prot · GC0985 · 1988-12-31 00:00:00 — Men när vi i centerntalar om föräldrainflytande avser vi föräldrars rätt att själva välja typ av barnomsorg.Det har konstaterats mänga gånger här att det nuvarande systemet medstatsbidrag till barnomsorgen leder fill en orättvis fördelning mellan barnfa- miljer, mellan olika barnomsorgsformer och mellan olikaregioner i landet. Vårt gemensamma alternativ innebär att alla former avbarnomsorg skall behandlas lika - daghem, familjedaghem, delfidsförskola,föräldrakooperativ osv. Det är efterfrågan som skall vara det avgörande. Somdet nu är förhindrar en stelbent byråkrati att många nya idéer förverkligas. Med vårt förslag om värdnadsbidrag vill vi skapa ettutrymme för föräldrar att själva välja hur familjelivet skall gestaltas.Föräldrarna vet ofta bättre hur de vill ha det än förmyndare som skall bestämmagenom att ensidigt påtvinga föräldrarna en lösning. Man kan fråga sig om det ärett orimligt krav atl vuxna människor själva skall fä bestämma hur de villutforma sitt liv när det gäller barnomsorgen. hänvisade till SCB-undersökningar. Underallmänna motionstiden har vi i motionerat om att det behövs informationför att föräldrarna skall medvetandegöras beträffande olika alternativ. Alltförmånga lever fortfarande i tron att det inte utgår statsbidrag till alternafivoch att de därigenom i praktiken är uteslutna. Om jag uppfattade saken rätltrodde ocksä att alla alternativ över huvud tagel - t.o.m.föräldrakooperativ - är uteslutna när det gäller statsbidrag. Om den kommunala barnomsorgen vice talmannen anmälde att att til protokollet fä antecknat att hon inte ägde rätt tillytterligare inlägg. Låt mig först tacka deltagarna i dennainterpellationsdebatt. Jag menar att de visar oss alla att det finns enambition att nå målet 1991. Vi har något olika tankar om vad som behöver göras,men jag tolkar ändå intensiteten i övriga debattörers inlägg som ett tecken påatt man vill medverka till att vi når mälet. Det är trots allt den viktigagemensamma uppgift som vi har framför oss. Pä den punkten ber jag att fäåterkomma i kompletteringspropositionen, och jag ser fram emot diskussionen omde åtgärder som där föresläs. försöker atl fä i gång en svekdebatt genomatt utgå ifrån de fyra mycket konkreta vallöften som vart och ett infriades1982. Det är rätt knepigt att försöka fä i gäng en sädan debatt genom att jämförasituationen 1982 med dagens situation, som dess bättre i grunden skiljer sigfrän 1982 ärs situation när det gäller ekonomi. Lät oss i ställetkoncentrera oss på de löften som gäller inom familjepolitiken och försökainfria dem . Effekten av vårdnadsbidraget är ju att de borgerligapartierna vill halvera statsbidraget och tredubbla föräldraavgifterna. Jaganser att det är en ganska svär uppgift att förklara att man som manvill införa vårdnadsbidrag säger sig stödja en utbyggnad av barnomsorgen tillfull behovstäckning . För att uttrycka sig milt är detta enavsevärd komplikation i den ansträngning som det innebär att försöka nå detuppställda målet. Jag tycker alltså atl de borgerliga partierna borde tänka sigför när det gäller dels den reaktion som värdnadsbidraget väckte undervalrörelsen, dels vad detta faktiskt innebär i form av förändradeförutsättningar alt nä målet 1991. Om statsbidraget tiU barnomsorgen vice talmannen anmälde att förste vice talmanIngegerd , och anhållit att tillprotokollet få antecknat att de inte ägde rätt till ytterligare inlägg. Överläggningen var härmed avslutad. 8 § Svar på interpellation 1988/89:156 om statsbidragettill barnomsorgen har i en interpellationställt följande frågor till mig: Vilka åtgärdertänker statsrådet vidta för att statsbidraget skall överensstämma med detantal barn som kommunen har haft kostnader för? Vilka åtgärdertänker statsrådet vidta för att få ett korrekt statistikunderlag? Vilka åtgärdertänker statsrådet vidta för att fä vetskap om hur utbrett beskrivnaförfaringssätt är? Bakgrunden till frågorna är enligtinterpellationen att kommun sökt statsbidrag för två barn pä sammaplats i de fall då ett barn är hemma i samband med förälders föräldraledighet.Barnet betraktas dä som inskrivet men fär enligt vad som sägs iinterpellationen inte utnyttja platsen. I den särskilda förordning om statsbidrag till kommunernaför barnomsorg beskrivs begreppet inskriven så "att överenskommelse harträffats mellan föräldrarna och kommunen om alt kommunen skall svara föromsorgen om barnen under en viss angiven del av dygnet". Att ett barn är inskrivet i barnomsorgen innebärsjälvfallet att barnet har rätt att under viss angiven tid utnyttja den platssom kommunen därvid anvisat. Samma plats kan således inte uppehållas av ettannat barn . Statsbidrag utbetalas av , som ocksä ärtillsynsmyndighet. skall granska statsbidragsansökningarna, ochjag utgår frän att rättar till eventuella missförstånd omförordningens tillämpning. Jag utgär vidare från att det, omdet förfaringssätt som beskrivs i interpellationen förekommer, ändå är såovanligt att det inte nämnvärt kan påverka platsberäkningarna. Jag vill dock påpekaatt i departementets beräkningar ingår även andra underlag änbarnomsorgsplanerna, framför allt den stora barnomsorgsundersökning som görs avSCB. 58BERITH (vpk): Jag tackar statsrådet för svaret. Det är inte mer än två är sedan som statsbidraget fillkommunerna för barnomsorg ändrades, och vi kan redan se hur kommunernasuppfinningsrikedom när det gäller att hitta vägar att kringgå reglerna förstatsbidraget för att få mer pengar blomstrar. I min interpellation tog jag som exempel, men jaghar fått uppgifter om att det är fler kommuner som gör likadant. en förälder är hemmamed föräldraförsäkring erbjuds föräldern att ha sin barnomsorgsplats kvar föräldre barn. Föräldern får fylla i en blankett med anhållan om uppehåll iplaceringen. Barnet är fortfarande inskrivet i barnomsorgen men får inteutnyttja platsen. Föräldrarna är garanterade barnomsorg när barnet åter behöveromsorg men behöver inte betala nägon avgift . Det är det som gör attföräldrarna inte protesterar. Kommunen kan skriva in ytterligare ett barn pä den vakantaplatsen, och det gör kommunen. Båda barnen är dä inskrivna, och kommunen räknarbåda i sin ansökan om statsbidrag. Detta förfaringssätt beror inte pä ett missförstånd, somkan åtgärdas med upplysning. Om det fanns en lagstadgad rätl till barnomsorgskulle det inte finnas anledning för föräldrarna att pä detta sätt medverkatill dubbelinskrivning. Det skulle inte heller finnas anledning för kommunernaatt göra det. Det är just osäkerheten när det gäller möjligheterna att fäbarnomsorg som gör att detta alternativ är attraktivt för föräldrarna. Jag frågar statsrådet : Är det inte dags attlagstifta om rätten till barnomsorg nu? Att kommunerna behöver mer pengar är ensak, men det skall inte gå till pä det sättet att kommuner med olika konsteroch knep kan komma över mer pengar än systemet medger. Är det inte även dags att utarbeta ett statsbidrag somutgär från kommunens faktiska kostnader och att ersättning för faktisk kostnadbetalas i efterskott? Med hjälp av siffror ur kommunens papper när beslutetfattades om dagbarnvärdares egna barn inskrivna i barnomsorgen med placering idet egna hemmet och med hjälp av kommunens korrespondens med idenna fråga, har jag kommit fram till att antalet barn pä sådana här platserhar ökat med 500. Det kan sättas frågetecken inför denna siffra, och jag trorinte att det är fräga om 500 nya platser inom barnomsorgen utan att en del avden just gäller dubbelinskrivning. kommun har ocksä andra konster för sig. Kommunenhar blivit riksbekant för sitt förfarande att skriva in dagbarnvärdares barn idel egna hemmet, den s.k. Uppsalamodellen, som kommunen nu delar med sig avtill andra kommuner. har uppmanat kommunen att räkna bort dessabarn i sin statsbidragsansökan. kommuns svar var: Med hänvisning till vad kammarrätten i uttalat ilagakraftvun-nen dom anser kommun atl statsbidrag skall utgä församtliga inskrivna barn i familjedaghem. I statsbidragsansökan finns samtligabarn medtagna som är inskrivna i den kommunala barnomsorgen och i enskildadaghem och fritidshem. Dagbarnvärdares barn som inte är inskrivna i kommunalbarnomsorg finns inte med i statsbidragsansökan. Sista ordet är kanske inte sagt i detta fall, mensvårigheten att komma fill rätta med detta förfaringssätt är uppenbar, trotsatt det när det gäller dagbarnvårdare uttryckligen står i föreskrifterna förtillämpningen att statsbidrag inte skall utgä för egna barn även om de ärinskrivna i barnomsorgen. Både exemplet med dubbelinskrivning och Uppsalamodellengör att kravet på lagstadgad rätt till barnomsorg och på en bidragskonstruktionmed ersättning i efterhand till kommunerna för faktiska kostnader börtillgodoses. Om statsbidraget till barnomsorgen Prot.1988/89:85 Anf. Jag uppskattar att här harpekat ut etl T ,.,, . T problem som gäller enbestämd kommun. Om del skulle förhälla sia på detta Om utbildning t grund- " . . ,. , , , .... sätt måste vi naturligtvis se till att detbeivras. skolanom barns rattig- . , ..,, , Som jag sade i mittinterpellationssvar är det som är heterisamhället ' ' ' Interpellationen har redan lett till det resultatet, att socialstyrelsenden i är tillskrivit kommunstyrelsen i för att närmareinformera sig om det förhällande som berörs i interpellafionen. De andrafrågorna, som har att göra med hur kommunerna utnyttjar statsbidraget, är detocksä uppgift att gå in i. Jag förutsätter alt den diskussionsom nu mäste ske mellan kommun och också kommer attinrymma de ytterligare frågor som här har tagit upp. Jag harsvårt att se hur den direkta frågan om lagstiftning kan kopplas till detpåtalade missförhållandet. Däremot kan jag om lagstiftningsfrågan allmänt settsäga alt vi diskuterar den just . Det handlar, som jag även harsagt, om att lagstifta om barnens rätt till en plats i barnomsorgen generellt,som en bekräftelse pä atl vi har nätt mälet enligt beslut. Den andraaspekten är huruvida ett besked om lagstiftning skulle kunna medverka till attdriva på utvecklingen och utbyggnaden i kommunerna ytterligare. Vi är intefärdiga med den frågan. Diskussionerna pågår, och det finns mycket att säga omjust detta. 60 (vpk): Jag är glad över att fä höra att detvidtagits åtgärder i fallet med kommun. Lagstiftningen skall vara likadansom för skolan. Det finns, vad jag kan erinra mig, inga sådana här försök tillkonster ute i kommunerna för att fä mer statsbidrag lill skolan. Jag tror mäste gå samma väg när det gäller barnomsorgen. Barnomsorgen skall vara ensjälvklar rätl för alla, och därför behövs samma slags lagstiftning som förskolan. Detta måste naturligtvis ocksä kombineras med ersättningen, så att vifår ett annat system för att ersätta kommunerna för barnomsorgen. Överläggningen var härmed avslutad. 9 § Svar på interpellation 1988/89:138 om utbildning igrundskolan om barns rättigheter i samhället har frågat mig vad regeringenavser att göra för att barn skall få bättre kunskap om, och möjlighet attutnyttja, sina rättigheter i samhället. Undervisning om barns rätfigheter är ett obligatorisktkursmoment i undervisningen i samhällsorienterade ämnen i . Kursmomentet finns med pä samtliga stadier. Demokratins principer och övriga demokrati- frågor är pä motsvarande sätt obligatoriska kursmoment för samtliga 54 stadier. Det är etlav skolans övergripande mål att ge barn och ungdom en En viktig förutsättning för en sådanfostran är att skolan själv fungerar på ett demokratiskt sätt. Igrundskoleförordningen finns bestämmelser om elevers möjligheter att praktisktutöva sina demokratiska rättigheter i skolan. I propositionen om skolansutveckling och styrning (1988/89:4) har regeringen redovisat vissa ytterligareåtgärder för att skapa ett stärkt inflytande för elever och föräldrar.Propositionen bifölls i della stycke av . 62 (vpk): Jag tackar för svaret på min interpellation. Jag har tagit upp barns utsatthet i samhället. Jag anseratt barn i. värt samhälle inte ges tillräckligt med kunskaper om sinarättigheter, sitt lagliga skydd, och att de inte heller ges tillräckligakunskaper om hur de skall kunna fä hjälp och stöd. Jag anser ocksä attgrundskolan på ett systematiskt sätt, som en del av undervisningen, skulle taupp detta. Självklart grundar sig min interpellation på kunskapen omatt så inte sker . Därför mäste jag säga att svaret gör mig besviken ochfundersam. Statsrådet svarar att undervisningen om barns rättigheter redan ärett obligatoriskt moment på samtliga stadier. Men i kursplanertalas det allmänt om vikten av demokratisk fostran. Det är uppenbarligen ocksädet som ministern i sitt svar redogör för. Ocksä elevers möjligheter attpraktiskt utöva sina demokratiska rättigheter i skolan är, enligt min mening,otillräckliga . Men det är inte det min interpellation handlar om. Det saknas ett tydligt moment i kursplanen om barnsrättigheter. Barns rättigheter är ett känsligt kapitel, därför att det så närarör relationen barn-föräldrar. Det förutsätts att barnens rättigheter bevakasoch skyddas av föräldrarna, men så är inte alltid fallet. Vi vet ju, även om viofta undviker den obehagliga kunskapen, att barnmisshandeln i vårt land ökar.Tusentals barn utsätts faktiskt för fysiska, psykiska och sexuellaövergrepp. Hur mänga barn vet t.ex. vad som stär i 6 kap.1 §? Del står sä här: "Barn har rätt till omvårdnad, trygghet och en godfostran. Barn skall behandlas med aktning för sin person och egenart och färinte utsättas för kroppslig bestraffning eller annan kränkandebehandling." Jag undrar just i hur mänga skolor man redogör för detta ochberättar för barnen alt det står sä här i lagen. Fysiskt och psykiskt våld mot barn är kanske det mestgrava och allvarliga exemplet på barns utsatthet. Men det brister ofta även imer vardagliga situationer när det gäller respekten för barnen och derasgrundläggande rättigheter. Vilka rättigheter har t.ex. barn i familjedaghem?Vilka rättigheter har adopterade barn? Vilken arbetsmarknadslagsliftninggäller för barn? Vad säger socialtjänstlagen om barns villkor och rättigheter?Vilka rättigheter har barn i samband med skilsmässa? bor av tonåringarna inte längre i sinursprungsfamilj. Det är alltså ett mycket betydande problem och en mycketvanlig händelse för barn att föräldrarna skiljs. Det borde också vara självklartatt barnen fick gedigen kunskap om sina egna rättigheter i sädana situationer.Det sker i skolans undervisning ingen systematisk genomgäng av de häraspekterna om barns rättigheter. Jag tror att det beror på atl vi sätteralldeles för liten tilltro till Om utbildning i om barns rättigheter isamhället Orn utbildning i om barns rättigheter isamhället barns egetansvar och deras förmåga alt själva kunna la hand om sig. Alltför mycketbetraktar vi fortfarande barnen som föräldrarnas egendom. Utöver att ge kunskap om detta, måste skolan också berättaom vart man vänder sig med olika frågor. Hur kontaktar man en socialarbetare?Vilken sekretess arbetar socialsekreteraren under när det gäller barnen? Kan jag själv beställa tid hos doktorn, osv.? Allt detta är enligt minmening eftersatta områden. I den mån de tas upp i skolan är det framför allttack vare enskilda lärares ambitioner. Listan kan göras lång över de angelägnakunskaper som barn inte får om sina rättigheter. Jag tror att det är mycketviktigt att vi får en förändring till stånd. när jag har förklarat innebörden av min interpellationlitet bättre vill jag fräga: Tror inte också statsrådet att det återstår mycketatt göra pä det här området i skolan? Det vore mig främmande att i den härdiskussionen ge uttryck ät den uppfattningen atl svensk skola skulle varafärdig med den här frågan i den meningen att vi inte kan bli bättre. Det ärsjälvklart att vi kan bli det. Ett uttryck för en sädan strävan är denskolpolitiska proposition som tog ställning till så sent som ifebruari månad. Där fanns exempelvis det inslaget med att vi tilltror barn storförmåga att delta i skolans planeringsarbete liksom det inslaget att vi ocksåpå lågstadiet och mellanstadiet låter eleverna få plats i arbetsenheterna ochdelta i arbetslagens planering. Det tycker jag är exempel som visar i vilkenriktning utvecklingen gär. Jag kan också säga att svensk skola vid en internationelljämförelse på det här området nog saknar motstycke i vad gäller styrdokumentenoch sättet att där framhålla vikten av att just de aspekter som upp behandlas i undervisningen. läroplan innehåller inte bara allmänna mäloch riktlinjer där dessa saker utvecklas. Jag vill uppmärksamma att hon ocksä bör gå till kursplanerna i den läroplan vi har. Jag villcitera vad som står på s. 122. Under rubriken "människan" slärföljande: Barnensrätt: Något om lagar och förordningar som gäller barnen själva. Barnensrätt: Barns rättsliga ställning i och i andra länder. Barnens rätt - de mänskliga rättigheterna: Enligt vad somanges för lågstadiet och mellanstadiet. Något om familjelagstiftning. Hurbestämmelserna om de mänskliga rättigheterna efterlevs i och andraländer. Särskild tyngdpunkt på barns situation. Eftersatta grupper och åtgärdermot diskriminering i alla dess former." Detta står alltså i gällande läroplaner. Jag kan hittafler formuleringar och exempel. Vi saknar alltså inte stöd för en undervisningoch ett agerande i enlighet med de värderingar som kommer till uttryck i AnnikaÅhnbergs interpellation och inlägg. Däremot ärdet angeläget att vi som arbetar med skolfrågor ocksä ger stöd ät de lärare som skall omsätta dessa läroplaner ipraktiskt arbete i klassrummen och att vi uppmuntrar dem att ta upp denna typav frågeställningar. Om interpellation ger kraft och störrestimulans i det arbetet tycker jag att det är bra. Jag ställer alltså inte upp på beskrivningen att vi harvarit passiva eller underskattat detta ämnesområde. Däremot delar jaguppfattningen att vi kan bli bättre. Om utbildning i om barns rättigheter isamhället 64 (vpk): Jag tolkar statsrådet svar så, atthan delar min uppfattning att det finns ytterligare saker att göra pä detta område,när han säger att skolan långt ifrån är färdig. Om varje beskrivning ikursplanen, som är av den litet lösa och suddiga karaktär som den statsrådetredogjorde för, skulle leda till att den efterlevdes i skolan i den meningenatt lektionstimmar avsattes för den, skulle knappast vår nioåriga grundskolaräcka till för detta. Därför måste man prioritera. Enligt min mening är dessamoment i undervisningen för lågt prioriterade. Om man skulle kosta pä sig attgöra en undersökning av pä vilket sätt de moment som statsrådet redogjorde föromsätts i praktiken, så tror jag att man skulle finna att det är mycketvarierande mellan olika skolor och mellan olika lärare, beroende just påenskilda lärares ambitioner. Jag är inte ensam om den här uppfattningen. Jag hardiskuterat det här problemet med många - såväl lärare och, elever som andra.Jag tror att det behövs tydligare anvisningar för att barn skall fä den kunskapom sina rättigheter som de har rätt att kräva. De moment i kursplanen som jag redovisade ären typ av moment som är starkt vägledande i skolan och i de enskildaklassrummen. De här sakerna behandlas av de lärare som följer våra läroplaner. Jag tycker också att vi skall aktaoss för att sä tvärsäkert som gör beskriva vad som händer ochsker i vår skola . Det skulle vara intressant att veta vilket stöd AnnikaÅhnberg har för att göra den typen av generella uttalanden som hon nu gör omden svenska skolan. Uttalandena kan grunda sig på egna erfarenheter, och de ärnog så goda, men om man för den här typen av debatt i riksdag, bör mankanske också kunna ge grunden för de svepande omdömena om lärarnas insatser pädet här området. Jag känner inte igen bedömningen av lärarnas insatser, ochdärför skulle jag vilja veta var hämtar stöd för sinkarakteristik av arbetet i skolan. 66ANNIKA (vpk): I och för sig har jag väl en del personligaerfarenheter eftersom jag har sex barn, varav en del går i skolan, men jagdelar statsrådets uppfattning att man i en riksdagsdebatt inte skall grunda sigenbart pä sina egna personliga erfarenheter. Därför har jag lagt ner ganskamycket tid och energi på att diskutera den här frågan med lärare, med elever,med sådana som utbildar lärare och med många andra människor. Jag har funnitatt min uppfattning stämmer överens med deras, att detta är ett försummatmoment i 5 protokoU 1988/89:85 Omutbildning i om barns rättigheter i samhället Jag villdärmed inte påstä att det är det i exakt varenda klass i varenda skola iSverige, men jag vill påstå att de saker som jag redogjorde för i mitt förstainlägg är sådana kunskaper som inte i tillräcklig omfattning beaktas igrundskolans undervisning. Jagtror inte att det är nägon större idé att statsrådet och jag står här ochhävdar våra olika uppfattningar. Jag tycker att det skulle vara bättre om vikunde ta vara på den början till en gemensam uppfattning som fanns om att det,även om den svenska skolan är bra, finns mer att göra pä det här området. Jag tar fasta på senaste inlägg. Det finns anledningatt lyfta fram vad som är bra i skolan och ge skolan beröm för det. Det finnsanledning att säga att vi har en läroplan som faktiskt ger utomordentligt bravägledning för arbetet i skolan. Det finns också anledning att säga att arbetetinte överallt är upplagt pä ett sädanl sätt att det, trots detta som jag nunämnt, är tillfredsställande. De skolorna och de klassrummen skall vi försökahitta och ge ytterligare stöd i arbetet med dessa viktiga frågor. Jag villåterigen säga att vi skall ta tag i det arbetet utifrån den utgångspunkten attden svenska skolan i detta avseende internafionellt sett intar en särställning.Vi får nog söka över hela världen för att hitta en läroplan som så entydigtlyfter fram barnens rätt och ett demokratiskt arbetssätt i skolan somläroplanen för den svenska gör. Det skall också sägas i en sådanhär debatt, för det ger fakfiskt perspektiv åt frågan också i det avseendet. Överläggningenvar härmed avslutad. 10§ Föredrogs och hänvisades 1988/89:102 tilljordbruksutskottet 1988/89:125 bil. 6 såvitt avser nedläggning avBryggeristiftelsen till näringsutskottet A och D till utbildningsutskottetlitt. F och G till kulturutskottet 9 såvitt avserpolisväsendet till justitieutskottet propositionen i övrigttill finansutskottet 11 §Meddelande om interpellationer Meddeladesatt följande interpellationer framställts 1988/89:167 av () till finansministern omavveckling av omsättningsskatten på värdepapper, m.m.: Valutaregleringens föreståendeavveckling aktualiserar frågan hur stora skadeverkningar omsättningsskatten påvärdepapper skall få medföra. 1 den mån transaktionsskatter på börshandel alls existerari håller de nu på att avskaffas. Det skall enligt planerna ha skettsenast 1990. Även utanför EG går utvecklingen åt samma håll. Sålunda togsnyligen efter bara den norska omsättningsskatten på aktier bort, med ettkraftigt uppsving i både volym och kursnivå som följd. har i stället gått i motsatt riktning och undersenare är infört, utvidgat och skärpt omsättningsskatten pä värdepapper, så attden nu är högre än nägon annanstans. Detta har skett trots många varningar föratt handeln skulle störas och - i män av möjlighet - flytta utomlands. Vad beträffar aktier minskade omsättningen påStockholmsbörsen frän 1986 till 115 miljarder . Meninräknas omsättningen i svenska aktier utomlands, skedde i själva verket enökning från 1986 till 185 miljarder . Hade inteomsättningsskatten fördubblats utan kunnat behålla sina marknadsandelar,skulle omsättningen här hemma ha varit 160 miljarder . Den svenska aktiemarknadenhar således med detta sätt att räkna förlorat ca iomsättning till utlandet pä två är. Handeln med svenska aktier över gränserna har minskat tredjedel sedan omsättningsskatten fördubblades . Underförsta omsatte utländska placerare på Stockholmsbörsen.Andra halvåret 1988 hade deras omsättning sjunkit till 7 miljarder. Fondbörsen har undersökt den registrerade handeln i 13svenska bolag, vilkas aktier är noterade i och/eller , . Det visar sig att av handeln i friaaktier sker i . Av den totala handeln i bäde fria och bundna akfiersker bara hälften i .