prot · GC09130 · 1988-12-31 00:00:00 — Det gäller t.ex. försvarsbeslutet , som socialdemokraterna kundefå igenom med hjälp av , finansieringen av , en storkommunikationsfråga där socialdemokraterna och bildade majoritet,borttagandet av folkbokföringen från kyrkan, som man drev igenom med hjälp avfolkpartiet, frågan om avtrappningen av mjölksubvenfionerna, därsocialdemokrater och moderater gick ihop och höjningen avskatteutjämningsavgiften , som genomdrevs med hjälp av . Ienergi- och kärnkraffspolitiken har man sökt åstadkommalösningar tillsammans med och . Vidare gäller detmiljömålen -1.ex. de minskade kolväteutsläppen, en fråga där man har söktsamverkan med . Dessutom fick man tillsammans medfolkpartiet till stånd en majoritet för höjd oljeskatt. Jag tycker att det ärnaturligt i en parlamentarisk demokrati med flerparfisystem att det blir sådanalösningar. Det är bra att man - fog också upp detta -kritiserar regeringen för det sätt på vilket propositionen lades fram. Frånfinansdepartementets sida vrenskades man. Det gällde ju att försökatillmötesgå kravet på att förslaget skulle läggas fram föratt skulle få längre beredningstid. Det är svårt att förstå varförman inte kunde gå till mötes på den punkten. Antalet förslag i den aktuella propositionen var så stortatt det inte blev så mycket tid över för handläggning. Det är rätt attkritisera handläggningen så till vida att man har haft för litet tid på sig.Men problemet var att veta vad som var alternativet. När budgetpropositionen läggs fram så sent riskerar man -med tanke på alla förslag som finns i propositionen - att råka i tidsnöd.Regeringen är alltså ansvarig för att det blev som det blev. Naturligtvisinnebär det en orimlig arbetsbörda i - för ledamöterna och inte minstför personalen. måste väl resurser föras över från tillriksdagen för att man skall kunna klara den nya parlamentariska situafion somgäller efter valet. Ur demokratisk synpunkt är det intressant att studera detsom skett i . Utskotten har ju, även om det gällde , haftmöjlighet att pröva frågorna utskottsvis för att på det sättet komma fram majoritet. Det är väl bra. Men det har riktats viss kritik mot t.ex. denalltför snabba hanteringen. I stället för att vara det transportkompani som vi, sominte ständigt får vara med och bilda majoritet, ibland har kritiserat riksdagenför att vara -får ju kritik för att den bara transporterarregeringens förslag -måste det väl vara bra att plötsligt får merainflytande. uttalande efter valet om att skulle fåett större inflytande har visat sig vara riktigt. Jag tror att det därför ärviktigt att är inställd på att spela en mer aktiv roll i polifiken -så blir det när regeringen är svag. Den ekonomis ka politiken, m.m. Den ekonomiska politiken, m.m. 33CARL () replik: Arbetet här i är framtidsinriktat.I slutet av sitt huvudanförande kom finansministern in pä frågan om detframtida skattesystemet. Han sade något väldigt intressant. Han sade nämligenatt skatter som är avdragsgilla leder till slöseri. Det är just det som är ettav de stora problemen med de framtida skatterna. Vad som för mig ar aktuellt ärdå energiområdet, där man vill momsbelägga energin och sänka punktskatterna. I betänkandet står det att det leder till en ökadanvändning av fossila bränslen - alltså till ett ökat slöseri. Det för mig inpå tanken att det stora problemet på det ekonomiska området är att manbara talar om mycket korta perioder. Framfiden får så att säga sköta sig självoch fa ett ansvar för de skador som vår överflödskonsumtion alstrar. Viöverlåter på våra barn och barnbarn att ta hand om spillrorna. Men vad är orsakentill detta snedtänkande? Jo, det är fixeringen vid vissa ekonomiska mättal -såsom BNP och produktivitetsutvecklingen. Det som kan mätas kan ju användas somstyrinstrument. Men om det är fel på instrumenten, styr man faktiskt fel. Det framstår allt klarare att vi måste få kompletterandemätmetoder som avspeglar resursförbrukning och förslitning. På något rimligtsätt måste samhällskostnaderna komma in i produkfkalkylerna. Om inte det sker.kommer inte vi i egenskap av konsumenter att kunna göra de kvalificerade valsom en fungerande marknadsekonomi förutsätter att vi skall kunna göra. Vi måstefå signaler för att kunna välja miljövänliga och skonsamma alternativ, mensådana finns inte . Min fråga till finansministern är om han är villig attsnarast fa initiativ till ett arbete som leder fill att de gamla, slitnaBNP-begreppen kan kompletteras med mått på resursförbrukning och förslitningnär det gäller människor och natur. Det måste vara sådana mått som gör att vikan föra över samhällskostnader på dem som bidrar till förslitningen avmänniskor och natur. Ett vikfigt mått i den ekonomiska politiken är denomtalade produktivitetsutvecklingen. Det sägs att denna är för ringa och attden är negativ. Jag har erfarenheter från industrin och kan hävda - för det harjag själv varit med om synnerligen - att det går att mätaproduktivitetssänkningar. När en analys var gjord kunde vi alltid konstateraatt den uppmätta försämringen berodde på att vi hade producerat produkter avhögre kvalitet - man hade alltså arbetat längre vid maskinen. Då uppstår frågan hur man när det gäller dessaproduktivifefsmätningar skall kunna få med de kvalitetsförändringar sommänniskor i ett utvecklat industrisamhälle alltid står inför. Även om detta ärsvårt finns det ett akut behov av förbättrade metoder. Utan sådana kommer visuccessivt att fatta beslut som infe grundas på relevanta fakta och då får vien dålig ekonomisk politik. Frågan är om inte dåliga mätmetoder också ledertill den politik soin vi nu har - alltså till en ständigt ökadresursförbrukning och förslitning av natur och människor. Jag skulle också vilja fråga finansministern om han ärberedd att nu starta någon form av kvalificerat arbete för att få fram bramättal vad gäller produkfiviteten. Därvid skall också förändringar i produktersoch tjänsters kvalitet beaktas. Vi måste faktiskt veta vad vi håller på med. 34HANS (vpk) replik: Finansministern inledde sitt anförande medatt säga att en regering måste ha mod att regera och lägga fram förslag. Sedangäller det att kompromissa. Jag kan då bara konstatera att modet infe räcktelängre än till kompromisser åt höger. Det fordras alltså litet mera mod. Manmåste motsätta sig de starka ekonomiska krafterna om man vill kompromissa åtvänster och genomföra en mera vänsferinriktad politik. Det här är ett av problemen. Vi har alltid hävdat att detnär det gäller ekonomisk-politiska åtgärder behövs en fördelningspolitiskprofil. Så till frågan om huruvida det existerar en överhettningeller inte. Jo, det finns en överhettning- både regionalt och i finansvärlden.Spekulationsekonomin har ökat kraftigt . har vihaft en kraffig vinstutveckling. Utan att göra några större utvikningar - jagkunde ju t.ex. tala om och ta till inflationsmått av det slaget -vill jag framhålla att det är helt klart t.ex. när det gällerbostadskostnaderna att markvärdet, spekulationen i mark och bostäder och denregionala koncentrationen betytt oerhört mycket i fråga om inflationen.Regeringen säger själv i propositionen att företagen på ett omotiverat sätt harhöjt sina priser även på hemmamarknaden. Beträffande dessa problem krävs detingreppmot den helt fria och avreglerade kapitalismen. Men finansministernanför som motiv för den framtida ekonomiska politiken att avregleringar är avnöden och att de kommer att leda till mycket bättre resultat. Jag tycker kan se motsatsen när det gäller det som den fria kapitalismen åstadkommer.Det galler inte minst de åtgärder som måste vidtas på lånemarknaden. Vi i vpksäger i vår mofion på den här punkten att det är väldigt bra att man kommer medförslag om ett slags skuldsaneringsinsfitut. Det handlar då om dem som lånar utpengar till fantastiska räntor. De skall själva ta risker. Det borde också härvara en hårdare reglering. Man borde ha ett räntetak, man borde ha ett slagsockerbegrepp i ekonoiuin igen. De räntor fill vilka det lånas ut skulleför ha benämnts ockerräntor och varit mer eller mindreolagliga. Det är bra att man kommer med de här åtgärderna. Men de ärockså ett resultat av att man har avreglerat och inte brytt sig om att försökastyra de stora kapitalströmmar som är en följd av vinstutvecklingen. Så kommer vi in på frågan om nedkylning i allmänhet ochdet förslag som läggs fram för . sägs vara dennivå som regeringen vill åstadkomma. Var hittar man dessa ?Det gäller arbetsmiljöavgifterna, sparandet och elskatten, och om jag harräknat rätt skulle det bli just . Men i samma andetag är man beredd att släppa ut 10miljarder kronor-som jag kan förstå att det blir- i enmarginalskatfesänkning, som inte är fördelningspolitiskt riktig och som intestämmer med vad finansministern sade om att det skall vara skatt efter reellbärkraft. Vad man gör , vid sidan av indragningar, sparande ocharbetsmiljöavgifter, är att man tar ut en elenergiskatt på ca 3 miljarder, somskall bidra fill att finansiera en sänkning för dem som har de högstainkomsterna. Det är väl ändå inte de som har de högsta inkomsterna som har fåttstå tillbaka under den tredje vägens politik. Det är tvärtom så att skillnadenmellan de olika skikten i samhället har ökat. Den ekonomiska politiken, m.m. Den ekonomiska politiken, m.m. Och detborde ju vara precis tvärtom, om man skulle följa upp sina ord om reellbärkraft och rättvisa. Om det här blir någon egentlig åtstramning för dem som hartjänat på den ekonomiska politiken, det återstår att se - och det tror jaginte. Däremot blir det naturiigtvis en åtstramning för dem som både skall sparaoch betala höjda energiskatter som inte är proportionella utan drabbar allalika. En annan sak, som inte har berörts i debatten, gäller deinbetalningar på likvidifetskonto som företagen gjorde 1987. I finansutskottetsbetänkande /88:30 står ju att skall 7,5 miljarder kronorutbetalas fill industrin - pengar som industrin har satt in på de s.k.likviditefskonfona och fått ränta på i . Dessa pengar kommer ju ocksåatt späda på tillgången på kapital ute i näringslivet. Och man kan undra vilkavägar det här kapitalet skall ta. Var skall dessa snabbtplaceras? Blir det industriinvesteringar, eller blir det fortsatt jakt för attklara de investerings-avgifter som skall gälla i t.ex. ? Man kanju tänka sig att de här mycket profitabla kontorsbyggnaderna sväljer 10 %investeringsavgift och att investeringsavgiften i stället borde vara. som vihar föreslagit, för att verkligen sätta stopp. Den här ekonomiska polifiken reser en radfrågor som inte besvaras av den allmänna lovsången fill avreglering ochkapitalismens effektivitet. sade att finansministern är enpatetisk figur som står utanför debatten. Men varför då ägna mig hela sexminuter? En föraktfull tystnad hade väl varit till fyllest. och folkparfiet erkänner att det råderöverhettning. Den försvinner infe av sig själv, tillstår man dessutom. Hur vill man då bota överhettningen? Jo, med sänktaskatter. Vad innebär det? Sänker man skatterna får folk mer pengar, i handeneller i plånboken eller på checkkonfo. Vad gör de med de pengarna? Ja, väldigtmånga kommer att använda dem för att köpa mer varor och tjänster, åka utomlandspå semesterresor osv. Men då säger och : Det spelaringen roll att folk får mer pengar att handla mer för. Man kommer i stället attarbeta desto mer, och då blir det mer varor och tjänster; då uppstår balans pånytt. Vilka är det då som skall arbeta så mycket mer? Tremiljoner svenskar arbetar heltid. Skall de arbeta på övertid? Är detdetta som skall lösa de balansproblem som vi har och som kommer attytterligare förvärras om vi, som föreslår, sänker skatterna nästaår med ? All ekonomisk teori talar om följande: Sänker viskatterna, ökar vi konsumtionen. Sänkta marginalskatter har antagligen -undersökningarna tyder på det - positiva effekter på arbetsviljan. Men depositiva effekterna är små i början. De växer och kan då geeffekt. Det är två regeringar i industriländer i världen som harvänt upp och ned på den teorin, som har samma verklighetsuppfattning som LarsTobisson och , nämligen att sänkta skatter minskar efterfrågan. Den ekonomiska politiken, m.m. denamerikanska regeringen under . har väridens största Prot.1988/89:130 underskott. Den andra regeringen var den konservativa regeringenunder . har inflation, ett stortbytesbalansunderskott, ränta - därför att denna regering mot all klokhetoch all kunskap håller fast vid att bara man sänker skatterna så minskarefterfrågan, ökar sparandet och ökar arbetsviljan. Vi har ju hört så från ert håll att ärdet lågkonjunktur skall skatterna sänkas för att öka efterfrågan, är dethögkonjunktur skall skatterna sänkas för att minska efterfrågan. Med föriovsagt, herr talman, detta är inte annat än politiskt trams för att inbilla folkatt bara man får mer pengar i plånboken löser sig alla ekonomiska problem församhällsekonomin. Sedan ställer frågor som är meningslösa, ellermed ett finare ord retoriska. Hon frågar mig om jag tror att höjda skatter ökarutbudet av arbetskraft. Naturligtvis tror jag inte det, och det har jag aldrighävdat. Var kan finna underlag för att jag skulle ha haft en sådanuppfattning? Vad vi avser med höjda skatter är att minska efterfråganpå arbetskraft, men minska den framför allt inom sektorer som suger tillsig alldeles för mycket arbetskraft. Av den stora ökning av sysselsättningensom vi hade tog den privata tjänstesektorn hand om två tredjedelar. Därför ligger det någonting ganska allvarligt bakom erinställning. Anta att säger nej till all form av åtstramning! Detbetyder att man överlämnar till marknadskrafterna att försöka etablera balanspå arbetsmarknaden. Och de marknadskrafter som är starkast, där den privatakonsumtionen skjuter på, finns på den privata marknaden, framför allt påtjänstesektorn . Men vad innebär detta när det gäller det ansvar som jaganser att har för att personalförsörjningen inom vård och omsorg påett någorlunda rimligt sätt tillgodoses? Vad har , som säger sigtala för de svaga i samhället, att säga till dem som står i operationsköerna,till dem som ligger kvar på sjukhus därför att personal saknas i ?Det kan ju inte vara rimligt att de skall arbeta mera. Vad är lösningen påarbefskraftsproble-met i så fall, annat än att ytterligare förvärra vårdkrisen,om infe handlar? Sedan blir det hela naturligtvis orimligt. Ni säger att deekonomiskpolitiska åtgärder som nu kommer att fatta beslut om ökararbetslösheten, drabbar levnadsstandarden, stoppar tillväxten framför allt iStockholm - och har de ingen åtstramande effekt alls. Jag tycker attde två högerpartierna i riksdag har förfallit till en politiskretorik som gör att den sakliga debatten blir något svår att upprätthålla. gjorde en lång uppräkning av alla uppgörelsersom socialdemokratin har träffat med andra parfier i . Jag kan förstå hans behov av att göra den uppräkningen; han vill bara vara en bland många lika goda kålsupare. Men han är en modig man. Han är infe bara beredd att göra uppgörelser med regeringen, han vågar också erinra om vad som hände under de borgerliga regeringsåren. Han är en av de få som gör det numera. Här sade han att den industriella förnyelsen skedde framför allt under den 63 Prot,1988/89:130 Den ekonomiska politiken, m.m. perioden.Det har kanske inte så stort intresse längre, men föllindustriinvesteringarna till hälften. efter 1982 har de fördubblats.Och vad industriinvesteringarna an kan antas ha för innebörd, så är det i allafall förnyelse det handlar om. Slutligen vill jag ställa en fråga till Hans Petersson.Jag har fullständigt klart för mig att kommunisterna inte stödersocialdemokratins ekonomiska politik. kommunisterna röstarhellre med högern, om ni ser en chans att fälla den socialdemokratiskaregeringen. var redo att acceptera ettborgerligt maktövertagande. skall nu lämna , men jagantar att han kommer att fortsätta att kalla sig kommunist. Hans parfi hetervänsterpartiet kommunisterna. Jag måste fråga ; Vad stårbegreppet kommunism för ? Varför är kommunist? Ute ivärlden har kommunismen blivit liktydig med ekonomiskt förfall, arbetarklassensutsugning, förtryck och folkmord. Det är sanningen om kommunismen. Vad ärkommunismen i ? Vad är kvar annat än allmänt missnöje och s.k.vänsterpopulism i kommunisterna? Olika kombinationer uppstår i denna riksdag, och det finnstydligen en bro mellan och när man förkastarkapitalismen. Det må man gärna göra. Men jag tycker ändå i sanningens namn,herr talman, att sättet att beskriva den industriella epoken i - somCarl och gör - som under vilken svenskarbetarklass har fått offra liv och hälsa, levnadsstandard, bostadsförhållandenoch familjeliv är litet groteskt. Det är industrialismen, , som harlyft arbetarklassens levnadsstandard, som har gjort att människor leverlängre, att folk är friskare och att man har en helt annan bostadsstandard änman hade för 50 eller . Vi socialdemokrater inser lika väl som alla andra attindustrialismen har fört med sig en rad problem. Men att försöka förträngadetta uppenbara, att det är fack vare den typ av ekonomi som vi lever isom inte bara tillhör världens rikaste länder, utan också är ett landdär välfärden faktiskt är mycket jämnt fördelad och där människor lever ettlångt bättre liv än om de levde i ett annat samhälle. Jag vet inte om man i stället för kommunismen skall hanostalgin som ledstjärna i framfiden. De ser inteeländet och nöden som fanns i det gamla samhället, och de begriper infe att vibefinner oss i ett land där vi har möjligheter och resurser, t.o.m. insikteroch kunskaper att förena ekonomisk utveckling med bättre livsvillkor,högre livskvalitet och t.o.m. bättre miljö. Det tycker jag att viddet här laget borde erkänna. 36LARS () repHk: Finansministern tog i sin replik varje chansatt undvika att beröra dagens ämne, uppgörelsen mellan socialdemokraterna ochcenterpartiet. Det var så att jag väntade att han snart skulle börjakommentera blomsferuppsatserna här i kammaren. Intrycket består,finansministern är överkörd av , inkl. den socialdemokratiskariksdagsgruppen. Även om han sålunda är tillplattad, skall jag ägna honom som jag nu har blivit tilldelad. Den ekonomiska politiken, m.m. Finansministerntalade i alla fall om skatter och frågade: Vem tänker ni er Prot. 1988/89:130skall arbeta mer övertid? Det behöver inte alls vara fråga om det. Vi kan fa 7juni 1989 det nuvarande övertidsmåttet som exempel. Bara människor väljer attta ut ersättning i pengar i stället för i kompensationsledighef, får vi ökadearbetsinsatser. Det är inga stora tal det rör sig om. I vårt budgetalfernafivförutsätter vi att det skulle röra sig om drygt en fimme , knappt 20minuter . Det tror jag inte alls skulle vara svårt att få fram. Sedanfördes en passionerad argumentation mot sänkta skatter. Det kan varaförståeligt när det gäller någon som har höjt skatteuttaget med 70miljarder. Men jag frågar en gång till: Hur rimmar det med uttalandet att denkommande marginalskattesänkningen skall vara ett kraftfullt medel för att ökaden ekonomiska tillväxten och därmed levnadsstandarden? Finansministern får nogvänja sig vid att börja argumentera för skattesänkningar, infe mot dem. Jagfick inget svar på frågan om vad som skall hända 1990. har man mestdiskuterat vid vilken fidpunkt förslaget skall läggas fram. Men jag frågar;Blir det över huvud taget något förslag? Jag har i min ägo ett TT-uttalande avfinansministern där han säger att ett absolut villkor för att det skall sänkasmarginalskatter är att lönehöjningarna totalt slutar vid . Det äringen som tror att så skall bli fallet. Man vet att det inte blir så. Apropåtankefelet presenteras nu elskattehöjningen som en förskottsbetalning avkommande, okända, marginalskattesänkningar. Har han fått ett återfall i sin fidigare tankeoreda och resonerar omdenna typ av finansiering? Vihar begärt att reformen 1991 skall sänka skattetrycket. Jag noterar enintressant öppning i finansministerns anförande på den här punkten. Men bildenkompliceras faktiskt, för upphör tvångssparandet,löneskaften, straffskatterna på , t.o.m. energiskatterna sägsvara tillfälliga. Det jag är orolig för är att det bäddar för skaftehöjningarav mer permanent karaktär. Skall de skärpningar som finansministern planerarmot boendet och mot pensionärerna leda till att de drabbas ytterligare, för attuppväga förhållandet att pengar då frisläpps från tvångssparande och annathåll? Anf.37 () replik: Det kom ett klarläggande från finansministern. Arbetsgivaravgifter ärinte utbudspolitik. Jag är glad över det. Jag hoppas att alla, inkl.centerpartisterna, vet vad det är de har varit med om att besluta. Iövrigt tycker jag att det kändes ganska bekymmersamt att höra på finansministerns anförande. Han ägnade en betydande del av sin tid åt att argumentera mot förekomsten av dynamiska effekter. Det är, som jag upplever det, en reträtt från den insikt som har präglat utredningsarbetet i fråga om inkomstskatter och annat. Jag är mycket bekymrad över det, det måste jag erkänna. Jag undrar om finansministern skulle vilja ta sig fid attvid nästa anförande något kommentera den fråga som jag har ställt , nämligen om finansministern menar vad han säger med de ord som finns i den reviderade finansplanen om en skattereforms mycket stora 65 5 protokoll 1988/89:130-133 Den ekonomiska politiken, m.m. fördelarför enskilda människor, för svensk samhällsekonomi, för arbetsvilja, förviljan att spara etc. Detta är ju innebörden av dynamiska effekter. Tarfinansministern avstånd från de delarna av den reviderade finansplanen är detfaktiskt en ganska anmärkningsvärd nyhet, fill mycket stor skada för svenskekonomi, frånsett de aktuella förslagen . För övrigt angreps för att vilja sänkaskatten. Jag önskar att finansministern ibland läste mer än rad ett i någontext. På rad två diskuteras nämligen finansieringen. Vi brukar frånfolkpartiets sida infe göra som socialdemokrater, dvs. vi lägger inte framförslag om ofinansierade skattesänkningar. Därutöver nämndes några ganska elaka ord om attfolkpartiet ingenting hade fill övers för sådana som stod i köer av olika slag.Jag vill dock påminna finansministern om den debatt som ägde rum här den 8mars. Vi diskuterade då den ursprungliga budgetpropositionen. folkpartiefs förslag om att satsa mer än påförbättringar för familjer med handikappade barn, förbättringar för gamlamänniskor som har sjukdomen åldersdemens, förbättringar för dem som står isjukvårdsköer, förbättringar för undantagandepensionärer och ytterligare någraganska små men betydelsefulla grupper. Till alla dessa förslag har numerasocialdemokraterna röstat nej. Till alla dessa förslag om förbättringar för detglömda har socialdemokraterna röstat nej. Trots detta hoppas jag att finansministern skall tasommarledigheten i anspråk, bli ytterligare solbränd och kanske komma på bättretankar i fråga om våra förslag. 38 () replik: När det gäller den verksamhet somarbefsmiljöavgiften syftar till är det naturHgtvis viktigt att framhålla just denutbudspolitiska delen. kommenterar att jag är en avde få som fortfarande tycker att den icke-socialistiska regeringstiden är värdatt nämnas. Jag anser faktiskt att den nidbild som man har målat upp av deregeringarnas verksamhet är felaktig och orättfärdig. I fråga omindustripolifiken ser vi just nu effekterna av de strukturförändringar somskedde under den tiden på skogsområdet och på sfålsidan. Det är de effekternasom har bidragit fill den hyfsade ekonomi som vi nu har. Ni har bara förvaltat.Det är det som är min kritik mot den socialdemokratiska regeringen under desenaste sju åren. Ni har förvaltat. Ni har haft litet fur men ni har icke gjortnågonting för framtiden. Ni har avverkat men inte planterat nytt. Varjepolitisk generafion är emellertid skyldig att också åferplantera. 39HANS (vpk) replik: Jag kan konstatera att finansministern harräknat fel på replikerna, för jag hade en replik kvar. Angreppen på Östeuropaoch den internationella kommunismen brukar komma när jag inte har någonmöjlighet att svara, men den här gången har jag det, så det var ju ett misstag.