prot · GC0935 · 1988-12-31 00:00:00 — Situationen iDrevdagen visar dock hur felaktigt nuvarande system är och hur omöjligt det ärför föräldrar alt få ett verkligt inflytande över sina barns skolgång.Föräldrar kan inte välja skola inom det allmänna skolsystemet och i praktikeninte heller en frislående skola. Om vi haft ett system med ett elevrelaterat statsbidrag,dvs. ell system där statens bidrag och ett bidrag motsvarande minst den rörligakommunala kostnaden följt eleven, skulle problem liknande det i Drevdagen intebehöva uppstå. Det absurda är ju också alt i Drevdagenfallet erhållerkommunen bidrag även för elever som inte deltar i undervisningen. Omföräldrarna fått disponera dessa pengar, hade de t. ex. kunnat vända sig fillen annan utbildningsanordnare. Vi moderater anser aft skolan i mycket högregrad måste organiseras så, aft man tar hänsyn fill varje elevs egenart,förutsättningar och intresse. Varje elev måste kunna utvecklas maximalt medhänsyn till sin unika personlighet. Av detta följer att det behövs störrevalmöjligheter bäde inom skolan och mellan olika skolor. detta följer också att vi anser att möjligheterna böröka aft ordna anpassad studiegång - noga planerad, väl genomförd och bestämd isamråd med föräldrarna. För mycket skoltrötfa elever kan det vara myckellämpligt, ja, mycket positivt att få sysselsättning utanför skolan en lid, ochdel kan bli lättare all komma fillbaka längre fram. Skolan måste kunna anpassasfill en enskild elevs behov. : Att bör ställas under statligtillsyn, så att eleverna kan få statligt studiestöd, har tillstyrkts av samtUgaremissorgan. Det är naturligt att så sker och märkligt all utskottets majoritetgår emot detta. Jag yrkar bifall till de reservationer ibetänkandena 1, 2, 3 och 4 som bär moderata namn. AnL 73LARS (): väcks i ett antal motionerom nya ämnen i skolan och nya inslag i de ämnen som redan finns. Det ärutomordenfligt viktigt för kvaliteten i skolan att avslår de allraflesta av de förslagen. Ett grundläggande problem i dagens skola är det vibrukar kalla ämneslrängseln och sloffträngseln. De här yrkandena är ofta mycketväl motiverade vart och ett för sig, men det är bara att konstatera att summanav dem blir orimlig. Skolsystemet skulle helt enkelt inte kunna hantera ettbifall fill alla. Jag tycker därför att det är bra att utbildningsutskottet haravstyrkt de krav som också har framförts på nya ämnen och nya moment iexisterande ämnen. Jag tänkte i fortsättningen i huvudsak beröra några av dereservationer som har fogat till dessa betänkanden. När del gäller undervisning av asylsökande avvisarutskottets majoritet det krav som vi från har fört fram. Utskottetbygger detta avvisande på en from förhoppning, nämligen att den reformering avinvandrarverkets hantering av asylansökningar som pågår skall resultera iatt väntetiderna kortas så att detta problem löses på det sättet. Jag hoppasnaturligtvis, av många skäl, atf det förändringsarbete som pågår inominvandrarverket skall ge detta resultat, men jag fruktar att det kommer attdröja. Jag fruktar också att man inte kommer att nå de höga mål som man ställerupp. Om jag har rätt i denna min farhåga, kvarstår detta problem. Det är orimligt att människor, av vilka de flesta kommeratt få stanna i - det visar ju statistiken - inte kan utnyttja dessavikliga första månader i till att skaffa sig grundläggande kunskaper isvenska. Det är slöseri . Därför beklagar jag att utbildningsutskottetinte har kunnatbiträda vårt förslag om alt svenskundervisning för invandrare skall kunna gesäven som man väntar pä beslut i ett asylärende. När det gäller frågan om religionskunskap, vilken berördesi det fidigare inlägget, tycker jag all del är bra att ulbildningsulskotlel harkommit fram till ell enhälligt betänkande, där substansen är just del somAnn-Cathrine underströk, nämligen att åtgärder måste vidtas, om detpågående utvärderingsarbetet visar all religionskunskapen och inle minstundervisningen i kristendom har låg kvalitet i dagens skola. Man får mångaindikationer på att undervisningen inte håller den kvalitet som vi har rätt altkräva. Man hör rätt ofta exempel på alt lärartjänsterna är besatta medobehöriga innehavare, att intresset för vidareutbildning och fortbildning pådetta område är svagt, osv. Detta är inte bra. Religionskunskapen är ettviktigt ämne, där det är nödvändigt all hålla kvaliteten uppe. Utbildningsutskottetsenhälliga belänkande måste tolkas så all konkreta åtgärder skall vidtas, om delvisar sig alt brister föreligger. Vi har också en synpunkt när det gäller statsbidraget fillhemspråksundervisning. Det statsbidraget består av två delar,av vilka en går till verksamhet i barnomsorgen och en annan till verksamhet igrundskolan. Vi tror med stöd av många som är verksamma på detta fält allmyckel skulle stå att vinna på att man slog ihop dessa två delar. En sådansammanslagning skulle främja att man också på fältet sökte samverkan. När enfamilj, t.ex. en flyktingfamilj, kommer till och skall få del avhemspråksundervisningen, kan det ofta vara bra att se tiU helheten. Även omnågot barn skall gå på dagis och ett annat på lågstadiet, kan det, när dethandlar om att fä fram resurser och hitta lämpliga tider för dennaundervisning, vara en fördel, om man betraktar hemspråksundervisningens tvådelar såsom en enhet. Denna strävan skulle underlättas av ett gemensamtstatsbidrag. I ett av dessa betänkanden behandlas ett par motioner omDrevdagen. Med de regler som gäller på detta område är det inte sakatt fa ställning till en sådan enskild skolfråga. Men såsom Ann-CathrineHaglund sade är Drevdagen och det bedrövliga som pågår där - och som vivarje dag får höra mera om - ett exempel på en totalt misskött skolfråga.Drevdagen är ett exempel på att vårt nuvarande system inte är bra. Om man kundestärka föräldrarnas och elevernas ställning med hjälp av ett statsbidrag, sombygger på " elevpengsprincipen", skulle denna typ av problem inlebehöva uppstå. Vi har inget yrkande på denna punkt. Om ett parmånader kommer emellerfid kammaren att få ta ställning fill regeringensproposifion om styrning på skolområdet. Då kommer vi självfallet att driva vårtkrav på ett nytt statsbidragssystem, som bl.a. kommer alt lösa problemet iDrevdagen och problemen för många andra föräldrar och elever runt om i . Min egen son, som går på högstadiet, skulle bli mycketförvånad om han fick höra mig tala för all del behövs mera läxor i den svenskaskolan. Med delta exempel vill jag ange all situationen när del gäller läxor iden svenska skolan är myckel varierande. I många skolor ges en hel del läxor,medan man på andra håll har kommit fram till all man skall undvikahemuppgifter. Frågar man lärare i den senare gruppen varför de undvikerhemuppgifter, hänvisar de ofta till alt de har uppfattat signaler i denriktningen från statsmakterna. 5 protokoU 1988/89:35 Prot.1988/89:35 Men såvitt jag förstår är detta iallt väsenfligt en missuppfattning. därför att dennamissuppfattning är så vanlig, vore det av värde att ] slog fast att det i föreliggandedokument, t.ex. läroplanen, inte finns ' ° någonfing som säger aft läxor ärett olämpligt pedagogiskt hjälpmedel i skolarbetet.Tvärtom bör statsmakterna framhålla att läxor har rätt stor betydelse, framförallt när det gäller att träna eleverna att arbeta självständigt och fa etteget ansvar för sin inlärningssituation. Till allra sist vill jag säga några ord om en konstskola,som heter BASIS. Den bedriver en värdefull verksamhet. anseratt den är så värdefull aft den bör ställas under statlig fillsyn. Menregeringen, som skall fatta beslut i denna typ av frågor, har inte gått med pådetta. Det är ett exempel på den njugga atfityd som den nuvarande regeringen alltförofta intar fill enskilda initiativ på skolområdet. Detta är en värdefullverksamhet. Det är omvittnat från många håll. Att denna skola kom atf stå understatlig tillsyn skulle vara av stor betydelse bl.a. för elevernas möjligheteratf få studiemedel. Det finns anledning för att ställa sig bakomdetta krav. Med detta, fru talman, yrkar jag bifall till dereservationersom har biträtt när det gäller dessa fyra betänkanden. AnL 74 (): Tillåt mig först en liten marginalanmärkning.Vi skall ju senare diskutera statsbidrag och elevrelaterade skolpengar. Men detär litet bestickande att höra , när man vet aft det enda hindretför atf Drevdagens skola skulle ha öppnats efter ett beslut ifullmäktige i kommun var en folkparfiledamot, som röstade för attskolan skulle vara stängd även fortsättningsvis. Det här är den första utbildningsdebatten iriksdagen efter valet. Jag tycker atf skolfrågorna försvann i valrörelsen. Detvar ingen som ville debattera skolfrågorna med oss när vi tog upp dem. Det varså tyst. Visserligen lade regeringen fram en proposition omutveckling och styrning i skolan, men sedan var det tyst. Ingen socialdemokratiskföreträdare tog i valrörelsen upp utbildningspolitiken. Varför var det så,? Skäms socialdemokraterna för sin skolpolitik? Skämssocialdemokraterna för utarmningen i skolan och för kostnadsöver-välfringen påkommunerna? var förhållandet mellan staten ochkommunerna fifty-fiffy. får kommunerna bära av skolkosfnaderna, medanstaten bara bär av kostnaderna. Skäms socialdemokraterna för den s.k.cash-limil-principen, som regeringen, med stöd av ett majoritetsbeslut här iriksdagen , har låtit leda till att gymnasieskolan harblivit av av sitt statsbidrag med de effekter som det fär påundervisningen. Framför allt får det effekter för de svaga eleverna igymnasieskolan. Ett annat resultat av denna princip är att den kommunalavuxenutbildningen minskar med . Dessa undervisningstimmar varavsedda för de lågutbildade i samhället. Vi får se vad det kommeratt innebära för . Skäms socialdemokraterna för bristerna ipersonalpolitiken, som håller på 66 att leda till en ny stor lärarbrislsamtidigt som stora pensionsavgångar är att Rekryteringen fill den nya lärarutbildningen ärockså mycket dålig, och hemspråkslärarutbildningen är totalt misslyckad. Skämsregeringen för sin misslyckade utbildningspolitik som innebär att det är desvaga eleverna, elever med svårigheter i skolan, som ständigt är värst utsattaför regeringens besparingar? Det enda nya i denna utbildningspolitik är något slagsnyliberal strömning som tar sig uttryck i luddigt tal om ökad valfrihet ochökad profilering i skolan - återigen på bekostnad av de svaga eleverna, dvs. deelever som behöver mest stöd. Var det kanske på samma sätt med utbildningspolitiken sommed skattepolitiken, dvs. alt man inte skulle tala om den före valet? Det somsker stort, det sker tyst, brukar man säga. Och även i detta sammanhang hartydligen finansministern och hans medhjälpare tänkt stort och tyst och ganska länge.De kanske är på väg alt lägga beslag även på utbildningspolitiken. Kommernästa "stora" besparing på skolområdet atf innebära atf LennartBodström och , eller kanske bägge, friställs? Omfinansdepartementet skall sköta utbildningspolitiken behövs det ju infe någotutbildningsdepartement. Att något var på gång kunde man förstå när man lästepropositionen om skolans styrning och utveckling. Förslaget frånstyrningsberedningen oni ett nytt statsbidragssystem åkte ut ur propositionenpå order av . I stället står det ungefär följande ipropositionen: Att nu besluta om större förändringar i statsbidragssystemetskulle försvåra möjligheterna att ta med statsbidrag till i mergenerella överväganden om statsbi-dragsgivning till kommunerna. Vad innebär det, egentligen? Det är kanske detta vi nu serbörjan pä i de propåer som kommer. Varför skall man i så fall besväraremissinstanserna med ett förslag till nytt statsbidragssystem som man ändåinte har för avsikt aft genomföra? Om man läser vidare i propositionstexten kan man noteraatt alla i styrningsberedningen var överens om - inkl. de socialdemokratiskaledamöterna och inkl. ordföranden, som är egenstatssekreterare; jag förutsätter att de hade kontakt under utredningens gång -alt i beredningen skriva att det inle skulle ske någon kommunalisering avskolans personal. Personalen skulle även fortsättningsvis vara anställd påstatligt reglerade tjänster. Men sedan glider man på formuleringen i propositionen. är jag inte beredd till någon förändring,skriver , åtminstone med hand på penna. Men vem som håller ettkraftigt tag i handen och styr kan man nog gissa. kan vi läsa i tidningarna atf det finns ett färdigtförslag om en ny skolpolitik innebärande bl.a. en sänkning av skolpliktsåldern,tolvårig skolplikt och kommunalisering av lärarkåren. Visserligen skallkommunali-seringen av skolpersonalen mjukstarta och till en början bara gällaskolledarna. Återigen talas det om "bara". Men ell sådantgenomförande lär ju kosta landels kommuner . Till råga på allt vill regeringen införa ett elevrelateratstatsbidrag, en s.k. skolpeng. Skall inte få behåUa någrahjärtefrågor - inte skattepolitiken och inte skolpengen? Man kan kanske tycka atf det här ligger litetlångt från de betänkanden som vi behandlar här . Men det gör det faktisktinle. Vi inom har nämligen krävt en övergripandeutbildnings-politisk utredning, och vi har även till detta betänkande fogat enreservafion om detta. anser nämligen att del är nödvändigt att man tarett ordentligt och samlat grepp om utbildningspolitiken och anger vad samhälletvill åstadkomma med sin utbildningspolitik, så att den typ av ad hoc-lösningarsom emellanåt dyker upp undviks. Om regeringen menar allvar med talet om attdet viktigaste är att satsa på utbildning för att hävda som nation, föratt kunna driva en vettig regionalpolitik och för att ge människor somindivider en möjlighet all utvecklas, kan den inte driva en sådan utbildningspolitiksom bedrivs . Därför har vi från sagt att man måste sätta inutbildningspolitiken i ett vidare sammanhang - i ett ekonomiskt sammanhangnaturligtvis, men gärna även i ett skattepolitiskt sammanhang. Vad skulleannars bli följden av de stolta skatfebesparings-förslagen om man fortsätteratt vältra över kostnader på kommuner, om man t.ex. kommunaliserar lärarkårenoch i en förlängning låter kommunerna betala vad det kostar? Följden blirnaturligtvis kraftiga kommunalskaltehöj-ningar, som långt mer förtar effektenav den tänkta stafsskatfesänkningen. Naturligtvis måste det då bli frestandeför kommunalpolitiker, som fått nya kostnader som staten har betalat,att höja kommunalskatterna när de ser att statsskatterna är borttagna för storagrupper av samhällsmedborgare. Återigen drabbar det låginkomstlagarna som denhär vägen får betala höginkomsttagarnas skattesänkningar. Man måste sätta in utbildningspolitiken i ettregionalpolitiskt, i ett socialt och i ett kulturellt sammanhang. Den demografiskautvecklingen, med de minskande ungdomskullarna, har naturligtvis sin betydelse.Men denna utveckling uppvägs till vissa delar av ständigt ökande behov avytterligare utbildningsinsatser för vuxna människor som redan är ute iarbetslivet. De ständigt ökande kompetensbehoven för nämligen med sig sådanakrav. Man kan också nämna den ständigt ökande internationaliseringen, som ocksåställer krav på utbildningsväsendet. Del finnsen lång rad goda skäl och orsaker fill att man gör en övergripande utbildningspolitiskutredning - jag skulle gärna vilja kalla det för något av en ny skolkommission- för att ge utbildningen den plats i samhället som den förtjänar. Då kanskeockså besparingsivrarna skulle bli något mindre ivriga. Jag skall också någotkommentera en annan reservation som är fogad till ett av dessa betänkanden.Denna reservation gäller utformningen av skolmåltidsverksamheten. Vi vet vilkenstor betydelse skolmåltiderna har. Det har betydelse att barnen ges goda mat-och kostvanor redan fidigt och naturligtvis i skolan. Del har också betydelseför folkhälsan. Skolmåltider som är aptitliga och som barnen äter bidrar tillatt ett bättre undervisningsresultat uppnås än om barnen är hungriga ochultrötfade. Det finns alltså en lång rad skäl fill att man skall förslärkaskollunchernas ställning i skolan. Här har vi naturligtvis ett delat ansvar;del är ett stort ansvar för kommunerna, men det är också ett ansvar för staten,eftersom vi kan bidra genom att schemalägga skolmåltiderna. Vi har också i vårreservation föreslagit att skall få ett uppdrag atf försökautveckla dennaverksamhet tillsammans med , för att man om möjligt skall fåfram en rekommendation om en basstandard på skolmåltiderna. Återigen: Detta ärett område som lämpar sig sällsynt illa för besparingsverksamhet. Jag nöjer mig med detta och yrkar bifall fillsamfliga reservationer i dessa fyra betänkanden som centerparfiet varit med omatt underteckna. AnL 75LARS () replik: Det var ett intressant anförande, och motslutet kom också marginellt in på dagens ämne. Hans anförandebekräftade vad många har noterat som tidigare lyssnat till ,nämligen att skolpolitik i tappning snart är mersocialdemokratisk än socialdemokraternas egen skolpolitik. Jag begärde ordet närmast för att göra en kommentar fillvad sade om Drevdagen. borde mer än de andradeltagarna i denna debatt vara medveten om atf ett partis kommunalpolifikerinfe alllid agerar som rikspolitikerna möjligen skulle önska. Jag är välmedveten om att en folkpartist i Drevdagenfrågan har fattat ett beslut som jagpersonligen infe sympatiserar med. Men själva poängen i mitt resonemang är attmakten skall förskjutas från politiker och skolbyråkrater till de närmastberörda, nämligen föräldrar och elever. Det kan mycket väl uppslå lägen, därdet är folkpartistiska skolpolitiker som fattar beslut som vissa föräldrar integillar. Det förändrar inte bilden för mig. I själva verket är en av poängernaatt jag tror alt en del av de här problemen inle skall och inle kan lösas påpolitisk väg. Vi skall gå längre i demokrati och lägga maklen i händerna på demsom närmast är berörda - föräldrar och elever. Jag upprepar: Med det statsbidragssystem som vi ochmoderaterna reserverade oss för i styrningsberedningen och som förhoppningsvisockså sympatiserar med skulle Drevdagen inte ha blivit ettproblem. Om jag tolkat rätt kommer att motsätta sig ettsådant statsbidragssystem. Det är mycket förvånande när det gäller ett partisom brukar tala om decentralisering. AnL 76 () replik: Det var ju skojigt att tyckteatt mitt anförande var intressant. Jag vet infe om jag har lika lätt att sägadetsamma om hans anförande. Uppenbarligen var det så att han hade litet svårtatt se sammanhangen i resonemanget och i de reservationer som vi diskuterar häri dag. Det har jag också förställ alt han har. får naturligtvis karakterisera vårskolpolitik hur han själv vill. Jag vill bara göra det konstaterandet att vidriver samma skolpolitik som vi har gjort tidigare. Vi har inte flyttat vårapositioner. Om tycker att några andra gjort det, får dessasvara för sig. Den uppfattning som vi här redovisat är densamma som vi tidigarehaft. Det är lätt att säga alt man skall flytta besluten närmaremänniskorna och atf det inle är polifiker och skolbyråkrater utan föräldrarnasom skall bestämma hur dessa resurser skall användas. Men dä får LarsLeijonborg ta sig enfunderare på om föräldrarna i , vilka är de som närmast berörs, är såförtvivlat intresserade av att hälften av resurserna till deras skolaförsvinner på detta sätt. Det är ju effekten av skolpengsresonemanget.Självfallet skall vi ha en decentraliserad skola, och självfallet skall vi haett lokalt beslutsfattande, men vi skall ha ett statsbidragssystem som ärrelaterat till undervisningsgrupper och inte till enstaka elever. Det ärdessutom så aft enstaka elever drar mycket olika kostnader. Statsbidraget tillden kommun som behöver ha det högsta bidraget är i . I den kommun där statsbidragen är lägst uppgår de tillungefär . Jag vet inle vad del är för elevpeng som sig att Drevdagenbarnen skall la med sig från . Är det 27 000 kr.eller . Det är litet mer komplicerat än så, , attreformera statsbidragssystemet. Vi är några stycken som funderat över det härganska länge och ganska mycket. Vi har också redovisat ett förslag till ettnytt, förenklat statsbidragssystem som skulle öka det lokala inflytandet och gestörre möjligheter att ta hänsyn till de lokala variationerna. Det kostarfaktiskt olika mycket att hålla skola i de olika kommunerna. AnL 77 () replik: Vi har presenterat ett förslag, säger . Jag förmodar att han syftar på det förslag som styrberedningensmajoritet lade fram. Problemet med det förslaget var alt det uppenbarligen inleimponerade ens på de partier som stod bakom det, eftersom regeringen valde atflyfta ut det ur sin proposition . är uppenbarligeninne på andra tankar. Det är riktigt att alla elever i inte kostarlika mycket. Men man skall ha klart för sig att det är en målkonflikt mellanaft centralt - här i huset, i och på SÖ - i detalj bestämmahur mycket varje elev skall få kosta och att uppfylla målet om lokaltbeslutsfattande. Skall vi nå någon vart när det gäller aft centralisera makteni skolan, måste vi gå mycket längre i schablonisering av statsbidragen. Det är emellertid riktigt som säger aft mani glesbygd måste tänka sig undantag. Vi har också klargjort att ettelevrelaterat statsbidragssystem rakt av skulle drabba glesbygdskommunerorimligt hårt. Därför har vi kompletterat systemet med ett särskilt stöd tillkommuner med många glesbygdsskolor. När jag karakteriserade centernsutbildningspolitik i tappning, syftade jag dels på det hansäger om tidigarelagd skolstart, dels på det han säger om statsbidragssystemet.Jag har tidigare uppfattat det så atf varit mer öppen för förändringarpå dessa punkter, och jag skulle djupt beklaga om låste sig i ennegativ attityd, när det nu finns tecken på att t.o.m. socialdemokraternabörjar inse det berättigade i förändringar på dessa båda punkter. AnL 78LARZ () replik: Vi kan nog avsluta den härdebatten om statsbidragssystemet, eftersom kapitalt harmissuppfattat det helanär han tror att vi centralt - i regeringen, i eller påskolöverstyrelsen - sitter och bestämmer vad varje elev ute i landet får kosta.Så är det inte, , utan det bestäms av de lokala förutsättningarsom gäller i landet. Vi fattar infe beslut om atf man i den ena kommunen skallha . och i den andra kommunen . Det är förutsättningarna rentlokalt - förändringar i elevantal, basresurser osv. - som styr detta. Det bliren effekt som inte styrs centralt, utan som faller ut med en viss automatik. säger att man är beredd att göra undantagför glesbygden. Vad är glesbygd i föreställningsvärld när detgäller statsbidragssystem för ? Är det månne allt utanför ,och ? Det är nämligen där de stora skillnaderna finns. Det är rikfigt aft vi är öppna för att diskuteraförändringar i skolan, även tidigarelagd skolstart. Men det skall inte ske påkommando av finansministern, därför att man ser möjligheter att göra en storbesparing inom barnomsorgen. Här ligger skillnaden mellan ochmitt synsätt. Om man skall göra förändringar, skall de vara motiverademed utgångspunkt i vad som är bra för barnen. Jag är inle alldeles övertygadom att de propåer som kommit från , vare sig det har gälltskolpeng, kommunalisering av lärare eller tidigarelagd skolstart, har varitbetingade av någon speciell omsorg om vad som är bäst för barnen ochundervisningen i vårt land. Förste vice talmannen anmälde att anhållitatt til protokollet få antecknat att han inte ägde rätt till ytterligarereplik. Jag begär inte ordet i denna debatt vid dennatidpunkt för att hålla ett anförande utan för att dels förklara min närvaro,dels be om överseende om min närvaro medför att debatten får en annaninriktning än den hade kunnat få annars. Jag tycker aft det är viktigt att jag som statsråd följerkammarens debatter, också när man diskuterar motioner och utskottsbetänkandensom infe är direkt relaterade till propositioner som jag har lagt fram. Jag serdet som angeläget atf fa del av de anföranden som hålls och söker därför allfidaft befinna mig i denna kammare för atf lyssna . Varje gång skolfrågor diskuteras inträffar regelmässigtatt vänder sig huvudsakligen till mig i sitt inledningsanförandeoch gör mig till huvudperson i debatten. Han provocerar mig ofta att ta upptråden och gå in i debatten, det erkänner jag.