prot · GC0920 · 1988-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1988/89:20 1 § Meddelande om val av valprövningsnämnd Talmannen meddelade att val avvalprövningsnämnd skulle ske vid morgondagens sammanträde. 2 § Föredrogs och hänvisades 1988/89:55till skatteutskottet 3 § Föredrogs och hänvisades 1988/89:9till jordbruksutskottet 4 § Föredrogs och hänvisades 1988/89:L9-L14fill lagutskottet 1988/89:Sf2-Sf7till socialförsäkringsutskottet 1988/89:Sk2-Sk4till skatteutskottet AnL 1 TALMANNEN: På begäran av moderata samlingspartiet har jag eftersamråd med försvarsministern och de av partigrupperna utsedda ledamöterna avtalmanskonferensen beslutat att anordna denna särskilda försvarsdebatt. AnL 2 (): Vårt försvar befinner sig i kris.Försvarspolitiken har havererat. Det är bakgrunden till dagens debatt. Ansvaret för detta ligger till stor del på densocialdemokratiska regeringen. Fler än socialdemokraterna delar ansvaret förden kraftiga försvagning av försvaret som har skett sedan början av 1970-talet.Men för de senaste årens allt tydligare försvarspolitiska oförmåga bärsocialdemokratin huvudansvaret. försvarsbeslut beskrevs av statsministern som enfast grund för försvarets utveckling . Så blev det inte, försiktigt uttryckt. Redan innanriksdagen hann fatta sitt beslut tvingades ÖB tillsätta den stora s.k.Försvarsmaktsutredning 88 för att diskutera de nedskärningar, förändringar ochomläggningar som blev nödvändiga. När krisens omfattning under detta år stått allt klarare,har regeringens politik blivit allt otydligare och alltmer famlande. tillsatte regeringen den kommitté somtill med ekonomiskt bakbundna händer skulle lägga fram förslagtill den största nedskärningen av vår armé i modern tid. Jag skrev då till försvarsministern, sade attuppgiften var alldeles omöjlig och föreslog partiledaröverläggningar om hurförsvarskrisen skulle hanteras. Men det avvisades blankt och med vändande postav försvarsministern. Resultatet blev att vi moderater ställde oss utanför denkommitté vars direktiv och uppdrag var en omöjlighet. Under valrörelsen tog jag åter upp försvarspolitiken ochföreslog att en ny stor försvarsutredning skulle tillsättas , att dettill 1992 planerade nya försvarsbeslutet skulle tidigareläggas så mycket sommöjligt och att försvaret skulle få sin del av den ekonomiskatillväxten. Än en gång avvisade försvarsministern kategoriskt dessa förslag.Hans intresse för försvarspolitisk debatt under valrörelsen var över huvudtaget tämligen begränsat. Även från andra partier var man för övrigt kritisktill tanken att försvaret behöver mera pengar. Sedan ÖB:s konsekvensbeskrivningar och förslag lagts påbordet har allt fler börjat att upptäcka det som varit uppenbart . Itakt med det har vi sett hur regeringens uppläggning av försvarspolitikenvittrat sönder för att haverera helt. De överläggningar som under den senastemånaden förts mellan partierna har med all önskvärd tydlighet visat att den avförsvarsministern beslutade och envetet försvarade uppläggningen av politikenvar en omöjlighet. fick jag, som jag sade, ett brev frånförsvarsministern där han kategoriskt avvisade våra förslag om nyförsvarsutredning och en tidigareläggning av försvarsbeslutet. fick jag ett nytt brev från försvarsministernsom lät meddela att regeringen efter diskussion med den socialdemokratiskariksdagsgruppen nu omgående vill tillsätta en ny försvarsutredning och att manvill tidigarelägga försvarsbeslutet. Detta innebär att denarmékommitté som vi moderater redan från början avvisade nu i tysthet avlivas isin helhet. Självfallet hälsar jag denna omläggning medtillfredsställelse. Möjligen kan man tycka att försvarsministern kunde habesparat försvarspolitiken i allmänhet och sig själv i synnerhet en del besvär,om han insett allt detta redan från början. har värdefull tid gått förlorad. Försvarspolitiken harfått ett besvärande drag av planlöshet över sig. Det återstår mycket arbete medatt reda ordning i allt detta. Genom atttid förlorats är det sannolikt inte längre möjligt att tidigarelägga försvarsbeslutetmed till 1990. Men när beslutet nu sannolikt kommer 1991 i stället,innebär detta att det kommer att ställas högre krav på"överbryggningspengar" fill försvaret under de kommande tvåbudgetåren än vad som hade krävts om det bara rört sig . Det är svårt att ange exakta belopp. Med allsäkerhet handlar det med denna fördröjning om behov som är en bra bit större ände 600-700 milj. kr. som jag själv nämnde i valrörelsen. Regeringen avser också att låta samtliga partier varaföreträdda i denna utredning. Med rimliga förutsättningar och med den nyamatemafik som gjort sitt inträde i detta hus denna höst leder detta fill attdet blir en utredning med omkring 17 ledamöter. Jag är förvisso den förste att hävda att försvaretsproblem är stora. Men att tro att man löser detta genom att tillsätta densannolikt största parlamentariska kommitté någonsin skådat är jagtveksam till. Trots skillnader när det gäller försvarets anslagsnivå ochutveckling har de fyra stora partierna uppnått enighet omsäkerhetspolitikens och försvarspolitikens inriktning i stort. Det har varitbra. Kommunisterna har tydligt i denna riksdag och miljöpartietutanför , men genom uttalanden i programmatisk form, ställt sig vidsidan av och krävt radikala nedskärningar av främst det militära försvaret. Med denna gigantkommitté blir det inte en alldeles lättuppgift att lägga om försvarspolitiken i realistisk riktning. Ty en omläggning är en tvingande nödvändighet. Flygvapnetoch marinen har i stort sett halverats . Armén hartunnats ut så till den milda grad att stora delar av den inte klarar avsina uppgifter. Det civila totalförsvaret har försvagats genom hastigttillyxade nedskärningar . har den andel av våra samlade resurser visatsar på vårt försvar minskat från 3,1 till av BNP. Inget annat land iEuropa har som minskat sina satsningar på sin egen trygghet. tillhör inte längre de europeiska länder somsatsar litet mer än andra på sin trygghet. Vi i tillhör den undre delenav det europeiska snittet när det gäller detta. Det sker trots att vårtstrategiska läge har blivit alltmer utsatt. Det bär inte minst de kontinuerligaoch ihållande u-båtskränkningarna vittnesbörd om. präglas det internafionella klimatet av avspänningoch rustningskontroll. Det är bra. Vi hoppas alla att det håller i sig ganskalänge. Men ingen i denna kammare kan veta hur 1990-talets värid kommer att seut. Det är försvaret för den världen som vi skall fatta beslut om genomdenna kommitté. Försvarspolitik måste alltid föras med långa tidsperspektiv. Vi måste vara medvetna om att om vi inte är beredda att geförsvaret en del av den ekonomiska tillväxten - genom åriiga ökningar på t.ex.2 % - måste vi acceptera att detta försvar successivt försvagas och att stödetför vår neutralitetslinje bli allt svagare. I andra sammanhang talar företrädare för regeringen gärnaom de krav som neutralitetspolitiken ställer på oss. Det är bra och viktigt,och det skall vi göra. Men då får vi heller aldrig glömma att det viktigaste avde krav som neutralitetspolitiken faktiskt ställer på oss är att vi i de mestkritiska lägena skallkunna värna vårt land-, luft- och sjöterritorium och därmed vårt oberoende ochvår frihet. Det kan vi inte . Vi är på väg in i en allt tydligareförtroendekris för vår neutralitetsförmäga. Våra möjligheter att bidra tillfred och stabilitet och till att hålla värt land och vårt folk utanför kriseroch krig minskar genom den politik som förts i . Departier och de politiker som bidrar till nedskärningen av vårt försvar tar päsig ett tungt ansvar för framtiden. AnL 3 (): Det här är den andra särskilda debatten som vi harhär i kammaren kring problem inom den offentliga sektorn. Förra gången gälldedet sjukvården och alltså försvaret. Det finns en del intressantaparalleller mellan dessa bägge områden. Både sjukvård och försvar hör till den offentliga sektornskärnområden. Sådana områden måste fungera väl, och det är ytterst vårt ansvarsom politiker att det blir så. Både sjukvården och försvaret måste enligt folkpartietsuppfattning tillföras realt ökade resurser för att det skall vara möjligt att avhjälpavissa besvärande brister. Men lika viktigt är att det inom både sjukvården ochförsvaret bör vara möjligt att få ut mer effekt av insatta resurser. I bägge sektorerna gäller också att ansvar ochbeslutanderätt måste decentraliseras långt mer än . De anställda inom bådesjukvård och försvar måste känna att initiativ och ansvarstagande uppskattas.Bara då kan man rekrytera och behålla personal. ingick i den riksdagsmajoritetsom fattade försvarsbeslut. Vi i tyckte att det var ettbra beslut när det gäller innehållet. Och det tycker vi fortfarande. Den strategiska och tekniska utvecklingen - särskiltluftoperativt - hai gjort det nordiska området mer utsatt. I huvudsak gällerdetta även om spänningsnivån i världen minskar. Försvarsbeslutet siktade tillsådana förstärkningar som vi bedömde som nödvändiga för att möta detta hot. Redan när försvarsbeslutet fattades visste vi att det inomarmén alltjämt råder en svår obalans mellan kvantitet och kvalitet. Men någotbeslutsunderlag på det området hade inför försvarsbeslutet inte redovisats avmyndigheterna. Statsmakterna nödgades därför godta att beslutet om arméns organisationsköts till 1989. Från sida hälsar vi med tillfredsställelseatt den nye överbefälhavaren nu förordar en omstrukturering av arménsorganisation i syfte att frigöra resurser för att kunna höja kvaliteten i deförband som krävs för ett effektivt försvar. Vi har i mångasammanhang pläderat för en utveckling i den riktningen. Försvarsbeslutet - liksom de reservationer som dåavgavs av och - utgick från de kostnadsbedömningar sommyndigheterna då hade lämnat. Vi måste nu alla konstatera att kvaliteten i detunderlaget var dålig. Att det var bristfälligt framgick redan av fjolåretsprogramplan som blev klar efter det att hade fattatförsvarsbeslutet. Programplanen visade att det fanns stora svarta hål iförsvarets ekonomi. Medanledning av uppgifterna i programplanen skrev jag ett brev tillstatsministern där jag framhöll att det naturligtvis var ytterstotillfredsställande att bedömningarna från försvarets sida kan skifta såsnabbt. Jag begärde att överbefälhavaren skulle få i uppdrag att i denprogramplan som skulle lämnas 1988 bedöma kostnaderna för att förverkligaintentionerna försvarsbeslut. hölls en interpellationsdebatt omförsvaret här i kammaren. Försvarsministern gav i sitt svar en utförligredovisning av de förstärkningar som låg i försvarsbeslutet. 1 debatten lämnadehan också regeringens svar på mitt brev till statsministern. underströk att han självfallet delade minuppfattning att intentionerna i försvarsbeslutet skall förverkligas. Regeringenskulle därför ge överbefälhavaren i uppdrag att redovisa alternativa lösningarför att nå detta mål. Vi nödgas , sedan överbefälhavaren fullgjort sittuppdrag, konstatera att i stort sett samtliga de förstärkningar som låg i 1987års försvarsbeslut antingen måste utgå eller bli kraftigt försenade om inte denekonomiska ramen vidgas. För del är detta oacceptabelt.De säkerhetspolitiska motiven för förstärkningar av försvaret bortfaller juinte därför att svenska försvarsmyndigheter har gjort kraftiga felbedömningar iunderlaget års beslut. De kvalitativa och kvantitativa förstärkningar som låg iförsvarsbeslutet var en viktig signal till omvärlden. Det vore en felaktig ocholycklig signal till samma omvärld om nu inte skulle fullföljaförsvarsbeslutets intentioner. Vår bedömning är att den nye överbefälhavarenhar gjort ett utmärkt arbete för att förse oss med ett bättre beslutsunderlag.Samtidigt vill jag understryka att ett bra beslutsunderlag naturligtvis inte ärdetsamma som att all osäkerhet är undanröjd t.ex. när det gäller den tekniskaoch kostnadsmässiga utvecklingen. Det låter sig över huvud taget inte göras. En slutsats som man kan dra från det nya underlaget är attförsvaret redan i närtid måste tillföras ytterligare medel för attintentionerna försvarsbeslut skall kunna fullföljas. Särskiltbetydelsefullt är detta för att göra det möjligt att ge sådanautvecklingsuppdrag till försvarsindustrin att vi inte avhänder oss möjlighetenatt även framöver ge en svensk profil åt för försvaret viktiga system. När den parlamentariska kommitté som skulle lägga framförslag om bl.a. den framtida arméstrukturen fick sina direktivförelåg ännu inte överbefälhavarens underlag. Det var därför naturligt attregeringen i direktiven angav att ytterligare anvisningar till kommittén kundekomma att lämnas sedan överbefälhavaren hade slutredovisat sitt uppdrag. Efter det att vi i hade tagit del avunderlaget stod det för oss helt klart att det var nödvändigt att kompletteradirektiven. Det var tydligt att ett förslag som låg i linje med beslutinte, trots förutsatta minskningar av organisationen, skulle kunna rymmas inomden tidigare beslutade ekonomiska ramen. Sedan vi fått beskedet av regeringen att det inte skullebli några nya direktiv och att inga ytterligare medel skulle tillföras i närtidansåg vi det inte meningsfulltatt fortsätta utredningsarbetet. Det var mot den bakgrunden vår ledamot lämnadekommittén. har regeringen alltså tänkt till och redovisat hur dentänkt sig att gå vidare i försvarsfrågan. Nästa försvarsbeslut skalltidigareläggas till 1991. Dessutom sägs i brevet från försvarsministern från att ett antal beslut skall fattas redan i vår. Vilken inriktning regeringentänkt sig på dessa beslut vet vi ännu ingenting om. Förhoppningsvis kommerförsvarsministern om någon halvtimme att lätta något på förlåten. Låt mig i avvaktan på det endast konstatera attfolkpartiet står fast vid innehållet försvarsbeslut. Om det skallkunna fullföljas förutsätter det att ytterligare medel tillskjuts redan fr.o.m.nästa budgetår. Vår bedömning är att det tillskott som ÖB begärt, i genomsnitt1 ä under resten av försvarsbeslutsperioden, är aven rimlig storleksordning. Låt mig, herr talman, med samma eftertryck slå fast attdet också behövs beslut om strukturomvandlingar, särskilt inom armén. Skulleman försöka behålla dagens arméorganisation och öka kvaliteten tillvad som krävs i modern stridsmiljö skulle det förutsätta belopp som liggerskyhögt över vad något politiskt parti i vårt land har varit berettatt anvisa. Vi har från sida varit bereddaatt på grundval av det underlag som redovisats av ÖB redan nu fatta ett antalviktiga beslut: - om tillskott avmedel för att säkerställa att intentionerna i 1987 årsförsvarsbeslut förverkligas, - om förändringari arméorganisationen i syfte att minska numerären och höja kvaliteten, - om att frigöraresurser för kvalitetssatsningar i armén genom omstrukturering av bädekrigsorganisationen och fredsorganisationen, t.ex. genom att ökadifferentieringen av värnpliktsutbildningen och minska antalet kasernomräden. Om också regeringen i vår kommeratt vara beredd att medverka till det står ännu skrivet i stjärnorna. Det ärvår förhoppning att inte tillsättandet av en ny försvarskommitté bara är ettsätt för regeringen att rulla alla beslut framför sig. Det är inte i första hand fler utredningarsom försvaret nu behöver utan mer av handlingskraft. Jag hoppas regeringenefter denna höst av nästan total förvirring i försvarsfrågan äntligen skallsamla ihop sig och, om inte förr så när det börjar ljusna på himmelen, visalitet mer av beslutskraft. AnL 4 (): Efter valet har en rad försvarsutredningar redovisats,t.ex. Försvarsmaktsutredning 88 som egentligen är en rad utredningar inom olikadelområden. Vidare har Programplan ÖB 89-92 tagits fram med flera bilagor. Tilldessa kommer Försvarsmaktsidé 20-hundra, dvs. Dessutomhar nu redovisats och nya offerter inkommit inför nästaJAS-omgång. Nog finnsdet debattunderlag så det räcker, t.o.m. utan att behöva betecknanuläget som en försvarskris. Men det är utan tvivel ett genomgående drag iutredningsmaterialet att försvaret står inför betydande problem. De ekonomiskaramarna räcker inte till för beslutade politiska mål och ambitioner. Men detmåste de göra, det har vi deklarerat före valet och det står vi naturligtvisfast vid. Jag sade vid under valrörelsen att anser attdet måste bli balans mellan uppgifter och resurser. Detta gäller ocksåförsvarsbeslutet . Trots att vi redan en gång ökat den ekonomiskaramen med 700 milj. kr. för en förstärkning av ubåtsskyddet såsaknas pengar. Obalansen mellan beslut och medelsbehov gäller även dencivila beredskapen, som ansvarar för men somibland glöms bort i detta sammanhang. Myndigheten har begärt ytterligare 350milj. fram till nästa försvarsbeslut. Generaldirektör i en intervju förutsättningarna förberedskapsplaneringen. Han sade bl.a. att "ett kort krig är inte lika meden försörjningskris - tvärtom". Vi känner igen detta från våra egnauttalanden tidigare. Vi har nämligen framfört motsvarande kritik mot dennedskärning som gjordes på den civila beredskapen i försvarsbeslutet . Det är enligt uppfattning inte möjligt atthantera försvarsfrågorna enbart genom olika delbeslut, ofta avreparationskaraktär. Det krävs en ny långsiktig försvarsutredning för atthantera helheten, både det militära och det civila försvaret. De besked som vi har fått om hurregeringen tänker gå vidare i försvarsfrågan - bl.a. genom att en nyförsvarsutredning tillsätts -stämmer väl överens med uppfattning. Viuppskattar det omtänkande som skett och ser det som ett uttryck för attregeringen är beredd att ta sitt ansvar för att om möjligt uppnå brettförankrade beslut om försvarets framtid. Jag återkommer till frågan efter attha hört försvarsministerns anförande. Det moderna samhället är sårbart, det kräver attberedskapshänsyn tas också i fredstid. Samhällets struktur, försörjningen medlivsmedel, energi och textilier liksom kommunikationssystemen och användningenav ny teknik påverkar vår sårbarhet, som nya möjligheter öppnas. Vi måste också i möjligaste mån klaraförsörjningen med egna vapen och ammunition. Nya och tekniska krav liksom ökadkomplexitet i användandet av militära system försvårar vår självförsörjning.JAS-systemet är ett exempel på just detta. Ett balanserat totalförsvar förutsätter i hög grad enlångsiktig samhällsutveckling. I det sammanhanget är de politiskt formulardemålen och ambitionerna en viktigt komponent. Det måste finnas en rimligöverenstäm-melse mellan dessa mål och ambitioner samt de resurser som anvisas.Det gäller såväl försvarets militära som dess civila delar. Vår säkerhetspolitiska hållning- alliansfrihet som syftartill neutralitet i en krigssituation - och ett starkt försvar är de främstaförutsättningarna för vår fred och vårt oberoende. Nyckeln till framgång liggeri vår förmåga att trovärdigt och konsekvent hävda denna linje. En viktigförutsättning för vår trovärdighet är att visa omvärlden att folk ochde politiska partierna som representanter för folket står enade kringhuvudelementen i vår När debatten här hemma får splittringens prägel motverkarvi detta syfte. Vi ger fel signaler till omvärlden, signaler som får särskiltintresse på just detta område och inte bara i vår närmaste omvärld. Därföranser vi i att de politiska partierna har ett särskilt ansvar inomsäkerhets- och försvarspolitiken. Därför försöker vi medverka till beslut medbredaste möjliga politiska förankring. Och därför medverkar vi gärna 'konstruktiv debatt och ett utredningsarbete med denna inriktning och minstamöjliga partipolitiska käbbel. Den allmänna värnplikten och våra fredsförbands framtidhar präglat den senaste tidens försvarsdebatt. I den förra försvarskommitténsbetänkande heter det bl.a. att "kommittén har funnit det angeläget attutbildningsfrågorna behandlas i sitt systemniässiga sammanhang".Utredningsfaserna skisseras i tre steg, liksom genomförandet. Arménsutbildning måste förbättras, sade kommittén. Man krävde resurser redan frånförsvarsperiodens början. Underlag för ställningstagande tillutbildningssystemet skulle tas fram . Därefter kunde nödvändigasystemförändringar genomföras, ansåg kommittén. att utredningsarbetet skulle vara klart 1988 medriksdagsbeslut . Det var onekligen en optimistisk tidtabell. ÖB fickdärefter ett särskilt uppdrag av regeringen om bl.a. arméns utbildningsfrågor.Det har fullföljts i ÖB:s Försvarsmaktsutredning 88 och i direktiven till denföljande parlamentariska kommittén. Utredningen skulle vara klar och -till skillnad från försvarskommittén - hålla sig inom oförändrad ekonomisk ram. Oppositionen har kritiserat både denna ekonomiskarestriktion och den snäva tidtabellen för kommitténs arbete. Enligt centernsuppfattning passar så grundläggande frågor - i synnerhet efter ÖB:s förslag omstarkt differentierade utbildningstider för värnpliktiga - mycket bättre i enny långsiktig försvarsutredning. Skälet är att den allmänna värnplikten är ettgrundläggande element i vårt försvar. Närvaron i olika delar av vårt land för försvaretsfredsorganisation är det också. Båda dessa förutsättningar påverkar starktförsvarets folkliga förankring. Enligt uppfattning gäller detomistliga grundförutsättningar för vårt försvar. Det är därför vi krävt att detockså i fortsättningen skall finnas minst ett förband, alternativt en militärmyndighet, i varje län. Till detta kommer så den regionala förankringens betydelseför rekryteringen till frivilligorganisationerna, för lokalkännedom, förminimering av värnpliktsresornas längd etc. Rättvisefrågorna kommernaturligtvis i centrum vid en stark differentiering avvärnpliktstjänstgöringen. I förlängningen finns också ersättningsfrågorna med.Det är inte rimligt att tro att de som genomgår 15 månaders utbildning skallnöja sig med att behandlas på samma sätt som de som utbildas 2,5 månader.Därför finns det anledning till stor försiktighet vid förändringar ivärnpliktssystemet, vilket i sin tur påverkar dimensioneringen avutbildningsorgani:iationen och antalet fredsförband. Bortsett från dessalångsiktiga förutsättningar finns i utgångsläget en överstor organisation sombehöver ses över, och det skall göras sä snart det är praktiskt möjligt. En delåtgärder kan säkerligen motivera en förtursbehandling och ett beslut redannästa år. kommer dock inte att medverka till beslut som undergrävervårt folkförsvars förankring hos de svenska medborgarna ute i landet. ÖB har genom sina förslag om förbandsnedläggningarmobiliserat folkopinionen. Vår uppgift är nu att väga dessa djupa ingrepp motandra resurskrav inom totalförsvaret, mot samhällsekonomiska möjligheter och,naturligtvis, mot de hotbilder som kan anses rimliga. ÖB:s förslag om förbandsnedläggningar har säkertstimulerat försvarsdebatten mer än aldrig så sofistikerade utläggningar omhotbilder eller operativa krav. Det säger också något viktigt om försvaretsnödvändiga folkliga förankring. AnL 5 LARSWERNER (vpk): Det har funnits, och finns säkert än ,fördomarom vpk:s syn på det militära försvaret och försvarspolitiken. Ettutslag av detta är uttalande i . Hans förstainlägg här var dock något klädsammare utformat. var det mest fråga omatt de fyra s.k. stora partierna ensamma skulle få sköta försvarsfrågan så somde har gjort . Jag skall återkomma till detta. Vpk arbetar för fred, politisk avspänning och militärnedrustning. Vi håller fast vid synsätt om att vårautrikespolitiska ansträngningar för fred, avspänning och nedrustning är denförsta linjen i försvaret av vårt land. Låt mig också få påminna om att FN:slångsiktiga målsättning är en total militär avrustning, ett mål som väl ocksåSverige och riksdagspartierna Omfattar. Vi slår vakt om vårt lands självständighet ochneutralitet. Vi vill hävda den med såväl diplomatiska, politiska som militäramedel. Vi ser, som alla andra, med oro på hur de nordiska områdena alltmer drasin i stormakternas militära strategier. Vi ser med oro på det militäraförsvarets otidsenliga struktur, ekonomiska kriser, JAS/Gripens förseningar ochfördyringar, den ökade sårbarheten och det undermåliga ekonomiska och civilaförsvaret. Vi drar emellertid möjligen andra slutsatser beträffande vad sombehöver göras, än vad de fyra andra partierna gör.