prot · GC0921 · 1988-12-31 00:00:00 — Så sent som var tydligen också med den begränsade betydelse som lagändringen har när det gälleromfattningen av det straffbara området. Hon sade då att hon gärna erkände attdet rörde sig om "juridiska finesser som säkert bara verkar krångliga förgemene man". I stället var det just den psykologiska betydelsen avlagändringen som hon pekade på. Mot den här bakgrunden är det svårt att förstå att KarinAhriand nu i ger intryck av att vara förvånad över att de nyareglerna inte har tillämpats i någon större omfattning. AnL 200 (): Eftersom det faktiskt är första gången jaghar debatt med justitieministern, vill jag gärna vara artig och gratulera LailaFreivalds till ett ansvarsfullt uppdrag. Jag vill också vara artig och tackaför ett svar som jag kanske ändå inte tyckte var så artigt. Det stod i "Fiasko medknarklag väntat", "Nya knarklagen ett slag i luften" - det varde två rubrikerna. Tidningen hade intervjuat ett antal poliser som kallar dennya lagstiftningen om narkotikamissbruk "en papperstiger", "ettslag i luften" och "en socialdemokrafisk valbluff". Ingen avdem sade, men det kan ju jag säga, att det var inte den enda valbluffen. Det är förklarligt att de uttryckte sig så. Det visarockså att vi faktiskt från oppositionens sida hade rätt , när vimotsatte oss det tillägg i 2 § som handlar om eget bruk. Socialdemokraterna försökte då föra debattensom om vi från de borgerliga partierna hade önskat att varenda missbrukareskulle sättas i Otn kriminaliseringen av narkotikakonsumtion Om kriminaliseringen av narkotikakonsumtion fängelse.Så var det inte, och så är det inte. Jag vill inte ha den debatten. Det är intefrågan om den saken. Men vi ville ha klarare regler och enklare möjligheter förpolisen att ingripa, inte bara mot langare utan också mot missbrukare. Vi skrevi vår reservation och sade i debatten att bötesstraff måste vara det normala. Jag är alltså inte alls förvånad över att det har gått såhär. Men det är säkert rätt, som det också stod i , att regeringen bara villefå slut på debatten och inte tycker att narkotikabrott är världens värstabrott. Det sistnämnda kan jag hålla med om. Det finns många mycket allvarligarebrott. Men jag tycker att det är så allvarligt när folk knarkaratt missbruket inte får nonchaleras. Framför allt tycker jag att eftersommissbruket är utbrett och eftersom missbruket i sig leder till andra, mångagånger mycket allvarliga brott, är det upprörande när regeringen tar nonchalantpå den kritik som har kommit fram. Jag frågade faktiskt vilka åtgärder justitieministern ärberedd att föreslå. Det syntes mig naturligt att regeringen skulle göra någotnär, kritiken kommer. Skall jag förstå svaret så att justitieministern tyckeratt kritiken är obefogad? Tycker vår nya justitieminister att det är bra förett rättssamhälle att ha lagar som poliser kallar slag i luften? Vad ämnarjustitieministern göra, om hon inte vill ändra lagen? AnL 201 Justitieminister : Jo, j ag är beredd att försvara lagen med demotiveringar som vi angav i samband med att den antogs, nämligen att det ändåär en markering av att vi inte tolererar bruk av narkotika, att det skulle haen pedagogisk effekt att tala om det, men att den rent straffrättsliga effektenvar obetydlig på grund av att det straffria område som fanns kvar varobetydligt litet. Del var alltså en ytterst liten effekt som man över huvudtaget kunde uppnå med den här lagen. Den största effekten var den rentpedagogisk-psykologis-ka. Därför tycker jag alt det är fel att säga att lagenär en papperstiger och ett fiasko. Den är precis det som den var avsedd attvara, och den kan inte vara något annat. Det har inte förespeglats att denskulle vara något annat. Vad gäller straffskalorna har det hävdats att straffetborde kunna vara fängelse för detta brott, även om vi tydligen är överens omatt det inte kan anses vara grovt. Är det ett grovt brott, då ingår fängelse istraffskalan, vill jag poängtera. Definifionsmässigt är det så att är det inteett grovt brott, är det inte möjligt att ha fängelse i straffskalan. Jag är litet förvånad över , att det förhållandet att brottet att konsumera narkotika leder tillgrövre brottslighet skulle vara ett skäl till att ha strängare straff förkonsumtion av narkotika. Det resonemanget kan jag inte ställa upp på. AnL 202KARIN AHRLAND (fp): Jag tror att och jag kan varaöverens om att det finns många brott som är minst lika enkla som en enda gångsknarkande där fängelse ingår i straffskalan, alltifrån det som man brukaråberopa, att plocka fridlysta blommor eller åka gratis på tunnelbanan en gång.Vad det är fråga om är ju faktiskt att ge polisen möjligheter att bevisa attnågon har knarkat. Detär också fråga om, och det tycker jag är mycket vikfigt, att ge föräldrarnatill alla barn som hotas av att bli knarkare ett erkännande och en störrehjälp. Men sedan skulle jag vilja fillfoga beträffande fillägget i 2 § att manteoretiskt kan tänka sig att det redan med hänvisning fill 1 § skulle kunnavara möjligt att ta blodprov eller det som vi förordar. Men det krävs i så fallupplysningar till polisen. Det är uppenbart att poliserna har olikauppfattningar om lagstiftningen, och då finns det skäl att ge ytterligareupplysning. Låt mig bara som avslutning på diskussionen erinra om att vi inomdepartementet häller på med en översyn av straffskalorna över huvud taget. Jagkan lova att detta brott kommer att finnas med i dessaöverväganden med den konsekvens som det kanske kan få. AnL204 (): Jag ser medintresse fram emot de förslag som så kan komma. Sedanvill jag påminna justifieministern om att det finns möjligheter att göra andrasaker för att, som socialdemokraterna sade 1982, göra rent hus med knarket. Dethar ingen regering lyckats med ännu, och därför vill jag gärna önska lycka fill. Jag hoppas också uppskattat det breda, innehållsrika ochkraftfulla program som socialdemokraterna har för att bekämpanarkofikamissbruket. AnL206 (): Jag har uppskattat mycket i det programmet, men jag har ändåkonstaterat att det alldeles uppenbarligen icke varit tillräckligt. Det är ickerent hus med knarket i landet ännu, herr talman. Överläggningenvar härmed avslutad. Omökat integritetsskydd i vissa fall 49 § Svar på fråga1988/89:204 om ökat integritetsskydd i vissa fall AnL 207 JustitieministerLAILA : har frågat mig om jag avser att förelägga förslagtill lagsfiftning för att ge den personliga integriteten ett bättre skydd i detfall de pressetiska reglerna liberaliseras. Massmediernahar sin frihet. Det betyder bl.a. att också sådant som är känsligt för denpersonliga integriteten kan publiceras. Pressens etiska regler anger emellertidvissa gränser för vad som bör publiceras. Hur dessa regler skall vara utformadeär inte en sak för statsmakterna att avgöra. De pressetiska reglerna ärpressens egna normer till vägledning i publiceringsfrågor och inte någrajuridiskt bindande rättsregler. Prot.1988/89:21 Frågan om det behövs lagändringarkan däremot självfallet påverkas av Om ökat integritets skydd i vissa faU vilken pressetisknivå som faktiskt upprätthålls. Saken var aktuell senast i våren1988. Det uttalades då att det var angeläget att regeringen noggrant följerutvecklingen. I nuvarande läge finns dock, som jag ser det, inte tillräckligaskäl att överväga några ändringar i lagstiftningen. AnL 208 BO (vpk): Jag tackar justitieministern för svaret påmin fråga. Jag har ställt frågan inte därför att jag önskar en ny lagstiftningför att skydda den personliga integriteten utan därför att jag hoppas vi skallslippa sådana nya lagar. Men som gammal journalist oroas jag över atttraditionella pressetiska regler sätts på undantag. har många tidningar slagitrekord i fråga om lösnummerupplagor. Det hade varit trevligt om det inte sketttill priset av allvarliga kränkningar av pressetiken. I åtminstone ett fallbidrog vissa tidningar till att piska upp lynchstämningar genom namn- ochbildpublicering på några ungdomar som, vid det laget alltjämt på osäkragrunder, var misstänkta för extremt grov brottslighet. Min uppfattning är att makthavare och ansvariga inompolitik,.organisations- och näringsliv skall utsättas för närgången granskningi fråga om allt som har relevans för deras makt- eller ämbetsutövning. Härbrister ofta den undersökande journalistiken. Däremot måste vi värna omprivatlivets helgd och den enskilda människans integritet. Den ordning som vi har i med en liberaltryckfrihetslagstiftning kombinerad med pressens egna spelregler är, som ocksåLaila säger, mycket bra. Jag vet att den uppfattningen delas avjournalisternas egen organisation. Men jag oroas över att man nu har planer påatt uppluckra de pressetiska spelreglerna. har jag bestämt kämpat motalla propåer om lagstiftning på det här området. Men tidningsutgivarna bör ändåvara medvetna om alt upprepade allvarliga kränkningar av den personligaintegriteten kan komma att tvinga fram sådan lagstiftning. Har jag uppfattatjustitieministern rätt, all vi är överens på den punkten? AnL 209 Justitieminister : Jag vill gärna säga att jag är överens med BoHammar i frågan om att det är viktigt att den pressfrihet vi har också innebäratt man respekterar enskilda individers personliga integritet. Jag är också överens med i förhoppningen att viinte skall behöva någon restriktivare lag på detta område. Men dess värre, vill jag säga, att de händelser sominträffar då och då som innebär övertramp av de etiska reglerna för pressen,får vi alltid räkna med kommer att inträffa oberoende av om vi har en strängarelag eller inte. AnL 210 BO (vpk): Jag tror också att vi får räkna med olikaövertramp, och jag menar att man skall vara mycket försiktig att ta tilllagstiftning. Enskilda övertramp skall inte föranleda lagstiftning. Vad jaghänvisar till och syftar på är det fallet att vi får systematiska kränkningarav den personliga integriteten och att vi får helt nyapressetiska regler. Detta är en fråga som oroar inte minst stora delar av denseriösa journalistkåren i . Man talar om namnpublicering som vår tidsmoderna variant av skampålen. Menjag tror inte vi behöver fortsätta debatten. Jag är glad att vi är överens idessa frågor, och jag hoppas att man inom kommer attta del av den debatt justitieministern och jag fört i denna fråga. Överläggningenvar härmed avslutad. Omåtgärder för att skydda lokalfackförenings egendom 50 § Svar på fråga1988/89:205 om åtgärder för att skydda lokal fackförenings egendom har mot bakgrund av ett enskilt fall frågat mig vadregeringen tänker göra för att förhindra att och andra företag tar lageni egna händer. EftersomViola riktat frågan till mig begränsar jag mig till de straffrättsligaaspekterna. Enligt vad jag inhämtat har den aktuella händelsen polisanmälts ochär under utredning av åklagare. Det finns inte nu något underlagför en bedömning av om lagstiftningen har några brister och om det finnsanledning att överväga någon ändring av de straffrättsliga reglerna. AnL212 (vpk): Först ber jag att få tacka för svaret. Men det innehöll inte särskiltmycket. Jag vill ändå säga följande: Förstefter lång kamp fick arbetarna i vårt land vissa fackliga rättigheter och ocksåandra rättigheter. Men om ett företag som kan ta lagen i egna händersätts ju rätfigheterna ur spel. Det måste finnas gränser för koncernensmakalösa makt. Alla har inte råd att ratta en , men tycks ratta helaSverige. Harvår nya justitieminister sett hur det går till vid t.ex.slutmonteringen på Torslandaverken i ? Om inte så rekommenderar jagett besök - helst utanför chefernas regisserade högtidligheter och "BlåTåg"-resor. Detmärkliga är inte den enormt höga omsättningen på personal, men det är enskandal att företag får fortsätta produktionen i sådana arbetsmiljöer -och såklagar man dessutom över bristen på arbetskraft! Denvideofilm som några anställda arbetare gjorde kom till för att visa attföretaget bryter mot arbetsmiljöreglerna. Filmen beslagtogs av Volvos egenSäpo, som bröt sig in i fackets lokal, varpå de som bestulits får besked oriiatt de får sparken från jobbet. En sådan maktutövning kan inte få sättas isystem. Därför angår denna fråga både hela fackföreningsrörelsen och den lagstiftandeförsamlingen. Jagvill ställa en fråga till Lailja . Föreningsrätten är jugrundlags-skyddad. En lokal där facket förvarar handlingar borde då anses somfredad för intrång från motparten. Är det också justitieministerns mening? Om åtgärder för att skydda lokal fackförenings egendom Jag vill säga till att Volvonaturligtvis inte kan ta lagen i egna händer utan rättsliga konsekvenser. Jagär helt övertygad om att lagstiftning och rättssystem i detta fall kommer attvisa sig fungera på avsett sätt. I mitt svar antyder jag att det finns andra aspekter pådetta än de straffrättsliga. Del finns också arbetsrätlslig lagstiftning som ärav intresse. Jag är övertygad om att även den kommer att visa sig fungera påavsett sätt. AnL 214 (vpk): Detta är att tämligen neutralt kommentera dethela och avvakta det som komma skall. En av juristerna på LO har uttalat atthan inte har sett metoder av detta slag användas . Det voredärför intressant att höra vad justitieministern anser om det som skett. Det ärockså en principiell fråga. Det är ofta så här i , att vi utifrån enenstaka händelse ställer en fråga som gäller saken i princip och som ocksåberör många människor i landet. Vilken är justitieministerns bedömning avtillvägagångssättet, inte bara detta att man tar lagen i egna händer, ulan bryter sig in i en lokal där Volvos motpart, dvs. fackföreningen, hadedenna videofilm men även annat vikfigt material som handlade om de egnaarbetskamraterna och som fackföreningen inte ville sprida? AnL 215 Justitieminister : På fråga kan jag givetvisbara svara att jag anser att var och en, individ som företag, skall följalagen. AnL 216 (vpk): efter den händelse på som jag harutgått från när jag ställde en principiell fråga till justitieministern ryckteen av cheferna direkt ut och berömde den vaktstyrka som gjort intrånget ifackföreningslokalen för ett exemplariskt uppträdande. Detta har upprört mångamänniskor i vårt land. Det har naturligtvis upprört många på , där ennamninsamling också har startats till förmån för de två arbetarna som blevvarslade om uppsägning. Litet senare, när det blivit mycket rabalder om detta iSverige, framträder en annan Volvochef inför massmedia och säger: Det ärmöjligt att vi har handlagt detta felaktigt. Vi saknar rutiner för att hanterasådana här saker. Det kan förstås ses som en snygg reträtt. har manverkställt dessa uppsägningar av två arbetare - utan tvivel enbestraffningsätgärd. Det mesta tyder just nu på att , trots detta poleradeuttalande från en ny chef, tänker ta risken att fallen drivs tillarbetsdomstolen. Därefter kan med hjälp av § 39 köpa sig fritt från endom. Jag vet att detta inte är bord. Jag återkommer till fråganom § 39. Min fråga kvarstår: Har inte justitieministern någontingatt säga om själva agerandet i stället för att avvakta tills vissa instanserharsagt sitt? Överläggningenvar härmed avslutad. 51 § Svar på fråga 1988/89:213 om kriminalvårdens nyalinjeorganisation AnL 217 Justitieminister : har frågat mig om jag ärberedd att medverka till att kriminalvärdens nya linjeorganisation formasenligt vissa utredningsdirektiv och följer regionalpolitiska målsättningar. Som säger i sin fråga uppdrog regeringen ioktober 1985 åt att utreda möjligheterna till decentraliseringinom kriminalvårdsverket. Enligt riktlinjerna för utredningsarbetet bordeutgångspunkten för arbetet vara att decentralisering av olika beslut skall ske,om det inte är sakligt befogat av bl.a. effektivitetsskäl att ha kvarbeslutanderätten på . har såvitt jag kan bedöma utförtuppdraget med denna utgångpunkl. Erfarenheterna av den försöksverksamhet sombedrivits har emellertid enligt styrelsen visat att det krävs organisatoriskaförändringar för att genomföra en decentralisering. Det är bakgrunden till detförslag till en ny linjeorganisation som lämnade tillregeringen . Det bör tilläggas att iår beslutade att se över även styrelsens organisation. 1 den översynen skallbl.a. preciseras hur resurserna och ansvaret skall fördelas mellankriminalvårdsstyrelsen och de regionala och lokala myndigheterna. Avsikten äratt förslaget skall redovisas till regeringen . Enligt min mening bör statsmakternas beslut om en nylinjeorganisation vänta till dess man kan la ställning tiUkriminalvårdsstyrelsens förslag som helhet. Självfallet kommer även deregionalpolitiska aspekterna att beaktas när förslaget bereds i . Om kriminalvårdens nya linjeorganisation AnL 218SINIKKA (): Jag vill tacka för svaret.Bakgrunden till min fråga är förslag till en ny, merdecentraliserad organisation. 1 förslaget till ny linjeorganisation ingår attsex regioner inrättas, vilket innebär att alla Norrlandslänen bildar en region.Denna region omfattar av yta och av landets befolkning.Jag vill uttrycka starka betänkligheter mot en sådan geografisk modell.Förslaget innebär inte någon förbättring, utan tvärtom. Norrlandsproblemet ochdet geografiskt stora området i norr blir inte mer lätthanterligt av att manfiliför större yta, i detta fall . Enligt det första förslaget skulle tillhöraen s.k. mellansvensk region. Länet har redan nu många naturligaberöringspunkter med och färre med Norriand. Den Norrlandsregionman nu talar om blir närmast ohanterlig med tanke på de väldiga avstånden.Personlig kommunikation och kontakter mellan områdeskontoren och olika enheterblir sparsamma. hamnar helt på undantag. Jag vill ändå tacka för svaret som är skrivet i en positivanda. Jag har den förhoppningen att i den fortsatta hanteringenär beredd att medverka till en bra och genomtänkt linjeorganisation inomkriminalvårds- Prot.1988/89:21 styrelsen och att man då skall ta hänsyn till deutredningsdirektiv som finns 10november 1988 beträffande förbättrade kommunikationer, reseförhållanden ochservice ., , ,, ' ! samt även de regionalpolitiskamålsättninearna. Meddelandeom mier- or o Överläggningenvar härmed avslutad. 52,§ Anmäldes och bordlades 1988/89:1Justifieombudsmännens ämbetsberältelse 53 § Anmäldes och bordlades Mofionerna medanledning av prop. 1988/89:19 om godkännande av internationellagummiavtal 1988/89:N3 av m.fl. (vpk) 1988/89:N4 av () med anledning av prop. 1988/89:28 om ändring ibeskattningen av bingospel 1988/89:Sk5 av m.fl. (m) 1988/89:Sk6 avJan Hyttring (c) med anledning av prop. 1988/89:35om godkännande av överenskommelse om upprättande av en nordisk utvecklingsfondför förmånlig kreditgivning till 1988/89:U2av () 1988/89:U3av m.fl. (vpk) 1988/89:U4av m.fl. (m) 1988/89:U5av m.fl. (c) 54 § Meddelande om interpellationer Meddeladesatt följande interpellationer framställts 1988/89:59 av () till socialministern ombättre vårdmöjligheter för HIV-smittade narkomaner: Personalen vid sjukhushar enligt massmedia tillskrivit socialministern angående de HIV-smittade sprutnarkomanernas situation, Vårdresurserna är helt otillräckliga för dessa narkotikaberoende människor, och när de skrivs ut är det oftast direkt till ett liv på galan. Det säger sigsjälvt att de utgör en stor smittkälla för andra, som de själva utsätts för onödigt lidande. Vårdpersonalen anser att det borde finnas små, familjelik- nande vårdhem och möjlighet tilldirekt metadonbehandling för dessa I vår avgivna motion i anledning av propositionenom ny smiltskyddslag anförde vi att "staten måste anses ha ettövergripande ekonomisktansvar när mycket farliga, smittsamma sjukdomar uppträder med ett explosivt spridningsförlopp. Del blir då en gemensam, nafionell angelägenhet all de bekämpas var de än uppträder i landet. Särskilt utsatta landsting och kommuner måste i en sådan situation kunna göra anspråk på och erhålla ett särskilt, statiigt ekonomiskt stöd ". Närdet gäller de HIV-smittade narkomanerna är uppenbarligen nuvarande vård- ochbehandlingsresurser helt otillräckliga. Jag vill i anledning av ovanslåendefråga socialministern: Vilka åtgärder avser socialministern att vidta föralt åstadkomma bättre värdmöjligheter för HIV-smittade narkomaner som ärberoende av tung narkotika? 1988/89:60 av GullanLindblad (m) till socialministern om kontrollen av dentala material, m.m.: besvarade socialministerSigurdsen en fråga från undertecknad om vilka åtgärder hon ämnade företa ianledning av rapporten .Socialministern svarade då att rapporten remissbehandlats och attsocialministern hade för avsikt att ta ställning fill rapporten. Dethar gått dess och fortfarande finns ingen produktkontroll ochinget biverkningsregister, vilket var ett par av de förslag som framlades irapporten. Flera av oss riksdagsledamöter har såväl fidigare som senaremotionerat i frågan. 1 motion 1987/88:So466 av undertecknad och vi bl.a. krav om rapportering rörande biverkningar av material, enproduktkontroll samt upprättandet av ett biverkningsregister. Vi föreslogvidare intensifierad forskning och ökat forskningssamarbete mellan medicin ochodontologi vad gäller kvicksilvers biologiska och toxikologiska effekter. Vidden offentliga utfrågningen med socialutskottet framkom attsocialstyrelsen haft upprepade kontakter med i frågan.Detta till trots har inga initiafiv tagits av regeringen i frågan. Manmåste med fog säga att frågan långhalats, trots att , den ovannämnda rapporten samt (Lågdos-Effekler av Kvicksilver) kommitmed flera konstruktiva förslag. Heltnyligen har en forskare vid slagit larm om att det finnsfarliga ämnen i rotfyllnadsmaterial, porslinskronor och proteser, t.ex.blymönja, kreosot och fenylkvicksilver. Därvid aktualiseras bl.a.nödvändigheten av ett snabbi införande av biverkningsrapportering - en åtgärdsom inle kräver någon åtgärd. Jag vill frågasocialministern: Ämnar socialministern nu vidta de sedan längeefterlysta åtgärderna för att åstadkomma produktkontroll,biverkningsrapportering och biverkningsregister? Kommer intensifieradforskning att föreslås? Vilka övriga åtgärderavser socialministern att vidta? Prot.1988/89:21 1988/89:61 av () till kommunikafionsministern om dens.k. Grödingebanan mellan och : Meddelande om inter- de gröna anser att detär utmärkt och nödvändigt all pellationer järnvägarna i moderniserasoch byggs ut. Men i ett aktuellt fall, nämligenden s.k. Grödingebanan som planeras mellan södra och ,hotas väsentliga naturvärden. Ärendet är kontroversiellt och har diskuterats iåtskilliga omgångar. påpekar att den planerade sträckningengår rakt igenom ett område av riksintresse för naturvården. Verket förordar iförsta hand ytterligare spår längs nuvarande sträckning. 1 andra hand kan deacceptera en sträckning något nordUgare än den föreslagna (dock söder omnuvarande sträckning). Den lokala miljörörelsen har mycket livligt protesteratmot planerna på en Grödingebana, och förespråkar en utbyggnad längs nuvarandesträckning. Flera sträckningar har prövats, men märkligt nog har inteen utbyggnad längs nuvarande sträckning ännu undersökts. de grönaanser att utbyggnaden skall ske längs nuvarande sträckning, och följaktligenkräver vi att detta alternafiv undersöks och förbereds på ett seriöst sätt. I sammanhanget vill vi påpeka att det finns möjligheteratt få ner bullernivåerna i t.ex. och med hjälp av tunnlareller bullerskydd. Tidsskillnaden mellan de två sträckningarna torde inte varamer än (på grund av passagen genom ). Sträckningentorde inte heller vara den viktigaste "flaskhalsen" för tågtrafikensöderifrån till . Med anledning av vad som ovan anförts vill jag ställaföljande frågor till kommunikationsminister : Är regeringen beredd att låtautreda alternativet längs nuvarande sträckning i stället för"Grödingebanan"? Vilken vikt ger regeringen åt naturvårdsintressena i frågaom "Grödingebanan"? Kan dessa intressen fillåtas ha ett avgörandeinflytande? Anserregeringen att "Grödingebanan" skall byggas? 1988/89:62 av () till miljö- ochenergiministern om miljö-lagsfiftningen: En av huvudfrågorna valrörelse varmiljölagstiftningen, Alla partier syntes ställa sig bakom kravet på en skärptmiljölagstiftning. De skäl som brukar anföras är bl.a.: - Nuvarandelagstiftning är alltför splittrad.