prot · GC0938 · 1988-12-31 00:00:00 — Socialministern hade inte någon kommentar fill varfördessa människor har så förtvivlat svårt alt arbeta. Vid något annat tillfälleskall jag gärna ställa upp och visa hur besvärligt de har det. Kan jag också av socialministern få kommentarer tillvarför just rotfyll-nadsmaterialel N 2 skall klassas som läkemedel och varför 1§ 2 mom. inle skall gälla just N 2? Om det är så som socialministern säger villjag fråga följande. Ett antal fall som berör just N 2 har varit uppe iansvarsnämnden. Varför har dessa fall lämnats utan åtgärd av ?Varför har inle följt upp användningen av N 2? Kan jag också fåen kommentar till att byråchef i läkartidningen avslöjat attsocialstyrelsen efter det att N 2 förbjöds ej meddelat detta till deenskilda tandläkarna via bindande föreskrifter? Kan jag också få en kommentar till följande? En avLEK-utredningens huvudsakliga slutsatser var att amalgam är ett ur toxikologisksynvinkel olämpligt tandfyllningsmaterial. I de allmänna råden frånsocialstyrelsen sägs all expertgrupp framhållit all amalgam ärett ur toxikologisk synvinkel olämpUgt tandlagningsmaterial. 1 ett uttalande itandläkartidning- enpoängterar genom byråchef att det ärexpertgruppen som gör denna bedömning. Delta ger intryck av att socialstyrelseninle delar expertgruppens bedömning. Det är verkligen av yttersta vikt att socialstyrelsenklart uttalar sin ståndpunkt i denna viktiga fråga. Det vore därför intressantatt få socialministerns kommentarer. AnL 19 (): Undertecknad råkar sitta i socialstyrelsensverksstyrelse, och även om jag inte har någon anledning att stå upp och försvarasocialstyrelsen i alla frågor, vill jag ändå säga att harblivit alltmer akfiv i den här frågan . kom ett nyttmeddelandeblad just om materialet N 2. Jag tror mig minnas all jag själv deltagit i behandlingenav ett ärende i hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd där en tandläkare fickerinran eller prickning, som vi brukar kalla det, just därför alt dettamaterial hade använts. Det är inle förenligt med vetenskap och beprövaderfarenhet att använda det tandlagningsmaterialet. Del är rikligt attsocialstyrelsen agerar hårt på detta område. Jag tycker nog att det är regeringen, dess värre, som harvarit alltför senfärdig i denna fråga. Visserligen har socialministern och jagtalats vid i olika sammanhang, men jag vet alt i just denna fråga talades vivid . Tänk så mycken forskning som ändå hade kunnat bedrivasunder om regeringen hade givit forskningen medel när dennafråga verkligen började diskuteras på allvar. Jag vill ändå hoppas att saker kommer till stånd. Jag villtolka socialministerns svar positivt, och jag håller med om att det är svårtatt uttala något alldeles klart och entydigt i denna fråga. Inte minst denoffentliga utskoftsut-frågningen visade aft det råder mycket delade meningar.Ett komposilmate-rial t.ex., som oreserverat hade rekommenderats avTandvårdsskadeförbun-det , har ju sedan visat sig ge mycketsvårartade allergier. Därför är det inte så lätt alt säga aft det ena eller detandra materialet skall vara ersättningsmaterial. Det är alltså forskning sombehövs. Jag tolkar socialministerns uttalande här pä del sättetaft forskningsresurser nu ställs lill förfogande. Jag hoppas också på ellbrett samarbete mellan medicinen och odontologin. Jag hoppas också all mankommer alt lyssna på de forskningsgrupper i som har studerat selenelseventuella motverkande effekt på kvicksilverexponering, och atf gruppensresultat fas fill vara. På detta område behövs alla godainsatser, och jag är övertygad om att såväl socialministern som viriksdagsledamöter kommer att hålla i gång debatten i denna fråga. AnL20 (): Jag vet inte riktigt om jag fick något direkt svar på minfråga. Så sent som vid socialutskottets utfrågning drogs det paralleller mellanklor-alkaliarbetare och oss som har amalgam i munnen, och denna undersökningvisar all man helt enkelt inte kan göra en sådan jämförelse. Jag tycker del ärviktigt att socialministern tar till sig detta. Det skulle vara ett arbetsmiljöproblem, sadesocialministern. Det beror väl på vad man har för arbete. Jag är ingenprofessionell ätare, precis. Nej, problemet är större än så. Det är ett problemsom i stort sett alla har som har varit hos landläkaren . Sedan skulle jag vilja fråga om ändå inte ocksåsocialministern anser atf det är en fördel om man kan sätta ett slutdatum föramalgamet, så att man verkligen pressar fram forskning och resurser till den.Del är ju inte så alt bara den socialdemokratiska regeringen har varitsenfärdig, ulan det har också de tidigare borgerliga regeringarna varit - deltycker jag är viktigt att påpeka. De 16 eller numera 20 miljoner som skall gå til! forskninghoppas jag verkligen kommer. De pengarna är ju ungefär vad militären gör av medpå någon fimme, och det skall vi väl ändå kunna satsa på forskningen? 0/7I tandlagningsmaterial AnL 21 JANHYTTRING (c): Självfallet inser alla som har försökt trängain i den här frågan att det är svårt. Det är bara det att mycket kunde hagjorts , utan alt avvakta att man skulle få fler forskare aktiva inomdet här området. För de allra flesta människor är det förbluffande attämnen som i andra sammanhang är förbjudna på grund av sin giftighetoch farlighet är tillåtna här. När forskningen visat att exempelvis kvicksilvereller blymönja inte skulle vara bra för människan, har man tagit fasta på deresultaten och förbjudit dessa ämnen. Men när det gäller just tandlagningsmaterialhar de här beståndsdelarna inte förbjudits, utan där har man kunnat fortsättaoch gör så än . I det sammanhanget är man tydligen inle säker påskadlighelen! Sådant bidrar naturligtvis till atf vi människor kännerallt starkare oro när vi inte vet vad som händer i vårt nervsystem. Många av demänniskor som uppger sig ha skador av exempelvis amalgam - men del finns juockså andra material - har mycket svårt att komma lill rätta med tandläkare ochsjukvård. Jag vill åter upprepa att det finns all anledning att anstränga sigtill det yttersta. Till slut skulle jag vilja vädja lill socialministern aftpropositionen kommer tidigt och att det också ges ett tillräckUgtresurstillskott för denna forskning i samband med den propositionen, och vidareatt man försöker plocka bort de mest skadliga och giftiga ämnena med storskyndsamhet. Då tror jag nämUgen att människor upplever det som lättare och attvi kommer all få se mindre skadeverkningar. Sedan skall man naturligtvis integlömma bort en annan sak: med stigande tandhälsa får man mindre av tandlagningsmateriali sin mun, och det måste vara bra. De människor som upplever dessaeffekter fillhör säkert den del av befolkningen som fick väldigt mycketlagningar med amalgam, där man borrade upp även små defekter i tänderna ochlade in amalgam. Så visst kommer de här problemen aft pä sikt bli mindre, medstigande tandhälsa, men för alla de människor som har problem måste vi göravårt yttersta. Till vill jag säga att jag troratt forskare - kanske inte speciellt i det här sammanhanget -upplever svårigheter all bedriva sitt forskningsarbete. Att det finnsmotstridiga uppfattningar i del här sammanhanget tror jag inle är unikt. Jag har i mitt interpellationssvar talat om alt vissa avde dentalmaterial som används i tandvården är alt anse som läkemedel ochsåledes följer reglerna i läkemedelslagstifiningen, och så har jag räknat uppdessa medel och vilka syften de skall ha. Jag vill också peka på att del hargått ut information lill samtliga tandläkare om rotfyllnadsmaterialet N 2. Därsägs all hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd i ett ärende därbehandling med N 2 förekommit konstaterat att behandlingen inte är förenlig medkravet att tandläkarens behandling skall stå i överensstämmelse med vetenskapoch beprövad erfarenhet. Jag kan naturligtvis inle slå här och säga vilkabeslut har fatfat och varför - jag utgår från att man görgrundliga utredningar innan man tar ställning. fortsätter med att säga att regeringen ärså senfärdig. Om jag har förstått rätt, kommer på forsdag attbehandla motioner och ett utskottsutlåtande som blivit resultatet av dessamotioner. Jag tycker det framgår av debatten att det är på forskningensom man menar att det måste sättas in insatser. Låt mig säga att det faktum att i november1988 har kommit med sitt förslag lill forskningsprogram inle innebär all delinle skulle pågå någon forskning på del här området. Det finns juforskningsorgan -medicinska forskningsrådet har ansvaret för att prioriteraangelägen forskning och ge medel till denna. Även internationellt satsas delockså oerhört mycket på forskning på alternativa material. säger: Här skall sällas ett slutdatum. Jaghar inle hört någon i den här debatten säga att vi skall förbjuda amalgametinnan vi har ell fullgott ersättningsmaterial, ett material som vi vet inte harnågra biverkningar. Då tror jag det är omöjligt att sälta ett slutdatum innanvi vet att vi har ett sådant ersättningsmaterial. Till : Jag är bränd av att tidigare mera exaktha sagt när propositioner skall lämnas men av olika skäl inte kunnat hålla dentiden. Därför kan jag bara säga alt det kommer en proposition. AnL 23 SIWPERSSON (fp): agerar myndigheterna mot N 2 - del är 15 årsedan det förbjöds, så det är verkligen på liden all någonting händer. Härpassar verkligen orden: Sent skall syndaren vakna! Det har sagts mig att det finns många andra material änamalgam som man kan använda. Jag är inle kapabel att påslå att de saknarbiverkningar, men jag undrar varför det är så svårt atf använda sig av bl.a.hydroxiapalit och isosyt. Låt mig fill sist, fru talman, påpeka det som mångafidigare har sagt: Vi behöver verkligen resurser. Men det behövs mycket mer ände 16 miljonerna. De är som en droppe i havet, om man betänker alla dehundratusentals människor som på olika sätt, mer eller mindre, är drabbade.Frågan är bara hur stora resurser som skall sättas in för atf få reda påhur mänga de egentligen är. Vad som också behövs är en positiv inställning,alltifrån regering, departement och socialstyrelse ner till läkare ochtandläkare, för alla dessa har ett mycket stort ansvar som pådrivare. Hur hjälper vi dä dem som har drabbats? Har infe derätt att tas på allvar och fä leva återstoden av sitt liv något så närdrägligt? Dem hjälper vi ju tyvärr inte med kommande propositioner och kommandevetenskapliga rön. Överläggningen var härmed avslutad. Om statliga kreditgarantier åt ägare HH mögelskadadebyggnader 5§ Svar på interpellation 1988/89:53 om statliga kreditgarantier åt ägare tillmögelskadade byggnader har frågat mig om jag är bereddatt utlova statliga kreditgarantier för banklån, som beviljas enskilda personerför att de skall ha möjlighet att reparera sina mögelskadade hus. Som vet beslöt attdel skulle inrättas en småhusskadenämnd och en statlig fond för avhjälpande avfukf-och mögelskador i småhus. Genom detta beslut har det öppnats möjligheterför i stort sett alla småhusägare som har fatt fukt- och mögelskador i sina husatt få hjälp. Enligt min mening erfordras inga ytterligare åtaganden vidsidan av den hjälp som redan lämnas. AnL 25 (): Sä lill min tredje och för dagen sista interpellation. Tack för svaret, bostadsministérn! Jag måste dock säga altjag verkligen är upprörd över det svar som bostadsministérn här har gett mig.Ministern känner tydligen inte fill hur verkligheten utanför departementet serut. Det är nämligen en minoritet av mögelfallen som kommerunder småhusskadenämndens prövning. Och när ärendena väl registrerats där,avvisas cirka hälften av dem. Bostadsministern har kanske tillgång till någonannan, hemlig statistik. Tala i sä fall om det för mig och rätta mig! Denstafistik som jag har tUlgång till säger i varje fall någonting helt annat. Jag vill nämna några saker som effekfivt förhindrar attsådana här fall registreras hos småhusskadenämnden. En deponeringssumma om . är det minsann inle särskilt lätt all få fram för den som redan ärdrabbad. Dessutom hänvisar man pä småhusskadenämnden ofta lill att husägarnakan ta ytterligare lån. Var vänlig, bostadsministérn, och tala om för mig hursäkerheten kan ordnas i den situationen för den som redan är drabbad! Bankernaidkar ingen välgörenhet. Det här är särskilt svårt, om det gäller hus utanstatlig belåning. I praktiken är det alltså inte som ministern säger i svaret,nämligen att i stort sett alla småhusägare kan få hjälp. I praktiken är del istället i stort sett mycket få människor som kan få hjälp. vill jag fråga bostadsministérn: Hur gör man, omman drabbas av ett mögelhus och det är konstaterat - vilket i och för sig ärganska svårt, med Om statliga kreditgarantier åt ägare tUl mögelskadadebyggnader tanke påde luddiga bestämmelser som finns och rekommendationer; mentrots allt inträffar ju sådant här ell antal gånger - alt huset klassas som ensanitär olägenhet? Då måste ju huset evakueras. Man måste alltså flytta frånsill hus - dvs. man måste ha en ny bostad. Anser bostadsministérn att del ärsjälvklart att myndigheterna i det läget hjälper till med de dubbla hyrorna?Vem ställer egentligen upp? Det skulle vara intressant all hörabosladsministerns svar. Det är inle som säger. Vi harfaktiskt en ganska god bild av den verklighet som gäller. Visst är det alltidtragiskt när människor drabbas av fukt- och mögelskador i sina hus. Del ärockså därför som den särskilda småhusskadenämnden kom till. Denna står lillförfogande fr.o.m. , just för all ge hjälp och stöd. har satts in i den särskilda fond som skall användas när man av olikaskäl inte kan kräva all den som har byggt ett hus skall bära kostnaderna föratt klara ut uppkomna problem. Del gäller hus som har byggts under periodenseptember 1975-augusti 1985 och som har sålts till, eller uppförts på total-eller generalenlreprenad för, en enskild konsument - enligt det avtal somslufits med byggentreprenörerna, med kommunen eller med ett kommunalt företag. Alltsedan nämnda datum har 1 376 olika fall hanterats. Menvisst finns del undanlag i fråga om de här reglerna. Det går t.ex. inte alt fåhjälp från småhusskadenämnden eller fonden, om det gäller ett fritidshus ellerhyres-eller bostadsrättshus. För hus som är gäller samma sak. fallen får man i stället ett ombyggnadslån med räntesubventioner. Man får heller inle hjälp och stöd, om skadan har uppståttpå grund av ålder och bruk, vanvård, bristfälligt underhåll o.d. I övriga fallskall man dock kunna få hjälp denna väg. frågar i sin interpellation hur människor iden här situationen kan få hjälp. Hon anvisade en väg, att staten går in medräntegarantier. Men den väg som jag här har talat om - det gäller alltsåsmåhusskadenämndens arbete och den statliga fonden - är den väg som idemokratisk ordning har faltal beslut om. Vidare arbetar en särskild arbetsgrupp inombostadsdepartementet med de s.k. sjuka husen. Denna arbetsgrupp har att se överdessa problem, och skall man komma in på den kategori boende som hittillsinte omfattats av dessa hjälp- och stödåtgärder. Det gäller då dem som bor ihyres- och bostadsrältshus. Jag tycker att upprördhet inle borde vara såstor. vet ju nu alt det finns hjälp och möjligheter för dem som hardrabbats av dessa problem. Den väg som , som sagt, i demokratiskordning har fattat beslut om är den väg som vi kommer all följa. AnL 27 (): Det är trevligt att demokratiska beslut kanfattas i bred enighet. Men del är mindre trevligt om åtgärderna beslår i ettgrovmaskigl skyddsnät - för så är det faktiskt. Hurkan bostadsministérn påstå att ni i departementet har en ganska god bild av hurverkligheten ser ut? Del gäller då frågan om hur många hus del är som hardrabbats av fukt- och mögelskador. Såvitt jag vet har ännu aldrig någonheltäckande undersökning gjorts i det avseendet, där man studerar förhållandenaute i samhället. Det är ju också därför som departementet, som sagt, hartillsatt en särskild arbetsgrupp. Hur kan alltså bostadsministern påslå att manhar en god bild av förhållandena? Sedanvill jag återkomma lill detta med småhusskadenämnden. Mina påståenden här ärfaktiskt inle felakfiga. hjälper alldeles för få människor.Hindren är för stora. Alltför många slås ut, redan innan ärendena harregistrerats hos småhusskadenämnden. Stafisfiken visar, ministern, på alldelesför många avslag. Menäven om man fått sitt ärende registrerat hos småhusskadenämnden, finns detsaker och ting som det inle går att få hjälp med. Om huset t.ex. blir mycketförstört, innebär del ju all också inventarierna blir förstörda. regler läcks dock inte sådana kostnader. Jagvill avslutningsvis säga att efter det som har hänt i och medbostadsutskottets initiativ och de åtgärder som äntligenhar vidtagit kan vi, förmodUgen, hoppas på ett finmaskigare skyddsnät iframtiden när det gäller de människor som drabbas av hus med fukt- ochmögelskador. Tyvärr har inte, bostadsministérn, de människor som redan drabbatssärskilt goda möjligheter all fä hjälp. Omtidningsuttalanden om Malmös ekonomiskaförvaltning, m.m. Överläggningen var härmedavslutad. 6§ På grund av alt finansministern - som skulle lämna de på dagensföredragningslista återstående interpellafionssvaren - blivit försenad beslötkammaren , på förslag av förste vice talmannen, aft ajourneraförhandlingarna . 7§ Förhandlingarna återupptogs under ledning av förste vicetalmannen. 8§ Svar på interpellation 1988/89:56 om tidningsuttalanden om Malmös ekonomiskaförvaltning, m.m. har ställt följande frågor lill mig: Är statsrådet korrekt citerad då han lämnat denhelt felakfiga uppgiften, att under borgerligt styre sålt ut allt vad manäger av räntabla tillgångar? Avser statsrådet vidta åtgärder som förhindrarkommunerna att sälja egendom och tillgångar vilka kan förbättra kommunernasekonomi? 1988/89:38 För ensund utveckling av en kommuns ekonomi måste skatteintäkterna Om tidningsuttalanden om Malmös ekonomiskaförvaltning, m.m. och eventuella allmänna bidragöverstiga nettokostnaderna, inkl. avskrivningar. Ett visst överskott behövsför all möta behovet av reinvesteringar och nödvändiga nya investeringar. Isamband med en kommuns flerårsplanering är det därför viktigt att vidtaåtgärder för aft nå ett sådant resultat. En första åtgärd är givelvis altundersöka alla möjligheter att pressa kostnaderna utan att för den skullvikliga sociala och andra mål åsidosätts. Enviss skattefinansiering av investeringarna är således nödvändig. I annat fallmåste investeringarna finansieras helt med lån eller genom all rörelsekapitallas i anspråk. Ett annat alternativ är alt avyttra tillgångar. Del säger sigsjälvt alt de två sista alternafiven är enbart tillfälliga lösningar, eftersombåde rörelsekapital och möjligheterna att försälja tillgångar är begränsade. EnHgtden redogörelse över kommuns ekonomi som stadskansliets finansenhet lämnathar utfallet under de borgerliga blivit negativt, dvs.skatteintäkterna har inte räckt till för att läcka nettokostnaderna ochavskrivningarna. En väsentlig anledning tycks vara de kraffiga negativadifferenser som uppstått mellan budget och bokslut. Kommunen har med andra ordinle kunnai kontrollera kostnadsutvecklingen inom verksamheten.Skallefinanseringen av investeringarna har därför sjunkit katastrofalt. Underden första täcktes nästan två tredjedelar av nettoinvesteringarnamed skatt för att vara nere i . Förall tillfälligt klara situationen har kommunen tillgripit omfattandefastighetsförsäljningar. har fastigheter försålts för ca 1250 milj. kr. Försäljningarna har i stor utsträckningavsett fastigheter och anläggningar som ger avkastning. Det bokförda värdet avsådana tillgångar har således nästan halverats . Trots de omfattandefaslighelsförsäljningarna har det egna finansiella sparandet varit negafivtunder . Denredogörelse som stadskansliet har lämnat visar att det finns fog för mittuttalande. Vad jag uppmärksammat är det starka inslaget av fastighetsförsäljningari kommuns ekonomiska politik. Det betyder inte att del skulle saknasanledning för kommunerna i allmänhet att se över sitt fastighetsinnehav ochavyttra sådana liUgångar som de inte har behov av. Mitt svar på fråga är således nej. AnL29 i (m): Under den senaste valrörelsen kunde vi som bor i bevittna hursocialdemokratiska statsråd som på ett pärlband reste ner fill och gjordeallt för alt "jäklas" med den borgerliga majoriteten. De hade svårtatt smälta alt en kommun som hade haft s-makt plötsligt i valet 1985förlorade densamma. Det vidtogs också från regeringshåll åtgärder som vardirekt riktade mot den borgerliga majoriteten i . kundevi läsa i ell tidningsultalande alt finansministern tydligen hade glömt attvalet var över, då han fortsatte i exakt samma stil som han gjort tidigare. Hanpåstod nämUgen att kommun sålt ut vad man ägde av räntablatillgångar. 132 vet jag inte, fru talman, om detta är samma typav argument som statsrådettidigare har erkänt all han använde under den fid då styrdes avborgerliga regeringar, nämligen . Då sade han vid ettfillfälle all han under den liden ibland hade tagit ut svängarna litet förvitt. När han nu påstår alt kommun sålt ut allt vad manäger av räntabla tillgångar hoppas jag att det beror på att statsrådet ärfeUnformerad. I detta svar sker det trots allt en viss tillnyktring, och han ärnu nere på . Det är en viss skillnad mellan och . kommun äger mycket mark. Om man skulle göra en tio itopp-Usla över de kommuner i som äger den största delen av marken påresp. kommuns yta, skulle man finna att ligger i topp. Socialdemokrater iMalmö säger alt del är viktigt att kommunen äger så mycket mark som möjligt avall mark som kan förfogas över eller tänkas användas av industrin. Här skulle jag vilja fråga finansministern: alt det är nödvändigt för en kommun att äga så mycket industriellmark som del någonsin är möjligt? kommun är fortfarande en rik kommun. Om man tarhänsyn lill det egna kapitalet, äger varje invånare i kommunen 16 000 kr.Det kan jämföras med del socialdemokratiskt styrda , där varje kommuninvånarebara äger . Det är rätt all den borgerliga majoriteten har sålt ufmark för 1 250 milj. kr. Men, och del framgår inle alllid av debatten, man harunder samma fid investerat för en och en halv miljard, alltså för ett störrebelopp. Jag skall la tvä exempel pä det jag tycker är goda försäljningar, somgynnar malmöborna. Den mark som hyser ett tidningsförelag såldes för 5,9miljarder. Den tidigare intäkten av tomrällen var , alltså mindre än1 % . Ett annat stycke mark såldes för 37 milj. kr. Den årliga intäktenför den marken skulle och framåt vara 1,4 miljoner, alltså4 % i ränta. Jag tycker all det är bra affärer, och alt det är bra när enkommun kan handskas med invånarnas tillgångar på del sätt som har gjorts här. Jag vill i det här sammanhanget inte heller underlåta allpåpeka alt socialdemokraterna i - som tydligen försett statsrådet , om jag skall vara snäll, något felaktiga uppgifter - i stort sett harreserverat sig mot all försäljning av mark i . Men , fru talman,tar de upp exakt samma summa i sin budget. Då måste man som malmöbo fråga sigvad del är de skulle vilja sälja i stället. Finns det andra räntabla fillgångari som den nuvarande socialdemokratiska majoriteten skulle vilja sälja?Det hade varit bra med ett klargörande på den punkten. Jag vill upprepa frågan lill statsrådet statsrådet den uppfattning som socialdemokraterna i har, nämligenatt kommuner skaU äga så mycket som möjligt av den mark som kan tänkasdisponeras av industrin? Om tidningsuttalanden om Malmös ekonomiska förvaltning,m.m. Nej, jag har inte gjort några uttalanden allsför all tala om för kommunerna vad de skall äga eUer inte äga, utan minauttalanden har skett från en kommunalekonomisk utgångspunkt, och omsorgengäller kommunernas långsikliga ekonomiska överlevnad. Om en kommun har enbudget 10 protokoU 1988/89:36 -38 Om tidningsuttalanden om Malmös ekonomiskaförvaltning,m.tn. därinkomsterna hela fiden blir mindre än utgifterna och man fyller i detta hålgenom alt sälja fillgångar, handlar det inte i första hand om att söka efter enbättre disposition av kommunens tillgångar. Såvitt jag förstår har huvudpartenav faslighelsförsäljningarna i motiverats av alt man vid bokslutetupptäckte en väldig brist i budgeten.