prot · GC0985 · 1988-12-31 00:00:00 — Därmed inte sagt vadman skall dra för slutsatser av detta, utan ambitionen måste naturligtvis varaatt vi skall ha sä låga sjuktal som möjligt. Men jag tycker att det är enviktig nyansering att göra det påpekandet alt vi hade ungefär lika höga sjuktali slutet av 70-talet som , kanske något mindre men i sammastorleksordning. menade att arbetsgivarinträdet de första14 dagarna skulle ge arbetsgivarna incitament till att ta bort dåligaarbetsmiljöer. Det är möjligt att det skulle fungera i den riktningen, men jagtror att det skulle ha mera marginell betydelse under just den perioden. Desvära sjukdomsfallen är ju långtidssjukdomsfallen. Skall man diskutera dentypen av åtgärder, förefaller det i alla fall mig minst lika intressant attdiskutera vad man skulle kunna göra ät de länga sjukdomsfallen som attdiskutera korttidssjukskrivningarna, som i varje fall inte svarar för sä stordel av kostnaderna i systemet. : önskade mig mera otålighet änvad min företrädare tydligen gav uttryck för när det gäller att angripaproblemen. Jag tror inte att min företrädare saknade otålighet. har vialltså ett betydligt bättre underlag för att gå in och diskutera konkretaförslag i och med att rehabiliteringsberedningen har redovisat sitt materialoch det också pågår andra diskussioner. Jag tar gärna åt mig detta och skallvisa sä stor otålighet som möjligt men vill ocksä självfallet ha ett bra ochsakligt underlag för de förslag som regeringen kan komma med fill riksdagen.För det behövs ytteriigare litet tid. Om kostnadsökningen inom sjukförsäkringen ' ocharbetsskadeförsäkringen Anf.9 (): Man kan självfallet söka tröst i det förgångna och sägaatt det var värre förr och att folk var sjukare . Men jag tyckerall del inte är ett särskilt konstruktivt synsätt. Vore det inte bättre attförsöka säga sä här: är ett land med en internationellt settfantastiskt välutvecklad sjukvård. Vi är ett folk som har ett gotthälsotillstånd. Vi har en internationellt sett relativt sund miljö. Vore detinte tusan om inte skulle kunna ha en frisk befolkning, om vi inteskulle kunna besegra en del sjukdomar som funnits i det förflutna? Jag tyckeratt det vore en mera konstruktiv attityd och att vi därför borde ta på allvardet faktumet att sjuktalet under en följd av är har stigit. Viborde försöka tillsammans se vad vi kan göra för att pressa tillbaka sjuktalen. Jag tror inte heller att ett arbetsgivarinträde är någonsom helst patentmedicin i detta sammanhang. Det kan innebära vissaadministrativa fördelar, men det finne också en hel del problem i sammanhanget.Man har frän t.ex. Prot.1988/89:85 fackligt håll pekat pä att det finns risk för att arbetsgivarnakommer att vara tveksamma till att anställasjukliga personer, handikappade, småbarnsför- ----------------- \ åldrar osv. Sådana invändningartycker jag att det är värt atl ta pä allvar. Omkostnadsökningen j notera att ett arbetsgivarinträde tillämpas i våra nordiskagrannlän- inomsjukförsäkringen g resultat. Det vore tid för en prestigelös och och arbetsskadejorsa - jj,jgj,siv diskussion om fördelarna och nackdelarna medett sådant system, en ""Sfi diskussion där de olika politiskapartierna och arbetsmarknadens parter fick mötas ochdär man inte såg frågan i något slags snäva parttermer. Det är riktigt att de långa sjukskrivningarna är särskiltsvåra. Dock vill jag igen understryka det jag sade i mitt första anförande,nämligen att vi mäste försöka bryta murarna mellan sjukförsäkring och sjukvård.Vi måste ge större ansvar. Den mäste bli mera aktiv ochverkligen se fill att de som är långtidssjuka kommer till rehabilitering ochtill behandling, att man hjälper och stöttar dem så att de inte hänvisas tillett ofruktbart väntande i sjukvårdsköer. Det får inte vara sä att man fastnar ien sjukvårdskö och under många är lyfter sjukpenning därför att en relativtbillig behandling inte gär att få tag pä. Det är egentligen skam och skandalatt vi än sä länge har försäkringskassor som är tvungna alt acceptera ettsådant tillstånd att man bara betalar ut checkar till personer som skulle kunnafå en behandling relativt billigt. Det finns väldigt stora försyndelser fråndet förflutna att reparera och också väldigt mänga fina initiativ att ta föratt hjälpa dem som är långtidssjuka i . 10 (): Jag är glad över att debatten har kunnatföras så som har skett. Jag märker att socialministern ändå lyssnar till osssom sysslat med dessa frågor väldigt länge och atl socialministern ocksä äröppen för att lyssna tilT kassapersonalen som ändå sitter inne med väldigt längerfarenhet av de olika socialförsäkringssystemen. Därmed kan jag kanske tipsasocialministern om att också se pä den utredning som gjordes avFörsäkringskasseförbundet och där man ville ha en ökadsamordning mellan de olika systemen. Kanske litet av detta återfinns i det svarsom jag fick , där det talas om en ökad samordning för att lösa en delknutar inom systemet. Om socialministern lyssnar till kassapersonalen skall hanfinna att personalen är ganska förtvivlad. Den knäar främst under behandlingen av arbetsskadeärenden. Arbetsskadeärendena fullständigt väller in. Personalen lider av att inte kunna ta itu med långtidssjuka och rehabiliteringsärenden, som ju ändå är oändligt mycket viktigare ärenden inom socialförsäkringen än en arbetsskadeförsäkring som dock bara ger utöver vad den vanliga sjukförsäkringen ger men som tar så enorma resurser i anspråk. Socialminis tern har inte sagt mycket om detta, men jag hoppas att han ser helt fördomsfritt även på arbetsskadeförsäkringen och kommer fram till att den icke stämmer med lagstiftarens intentioner. I förarbetena sades det beträf fande bl.a. belastningsskador klart ifrån att det inte kan vara rimligt att arbetsskadeersättning utgär för sjukdomar och skador som man kan fä, oavsett om man förvärvsarbetar eller ej. Sä förhåller det sig , och jagvill 12 påstå att försäkringsöverdomstolensbedömningar lämnar väldigt mycket Bedömningarna överensstämmer inte med lagens intentioner. Det är också värdefullt att socialministern åtminstonenoga studerar arbetsgivarinträde. Det är klokt att inte direkt avfärda tanken.Många inom kassavärlden har uttalat sig positivt om förslaget, inte minstverkets generaldirektör och en rad framstående företrädare för kassorna,personer med läng erfarenhet. Jag hoppas att det är realpolitikern och intedogmafikern som i fortsättningen skall få tala i socialförsäkringsärenden. Om alternativ till offentlig vård och omsorg Överläggningen var härmed avslutad. 5§ Svar på interpellation 1988/89:146 om alternafiv till offentlig vård ochomsorg har frågat statsministern omregeringen är beredd att förelägga förslag, sä att alternativ tilloffentlig verksamhet när det gäller barnomsorg, äldreomsorg och sjukvård fårverka på lika villkor. Han har vidare frågat om regeringen är beredd attförelägga förslag som syftar till minskad politisk styrning ochminskade regleringar inom värd- och omsorgssektorn och om regeringen är bereddatt förelägga förslag som leder till ett successivt sänktskattetryck. Interpellationen har överlämnats till mig för besvarande. De frågor ställer skall ses mot bakgrund av deolika förslag som moderata samlingspartiet har lagl fram inom vård- ochomsorgsområdet. Det är fräga om försämringar i sjukförsäkringen, indragningarav statsbidrag till kommunerna, sänkta delpensioner m.m. Den gamla systemskiftespolitikenär således fortfarande giltig för . Regeringen står fast vid att den generella välfärdspolitikenskall utgöra grunden för politiken inom värd- och omsorgsomrädena. Allamedborgare skall ha rätt till förmånerna inom dessa områden varhelst de bor ilandet. För att klara detta krävs en stark gemensam sektor. Uppbyggnaden ochutvecklingen av denna har skett och oftast under betydandemotstånd, inte minst från moderata samlingspartiets sida. När vi nu diskuterar hur olika problem inom barnomsorgen,äldreomsorgen och sjukvården skall lösas, skall detta enligt regeringensuppfattning inte ske genom en ökad privatisering av det slag som Bo Lundgrenförespråkar. Den väg socialdemokratin väljer är i stället att bygga vidare påden generella välfärdspolitikens grund med en gemensam sektor som alla är medom att finansiera solidariskt. Vad vi skall göra är därför att vidareutvecklaoch förbättra denna gemensamma sektor. Genom att välja denna väg kanmedborgarnas valfrihet ökas och de anställdas engagemang bättre tas till vara.I denna utveckling har också värd i enskild regi i vissa fall en roll som ettbra komplement till den offentliga värden. Det moderata alternativet innebär att den enskildaplånboken ökar i betydelse för vem som skall få tillgäng till vård och omsorgav olika slag. Orn alternativ till offentlig vård och omsorg Plånbokenkommer att bestämma kvaliteten på den omsorg man kan få, och de regionalaskillnaderna kommer att öka när det gäller tillgången på vård och omsorg. Äldreomsorgen utvecklas nu snabbt i linje med de förslagsom lades fram i regeringens äldreproposition och som bearbetas vidare påolika sätt. Alternativen kommer att bli flera och friheten att väljaomsorgsform kommer att öka. De anställda inom äldreomsorgen kommer att få ettstörre inflytande över sitt arbete. Inom barnomsorgen är målet att alla som sä önskar skallkunna fä en plats för barn som är mellan ett och ett halvt och gamlasenast . För att nå detta mål pågår en omfattande satsning ochutveckling ute i landets kommuner. Väsentligt i sammanhanget är också detförslag som lagts fram om en förbättrad föräldraförsäkring. Denna försäkringkommer, när den är fullt utbyggd , att ge alla en rätt att stanna hemmamed barnen med ersättning enligt sjukpenningnivån. Även inom hälso- och sjukvårdsområdet pågår en betydandeutveckling. Stora insatser har gjorts för att minska köerna inom vissa utsattaområden. Detta sker som den medicinska utvecklingen snabbt öppnarmöjligheter till nya behandlingsformer. Dessa gör det möjligt att ta hand ompatienter som inte har kunnat få nägon hjälp. Genom Dagmarrefor-menhar ett system skapats som fördelar statsbidraget till sjukvården pä etträttvist sätt över hela landet. Inom ramen för överläggningarna om dettastatsbidrag förs det ocksä fortlöpande diskussioner för att förbättra ocheffektivisera sjukvården och för att förstärka formerna för patienternasinflytande i vården. Regeringen är mot denna bakgrund inte beredd att föreslåförändringar i barnomsorgen, äldreomsorgen och sjukvården av det slag som BoLundgren efterlyser i sin interpellation. För att förbättra medborgarnastillgäng till värd och omsorg och för att förbättra valfriheten därvidlagkommer regeringen alt fortsätta på den inslagna vägen: att utveckla ocheffektivisera den gemensamma sektorn med dess solidariska finansiering. 12 BOLUNDGREN (m): Lät mig inledningsvis tacka socialministernför svaret pä de frågor som jag ställde till statsministern. Utgångspunkten förfrågorna är välfärdsstatens uppenbara kris och om regeringen är beredd attändra sin politiska inriktning. Det är förvånande men tyvärr inte överraskandeatt regeringschefen avstår från att svara själv. Vi har ett gemensamt ansvar för att alla medborgareerbjuds en tillfredsställande vård och omsorg. Den av socialdemokraternauppbyggda välfärdsstaten har misslyckats. Trots stora och goda arbetsinsatserfrän tusentals människor, engagerade inom vård- och omsorgsområdet, farenskilda människor illa. Det gäller sjuka som fär vänta läng tid pälivsavgörande operationer. Det gäller familjer som inle kan välja barnomsorgoch som dessutom kan bli utan plats, om det av politiker organiserade systemetinte räcker till. Det gäller människor-och kanske framför allt de äldre sominte själva fär välja form för värd och omsorg. Krisen harorsakats av socialdemokraternas strävan att bygga upp en välfärdsstati stället för ett välfärdssamhälle. Stat, landsting och kommuner har irealiteten en monopolställning pä värd- och omsorgsomrädet. Dessa monopolfinansieras främst genom rekordhöga skatteuttag. Genom tröghet i systemetoch brist på stimulerande konkurrens leder de offentliga monopolen till ettsämre utnyttjande av de resurser som avdelas - det blir mindre värd och mindreomsorg för pengarna. Till följd av del höga skatteuttaget har dessutom deflesta medborgare sä litet kvar av sina inkomster efter skatt att de inte harråd att efterfråga annat än den vård och omsorg som erbjuds av de offentligamonopolen. När den inle räcker till finns det inga alternativ. Socialministern försöker göra gällande attden politik som vi moderater förespråkar leder till att plånboken avgör. Det ärtvärtom i socialdemokraternas som plånboken styr. är det sä attbara de som har höga inkomster eller stora tillgångar kan välja, slipper stä ikö och garanteras värd. Medborgare i vanliga inkomstlagen har inget val, de fårstä i kö och kan bli helt utan den vård de behöver - åtminstone . Sädanasystem mäste skiftas! Detta är grunden för alla de förslag som vi moderater harlagt fram i syfte att nå fram till ett välfärdssamhälle i ordets egentligabemärkelse. Alternativ tiil nuvarande offentliga monopol måsle tillåtas verkapå lika villkor, och regleringarna inom vård- och omsorgssektorn bör minska.Därigenom utnyttjas pä ett bättre sätt de resurser som anvisas. Det blir mervärd och omsorg för pengarna. De som är anställda fär möjlighet att väljamellan flera arbetsgivare och kan dessutom driva egen verksamhet. Genom ensänkning av skatteuttaget fär medborgaren disponera över en större del av sinainkomster. Lägre skatter och större valfrihet leder ocksätill snabbare tillväxt av resurserna. Finansieringen av de åtaganden det gemensamma ansvaret förvärd och omsorg innebär skall även fortsättningsvis ske gemensamt i förhållandetill vars och ens inkomst. Genom försäkringslösningar ges medborgarna själva-till skillnad frän , då resurserna i sin helhet hanteras av politiskaförsamlingar - inflytande. Det svar socialministern har gett pä mina frågor ger ettintryck av alt ha skrivits pä det socialdemokratiska partikansliet i ställetför på socialdeparle-menlel. Det innehåller ensidiga och falska beskrivningarav den moderata politikens mål och innehåll. Svaret beskriver dessutom hurregeringens framtida ambitioner uppenbarligen syftar till att cementera dedogmer som styrt den socialdemokratiska politiken. Utgångspunkten äruppenbarligen att de offentliga monopolen skall byggas ut och attskatteuttaget därmed successivt skall stiga. När det gäller äldreomsorgen diskuterar socialdemokraterframför allt vilka politiker som skall ha huvudmannaskapet. För oss moderaterär det självklart att det är de äldre själva som skall ha huvudmannaskapet ochocksä rätten att välja omsorgsform. Också i fortsättningen skall det kommunala barnomsorgsmonopoletbestå. Nägon vilja att ta till vara andra resurser som skulle kunna leda tillfull behovstäckning enligt föräldrarnas fria val accepteras inte. GenomDagmarsystemet har den politiska styrningen av sjukvärden blivit Om alternativ till offentlig vård och omsorg Om alternativ till offentlig vård och omsorg Säskall det också fortsätta. I stället för all diskutera hur medborgarna skallkunna garanteras värd och ges rätt att välja inom vården säger socialministerni sitt svar: "Inom ramen för överläggningarna om detta statsbidrag försdet också fortlöpande diskussioner för att förbättra och effektiviserasjukvärden och för att förstärka formerna för patienternas inflytande ivården." Det gäller alltså att inom ramen för denna offentliga sektor- somredan har skapat problem - föra en diskussion om huruvida man kan göranågonting inom denna ram. Att acceptera medborgarnas fria val ligger inte försocialministern och socialdemokraterna. Jag vill avslutningsvis ställa en avgörande fråga tillsocialministern när det gäller den framtida politiken: Vad är det som gör attsocialdemokraterna slår vakt om det nuvarande samhällssystemet, där det bara ärde som har höga inkomster eller stora tillgångar - inte medborgare i vanligainkomstlägen -som kan välja när det gäller exempelvis vård- och omsorgsområdet? Anf.13 (): "Alternativ till offentlig värd och omsorg" ärrubriken på interpellation. Jag vill också tala om alternativ tilloffentlig vård och omsorg. Sjukvårdsapparaten sväller alltmer. Ändå lyckas den intemotsvara behovet. Den offentliga vården blir allt dyrare. De äldre och de sjukablir allt fler. Sjukvärdskrisen närmar sig. Nej, den är faktiskt redan här. Hurskall vi klara bäde vården och ekonomin? Det mäste till ett nytt sätt att se påvärden. Vi måste hålla oss friskare, men hur skall det gå till? Vi måste ha ettalternativ till offentlig vård och omsorg. Vi skall inte tala bara om alternativ medicin. Vi skallockså tala om ett alternativt levnadssätt. Många sjukdomar skulle kunnaförhindras att fä så stor utbredning bland befolkningen, t.ex. astma, högtblodtryck, kronisk urinvägsinfektion, kronisk prostatainflammation, eksem,allergier, mag- och tarmsjukdomar m.m. För allergins skull måsle vi få bort så mycket som möjligtav livsmedelskosmetika, färgämnen, konserveringsmedel och andra onödigatillsatser. Vi behöver en oförstörd mat, även om den inte häller sig färsk sålänge. Vi måste fä ned konsumtionen av tobak, sprit och knark.Men i stället för att verka för detta har svenska staten monopol påtillverkning och försäljning av tobaksvaror och sprit. Försäljningen utgör enbetydande del av inkomsterna fill statskassan. Detta är en sorts dubbelmoral. Att förebygga sjukdomar måste vara det bästa sättet attminska sjukvårdskostnaderna. Varför skall det vara sä svårt att fä till ståndutredningar när det gäller hälsovård? Jag har just läst om det gamlaFöllingeprojektet som bedrevs . Det borde ligga i statensintresse att allt fler människor söker behandling pä seriöst arbetande hälsohemför att om möjligt bli botade frän sina sjukdomar. Det kan röra sig om högtblodtryck, allergi, eksem eller mag- och tarmsjukdomar. Men det verkar inte somom forskning om hälsokost och förändrade levnadsvanor är nägot som man villsyssla med inom medicinen. Man botar symtomen, men man förhindrar inte attsjukdom uppstår. Det ärotvivelaktigt sä, att många människor blivit botade på seriösa hälsohem.Det är också sä, att det finns icke-seriösa hälsohem, och dem kan mannaturligtvis inte rekommendera. Men låt oss inte kasta ut barnet medbadvattnet. Låt oss i stället se till att de seriöst arbetande hälsohemmen fårekonomiska möjligheter att fortsätta sin förebyggande och botande verksamhet.Låt oss ocksä satsa mer på upplysning och förebyggande information i skolor ochpä arbetsplatser. Vi kunde kanske t.o.m. offra litet TV-tid för alt lära osshur vi skall bära oss ät för att slippa bli sjuka. Offentlig värd och omsorgborde samarbeta med alternativ värd. Många människor känner sig stressade och otillfredsställdai dagens samhälle. De borde ha möjlighet att gä till en läkare och fäkonstaterat att de eventuellt inte är sjuka, att de inte behöver läkarvård, ochdärefter bli remitterade till någon som har tid att lyssna på dem och trösta. Idagens effektiva sjukvård är den delen inte tillgodosedd. Många människorskulle känna sig bättre rustade att klara av vardagen om nägon ville lyssna påderas bekymmer, fä dem att slappna av och samla nya krafter. Många måsle i dagspänna bågen alltför högt med utslagning frän arbetsmarknaden som följd. Det äringen vinst att sä många har förtidspensionerats i . Att behövas och attvara till glädje och nytta i samhället betyder mycket för den enskildaindividen. Med kortare arbetstid skulle vi kanske kunna lösa en del avproblemen. Med alternativ medicin och med ett alternativt levnadssätt skulle vikanske klara ytterligare en del. Om vi kunde minska narkotikans, tobakens och alkoholensverkningar skulle mycket vara vunnet. Låt oss göra ett allvarligt försök att fä ett bättre liv.Trots att hälsovård kostar pengar är det värt att satsa dessa pengar, eftersomsädana satsningar ocksä ger pengar. Om vi dessutom kunde minska hastigheten på vägarna skulleolycksfallsfrekvensen gå ner. För att inte tala om i vilken utsträckning enförbättrad arbetsmiljö skulle bidra till en minskning av belastningsskadorna.Detta skulle minska utgifterna för och kanske rent av hjälpatill att lösa de problem som togs upp i den föregående interpellationen. Att hetsa människor till en allt intensivare efterfråganpä pengar och prylar gör dem bara olyckliga, och det ger dem inle ens välfärd. Socialminister , hur skall vi i Sverigekunna fä en väl fungerande förebyggande vård - ett alternativ till offentligvård och omsorg? Om alternativ till offentlig vård och omsorg och jag kan säkert hälla päganska länge och diskutera allmänna, principiella och ocksä ideologiskautgångspunkter för de olika åsikter vi har när det gäller uppbyggnaden avsamhället och framför allt de delar av samhället som berör vård och omsorger avolika slag. Det kanske inte är sä meningsfullt att vi nu tar upp kammarens tidmed en läng debatt kring detta. Såvitt jag har förstått ställde sininterpellation till statsministern i syfte att fortsätta den diskussion somfördes under den allmänpolitiska debatten i månadsskiftet januari-februari.Eftersom inte kunde delta i den debatten på partiledarnivå har hanönskat att få till ständ en egen diskussion med statsministern. 2 protokoU 1988/89:85 Om alternativ tiU offentlig vård och omsorg har inte lyckats i sin avsikt, vilket hannaturligtvis inte är nöjd med. Därför lar han upp ett längre principresonemangkring dessa frågor. Jag skall bara bemöta nägra punkter. säger att välfärdsstaten har misslyckats, attden socialdemokratiska politiken är ett uttryck för det och att detnaturligtvis är regeringen som är ansvarig för detta förmenta misslyckande. Om jag dä tittar på de förslag på nägra av dessa områdensom och moderata samlingspartiet har och ser vilka konkretaalternativ de erbjuder till detta välfärdsstatens misslyckande, finner jag attdet när det gäller exempelvis sjukförsäkringen är att ersättningen skall sänkasfrån av sjukfallel. Jag vill dä frågaBo Lundgren: På vilket sätt bidrar denna sänkning av ersättningsnivån isjukförsäkringen för de flesta normala svenskar till atl välfärden ökar? Detskulle vara intressant att höra beskriva del. Jag talar alltså inteom skattesystemet utan om det som har tagit upp i sin interpellafion,nämligen försäkringssystemet. En annan punkt är att ersättningen frånföräldraförsäkringen skall sänkas pä motsvarande sätt frän förhela perioden. Dä frågar jag också: På vilket sätt ökar välfärden för deberörda genom att de fär försämrad ersättningsnivå? Ytterligare en konkret punkt gäller de delpensionärer som,säkert på mycket goda grunder, har ansökt om att få delpension och själva taren del av kostnaderna för denna nedtrappning av sin arbetsinsats även om deinle helt vill lämna arbetslivet. På vilket sätt ökar deras välfärd genom attersättningsnivån sänks frän , enligt förslag? Sä skulle jag kunna fortsätta all räkna upp ett antalpunkter i det moderata programmet. Jag kan inle se all della på någon punktinnebär en välfärdsökning, annat än möjligen för en mindre grupp inkomsttagarei samhället för vilka dessa ersättningsnivåer praktiskt tagel inte har nägonbetydelse, därför atl de, pä grund av sina inkomstförhållanden, inle ärberoende av att få dessa ersättningar vid inkomstbortfall. För de vanligainkomsttagarna är det däremot betydelsefullt att delta trygghetssystem finns,och det innebär att det för dem knappast kan bli fråga om någon ökning avvälfärden om försäkringssystemet försämras på det sätt som harföreslagit. Det är bara de som har höga inkomster, säger ,som tjänar pä det nuvarande systemet. Nej, det ärdet inte. Detta system utgören trygghet för framför allt dem som har låga och normala inkomster. De som harhöga inkomster kan alltid pä ett eller annat sätt köpa sig sittförsäkringsskydd om det allmänna försäkringsskyddet skulle vara dåligt. Det enda sättet att konkretisera en sådan här diskussionär att jämföra med de alternativ som andra länder har vall. Jag vill inle påstäalt vi i inte skulle kunna lära av våra grannländer i , av Europaoch t.o.m. pä enstaka punkter av när det gäller enskilda delar avsjukvårdssystemet.