prot · GC0911 · 1988-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1988/89:11 1 § Justerades protokollet för den 11 innevarande månad. 1CARL BILDT (m): - får man väl säga med extra tonfall dennagång. Med valet bakom oss är det vår skyldighet att nu försöka ställa in siktetpå framtiden, ty politik handlar infe främst om aft blicka tillbaka eller omatf revidera det som har varit, utan om atf försöka aff, med de instrument sompoUtiken ger oss, bryta mark för det som skaU komma. Det har diskuterats åtskilligtom vad som hände och vad som infe hände i årets valrörelse. Om ett har så gottsom alla varit eniga: det var en valrörelse som gav dåliga besked om framtidenoch den polifik som den ställer krav på. Vi står mitt uppe i kännetecknad av mycket storaförändringar. Det ser vi varhelst vi fäster blicken runt om i världen. Vi serdet inte minst i vår egen världsdel, , Vi känner det i vårt eget samhälleoch i vår egen vardag. För inte mer än cirka sedan talade manganska allmänt om kapitalismens, om marknadsekonomins, om de fria samhällenaskris, vet vi aff det är precis tvärtom. Sanningen är den motsatta. Det ärde sociaUstiska staternas, de socialistiska ekonomiernas, planhushållningenskris, som framstår som allt djupare. Detta sker som marknadsekonomiernai , i , i och i stora delar av den tredje världen nu hållerpå aff skjuta ny fart. Människor och nationer lyfts ur sin fattigdom. Detskapas genom en ny tiUväxt en ny välfärd, som var otänkbar för bara ettårtionde sedan och som framstår som en dröm för de människor som lever i desocialistiska ekonomiernas och de socialistiska samhällenas allt tydligarekris. Socialismen som idé befinner sig i en historisknedgångsfas. Dess doktriner överges eller omtolkas intill oigenkännlighetvarhelst de politiska förutsättningarna för detta föreUgger. Jag tror intealls att det var en tillfäUighet att det, när inför valet utgaven hten skrift som hette Idéer som bär, i Ustan över idéer som bär saknades en,nämligen socialismen, som trots allt är grunden för socialdemokratins program.Det är en illustration så god som någon av atf det nu förs en allvarligdiskussion i spaUerna också i den socialdemokratiskapressen om huruvida infe socialdemokraterna borde ta steget fullt ut och strykasocialismen ur sitt program. Kravet på socialism bär fortfarande upp densocialdemokratiska politiken. Det ser vi i detaljerna, i stegen, stora ellersmå. Men tydligen börjar man nu skämmas för det. Man inser att det är en idé,vars tid, om den någonsin funnits, har passerat och vars modeller har lett kris som man infe kan vinna framtiden med. Ivår egen del av världen, i , är förändringarna mycket tydliga. De tolvdemokratiska staterna inom den Europeiska gemenskapen, EG, med tillsammans 80 %av medborgarna i det fria , håller på att riva hinder och bygga broar föraft skapa ett nytt och gränslöst europeiskt samarbete. Dethandlar nu främst om det som kallas den inre marknaden. Man far bort gränserför varor, kapital, tjänster och individer. Men det handlar också om aff skapanya möjligheter fill samverkan och kontakt på utbildningens, forskningens,kulfurens, miljövårdens och den sociala trygghetens områden. 1992,det år då man skall vara färdig med stora delar av defta arbete, är redan i dagett levande begrepp i samhällsdebatten i snart sagt varje västeuropeiskt land.Sverige förblir ännu ett av de allt färre undantagen. Samfidigt- och det ger relief åt denna bild - gör förändringarna inte halt vid den muroch den faggfråd som sedan slut brutalt har skilt européfrän europé. Jagtror atf vi alla, med viss bävan men med djup sympati, följer den s. k.sjungande revolutionen i och , på andra sidan -etthav som borde förena i stället för att skilja. Ivårt södra grannland växer kraven på nödvändiga förändringar. I DDR,, sfär regimens strukturer fortfarande starka men på en bas somundermineras från snart sagt varje håll. Detvi ser i inom EG ger, bara det, hopp om ett nytt skede i detfredliga samarbetet mellan fria nationer och fria individer. Det vi ser iCentral- och , i på andra sidan , visar afffundamenten för den europeiska efferkrigsordningen nu skakar. Vistår inför ett nytt , en ny fredlig samverkan mellan det fria Västeuropasdemokratier, en ny öppning och ett nytt hopp för människor och nationer bakomjärnridån. Vårt får infe ställa sig vid sidan av detta nya europeiskasamarbete, dessa nya europeiska möjligheter. Viser också förändringarna i vårt eget samhälle: allt fler som vill göra nytt,göra annorlunda och göra det själva och därmed bryta upp frän vad de med rättauppfatfar som förlegade strukturer och gamla restriktioner. Vi ser t. ex. allade nya inifiativ som har tagits och som ständigt tas inom barnomsorg ochäldrevård. Skulle vi släppa på restriktionerna, monopolen och fördomarna och gealla dem fritt spelrum skulle vi - det vet vi alla i denna kammare - få en bådebättre, billigare och rikare barnomsorg och äldrevård, för atf bara nämna deexemplen. Viser också förändringens krafter i det nyföretagande som faktiskt finns, inte minsthos de unga entusiaster som bryter sig loss från universitet eller storföretagför aft starta eget och göra annorlunda, men också hos många av dem som kommitfill vårt från främmande länder för atf söka sig en ny framtid. Jag tillhör dem som oftatalar om förändringarna - i världen, i , i Jag tycker atf det finns starka skäl aff vara optimistisk införframtiden. Framfidspessimism är felakfigt och också farligt. Med rätt polifikgår vi faktiskt mot en bättre och ljusare framtid. Men polifiken är viktig, imångafallf.o. m. avgörande. Ochtyvärr innebär årets val atf i flera vikfiga avseenden riskerar att slåin på fel väg . Det är lätt att tolka valresultatet som en seger förisolationism, för pessimism och för rädsla för det okända och rädsla för detannorlunda. Det finns en sådan undersfrömning som kanske kan tolkas in i dettavalresultat. Att säga nej fill eller aft säga nej fill människorsom söker sig fill frän andra länder är i grunden utslag för sammaisolationism och samma rädsla för det okända. Aft säga nej till ny teknik och till ny tillväxt av rädslaför vad de kan innebära är utslag för en pessimism som innebär att man sermörkt på förändringar och därmed . Valresultatet har gett denna isolationism och dennapessimism en liten pust i seglen. I detta ligger också farorna för framfiden,farorna för att en politiskt försvagad socialdemokrati - det är detta dethandlar om, eftersom socialdemokratin har gått tillbaka i detta val - kommeratf böja sig för de vindar som noterats. Aff böja sig för vindar brukarsocialdemokrafin vara ganska bra på. Och defta kommer atf leda till en polifik,som är rakt motsatt den som fakfiskt behöver under dessa deninternafionella förändringens sä avgörande är. I valresultatet ligger också risken för atf nu gärmot en ny kraftig våg av skattehöjningar och atf gör det i ett skedenär andra länder sänker sina skatter och dä vi i absolut borde görasamma sak. Just nu pekar prognoserna på atf vart tredje landsfing ochvar tionde kommun kommer atf höja skaften . När budgetarbetet börjati alla de kommuner där valt aft göra gemensam sak med socialdemokraternaoch med kommunisterna kommer den siffran med all sannolikhet atf bli ännustörre. Vi vet alla, det sade vi alla i valdebatfen, atf kommunal-och landstingsskatterna utgör den tyngsta bördan för dem med de lägsta inkomsterna.Nu skall den tunga bördan göras ännu tyngre. När kommunalskaftehöjningarna ochlandstingsskaftehöjningarna läggs på varandra kan det handla om skattehöjningarpå , och det betyder mycket. För en heltidsarbetandesjuksköterska betyder det, även om man tar hänsyn fill justeringen avstatsskatten, aff han eller hon drabbas av en försämring pä ca . Och för den deltidsarbetande, som diskuterades sä mycket undervalrörelsen, är försämringen självfallet ännu större, eftersom han eller honinte får någon del alls av de statliga skaffejusteringarna. Vem, kan man fråga sig, hörde före valet falas om att manefter valet skulle drabbas av skaftehöjningar som dessa? vet vi prakfiskt taget ingenfing alls om vilkenskaftepolitik som socialdemokraterna fillsammans med kommunisterna kommer aftdriva igenom i denna riksdag . Det har talats om enjustering av marginalskaften med fre procentenheter, men det är ingenreell skattesänkning, det handlar pä sin höjd om en liten kompensation för detfaktum aff socialdemokraterna har tagit bort inflationsskyddet iskatteskalorna. Med detta blir 1989 ännu ett förlorat är i skattepolitiken. Ochdet kommer vi alla självfallet atf få betala priset för. Vi ser redan nu hur priserna och inflafionen stigersnabbare i än i andra länder. Det syns förvisso i hushållsbudgetarna.Men det gör också att värt näringsliv, trots mycket goda tider, klarar sigsämre i konkurrensen ute i världen. Därmed börjar också basen för vårtgemensamma välstånd att långsamt vittra. Vår ekonomiska tillväxt är sedan ettstörre antal år fillbaka åtskilligt lägre än den tillväxt som vi finner i andramotsvarande länder. Det har i debatten visserligenblivit populärt att säga atf tillväxtsiffror ingenfing betyder, eftersomtillväxten i alla fall bara är materiell. Men defta är en farligvanföreställning. Vi behöver nämligen en bättre välfärd också materiellt, infeminst för de äldre som dessutom, det vet vi, kommer atf bli allt fler. Utan enbättre tillväxt och kommer vi kanskeaff tvingas att skära ner pensionsåtagandena och skära ned löften om omsorg ochvård av de äldre. Det vill rimligen ingen vara med om. Vi behöver också en bättre tillväxt för att klara miljöproblemen.Ny teknik är ofta mer miljövänlig än gammmal teknik. Och det är med denekonomiska tillväxten som vi ställer om värt samhälle från äldremiljöbelastande till modernare och miljövänligare teknik. Aft acceptera lägre tillväxt är aff acceptera ett samhällesom försämrar sina möjligheter att klara de vikfiga framfidsutmaningarna närdet gäller sådana vikfiga områden som pensionsåtagandena, äldreomsorgen ochmiljövården. Vi skall inte ställa lägre krav på än andra länder ställerpå sig själva. Jag tycker att det borde vara en självklar målsättning att sefill att vår ekonomi och vår välfärd växer i minst samma takt som andravästeuropeiska länders. Vid kommunal- och landstingsvalet skedde det i mångakommuner och landsfing ett maktskifte från den borgerliga till densocialistiska sidan. Det sveper de faeto en röd våg över kommunal- ochlandsfingshusen runt om i . Det gäller tvärs överfjärden härifrån. Det gäller Bengfsfors, , , ,, , , , , , , ,, och . Listan kan säkert göras längre. Alla dessa kommuner var borgerligt styrda före valet. Ochi alla dessa kommuner gjorde socialdemokraterna ett dåligt val och förloraderöster. Likväl kommer socialdemokraterna atf gripa makten i alla dessakommuner. Anledningen är infe alls aft väljarna har röstat på dem som tarmakten. Skälet är atf miljöparfiet, som före valet vägrade aft säga någontingom vad man i maktfrågorna skulle göra efter valet, nu så gott som undantagslöstrunt om i landet utnyttjat sin vågmäsfarposifion fill atf stödja detsocialistiska blocket. Fakta - man behöver inte göra annat än atf redovisafakta - talar i denna fråga sitt tydliga språk: I kommuner och landsfing i helaSverige uppträder som ett socialistiskt stödparti. Därmed tvingas vi också konstatera atf kohandeln sompolitisk arbetsmetod efter valet hör fill segrarna i defta val. Detta medförrisker för atf pohtiken vrids åt fel håll, för aft isolationistiska strömningarfår ökat spelrum,för aft pessimism inför framfiden får större inflytande och för att en nyskaftehöjningsvåg kommer att skölja fram över landet under de närmaste åren.Därmed minskar våra möjligheter aft klara av de viktiga framtidsuppgifter sommåste stå på den politiska dagordningen . Lät mignämna de sju kanske viktigaste. För det första: Att säga ja fill det europeiskasamarbetet. Det går faktiskt inte atf bara sitta och vänta, fy det nyagränslösa skapas snabbt. Om vi bara vänfar, tvekar och bromsar, kommerSverige att hamna på efterkälken i detta stora och vikfiga arbete. Vi fär intestänga dörrar på det sätt som olika talesmän för regeringen ofta gör. I ställetmäste vi aktivt hålla alla alternafiv för framtiden öppna. För det andra: Vi måste trygga neutraliteten, visa aft vimenar allvar genom ett starkt försvar, militärt såväl som civilt. Vi har fått redovisningar avdjupet i försvarskrisen. Vi moderater föreslog i går aff man skall anordna ensärskild debatt om försvarskrisen så aff samtliga parfier så snart som möjligtfår redovisa sin åsikt här i . För det tredje: Vi måste sänka skatten för aft klarasysselsättning, fillväxt och trygghet på 1990-falef. finns, som jag sade, istället risken atf kommer aff gä den motsatta vägen. För det fjärde; Vi måste klara de nya miljöhoten ovanpå degamla. Jag tycker aft svensk miljödebatt i länga stycken verkar leva kvar i1970-talefs kärnkraffsdebaffs ibland ganska förlegade föresfällningar. Detriskerar att föra politiken fel. är det globalf ofta andra och långtallvarligare problem som tränger sig pä. Runt om i världen diskuterar man nu hotet omklimatförändringar, som följer bl. a. av användningen av fossila bränslen. Dettalar man om - såväl från sin politiska utgångspunkt somMargaret från en helt annan polifisk utgångspunkt - som det sannoliktstörsta globala miljöhotet under resten av detta sekel. På mänga områden lade beslut en bragrund för miljöpolitiken. Den skall vi självfallet arbeta vidare på och inte nuplötsligt tro atf vi skall börja om med allt från början. Men på viktigaområden ligger de kanske svåraste besluten framför oss. drev vi på denborgerliga sidan - mot socialdemokraternas röster! - faktiskt igenom ett beslutom aft koldioxidutsläppen infe skall fä öka. Det är ett ambitiöst och mycketkrävande beslut. Aft förverkliga och leva upp fill det beslutet utan atfavveckla som indusfri- och välfärdsnation blir kanske den allrasvåraste miljöpolitiska frågan . För det femte: Vi måste lösa kvalitetskrisen inom denoffenfliga sektorn. Om det har vi talat i denna kammare, så jagskall inte tala länge om det . Det handlar om atf vi trots våra högaskatter har ett rättsväsende, som inte verkar klara av sina uppgifter fullt utpä grund av bristande resurser. Det handlar om att vi har ett sjukvårdssystem,där krisen pä grund av den organisatoriska modell som vi har valt ter sig alltdjupare för mänga. För detsjätte, låt oss inte glömma bort det; Det handlar om aff värna vår 3 Riksdagensprotokoll 1988/89:10-11 öppenhet mot individer och mot intryck från andra länderoch andra kulturer. Jag fillhör inte dem som ser okritiskt pä svenskflyktingpolitik. Jag tycker aft det finns åtskilligt där som borde och börkunna ändras. Det har vi moderater sagt med stor tydlighet i denna riksdagunder . Men öppenheten mot omvärlden och allt det som denna geross fär aldrig offras hur starka isolationismens och främlingsrädslans krafterän blir. Det handlar inte bara om humanism, om tolerans. Det handlar fakfisktockså om vårt eget behov av de impulser, den mångfald och den förnyelse somindividers och idéers rörelser över gränserna historiskt allfid har gett vårtSverige och som vi kommer aft behöva än mer av . För det sjunde handlar det om att vi kanske under dennamandatperiod skulle pröva förutsättningarna för atf förbättra vårt demokrafiskasystem så aff möjligheterna till insyn och inflytande ökar. Mänga upplever politiken som tråkig och trög ochtycker att oviljan aff diskutera idéer och framtidsfrågor i för hög grad harfått lägga sin hand över den politiska debatten och det polifiska spelet. Jagtycker att det finns anledning aff diskutera en demokratisk polifisk reform ifre delar: aff förlänga mandatperioderna, aft skapa möjlighet till separatakommunal- och landstingsval, atf fä också i ett sysfem med personval.Tillsammans skulle dessa tre delar kunna förnya värt demokratiska sysfem ochfakfiskt göra polifiken mera levande. Atf förlänga mandatperioderna råder det en bred enighetom. Det borde vi faktiskt kunna fatta beslut om . Dengemensamma valdagen för riksdagsval, landstings- och kommunalval är ett eländesom vi borde göra oss av med så fort som möjligt. Det medför aft vikfiga lokalaoch regionala politiska avgöranden dränks av rikspolifiken. Det ger människormindre möjlighet aft fa ställning i många vikfiga frågor som ju faktiskt liggerdem allra närmast. Skulle vi kunna ge kommunerna oeh landstingen egnavaldagar, skulle vi ge den lokala demokratin, det lokala politiska engagemangetnytt liv. Ett personvalssysfem är också ett viktigt krav. Jag tyckeraft det borde vara något av en självklarhet aft väljarna skall få avgöra bådevilket parfi som skall representera dem i och vilken person som devill ha som sin företrädare. Möjligheten fill detta har man i praktiskt tagetalla andra demokratiska länder, men i har parfiväldet satts föreväljarnas möjlighet till personval. Det borde vi kunna ändra på. Det finnsolika modeller för hur personval kan förenas med det strikt proportionellavalsystem som vi har och som vi infe bör rubba. Vi skall inte låsa oss i förvägnär det gäller modellerna, men färdriktningen borde vara denna. Jag hoppas aff vi skall kunna enas omatf tillsätta en grupp, en beredning eller kommitté - kalla det vad ni vill -som skulle kunna diskutera förutsättningarna för aff under denna mandatperiodgöra dessa förändringar för aft vitalisera vårt demokrafiska polifiska system.I den diskussionen måste självfallet alla fä vara med. Det här är frågor som är viktiga för oss moderater. Det ärde framtidsidéer som vi skall arbeta för : att värnadet öppna samhälletoch dess humanistiska människosyn, aff trygga rättsstaten och stödet för demsom behöver vår gemensamma hjälp, aft vidga valfriheten för familjer ochindivider och att öppna vårt mot det nya . Alldeles säkert kommer arbetet för dessa idéer aft då ochdå föra oss fill hård strid med den förlegade socialism som ju fortfarandelever i den socialdemokratiska polifiken på så många punkter. Säkert kommer viatt få anledning aff också fa debatter mot dem som ofta säger nej fillutveckling och teknik och också säger nej till . Vi räds absolut infede debatterna. Tvärtom ser vi fram mot dem med tillförsikt. Vi tillhör inte demsom slår igen några dörrar i onödan. Och när det gäller debatten om våra idéerser vi med optimism framtiden an. 2BENGT (): För en månad sedan var det val i Sverige.Valet är det främsta uttrycket för värt polifiska system, demokratin. För ossär den allmänna rösträtten och åsikts- och yttrandefriheten i det närmastesjälvklara. Men i ett internationellt perspektiv är det fortfarande ettprivilegium att få leva i en demokrafi. En majoritet av jordens befolkninglever i diktaturer av skilda slag. Diktaturer förtrycker och förnedrar människor. Det vet vi.Men ändå kan frihetens blomma tränga fram ur asfalten och skapa öppningar i destabilaste av alla diktaturer. Det är förunderligt atf det sker, och det ärfantasfiskt. Och det inger hopp om aft det som är ett privilegium inteskall förbli det . gläds vi t.ex. med balter och chilenare somnu vågar hoppas på atf deras länder åter skall demokrafiseras. Hindren på vägenär mänga. Processen tar säkert . Riskerna för bakslag är betydande. Mendet som har hänt under senare fid inger ändå framtidstro och inspiration förmånga av dem vars frihet länge förkvävts men vars demokrafiska sinnelag ochfrihefslängtan levt i deras hjärtan. Vi gläds med de balter och chilenare som lever kvar i sinahemländer men också med deras tiotusentals landsmän som finns bland osshär i och som från dag fill dag med stor spänning följerutvecklingen i sina tidigare hemländer. Det är ett privilegium för oss svenskar aft vi får leva ien demokrati. Och det är, herr talman, en förmån aft fä leva i ett land som kange nya livschanser åt människor på flykt undan terror och förtryck pä andrahäll i världen. För oss som har haft furen att växa upp i ett demokratiskt ochrikt samhälle är det en bjudande plikt att föra en generös flyktingpolitik. Atf en majoritet av invånarna i för en månad sedansade nej fill aff kommunen skall fa emot flykfingar är en påminnelse om atf devärden som vi sätter högt i vårt samhälle alltid är hotade. För oss ifolkpartiet är utfallet av folkomröstningen i en uppmaning aft ansträngaoss ännu mer än för att vinna förståelse för värdet av öppenhet ochsolidaritet. Inför höstens val skickade ut en enkät till samfliga partier. Den ställde frågor omhur långt partierna var beredda att gå i olika miljöfrågor. Socialdemokraternagick i sina svar på många punkter längre än vad de hade varit beredda aff göra här i så sent som ivåras. Det väckte säkert hos många väljare förhoppningar om att partiet var påväg aft tänka om. Men atf döma av de besked som i förra veckangav min partivän här i kammaren var svaren fillNaturskyddsföreningen bara avsedda för valrörelsebruk. ville miljöministerninte stå för dem längre. "Valet är över, ! ", försvaradesig miljöministern när han påminde henne om vad socialdemokraterna hade sagt ivalrörelsen. svar var ett ovanligt tydligt uttryck fördet socialdemokrafiska sättet aff bedriva valrörelse. För aff undvikaobehagliga debatter och slippa bevärliga frågor antyder man ett besked förevalet som man sedan infe vill stå för när valet är över. Sä var det t .ex. med den s.k. lex . före valet - då han var jusfifiemininsfer - att en förnyad prövning avlagen om företagshemligheter skulle ske. Men är valet över. säger aff lagen efter vissa justeringar kommer aft drivas igenom. Så var det med budgetpolitiken. I valrörelsen, ellerrättare sagt fr.o.m. , förklarade atf det tackvare den ekonomiska tillväxten fanns utrymme för alla reformer som varaktuella. Några besparingar var det infe tal om. Men är valet över. Nusäger i regeringsförklaringen aff det kommer aft bli aktuelltaff finansiera reformer genom "omprövningar av utgiffsprogram". Sä var det med den ekonomiska politiken. I valrörelsenförklarade finansministern aft det inte skulle bli aktuellt med någonåtstramning under . Men är valet över. får vi se omlöftet håller ens . Inflationen är på väg upp - också dettvärtemot vad statsministern sade i valrörelsen - och både riksbankschefen ochkonjunktur-insfifufet har efterlyst en åtstramning. Och så var det med ordförandeskap iSÄPO-kommittén. Efter hans nonchalanta uttalanden och respektlöshef för lag ochrätt i samband med meddelade IngvarCarlsson aft kommitténs fortsatta arbete och ledning skulle diskuteras medpartiledarna efter valet. Många fick - och det var förstås avsikten - intrycketatf statsministern var angelägen om aff arbetet skulle bedrivas i polifiskenighet. Men är valet över. har beslutat sig för aff låtaLidbom fortsätta ensam. Ja, valet är över , - så långt är vihelt överens. Men till skillnad från socialdemokraterna anser vi i folkpartietaff man även efter valet skall stå för det man säger före valet. Visst kan allai stridens hetta begå misstag. Men det är inte några misstag av det slaget somdet är fråga om här, utan ett utstuderat mönster. När vi nu har en månads facitav fortsatt socialdemokrafiskt regeringsinnehav kan det finnas skäl aff påminnaom det - och vi kommer aft få anledning aff återkomma ! Jag har liksom medtillfredsställelse noterat atf regeringen , enligt vad som sägs iregeringsförklaringen, går med på aff införa en miljöavgift på koldioxid.Koldioxidutsläppen är ett av de största miljöhoten på jorden. Vi kannaturligtvis infe undanröja det bara genom åtgärder i , men vi kan dravärt strå till stacken. I slutdokumentet från i är om"Förändringar i atmosfären" framhålls att de data som finns omklimatförändringarna på jorden är mer negafiva än de tidigare mestpessimistiska förutsägelserna. citerar:"De klimatiska katastrofer som hotar jorden kan------ endast jämförasmed ett världsomfattande kärnvapenkrig." Koldioxidutsläppen och denväxthuseffekt som de kan leda fill spelar en central roll. Mot denna bakgrund framstår det mål som i vårasbeslutade om och som också berörde - aff de totalakoldioxidutsläppen inte fär öka - som än mer angeläget.