som möjligt i statsbidrag. Det hartidigare funnits, före det nuvarande statsbidragssystemets tillkomst ,vissa möjligheter att flytta barn frän en skolenhet fill en annan för att på såsätt få ut maximalt antal basresurser. Den möjligheten finns inte , LarsLeijonborg. Det finns ingen som ägnar huvuddelen av sin tid åt att göra sådanamanipulationer, vilket här påstår. Att påstå detta är enoförskämdhet mot alla dem som är verksamma på landets skolkontor. Talmannen anmälde att anhållit atttill protokollet få antecknat att han inte ägde rätt till ytterligare replik. 9 (vpk): Under hela70-talet och en bit in var jag själv elev i det svenskaskolsystemet. försämrades den skolvardag som jag och andra befannoss i. Debesparingar som har gjorts på skolans område, de nedskärningar som skolan harfått kännas vid under har inte gått spårlöst förbi. De minskadeanslagen till skolan har fått konsekvenser. Densvenska skolan står inte inför något totalt sammanbrott eller förfall. På mångaskolor fungerar verksamheten mycket bra, och i åtskilliga klassrum runt om ivårt land pågår just , medan vi står här i och pratar, en bra ochambitiös undervisning. Jagtycker det är viktigt att vi inte odugligförklarar hela den svenska skolan ivår iver att argumentera för förändringar, förbättringar och kanske ökadeanslag. Nej, vi skall inte svartmåla. Men jag vet, och vi vet alla, atttålamodet bland lärare och elever nu är hårt prövat. Underde år som jag själv gick i skolan kunde jag se hur resurserna försämrades, ochunder fortsättningen av 80-talet fortsatte nedskärningarna. kan vi seresultatet. Yrkesinspektionensdom över nedslitna och dåligt underhållna skollokaler har varit härd. Man går så långt att man påstår att skolans arbetsmiljö är den 50 uslaste av alla arbetsmiljöer. Bristen pä hela och aktuella läroböcker i skolan har ingenkunnat undgå att märka. Elever mår dåligt i skolan, och tusentals elever lämnarvarje år utan att kunna läsa, skriva och räkna. Lärare börjar förlora tron på sitt arbete.Skolöverstyrelsens undersökning om lärarna i visar att det ärmycket stor skillnad mellan hur lärarna önskar att det vore och hur detfakfiskt är. Pä den nya grundskollärarlinjen gapar av platsernatomma, och männen flyr läraryrket. Dessa saker har flera talare före mig härtagit upp, men de är viktiga. Det är mot den bakgrunden man skall se de enormaprotester och den oerhörda besvikelse som vällde fram då regeringen lade framsitt budgetförslag och föreslog enprocentiga nedskärningar på skolan. Redan då fattade beslut omkassataket, eller cash-limit, motsatte sig vpk detta, medan andra partier i denhär församlingen - jag tänker då främst på och - glattmottog förslaget om cash limit. Men när det sedan var dags att ta konsekvensernaav sin politik, till ackompanjemang av 12 000 elever, som stod här utanförriksdagshuset och demonstrerade, då lät det annorlunda. Plötsligt ändrademoderaterna och uppfattning och ville inte alls vara med och taansvar för den politik som de var så entusiastiska över för bara . Vi i vpk välkomnar naturligtvis att andra partier ändratståndpunkt, och i än högre grad välkomnar elever och lärare att regeringen nuhar dragit tillbaka sitt förslag om nedskärningar med 167 miljoner igrundskolan. Men skolan brottas med många och stora problem, och de svårakonsekvenserna av den tidigare besparingspolitiken finns kvar. Det är inte förra åretscash-limit-principeller åretsbudgetproposition som' vi skall diskutera . Men jag önskar att vi härskall kunna föra en debatt om skolans och utbildningens roll i samhället, i dagoch . I den diskussionen ingår t.ex. det nu aktuella förslaget omprofilskolor, men där ingår också partiernas varierande vilja att satsatillräckliga resurser på skolan Och utbildningen. Vi vet alla att barnen och ungdomarna är allas vårframfid. Det ställs stora och ofta motstridiga krav på den uppväxandegenerationen. Det är vi som är' unga , och jag fär väl fortfarande räkna migtill de unga, som skall vårda den växande gruppen av äldre och sjuka. Det är visom är unga nu som skall utveckla industrin och finna lösningar på de växandemiljöproblemen. Det är vi som är unga , och i än högre grad de som ännu ärofödda, som skall ta hand om det radioaktiva avfallet. Man kan göra en långuppräkning av de krav som dagens samhälle ställer på den kommande generationen. Då är det nödvändigt att vi har en bra skola som kan gealla elever en bra och användbar utbildning. Därför måste skolans ochutbildningens del av den gemensamma kakan öka. Vi i vpk menar att det är nödvändigt att skolans ochutbildningens roll i samhället stärks. En gång i tiden var kyrkan och skolan de viktigastebyggnaderna i byn. De var mer påkostade än flertalet av bostäderna. Skolan varen gemensam angelägenhet att vara stolt över. När jag ser mig omkring i min stad, , så är det bankpalats Skolans utveckling och styrning och kontorsskyskrapor sombländar, medan skolorna i många fall är hälsofarliga att vistas i. När Norralatin i användes för undervisning var det en av de mest nedslitnaskolorna i staden. Den blir behaglig och trivsam, för nuskall där bli konferenscenter. Stadsbildeni vår huvudstad speglar skolans och utbildningens status i vårt samhälle. Ochden spegelbilden är oroande. Vistår här i talarstol, och vi säger alla med övertygelse: Kunskap ärmakt! Föräldrar säger till sina barn att skolan är viktig, du måste sköta dinastudier så att det skall gå bra för dig i livet. Kunskapär vägen till framgång, både för vårt land och för den enskilda personen. Menhur är då samhället organiserat? Deframgångsrika personerna, de som tjänar stora pengar, har stort inflytande ochett högt anseende, har de det på grund av sin stora kunskap? Ärdet den stora kunskapen och den gedigna utbildningen som har skapat fastighetsmiljonärernaoch de s.k. finansvalparna? Är det bristen på relevant kunskap och godutbildning som gör att sjuksköterskor, lärare och mänga andra yrkesgrupper harsvårt att ens betala sina studieskulder? Föratt uppvärdera skolan och stärka utbildningens roll i samhället räcker det intemed förändringar inom utbildningen. Det krävs också förändringar i samhället.Och det krävs omfördelningar av samhällets resurser. Äveninom skolan krävs förändringar. behandlar vi regeringens förslag om attinföra s.k. profilskolor i , ett förslag som stöds avutbildningsutskottets majoritet, en majoritet som socialdemokraterna bildartillsammans med högerpartierna. Tillskillnad från anser jag att profilskolorna markerar enkursändring i den socialdemokrafiska skolpolitiken. Dessa profilskolor skallskapas med hjälp av timplanejämkningar, och föräldrarna skall kunna välja skolaåt sina barn. Profilskolorna skall finansieras med de pengar som var avseddaför de svagaste eleverna, med förstärkningsresursen, och de skall drivas framåtav lärare med olika löner. Vii vpk vill ha en skola med mångfald. I vpk:s ungdomsförbund drev vi enskolkampanj med parollen " Mångfald - inte enfald. En skola föralla". Vi vill att elever och lärare skall ges stort utrymme atttillsammans utforma undervisningen och välja vad man skall fördjupa sig i. Vivill ocksä ge dem resurser för att möjliggöra en aktiv och skapandeundervisning. Redani dag har en enskild klass och dess lärare mycket stora möjligheter att"profilera" sig och sin undervisning. Hindren finns inte i läroplaneller skollag. Hindren består i stället av ofillräckliga resurser, för mångaelever per klass, en olycklig fixering i skolan vid mätbara kunskaper som kanbetygsättas, konservativt tänkande hos vissa skolledningar och lärarkollegier,alltför snäva ämnesgränser och en rad praktiska svårigheter vid t.ex.temastudier. Mängderav intressanta "profiler" och spännande utvecklingsarbete pågår i desvenska skolorna. Men den grå vardagens pedagogik kan innehålla experiment,utveckling och nå utmärkta resultat utan att någonsin få hälften av denuppmärksamhet som omger privatskolorna. Varjedag då lärare och elever möts, och det sker i tusentals klassrum just , skeren profilering. Den profileringen bör utvecklas i nära kontakt med en demokratisering avskolan. Grunden för en demokrafisk skola är klassrummet. En demokratiskklassrumssituation där lärare och elever tillsammans utgör en"profil" som inte låter sig inpassas i ett färdigt rutmönster är denskola vi i vpk vill arbeta för. Men det förslag till profilskolor som vi nubehandlar är av ett helt annat slag. Dessa skolors profil kommer inte attskapas av de elever och lärare som verkar på skolorna. Profilen kommer att varafärdig från början och eleverna, men också lärarna, skall stå vid sidan om ochvälja profil och skola. Densvenska arbetarrörelsens mål har varit den enhetliga . Den enhefiigagrundskolan ger alla elever en Hkvärdig utbildning, och den Stär i motsättningfill varje form av urvalsskola. Hitfills har arbetarrörelsen i varitöverens om att arbeta för denna enhetliga grundskola med dess likvärdigautbildning - ännu är inte målet fullt uppnått. Men vill densocialdemokratiska regeringen göra en kovändning och frångå denna princip. Nupläderar man för urvalsskolan. Vii vpk är rädda för att det kommer att bli de intresserade och ambitiösaföräldrarna som kommer att välja en viss profilskola. Kvar i de vanligaskolorna blir barnen till föräldrar som av olika anledningar inte ägnar siglika mycket åt skolan. Vi vet att det ofta är barn ur arbetarklassen. Vissaskolor får ett posifivt urval av elever, och andra skolor får ett negafivt. Jagär rädd för att vi riskerar att få ett segregerat skolsystem. en förskräcklig bild av den eviga nivågrupperingen i skolsystemet. Vii vpk är, som jag redan sagt, öppna för diskussioner om hur elevers och läraresmöjHgheter att själva forma sin undervisning kan förbättras. Vi säger inte engång för alla nej till varje form av "profilskola", men vi sägerdefinitivt nej fill varje form av urvalsskola. Urvalsskolan har varithögerns skolmodell, och det är ingen slump att det är just ochfolkparfiet som utgör socialdemokraternas närmaste vänner när det gällerprofilskolorna. Jagvill fråga skolminister : Är det tillsammans med dessa parfier,som bara för utmålades som socialdemokraternas huvudmotståndare,som regeringen skall reformera den svenska skolan? Vpksäger nej fill de profilskolor som regeringen och utskottsmajoriteten föreslår,och jag vill yrka bifall fill reservafionerna 9, 24 och 27. Jagskall kort kommentera elevernas rättigheter i skolan. I fio är hararbetsmiljölagen varit giltig för elever fr.o.m. årskurs sju, men eleverna harinte haft någon formell möjlighet att delta i skyddsarbetet. Nuföreslår regeringen att eleverna skall få utse representanter i skolornasskyddskommittéer. Det är bra, och det är något som alla de som arbetarelevfackligt välkomnar. Regeringenföreslår att elevrepresentanterna i skolornas skyddskommittéer skall ha rättatt närvara och rätt att yttra sig. Så långt är allt väl. Men jag frågar mignaturHgtvis, precis som många elever gör, varför elevrepresentanterna inte harrätt att lägga fram förslag. Detär självklart att för att kunna ta ansvar och visa engagemang måste man förstveta att man dels har förtroende, dels har reella möjHgheter att påverka. Jagär rädd att det snåla synsätt som drabbar eleverna i den här Prot.1988/89:63 frågan resulterar i att eleverna kan uppleva det sommeningslöst att engagera sig i skolans skyddsarbete. ~ Jag tycker att det är anmärkningsvärt att utskottets majoritet avslårvpk:s förslag omatt ge elevrepresentanterna förslagsrätt i skolornas skyddskom- " * mitteer. Jag-vill fråga utskottetstalesman : Varför i hela fridenvill ni inte ge eleverna rätt att lägga fram förslag om en förbättrad Jag hade egentligen tänkt sluta här. Jag vill koncentreraskoldebatten dels på de bärande principerna för och utvecklingen av denframtida skolan, dels på skolans och utbildningens roll i samhället. Jag skalldärför inte kommentera samtliga förslag i betänkandet eller alla dereservationer som vpk står bakom. Jag nöjer mig med att yrka bifall tillsamtliga reservationer som vpk har undertecknat. Men jag kan inte låta bli att efter att ha lyssnat päAnn-Cathrine och säga nägot om allmän och särskildkurs. Jag är ännu inte så van i denna församling och att debattera i ,och kanske är det därför jag knappast kunde tro mina öron när jag hördeAnn-Cathrine säga, utan att rodna, att den föråldrade uppdelningen iallmän och särskild kurs skulle vara etl exempel på individualisering avundervisningen. Man delar upp eleverna i två grupper. Detta är den mångfald somfår plats i skola. Har jag uppfattat saken rätt? Jag frågar mig omAnn-Cathrine och befunnit sig i t.ex. ettklassrum där undervisning i allmän kurs i matematik bedrivs. I allmän kurs samlas de elever som har svårt för matematikoch behöver mycket tid och energi av läraren. Där samlas också de elever somarbetar långsamt och behöver lugn och ro för att kunna arbeta. Där samlas deelever som har sociala problem, är stökiga och bråkiga och klättrar på väggarnaoch kastar suddgummin. Där samlas även de elever som tidigare kan ha varitutsatta för mobbning eller är utsatta för det och därför intekunnat ägna sig tillräckligt mycket åt matematiken. I den allmänna kursen finns elever med heltolika och ofta helt motsatta behov. Det enda de har gemensamt är att de intefillhör de duktiga i skolan. Därför menar jag att systemet med allmän ochsärskild kurs förhindrar en individualisering av undervisningen. Det är välinte sä illa att och menar att en uppdelning i tvågrupper är så långt de tänker gå i individualiseringen av undervisningen? frågade den nye skolministern vad hanansåg om allmän och särskild kurs. Även jag är nyfiken pä det svaret. AnserGöran att en individualiserad undervisning är förenlig med permanentanivågrupperingar av det slag som systemet med allmän och särskild kurs i dagär? Därmed har jag pratat färdigt. Alla andra har hälsatskolministern välkommen. Det känns litet konstigt att göra det när man själv ärny. Men jag kan säga att det är kul att det finns en ny skolminister. 10 ANN-CATHRINEHAGLUND (m) replik: Först och främst, , har vi inte gått ifråncashlimit-systemet.