prot · GC09129 · 1988-12-31 00:00:00 — Jag minns en debatt som i och jag hade om denna fråga, då vi var relativt överens. har dock skillnadenmellan oss ökat. Kanske blir det en förbättring , eftersomfinansdepartementet har utgivit en rapport från expertgruppen för studier ioffentlig ekonomi. Ds 1989:26, om statsbidrag till kommuner, "Allt på encheck eller lite av varje", en jämförelse mellan och av JanThore . Denne är inte nådig mot vårt kommunalekonomiskasystem. Det gäller då speciellt frågan om de specialdesfinerade bidragenseffekter. I sammanfattningen på s. 9 skriver han sålunda: "I Sverigebestår överföringarna till kommunerna huvudsakligen av specialdesfineradeöverföringar. Många problem är förbundna med de specialdesfineradeöverföringarna. Det är vanskligt att styra kommunerna med hjälp av sådanabidrag. Erfarenheterna av dessa bidrag och deras förväntade stimulanseffekt ärinfe entydiga. Bidragen är arbetskrävande, de ger inte alltid det bästaresursutnyttjandet, och de kan ge utrymme för 'extravaganta' lösningar ochbegränsa möjligheterna till omprioritering och nytänkande. Systemet är ocksåilla lämpat för enhetlig fördelningsmässig styrning." Enligt varierade de intäkter avskatteöverföringar och statliga överföringar som primärkommunerna disponeradefrån . Motsvarande variation förlandstingskommunerna är mellan , och , per invånare. Mankan därför ställa sig frågan vad dessa stora intäktsskillnader beror på ochvarför de statliga överföringarna inte ger en jämnare intäktsfördelning. Jo, tendensen är den att ju högre skatteintäktper invånare en kommun har, desto mer får den ut i specialdesfinerade bidrag.När av överföringarna är specialdesfinerade bidrag får detta heltklart fördelningsmässiga konsekvenser, Skatteutjämningsbidragets fördelningsverkningar går i storutsträckning i en riktning som står i motsats till de specialdesfineradebidragen. Det finns en tendens till att kommunen med medelstora eller lågaskatteintäkter får största kompensationen. Det finns likväl stora skillnadermellan hur mycket kommuner med samma skatteintäkt får i skatteutjämningsbidrag. Sammantaget var det varken kommunerna med höga eller lågaskatteintäkter som fick mest i statliga överföringar, utan några av kommunernamed medelstora skatteintäkter. För några av dessa kommuner var överföringarnaså stora att de får de högsta disponibla intäkterna inom kommunsektorn.Särskilt gäller detta kommuner i norra . Kommuner med lågaskatteintäkter i klarar sig sämst. Är det ett sådant system vivill ha? Vi moderater har varit mycket kritiska. Andra har ocksåvarit kritiska. Vi har föreslagit ett annat tillvägagångssätt, med en högreskatteutjämning, och att de specialdesfinerade bidragen skall ges i en klump,utan pekpinnar. Då får vi ett bättre fungerande system. Prot.1988/89:129 Bidragssystemet bör, enhgt oss moderater, främst inriktas på attutjämna de skillnader som finns iskattekraft och kostnader mellan olika kommuner. ~ Det varierar ju mycket kraftigt.EnHgt vår uppfattning talar det för att ett kommunalt skatteutjämningssystembör bibehållas och förstärkas. Ett sådant system skulle utjämna skillnader i deyttre förutsättningarna som kommunerna inte själva kan påverka i någon nämnvärdutsträckning. Det gäller i första hand skatteunderlaget,befolkningssammansättningen och kostnadsläget. Det gäller däremot intekostnadsskillnader orsakade av olika standardnivåer på verksamheten eller,vilket också förekommer, misshushållning. Därigenom får, enligt minuppfattning, landets kommuner rättvisa grundfömtsättningar. Den kommunala skattesatsen skall, enligt moderatuppfattning, vara ett uttryck för den kommunala självstyrelsen och spegla denavvägning mellan offentlig och enskild verksamhet som kommunens befolkningväljer. Det nuvarande skatteutjämningsbidraget uppmuntrar inte kommuner med högskatt att sänka sina skattesatser. I stället har infört ett moment avregionalpolitisk karaktär i systemet, som på intet sätt avspeglar om en kommunär fattig eller rik, utan enbart var kommunen är belägen geografiskt. Detvisar undersökning mycket klart. Skatteunderlaget för fysiska personer skall utgöraunderlaget för den skattefinansierade delen av kommunens verksamhet. Rundgångav bidrag och avgifter mellan stat och kommun måste undvikas. Därför skall intenågra statliga avgifter på skatteunderlaget förekomma. Ett system där kommunenbetalar in skattepengar till staten, som sedan i sin tur betalar tillbaka dem iform av riktade bidrag, är inte bara opraktiskt utan leder också tillfördyringar och urgröpningar av den kommunala självstyrelsen. Skatteutjämningsavgiftenbör därför, enligt vår uppfattning, avvecklas i sin helhet. Den särskilda skatteutjämningsavgiften, den s.k. RobinHood-skatfen, har utvidgats i så stor omfattning och fått en sådan utformningav skatteskalan att det innebär stora förändringar av helaskafteufjämningssys-temet. Vi moderater anser därför, fillsammans medfolkpartiet, att en lagrådsgranskning av förslaget vore befogad. Reglerna innebärju att nära nog varje kommun, framför allt i , särbehandlasenligt minst sagt godtyckliga regler. Den kommunala beskattningsrätten är förde kommuner som berörs av den särskilda skatteutjämningsavgiften en ren chimär.Det är staten som genom den progressiva skalan tvingar sparsamma kommuner attdrastiskt höja skatten. Det finns således, som vi ser det, starka skäl för attutskottet skulle ha låtit lagrådet granska i vilken utsträckning den nuföreslagna utformningen av avgiften är riktig. Det är kommunens invånare och skattebetalare, intekommunen, som betalar den särskilda skatteutjämningsavgiften. Invånare med låga inkoms ter i kommuner som drabbas av kan därigenom få betala utgifter för invånare med höga inkomster i andra kommuner, och det är väl knappast rätt. Skatteutjämningsavgiften är i praktiken en helt ny form av skatt, en statskommunal skatt, som fastställs av staten och får betalas av kommunens invånare oavsett ekonomiska förutsättningar. Därigenom blir ' det inte kommuninvånarna som bestämmer den kommunala skaftesatsen 138 ( utan staten, eftersom avgiftenbetalas med kommunala skattemedel. ningspolitiken skallregleras genom den stadiga inkomstskatten, inte genom straffskatter påkommuninvånarnas skattekraft. Dekraffiga kommunalskattehöjningar som genomfördes i många kommuner ochlandsfing är djupt oroande. För att motverka tendenser till höjd genomsnittligutdebitering och därmed ytterligare begränsad valfrihet för medborgarna skallett kommunalt skattestopp införas. Ett skattestopp måste dock utformas så, attdet inte hindrar skatteväxlingar som ett resultat av förändringar avuppgiftsfördelningen mellan kommuner och landsting -ett exempel som vi nu stårinför när det gäller åldringsvården. Föratt sfimulera kommuner att sänka skatterna bör kommuner med särskilt högutdebitering, , få extra utjämningsbidrag. Detta extraskatteutjämningsbidrag skall utbetalas av skattesänkningen ner till 17kr. då skattesänkningen genomförs. Skatteutjämningen ger därigenom ettincitament till lägre skattesatser och minskade utdebiteringsskillnader mellanolika kommuner. Detta är särskilt motiverat eftersom skatteufjäm-ningssystemethittills har stimulerat höjningar, som har pressat upp de kommunalaskattesatserna. Endastmed en långsikfig balans mellan nettokostnader och löpande skatteintäktererhålls en god och solid ekonomi på den kommunala sidan. Detta gör det än merangeläget att den kommunala konsumtionstillväxfen upphör. De dynamiskaeffekterna av sänkta skatter och brutna kommunala monopol innebär attkommunsektorns ekonomi totalt sett skulle förbättras med den politik som vimoderater förordar. Med det anförda yrkar jag bifall till de reservafioner som har moderataföreträdare, reservafionema 1, 5, 8, 11, 12, 14, 17, 18, 19, 21, 23 och 24. 1988/89:129 6juni 1989 Underdetta anförande övertog tredje vice talmannen ledningen av kammarensförhandlingar. 124 (): Många människor upplever en kris i den offentUga sektorn. Det ärköer fill dagis, köer fill operafioner, köer fill gruppboende för dementa, köertill hemtjänst, m.m. Det handlar om brist på platser och brist på personal. Detär främst kommunernas verksamhet detta gäller. Vad har regeringen ochutskottsmajoriteten att säga om detta problem? Ipropositionen kan man se att de offenfiiga utgifterna kommer att växa rejältframöver om ingenting görs. Att utvecklingen har hållits någorlunda i schackhittills beror på att de offentliganställdas löner har släpat efter och på attkommunala investeringar och underhåll har eftersatts. Det kan givetvis inte fortsätta;Varken regeringen eller utskottsmajoriteten har någonting att säga i fråga omdetta problem heller. Det verkar knappt som om socialdemokraterna är medvetnaom att det finns en kris i den offentliga sektorn. Alla andra människor vetdet. Detenda som framgår av betänkandet är att kommunernas ekonomi kommer att fallaihop om de inte får bukt med pris- och lönekostnadsökningarna. Detta motverkasdirekt av alla de förslag till höjda skatter och höjda arbetsgivaravgiftersom vi skall diskutera . Det är uppenbart att utsikterna för en brakommunal ekonomi, med bra service till medborgarna utan kommunalaskattehöjningar, är sällsynt dåliga med nuvarande ekonomiska polifik. har uttalat sig fören tillväxt på högst i kommunsektorn. Vi i folkparfiet står bakom dettabeslut. Vi anser att sjukvården bör få växa något snabbare, med ochresterande delar därmed ganska långsamt. I praktiken har ökningen varit större.Trots detta har också kommunalskatterna börjat höjas . Med den socialdemokratiska politiken kommer detta tyvärratt fortsätta. Är en utveckling som trots för stor volymökning innebär kris iverksamheterna i kombination med fortsatta kommunala skattehöjningar vadsocialdemokraternas talesman vill rekommendera -fortsatt kris och fortsattaskattehöjningar eller i bästa fall bara det ena - antingen fortsatt kris ellerännu större kommunala skattehöjningar? Vi i vill inte ha någotdera av detta, ochdärför har vi också anvisat en strategi för att undvika det. Den sägersocialdemokraterna nej till, utan att anvisa något annat i stället. Vi vill haförändringar som innebär det vi kallar en inre och en yttre reformation. Deninre reformationen betyder decentralisering. Den har faktiskt gamla godatradifioner i . På högtidligt språk kallas det självstyrelse.Alla kloka tankar kommer faktiskt inte i bruna kuvert från regering ochcentrala myndigheter-tvärtom. Väldigt många idéer finns på lokal nivå, hos demänniskor som jobbar praktiskt med verksamheterna. Den yttre reformationen innebär mer av konkurrens och merav enskilda alternativ. Det kommer t,ex, inte att vara möjligt att bygga utbarnomsorgen såsom har bestämt om man inte också uppmuntrar enskildaalternativ till kommunala dagis. En annan viktig förändring som vi villgenomföra är större frihet för kommuner och landsting att använda statsbidragenutan den detaljstyrning från staten som finns . Statsbidragen bör heltenkelt ges i mycket mera generell form. Denna fråga har vi diskuterat i samband medbetänkanden om kommunernas ekonorhi. finns just en ny rapport, vilken RuneRydén nämnde. Den är skriven av en , som bör veta vad han talar om,eftersom han har varit med om att genomföra precis en sådan förändring avstatsbidragen i . Där får kommunerna i princip en påse med pengar som defår använda efter bästa förmåga fill service till sina invånare. Även i har en sådan förändring genomförts. Det ärbara i som det går mycket trögt. Den ena utredningen efter den andrahar tillsafts , men just ingenting har hänt. Det verkarsom om socialdemokraterna har en intensiv misstro mot att någon annan än statenskulle kunna fördela pengar till medborgarnas bästa. I detta betänkande finns tre förslag somgäller den s,k, allmänna skatteutjämningsavgiften. Två av dem är bra, och vibiträder dem. Den tredje förändringen gäller emellertid enavgiftshöjning med per skattekrona för att betala ökadespecialdesfinerade statsbidrag. Detta är en förändring som enligt min meninggår i alldeles fel riktning. de generella pengarnaminskar och de speciella pengarna, som staten bestämmer hur de skall användas,ökar. Regeringen har föreslagit mycket detaljerade bestämmelser för hurbarnomsorgen skall utformas för att kommunerna skall få pengar. Folkpartietvill ha ett helt annat system som innebär att bidrag ges både till kommunalbarnomsorg och fill enskild barnomsorg på samma villkor. Det är ocksåfolkpartiets bedömning att de 900 milj. kr. som regeringen säger sig viljaanvisa infe kommer att räcka för att uppfylla målet om full behovstäckninginom barnomsorgen. Vi i är därför beredda att anvisa mer pengarfill barnomsorgen men inte på det oerhört petiga sätt som socialdemokraternavill, och avgiftshöjningen på säger vi bestämt nej till. Det som har upprört sinnena allra mest i förslagen om kommunsektorn ärnog den s.k. . Detta är en sällsynt orättvis skatt. Detformella namnet är den särskilda skatteutjämningsavgiften, vilket kanske intelåter så farligt. Den har funnits , men utvidgas systemet mycketstarkt. Minst 38 kommuner kommer att drabbas jämfört med sex . Bl.a.kommer nästan varje kommun i att särbehandlas. Påfullständigt godtyckliga grunder uttas en särskild avgift. Det leder ipraktiken till att kommunens skattesats ingalunda bestämts avkommunalpolitikernas och medborgarnas önskan om service och förmåga att skötakommunen bra - utan det blir staten som bestämmer. Den kommunala självstyrelsenurholkas. Vårt krav på lagrådsgranskning, som nämnde, avvisades avmajoriteten ganska nonchalant och utan närmare mofivering. Egentligenär namnet - - inte särskilt träffande. förknippasju ofta med något fördelningspolitiskt positivt - att ta från de rika och getill de fattiga. Så fungerar inte denna särskilda skatt. En effekt är nämligenatt låginkomsttagare som bor i kommuner som drabbas av den progressiva RobinHood-skatten måste betala till höginkomsttagare i andra kommuner. Tycker ArneAndersson i verkligen att det är rättvist? En annan effekt är attkommuner som anstränger sig att hålla kostnader för administration ochbyråkrati nere och finna lösningar på invånarnas servicebehov somöverensstämmer med de egna invånarnas önskemål plötsligt finner sig pådyvladeen extra skatt för att täcka utgifter i helt andra kommuner. Det är fakfiskt enmycket dålig belöning för effektivitet och serviceanda. anser attRobin Hood-skatten skall tas bort. Slutligen,herr talman, finns det några återkommande frågor om kompensation förslopad företagsskatt och slopad garanfiskatt, extra skatteutjämningsbidrag ochkrav på att regeringen skall göra konsekvensanalyser av vad olika förslagbetyder för kommuner och landsting. Utskottsmajoriteten säger attsådana konsekvensanalyser skall göras, om än med varierande entusiasm. Men viborgerliga tvingas ändå konstatera att regeringen inte gör somriksdagen säger. Jagskall nämna ett exempel. Regeringens förslag i kompletteringspropositionen,nämligen att den allmänna löneavgiften skall höjas , skulle självfalletinnebära mycket kraftiga kostnadsökningar för kommuner och landsting, likasåförslaget om en höjning av momsen. Men tror någon att det fanns minsta lillarad eller minsta analys av effekterna för kommuner och Inte heller fanns det någon analys av vad densocialdemokraktiska och centerpartistiska majoritetens skatteförslag imorgondagens betänkande innebär för kommuner och landsting. Jag skulle viljaställa en fråga till : Hur kan ställa sig bakom enborgerlig reservation i vilken det krävs att förslagens effekter för denkommunala ekonomin klart redovisas och lägga fram förslag som innebärkraftiga kostnadsökningar? I dessa förslag beskrivs inte med ett ord effekternaför den kommunala ekonomin. Jag ber att få yrka bifall till allareservationer som folkparfiet står bakom. Under detta anförande övertog andre vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. 125 (): Den kommunala verksamheten har en väsentligbetydelse för ekonomi. Ungefär en tredjedel av samladeresurser används i den kommunala verksamheten. Det är då självklart atteffektiviteten i den kommunala verksamheten är av största vikt. kan vi konstatera väsentliga brister i kommunernaskapacitet. Det krävs en väsentlig utbyggnad av resurserna inom sjukvård,äldrevård och barnomsorg. diskuteras radikala förändringar avhuvudmannaskapet vad gäller äldrevården. Primärkommunerna fömtsätts övertaväsentliga delar av vad som ligger på landstingen. Jag skall försöka korta ner mitt anförande och avstå frånalla de utvidgningar som jag hade planerat. Alla tycks vara överens om att det behövs enkapacitetsutbyggnad inom barnomsorg, äldrevård och sjukvård. En del anser attdetta skall ske utan att verksamheten tillförs nya extra resurser. Jag tror attdetta är orealistiskt. Det går inte att och i rimlig omfattningklara nödvändig kapacitetsutbyggnad utan att tillföra verksamheten ytterligareresurser. Det är därför som vi i hävdar att kommunerna under ett par årmåste få expandera räknat i fast penningvärde. Detta ställningstagande grundar sig på en samtidig mycketstark medvetenhet om vikten, möjligheten och nödvändigheten av atteffektivisera den kommunala verksamheten och om att det måste skeprioriteringar så att mindre angelägna verksamheter reduceras för att resurserfrigörs för de mest angelägna uppgifterna. Dessutom vill jag betona vikten av att vi, jämsides medatt det prövas flyttning av ansvarsgränser, minst lika seriöst måste prövamöjligheterna fill ett ökat samarbete mellan t.ex. kommun och landsfing. Attflytta ansvarsgränser undanröjer sällan gmndorsaken fiU ett problem. Detinnebär i de flesta fall bara en flyttning av problemet till en annan nivåeller till ett annat område. Det finns otaliga exempel på hurförvaltningsgränser kan vara lika svåra hinder för ett optimalt utnyttjande avde samlade resurserna som gränsen mellan en kommun och ett landsfing. Det är enmycket tvivelaktig politik att i ett läge då hela den kommunala sektorn måstegöra en mycket storkraftanspänning och ödsla resurser och kraft på en uppslitande debatt omhuvudmannaskap. Produktivitetsutvecklingen inom den kommunala sektornbedöms av många vara negativ. är det mycket svårt att objekfivt mätaproduktiviteten inom t.ex. vården. Många patientbesök per läkare behöver inteinnebära att den konkreta insatsen för bättre hälsa är större än när antaletpatientbe-sök är mindre. När vi gör jämförelser mellan privat och offentligvård måste vi vara medvetna om detta och om att den ekonomiska moroten iprivatvården i hög grad är knuten fill antalet läkarbesök. Vi i ärpositiva till en kompletterande och i viss mån konkurrerande privatvård, men vivill varna för den övertro som vissa parfier har på att allaresursproblem i vården löses om vården blir privat. Det finns egentligen inget hinder för att ge sammafriheter och samma stimulans i den offentliga vården som i den privata. Detkrävs i första hand större kreativitet hos landsfings- och kommunpolitiker. De specialdesfinerade statsbidragen har en mycket negativstyrningsef-fekt, för att inte säga låsningseffekt, på den kommunalaverksamheten. De avlastar kommunpolitikerna ett ansvar som de bör ha inför sinaväljare. De har också regionalpolitiskt bakvänd effekt. Vi i anser attde specialdesfinerade bidragen snabbt måste omvandlas fill rättvis ochkraftfullt utbyggd skatteutjämning. Denna åsikt har vi drivit länge,och den delas nu också av och folkparfiet. Vi har där en gemensamhandlingslinje. Vi måste dock sätta ett frågetecken när det gällermoderaternas mycket omfattande indragning av resurser från kommunerna. Nettogäller det 6,5 miljarder, vilket motsvarar en ökning av utdebitering på ca1:20. tal om att större frihet för kommunerna löser detta utanskattehöjning saknar all förankring i verkligheten. Verkligheten är i ställetden att om förslag skulle bli beslut, skulle vi fåuppleva en förödande kommunalskattehöjning som stenhårt drabbar dem som har densämsta förmågan att bära höjda skatteir. Även om jag anser att är orealistiska i sinabedömningar om kommunernas effektiviseringsmöjligheter, finns det mångamöjligheter för kommunerna att använda sina resurser bättre. De kan utnyttjasin utrustning och sina byggnader bättre. De kan spara miljardbelopp genombättre energihushållning och genom större självständighet i små enheter. Dendecentralisering som talade om har vi länge stått bakom. Det gällerdock att ge frihet i verksamheten, men frihet under ansvar. Det gäller ocksåatt skapa bättre arbetsmiljö och arbetsförhållanden för de anställda, vilketger dem möjlighet att göra ännu bättre insatser. Jag vill sammanfatta dessa mycket summariska exempel påeffektivisering som ett sätt att frigöra resurser genom att bmka bättre istället för mer. Detta är det säkraste sättet att få ökad fillgång på nyaresurser i den kommunala verksamheten. Det finns också andra saker som dramatiskt kan påverkakostnader och behov inom den kommunala verksamheten. Jag tänker då t.ex. på vårlivssfil. Användningen av alkohol påverkar i högsta grad vårdbehovet. Enradikalt minskad användning av alkohol är sannoUkt den enskilda åtgärd somskulle få denstörsta positiva effekten på landstingens ekonomi. Även kommunernassocialkosfnader skulle tveklöst minska väsentligt. Försämrad miljö i form avsämre luft, vatten och ökad mängd av kemikalier i vår livsmiljö är avgörandeorsaker till ökat vårdbehov. Jag vill med detta markera det starka sambandetmellan den kommunala ekonomin, miljö och Uvssfil, därför att det så sällandebatteras. Avslutningsvis vill jag göra några kommentarer till någraav reservationerna. anser att alla kommuner bör delta iskatteutjämningssystemet. Den särskilda skatteutjämningsavgiften är välmotiverad för att ge en rättvisare fördelning av skattekraften och därmed gekommunerna mer lika förutsättningar att ge sina invånare en god service.Centern vill dock att "golvet" för den särskilda skatfeutjämningsavgiftenskall ligga på av medelskattekraften. Med det golvet finns det icke någonsubstans i något av de argument som och företrädarefört fram i fråga om den särskilda skatteutjämningsavgiften. föreslog en förstärkning av denkommunala skatteutjämningen med 1,7 miljarder. ansåg vi attkompensationen för garantiskatt och skatt från juridiska personer skulle utgå.Genom de beslut som har fattat under innevarande riksdagsår har vårtförslag om förstärkt skatteutjämning avslagits. Det saknas alltså möjlighet att fullfölja helheten i våra förslag. Vi har på ingen punktändrat åsikt eller målsättning, men det är meningslöst att yrka bifall tillkvarstående delar av våra förslag, då de ensamma skulle få helt andra effekterän helheten av våra förslag. Vi återkommer självfallet så snart det är möjligtmed nya heltäckande förslag. Regeringen föreslår förstärkta bidrag fill barnomsorgenmed 900 miljoner. Huvuddelen finansieras genom avgifter från kommunerna.Bidragsreglerna ger en ur synpunkt ej önskvärd styreffekt. Dennastyreffekt och den ökade rundgången av skattepengar är de tyngsta argumentenför att Uksom säger nej till detta. Sedan fill frågor. Att momsen infe höjsinnebär minskade kostnader för kommunerna. Att mjölksubventionerna finns kvarinnebär minskade kostnader för kommunerna. Inga nya allmännaarbetsgivaravgifter innebär också att kommunerna befrias från väsentligakostnader. Det förslag som har lagts fram för innebäruppenbarligen mycket stora fördelar för kommunerna. Vad gällerarbetsmiljöavgiften är jag säker på att är väl medveten om attpengarna kommer tillbaka och ger en mycket bra utdelning för kommunerna. 1stort sett är allt positivt för kommunerna i förslaget. Det innebär en radikalförbättring jämfört med tidigare förslag, och därför är det faktiskt angelägetatt det genomförs, inte minst ur kommunernas synpunkt. Jag yrkarbifall fill alla reservationer där finns med. 126RUNE () replik: Det verkar som om har läst meninte förstått den moderata motionen. talar varmt för en kommunalexpansion om . Det är mycket intressant. Men detframgår av utskottsmajoritetens skrivning att redan det är alldeles för mycket.Det är i varje fall vad förespråkar.