prot · GC0930 · 1988-12-31 00:00:00 — Närvi försöker tolka och värdera det som sker i de baltiska ,är det nödvändigt att sätta in det i dess större östeuropeiska sammanhang. Dekommunistiska samhällssystemen befinner sig fillbaka i öppenkris. Polifiskt och moraliskt tar man avstånd från StaUn- och Bresjnevtiden.Ekonomiskt söker man efter lösningar som kan häva stagnationen och leda bortfrån de centrala planeringssystemens enorma resursslöseri. Gorbatjovsreformpolitik förefaller vara den enda vägen ur eländet, men hittiUs harperestrojka och glasnost mest skapat oreda i de tidigare så hårt disciplineradeöstländerna. Förändringarna kommer olika snabbt i olika länder. Själv kunde jagi somras i se hur civilklädd DDR-poUs vred armarna ur led på ungdomarsom i talkörer ropade: Gorby, Gorby, Gorby. De ungdomarna ville helt enkelt hamer av poUtik och mindre av . Osäkerheten är stor om vadsom närmast kommer att ske i , och . ISovjetunionen har de nationella frågorna kommit i förgrunden. Den myckel gamlakonflikten mellan armenierna och de turkiska azerbajdzjaner-na kräver nu enannan lösning än våld och polisförlryck. Vi påminns om att ryssarna bara utgörhälften av mångnationella befolkning. Gorbatjovspolifik har gjort det möjligt för de baltiska folken att nu öppet kräva friheti ekonomiska, kulturella och andra frågor som ger ett folk en egen identitet.De kräver också ett slut på den ryska invandring som hotar göra balterna fillminoriteter i deras egna republiker. KravenkanaUseras nu genom tre s.k. folkfronter fill stöd för perestrojkapolitiken.Myndigheterna tillät att dessa bildades efter att besökt ibörjan av året. De baltiska kommunislparfierna spelar en ledande - om än intepådrivande - roll i dessa folkfronter. Tekniken med folkfronter är ingenfingnytt i den kommunistiska repertoaren, men folkfronterna har här getts en ny ochpositiv roll för att främja reformpolitik. För ledarna i Moskvagäller det nu att till varje pris hålla utvecklingen under kontroll. Det gälleralt utnyttja förändringens vindar, som man undviker att utlösainstabiUtetens stormar. har flera politiskastormbyar svept fram över de baltiska sovjelrepubUkerna. Denya ledarna i har bestått provet. De har agerat klokt medauktoritet och självbehärskning. De vet vad folket väntar sig av dem, men devet också vad som är möjligt att uppnå. nye ledare gav detaktiska riktHnjerna öppet och ärligt med sin maning till folkfrontenskongress: Vi måste lära oss att vänta. Bakom honom, med samma budskap, stod denkatolske kardinalen. Dettycks vara främst två restriktioner som ger ramarna för den fortsattaUtveckUngen i : republikerna skall förbH delar av ochkommunistpartiets ledande roll i enpartisystemet skall bevaras. Om bara dessaramar respekteras tycks man i vara intresserad av konstruktivaexperiment i de baltiska republikerna, främst då det gäller ekonomin. Detre sovjetiska ÖstersjörepubUkerna är redan mer utvecklade och har en högrelevnadsstandard än andra delar av . De bör därför ha lättare atttillgodogöra sig västlig teknologi och bli pådrivande för en utveckling somGorbatjov naturligtvis vill se också i de mer efterblivna republikerna. Det ärPeter den stores gamla projekt om ett fönster mot det teknologiskt högreutvecklade västerlandet som prövas på nytt. Visvenskar glädjer oss ju över den utveckling som startat i , Lettlandoch . I utrikesutskottets betänkande 3, vars hemställan blirriksdagens beslut, ställer vi oss mycket positiva till ett ökat samarbete medvåra baltiska grannar. I betänkandet skrivs: "Det finns nu anledning förregeringen att se över förbindelser med de balfiska republikerna i Sverigesrelationer till de baltiska republikerna Sverigesrelationer tiU de baltiska republikerna syfte att utröna på vilkaområden nya och närmare kontakter kan knytas." Påett annat ställe sägs: "Den bör för sin del medverkatiU att kontakterna mellan de baltiska folken och underlättas." Utrikesutskottetmarkerar klart att det är förhandlingar mellan regeringarna eller ansvarigamyndigheter i och som får avgöra om det går attåstadkomma särlösningar enbart för de baltiska delrepublikerna. Somjag ser det, bör vi från svensk sida göra vårt yttersta för att på olika sättutveckla det ekonomiska samarbetet. Del bör kunna ge fördelar både för oss ochför dem. Inle minst kan ekonomiska engagemang i de baltiska republikerna förmånga svenska företag bli första steget in på den potentiellt myckel storasovjetiska marknaden. Påmiljövårdens område har vi ett gemensamt intresse alt slå vakt om ochdess stränder. Rigas sandstränder var en gång populära lillflyklsmål försvenska turister och kan säkert bli det på nytt medhjälp av svensk miljövårdsteknik. Möjligheten all starta flyg-ochfärjeförbindelser med övervägs redan. Med ökad turism kan breda folkligakontaktytor skapas. Ettökat kulturutbyte bör kunna ge mycket för både oss och dem. De tre baltiskarepublikerna är sammantagna befolkningsmässigt ungefär lika stora som Sverige.Vi vet ganska Htet om deras kultur, men vi är nyfikna. Alladessa förhoppningar bygger på förutsättningen att har framgång medsin perestrojka och att utvecklingen i andra delar av och i detövriga kommunisfiska inte leder till bakslag och återgång till dengamla tidens politik och metoder. Del är viktigt att vi håller detstörre östeuropeiska perspektivet aktuellt när vi sysslar med de baltiskafrågorna. GunnarHökmark yrkade i sin motion - skriven - på all vidESK-förhandlingarna i och i FN skall verka för att lösgöra de tre baltiskarepubUkerna från . Jag dristade mig i utrikesbatten attbeteckna detta som utrikespolitiska stolligheter. Att och hans moderatapartivänner nu går med på att avslå yrkandet - med motiveringen att ett sådant agerandeinte skulle gagna de baltiska folkens sak - betyder att de tagit sitt förnufttill fånga, och det är glädjande. Enliten och svag antydan i samma riktning finns dock kvar i den borgerligareservation som fogats till betänkandet. Genom att bryta mot reglerna förulskottsarbetet och gå ut i pressen med referat av utskottets diskussioner, harde borgerliga partierna också lyckats få till stånd en liten konstlad pressdebattkring sin reservation. Jag bara beklagar att man på borgerligt håll känt behovav all göra partipolitiska markeringar i denna sak. Del underlättar inte denfortsatta hanteringen av våra relationer med de baltiska folken. Enighet påsvensk sida skulle göra oss till seriösare och politiskt mer varsammasamarbetspartner. Med del anförda ber jag alt få yrka bifall till utskottets hemställan. AnL 24 ()replik: Det som säger om olika former av samarbete mellan Sverigeoch de baltiska staterna instämmer vi alla i. Men det som skiljer oss ål ärfrågan om hur tydligt vi skall visa vår positiva förväntan när det gällerutveckUngen i . talar varmt för enighet. Därför är detförvånansvärt att formuleringen i den borgerliga reservationen anses vara såförgriplig och så oacceptabel ur socialdemokratisk synvinkel attsocialdemokraterna, trots den vilja till enighet som ger uttryckför, inte kunde ställa sig bakom formuleringen i reservationen. I reservationensägs det nämligen: "Delär givelvis utskottets förhoppning alt de förändringar i riktning mot ökatsjälvbestämmande som förs fram bl.a. av stats- och partiledningarna i debaltiska repubUkerna skall leda till positiva resultat." Detskulle vara intressant att få reda på vad det är i denna formulering som försocialdemokraterna är så oacceptabelt att de tyckte att de hellre offrade denvärdefulla enigheten än skrev in denna formulering i utskottsmajoritetensskrivning. Sedansade , och det skulle väl vara en förklaring till den lågaprofilen, att vi bör hålla i minnet att vad som är finska intressen irelationerna österut också är svenska intressen. Han presenterade presidentKoivisto som ett föredöme för hur vi skall agera i denna fråga. Jag undrarvilka slutsatser man skall dra av detta uttalande. I och för sig kan det låtarelativt självklart. Men vi vet att har en relation till Sovjetunionensom skiljer sig avsevärt från . Och har det väl ändå ståttklart alt möjligheter att föra en frispråkig politik gentemotSovjetunionen har varit större än . Jag vill ställa en fråga till StureEricson: Skall man tolka uttalandet som att bör ta östpolitiksom ett föredöme för sin egen östpolitik? Och är utskottsmajoritetensskrivningar i detta betänkande uttryck för ett sådant synsätt? Sverigesrelationer HH de baltiska republikerna AnL 25 ()replik: Jag vill ta upp utfall i vårens utrikesdebatt, där hankallade kraven på att i oUka internationella fora skall verka för attde baltiska folkens självständighet kommer på tal för lokstolligheter. Man kannu konstatera att det var den sämsta och mest omoraliska signal som kundesändas till de människor i som följer den svenska debatten. Dessakrav är emellertid förenliga med vad i en resolution har framfört.1 anser man, liksom de flesta i denna kammare, nämligen att allafolks frihet är hela världens frihet och att det på lång sikt är något som visjälvklart har anledning att lyfta fram. Närjag stäUde en fråga till utrikesminister om han ansåg alt Europarådelsdeklaration i denna del var att betrakta som tokstolUgheler, lyste den typ avuttryck som använder i den utrikespolitiska debatten med sinfrånvaro. Jag anser för min del att det är självklart all det i varje lägemåste vara regeringen som bedömer hur skall agera i internationellafora. Man kan klart konstatera att den process som pågår i ärbetydligt viktigare att följa där än att aktualisera frågan i 1988/89:3023 november 1988 Sverigesrelationer tiU de baltiska republikerna Denförändringen har faktiskt skett . Sedanmåste jag, Uksom , ställa mig ytterligt frågande till det somSture sade om president såsom ett föredöme i utrikespolitiken.Jag undrar om det är och de övriga socialdemokraternasuppfattning att den absoluta ovilja att la någon som helst moraUsk ställningtill en lång rad krishärdar i världen, inte minst i ösl-väst-frågor, sompräglar den finländska utrikespolitiken skall prägla även svensk utrikespoUtikäven . I så fall handlar det i allra högsta grad om ettsystemskifte. Det är i intresse alt utvecklingen i går vidare. Detkräver modera tion från vår sida, men det kräver också att vi utnyttjar demöjligheter som finns och alt vi visar all vi har förväntningar på en framfidautveckling. Detta kan i sin tur bidra till att vara en av många drivkrafter närdet gäller den positiva utvecklingen. Mot denna bakgrund borde det varasjälvklart för oss att ge vårt stöd fill de strävanden till en ökadsjälvständighet som finns i de baltiska staterna. Del kan kammaren genomsitt kommande beslut göra på ett mycket enkelt sätt. Det är inte minst motdenna bakgrund som det är så besynnerligt och anmärkningsvärt att president såsom ett föredöme. AnL26 () replik: Jag är inte riktigt säker på vad polemiserar mot när hanrefererar till Koivisto, som har uttalat att vi inle skall tala om för andravad de skall göra. Om delta är en polemik mot minoriteten i utskottet, är den iså fall poänglös, eftersom vi som representerar minoriteten ju inte talar omför andra vad de skall göra. Vi refererar enbart till sådant som är eller bordevara allmängods. Vi uttalar en positiv förväntan om att detta skaU gå bra ochalt det skall kunna fortsätta till gagn för bl.a. avspänningen och detekonomiska utbytet. Del är inle vår uppgift att tala om för någon vad han skallgöra. Som polemik mot utskottets minoritet är detta helt vid sidan av vad viverkligen har föreslagit. Däremotär allmänna hänvisning till finsk utrikespolitik och finskaintressen, såsom varande mer eller mindre identiska med svenska, i dettasammanhang ändå något överraskande. Del har ju inle sagts ett ord om dettatidigare. Om det nu plötsligt skaU förklaras vara en ny riktUnje för svenskutrikespolifik, är det ett doktrinskifte av monumentalt format, vilket väl ändåinte kan vara meningen. Jaguttryckte i mitt anförande tidigare en förmodan om att vad som egentligenskiljer kanske är att man av olika skäl inom socialdemokrafin inte riktigt ännuvelat inse innebörden, bredden och styrkan i det som händer i . Detfanns något av en bekräftelse på detta när uttryckte saken som omdet vore självklart och allmänt erkänt att det är kommunistpartierna i debaltiska länderna som tagit inifiativ till och som är ledande i folkfronterna.Den beskrivningen skulle nog i stort sett ingen, vare sig i de baltiskaländerna eller bland dem som följt debatten i , skriva under. Påståendethar förekommit i ett debattinlägg i . Det bemöttes omedelbartav andra personer som har följt delta mera noggrant än vad någon avoss haft möjlighet alt göra. har det varit uppenbartatt det finns åsiktsskillnader mellan partierna och folkfronterna. Vad som harhänt är snarare att partierna har förstått all anpassa sig till folkliga krav,och att man också i - som jag fidigare anspelade på - har gjort denbedömningen, alt om perestrojkan skall få ett innehåll, måste det innebära i någon form tillgodoser nationella aspirationer och krav pådecentralisering i fråga om beslut om ekonomi o.d., exempelvis i de balfiskaländerna. Jaganser exempelvis att den gamla debatten mellan ochSture kanske borde vara avklarad. Allt som då sades av båda parter ärju överspelat av det som verkligen har hänt. borde vi kunna visa enighet iden positiva förväntan som vi inom minoriteten vill uttrycka genom vårformulering. Sverigesrelationer tiU de baltiska republikerna AnL 27 ()repUk: krävde att skall agera internationelltför alt lösgöra de tre baltiska republikerna från . avstyrkerhan sitt eget yrkande, vilket är utmärkt. Men det är kanske något betänkligtatt han argumenterar vidare efter samma linje. Han tar till väldigt starka ordi sin kritik av oss socialdemokrater för att dölja reträtten från sitt egetyrkande. Jag anser att okvädingsord mot socialdemokraterna i utskottet och motutrikesministern är något malplacerade här. Vad gjorde de borgerliga som de befann sig i regeringsställning för att främja balternas sak?Kanske det vore någonting för att fundera över. Vihar tagit upp MR-frågor som gällt balter, och har vi haft storframgång med våra framstötar. När det gäller vänortskontakter kan jag nämna atten socialdemokratisk riksdagsledamot har förmedlat kontakter mellan ochTartu, mellan Gotiand och öar i . Intresset från och frånsocialdemokraterna har varit stort, men från har det varit likamed noll. Jag tycker att skall tala med sina egna partivänner.Det är också beklagligt att ägnar sig ål alt på detta sättförsöka bryta upp den enighet som jag vädjade om. Han har dock intellektuellkapacitet att kunna göra en analys av vad som sker i . Det ärbeklämmande att i stället prioriterar okvädingsord. PärGranstedt tyckte att vi har varit litet för svala. Jag tror att del finnsfillräckligt med hetta i just nu för alt inte vi skaU behöva"blåsa på". Vi bör ge ett förnuftigt stöd för vad som sker. Det harvi i utskottsmajoriteten försökt med genom detta betänkande, och det kommer viatt fortsätta att göra. GunnarHökmark var betänksam över att det var för litet moralism i regeringensutrikespoUtik. År det inte just det som varit huvudinvändning motden socialdemokratiska utrikespolitiken, att vi har varit alltför moraliska?Det är tydUgt att han är selektiv i sin argumentafion. Koivistohar sagt förnuftiga saker som jag refererat till, vilket man här tycker ärmycket anmärkningsvärt. Jag sade också att vad som är finska intressen när detgäller östrelationerna i huvudsak är även svenska intressen, och det står jagför. Det finns ett nära samband och vi gör klokt i att samordna oss. Det börobserveras att , och regeringar i denna relationer till de baltiska republikerna fråga haragerat på exakt samma sätt, vilket har varit en klok linje att följa. Balternaförtjänar uppmuntran i sin kamp för ökat oberoende, men de är inle hjälpta avriksdags- och regeringsultalanden som i sak skulle innebära en direktinblandning i den pågående konstitutionella debatten i . Däremotkan naturligtvis partier och folkrörelser i vårt land ge uttryck för sympafiför de baltiska kraven. AnL 28 () replik: Det kan möjligtvis vara Ute svårt att genmälamot , därför all hans replik gav ett ganska splittrat intryck. När det gäller att skulle ha visat nollintresse för den balfiska frågan, vill jag, för att nämna ett exempel, påpekaför att det fakfiskt inle är någon socialdemokrafisk mofion somligger fill grund för detta betänkande. Vidare deltog vi i eninterpellationsdebatt här i kammaren . Såvitt jag kan erinra mig är , med sill"nyanserade" begrepp "lokstolligheter", den ende som använtokvädingsord i denna debatt. Det är ett begrepp som han åsätt bl.a. de krav somframförs enligt en Europarådsresolution. Jag har på intet vis okvädatutrikesministern. Tvärtom, kan jag försäkra att utrikesministernhilinfills i den här debatten varit mycket nyanserad. Han har undvikit alt tajust den typ av ord, som bmkar i detta sammanhang, i sin mun. En viktig fråga är ändåvad verkligen anser, då vi här fått höra att vi skallströmlinjeforma svensk utrikespolifik i denna fråga så att den överensstämmermed den poUtik som president är företrädare för, och vad StureEricson anser om - som tidigare påpekades - det systemskifte ellerdoklrinskifle som detta innebär för den svenska utrikespolitiken. PresidentKoivisto är säkert en mycket klok man, men han för en utrikespolifik ufifråndel finska perspekfivet, och utifrån den grundval som finsk utrikespolitiknormalt vilar på. Det är inte samma sak som att vi här skaU ha en presidentEricson i kammaren som totalt undviker att ta någon ställning fill om det vorebra med en framfida självständighet för de baltiska staterna. Jag skulle därförvilja fråga : Om vi rensar undan sådana okvädingsord somlokstolligheter och annat, vad anser ? Hoppas att debaltiska staterna skall få en ökad självständighet? AnL 29 PÄRGRANSTEDT (c) replik: Jag håller givetvis med om attvi inte har någon anledning all "blåsa på" utvecklingen i de baltiskastaterna. Det är verkligen inte vår uppgift, och jag kan heller inle se att detfinns något som helst behov av en sådan insats. Det är ju därför som vi inteföreslagit någonfing sådant. Vår reservafion uttrycker en förhoppning om ettposifivt resultat av den process som pågår och av de inifiafiv som hartagits. Jag kan inte inse att det skulle vara alt "blåsa på". Vad ärdet som är förgripligt i att hoppas pä ett positivt resultat? mot något som i varje faU kammaren inte har all la ställning fillnu. När StureEricson skall förklara sina uttalanden beträffande Koivisto och den svenskautrikespoUtiken på det här området visavi den finska, tycker jag allförvirringen bara ökar. Vad han nu säger är, om jag förstår det rätt, att vibör samordna oss med den finska politiken österut, i varje fall i det härsammanhanget. Jag undrar om det är en socialdemokratisk uppfattning att Sverigei sin östpolitik skall samordna sig med den finska politiken. Vi vet ändå attden finska polifiken måste utgå ifrån bl.a. att har ett särskilt avtalmed och all den svenska posifionen är något annorlunda. Jagmåste säga att min förvåning har stegrats under debattens lopp, och jag ärväldigt nyfiken på att få klarhet i om del är en ny socialdemokratiskuppfattning att den svenska politiken österut skall samordnas med den finska. Sverigesrelationer de baltiska republikerna AnL 30 ()replik: UtveckHngen i de baltiska staterna går nog av sig själv. ochFinlands regeringar och andra regeringar tror jag inle kan göra så mycket tiUeller från i det fallet. StureEricson likställer de finska särskilda relafionerna till med desvenska och drar av detta slutsatsen att finska och svenska intressen vadgäller relafioner österut i stort sett är identiska. Detta är mycketegendomUgt. Den fråga som man kan ställa är: Varför i all världen meddelasdenna stora nyhet på detta sätt - i en mer eller mindre tom kammare? Det är juen sensation, och det borde meddelas på ett något mer högtidligt sätt all StureEricsons parti nu står för en ny utrikespolitisk doktrin. Menjag tror egentligen inte all han menar detta. Jag tror all del är så att hansmotstånd mot att följa utskottsminoriteten beror på den gamla polemiken mellanhonom och . Men del är ju historia, och båda parter äröverkörda av den faktiska utvecklingen i . Detta borde kunna läggas åtsidan . StureEricson har inte visat vad som är fel i minoritetens förslag till skrivning,och då tycker jag alt han i stället borde kunna ansluta sig till den. AnL31 () repUk: har beskyllt oss för kallsinnighet och för att inlevilja stödja balternas sak. Han har använt ord som "moralisktunderkännande" och annat som han vräkte ur sig i sitt första inlägg. Alltdetta är naturligtvis till för att dölja alt han sitter här och voterarför ett avslag på sitt eget yrkande. Beträffandereferensen till : Vilken västeuropeisk regering har följtuppmaningen i den resolutionen? Svara på det när ni får möjlighet till del. Vadgäller vårt handlande och vår samstämmighet i ber jag att få upprepa:Den finska, norska och har agerat på precis samma sätt närdet har gällt den aktuella utveckUngen i Balfikum. Precis samma kritik harframförts från vissa kretsar i , och mot att man inte harvarit mer hurtfrisk och "blåst på". Huvudargumentet mot en sådanstrategi är just detta att man inle skulle hjälpa balternas sak 4Riksdagens protokoU 1988/89:30 Sverigesrelationer till de baltiska republikerna genom att från regeringoch riksdag försöka blanda sig i en konstitutionell debatt, som just nu pågårmed högsta intensitet i . GunnarHökmarks yrkande är extremismen i den här debatten. tar han avstånd från detsjälv - det är en tillnyktring. Beträffandeallt detta som framställts som så sensationellt i fråga om Koivistos sätt attagera vill jag säga: Om man seriöst vill studera svensk utrikespolitik kan mankonstatera att vi för en försiktig östpolitik. Del har att göra med våra egnasäkerhetspolitiska intressen och också med säkerhetspolitiskaintressen. Någon samstämmighet finns naturligtvis inte, men det finns enömsesidig hänsyn som är mycket viktig i det här sammanhanget. Denna politik harhittills varit framgångsrik, och den skall vi fortsätta med. Jagber att få hänvisa till mitt inledningsanförande och göra konstaterandet attvad vi här diskuterar är sådant som man bör diskutera med störreeftertänksamhet än den herrar , och har presterat iden här debatten. Vi talar här om ganska allvarliga ting, och då skall man inte"blåsa på" som ni har gjort, utan man skall tänka sig för litetgrand. Förstevice talmannen anmälde att , och att till protokollet få antecknat att de inte ägde rätt tillytterligare repliker. AnL32 (vpk): Det som verkade otänkbart är just nuverklighet. Del pågår en intressant process i de tre baltiska staterna. Det ärårtionden av diskriminering, övergrepp och s.k. russifiering som de baltiskafolken öppet revolterar mot. De kräver sin självklara rätt till självbestämmande.De kräver rätten alt fritt få utöva sin kultur. Och de kräver stopp på denlångtgående miljöförstöringen. Vänsterpartietkommunisterna anser att det är av stor betydelse för socialismens sak i helavärlden alt den nya politiken, perestrojka och glasnost, skall kunna fullföljastrots tröghet och motstånd. Då blir det också möjligt för , Lettlandsoch folk att få sina nationella demokratiska och kulturellarättigheter tillgodosedda. Men det gäller också andra sovjetrepubliker. Vianser att det är viktigt att i de former som bäst gagnar den nuvarandeprocessen i utvecklar utbytet och kontakterna med de baltiska folken.De nya möjligheter till ökade kontakter med som skapas genomGorbatjovs politik bör vårt land också ta till vara. Dethar talats om föredömen i debatten. Som alla förslår kan inlevara mitt föredöme - också jag har nämligen ett sådant. I själ och hjärta ärGunnar mycket förskräckt över perestrojka och glasnost och förskräcktför att den politiken skall lyckas. Han är nästan lika förskräckt över glasnostoch perestrojka som i . Mittföredöme är faktiskt de baltiska folkens kamp och dessa folks förmåga altavgöra vad som är möjligt all åstadkomma just nu och vad som sedan måste varanästa steg och steget därefter. Jag yrkar bifall tillutskottets hemställan.