prot · GC0960 · 1988-12-31 00:00:00 — Det gäller stora grupper avensamma barn, som inte utan vidare kan skickas tillbaka till sina föräldrar, därföratt många är föräldralösa eller inte har någon kontakt med sina föräldrar. Detär utomordentligt viktigt att alla länder som står inför denna problematik fårta litet tid på sig för att diskutera hur frågan skall hanteras, i samråd medFN:s flyktingkommissariat. Det är nämligen inte helt komplika-tionsfritt, ochdet är mycket vikfigt att vi handlar rätt i detta avseende och också i deländer som är berörda försöker hitta någon gemensam nämnare för hur vibehandlar dessa grupper av barn. Anf.132 (): 'Det vore mycket bra om invandrarministern kunde tala om vilka särskildaskäl som skall åberopas för att den allmänna amnestin inte skall gälla,därför att det är många som undrar över detta. Många som har kommit hit före1988 har ju trott att alla skulle få amnesti, som sade imellandagarna. görs ändå särskilda prövningar, och den allmänna amnestintolkas litet hit och dit och ställer till mycken oro bland de asylsökande, inteminst bland barnen, som har farit så illa här i . Detfinns all anledning att uppmärksamma de ensamma barnen. Det var ettprogram i TV:s Magasinet, som jag hoppas att invandrarministern såg, som visadehur dåligt dessa barn har det. De behöver verkligen få besked, och de borde fåstanna här i . Omuppehållstillståndet för vissa flyktingar Återigen vill jag säga att jag naturligtvis vet att dessa barn mårdåligt - barn mår alltid dåligt i en flykfingsituation. Desto viktigare är detatt vi verkligen försöker ta hand om dem på bästa sätt. Jagkan barasäga, vilket jag tror att äröverens med mig om, attdet inte görs några generella utfästelser för någon grupp, utan varje enskiltfall prövas för sig. Det måste göras även i detta fall. Det är mycket möjligtatt de eventuella skäl som skulle tala för att denna regel inte skall tillämpasär färre när det gäller barnen än när det gäller många av de vuxnaflyktingarna, men icke desto mindre måste varje fall prövas. Anf.134 (): Då skulle jag vilja be invandrarministern att precisera vad dettabeslut om allmän amnesti egentligen innebär, vilket många frågar sig.Först går invandrarministern ut och säger att aUa som kom till före1988 skall få amnesti för att köerna skall bli kortare, och sedan kommeruppgiften att alla ändå skall prövas enskilt. Vad är det som gäller beträffandeden allmänna amnestin? Här den helt satts ur spel? Rent allmänt finns det uppenbara skäl som kan tala för att amnestininte automatiskt skall gälla. Sådana är t.ex, säkerhetsskäl, brottsligheteller annan asocialitet. Om statligt stöd för biblartiUSovjet, m.m. Det föranledde mig att påpeka att det är mycket sannoliktatt skälen till att inte bevilja barn amnesti - enligt den praxis vi harutarbetat - är svagare än för många av de vuxna flyktingarna. Det är av dessa skäl som man har exemplifierat att maninte omfattas av den allmänna amnestin. Återigen: Varje fall prövas för sig. 136 (): Skall jag dä tolka på det sättetatt barnen egentligen inte borde komma under bedömningen särskilda skäl, så attde inte kommer att omfattas av den allmänna amnestin? De kan ju knappastomfattas av grupperna som särbehandlas till följd av kriminalitet osv. somMaj-Lis Lööw räknade upp, så att det därför finns förhoppningar om att dessabarn skall omfattas av amnestin. Är det såjag skall tolka svaret? Överläggningen var härmed avslutad. 16§ Svar på frågorna 1988/89:397 och 398 om statligt stöd för biblar tillSovjet, m.m. har frågat mig dels om jagvill medverka till ett statligt bistånd om 3 milj. kr. för biblar till ,dels vad som var anledningen till att jag inte ville ta emot ärkebiskopen idenna angelägna fråga. Vid en uppvaktning av företrädare för Svenska Bibelsällskapetden hos kyrkoenhet angående möjlighetenatt få anslag till en planerad bibelgåva till den ryska kyrkan lämnade departementetbeskedet att bidrag av den storlek som antyddes vid besöket knappast varmöjliga, eftersom några statsanslag för sådana ändamål inte finns. En ansökanom bidrag gjordes i alla fall något senare av till regeringen,som avslog framställningen . har den 1 november 1988vänt sig till utbildnings- och civildepartementen med en förnyad framställningi ärendet. Man anhåller om 3 milj. kr. i statsbidrag samt . Redan insamlade medel och beviljade bidrag har enligtframställningen täckt kostnaderna för 75 000 levererade eller beställdabibelverk. Vad som enligt centralstyrelsens uppgift nu behövs är ett tillskottav totalt 8,5 milj. kr. för att enligt ryska kyrkans önskemål kunna levereraytteriigare 75 000 exemplar. Eftersom regeringen ännu inte har tagit ställning tillcentralstyrelsens ansökan, anser jag mig inte nu behöva svara pä frågan om mininställning till det begärda bidraget. Vad sedan beträffar ärkebiskopens förfrågan om enuppvaktning hos mig i ärendet, fär jag hänvisa till ett brev, där jag underrättathonom om att kyrkofondens medel inte lagligen torde kunna användas för ettändamål av detta slag och att inte disponerar över medel somkan anlitas för detta. Jag bekräftade i mitt brev ett tidigare telefonbeskedatt jag inte ansåg det meningsfullt med en uppvaktning hos mig i ärendet. Eftersomärkebiskopen ända önskar få träffa mig i denna angelägenhet, har ettsammanträffande nu avtalats till mitten av . Anf.138 (): Jag tackarstatsrådet för svaret. Dehär frågorna ställde jag . Tidningarna hade skrivit omregeringens nej till bibelspridning till och kyrkoministerns vägran attta emot ärkebiskopen. Närdet gäller statsbidraget ser jag i svaret att regeringen inte har tagitdefinitiv ställning. Det betyder väl att sista ordet ännu inte är sagt i denfrågan. Mennär det gäller statsrådets nej till ärkebiskopens besök på departementet hadejag laddat för en rejäl debatt här. har ju läget förändrats sedan frågornaställdes. Tydligen blev kyrkoministern skakad av min fräga. Nägot måste göras,resonerade man väl i departementet och man gjorde det enda rikfiga:kyrkoministern ringde helt resolut ärkebiskopen och bjöd in honom till ett samtal. brukar jag fråga mig: Gör jag någon nytta i - jag, enfotfolkspolitiker från ett oppositionsparti? vet jag att jag ärbetydelsefull. Nugår kyrkoministern, bildligt talat, ned på sina knän och ber att ärkebiskopen skallkomma till departementet. Vilken syn, vilken underbar syn, herr talman! Detär bra att kyrkoministern här i kammaren vittnar om sin sinnesändring. Jaghoppas att massmedierna kablar ut statsrådets budskap. Omnu regeringen ser till att kyrkan - i likhet med vad som skett i ochNorge - får statsbidraget och kyrkoministern aldrig mer vägrar ärkebiskopenett besök pä departementet kommer nog svenska folket att glömma kyrkoministernsfadäs. Jag är glad över svaret och är ödmjukt tacksam över alt jag i varjefall till viss del fått agera fridsfurste. Jag är inte så lättskakad, och jag kommer nogsäkert att göra besviken genom att säga att jag naturligtvisäven utan hjälp hade tagit emot ärkebiskopen, om han talatom att han trots beskedet önskade träffa mig. Jagär alls inte hårdhjärtad och förvägrar inte någon att träffa mig. Det här är enhistoria som aftontidningarna har haussat. Man kanske inte alltid skall tro attdet som stär i tidningarna är sant, . I alla fall är detsällan de skriver hela sanningen. Naturligtvishar vi hundratals kontakter av formell och mer informell karaktär medmänniskor. Detta var ett sätt att beskriva läget för ärkebiskopen. Jag har allsicke vägrat att ta emot någon! Självfalletreagerar jag på det sättet att jag, när ser att tidningarna börjar skriva omsaken - utan att ärkebiskopen själv har reagerat - ringer och frågar hur det ärställt med saken. kanske gärna vill vara fridsfurste, men i det här fallet var detfaktiskt onödigt. Omstatligt stöd för biblartiUSovjet, m.m. Prot.1988/89:60 j2 Om åtgärder mot ungdomsvåldet 140FILIP (): , Statsrådet skall inte försöka inbilla migeller andra kammarledamöter att samtalet med ärkebiskopen i det här ärendetskulle ha kommit till stånd utan pressreaktionerna och min fråga. Nej, ärkebiskopen skulle ha bänkat förgäves pä den stängdadepartementsporten och inte kommit in. Så är det ju! Svaret bekräftar atttidningsuppgifterna var korrekta. Jag tycker att detta nej till ärkebiskopenvar hårresande och dumt. Tänk om , försvarsministern, skulle säga nejnär överbefälhavaren vill ha en diskussion med honom. Parallellen kanskestämmer någorlunda. Jag förstår inte att ett statsråd inte kan erkänna att manhar gjort sig skyldig till en felbedömning. Det är inte fel att göra sä. Jag har hjälpt till att stifta fred eller kanske, rättaresagt, frid mellan kyrkoministern och ärkebiskopen. Jag har gjort en stor insats i riksdag! Om nu någon skulle tro pä det, bjuder jag pädet. 142 (): Herr talman! Jag tackarför det. Överläggningen var härmed avslutad. 17§ Svar på fråga 1988/89: 399 om åtgärder mot ungdomsvåldet Per har frågat mig vad jag tänkergöra för att snabbt få stopp på våldet och om jag är beredd att ingripa motalla förmer av våldsförhärligande företeelser, från krigsleksaker tillvideovåld. Under informationsstund den 15 decemberpresenterade jag de insatser som regeringen avser att göra för att motverkavåld bland ungdomar. Per kan läsa ur riksdagsprotokollet. Men jag villgärna passa på tillfället att redovisa en del erfarenheter jag gjort sedandess. kommer att redovisainsatser mot ungdomsvåldet i . Mina kontakter med de ansvariga ikommunen visar att kommunen är beredd att ta sitt ansvar för de mest utsattaungdomarna. Polisens åtgärder mot unga lagöverträdare harprioriterats. Vi måste tydligt visa att samhället inte accepterar brott.Polisens verksamhet kommer för övrigt att alltmer inriktas pä att förebygga brottsärskilt bland barn och ungdom i riskzonen. Varje individ, hur besvärlig och tilltrasslad situationenän är, måste ges chansen att leva ett människovärdigt liv. måstefortsätta att på alla nivåer bistå och stödja familjer och individer. Jag kommer att fortsätta att träffa ungdomar, poliser ochsocialarbetare i främst storstäderna och bilda mig en uppfattning om fortsattainsatser. Regeringen överväger en skärpning av straffenför visning och distribution av olagliga våldsvideofilmer. Insatser för atthindra barn att se olämpliga men granskade vuxenfilmer med väldsinslag måstefortsätta. Den frivilliga överenskommelsen att stoppa krigsleksaker hoppas jagskall fortsätta gälla. Om inte, är jag beredd att ta initiativ till andraåtgärder. 144 PER (): Jag tackar för svaret. tillhör ju den falang inomsocialdemokratin som vi inom miljö-, freds- och många andra nya folkrörelserhyser hopp om. Jag vill inte påstå att vi har förlorat det hoppet - . Jaghoppas ännu att statsrädsut-nämningen inte skall vara ett tecken pä s.k.kooptation, vilket på svenska betyder att man lyfter upp någon för att få tystpå vederbörande. Jag tycker att svaret innehöll, i varje fall på slutet,relativt klara besked när det gäller kortsiktiga åtgärder, och det är positivt.Men den där lilla slängen att jag kan läsa ur riksdagsprotokollet är litetoroande. Det kan jag givetvis göra. Jag kan läsa statistik ocksä. Men riksdagenär ju till för att offentligen föra fram frågor så att fler änriksdagsledamöter kan ta del av det som sker och det som sägs. Och när jagläser statistik så blir jag väldigt oroad över utvecklingen på läng sikt. 1950 skedde 105 misshandelsbrott per 100 000 invånare.1987 var motsvarande siffra 414, alltså mer än en fyrdubbling avmisshandelsbrotten - under en ganska läng period, men man har alltså tagithänsyn till och hållit för befolkningsutvecklingen. Det måste ju vara nägot mera grundläggande fel i helasamhällsutvecklingen, och jag vill.fråga om har nägrafunderingar kring detta. Kan det vara så att hela utvecklingen in ikonsumtionssamhället, storstadssamhället, den enorma urbaniseringen,folkomflyttningen, det här att man skall ha rörlig arbetskraft och folk skalltvingas upp med rötterna och flytta på sig, att vi inriktar oss mer och mer pådet materiella, att kvaliteten kommer i skymundan, över huvud taget stora dragav den samhällsutveckling som dess värre parti har varithuvudansvarigt för, finns det några fel i den? Jag hoppas att jag inte är sä lätt att fåtyst på i så fall. Jag kommer att fortsätta att reagera mot väldet, och jaghoppas kunna jobba effektivt också på den här posten. Riksdagsinformationen var just ett försök att lyfta framde här frågorna Och informera en större krets. Men jag skall inte gräla om det- jag förstår att frågan är allvarligt menad. Man kan ju läsa statistik pä olika sätt, och ibland kanden vara ganska förvillande. Det hör man inte minst när man pratar med polisersom jobbar ute på fältet. De säger att de inte alltid känner igenstatistiktolkningarna i sin vardag. I och för sig är väl inte det viktigasteatt läsa statistiken, utan det allvarliga är de tendenser vi upplever. Om åtgärder mot ungdomsvåldet Om åtgärder mot ungdomsvåldet Jag tror att det är så att våldsutvecklingen och det vi nukallar för ungdomsproblem har en mängd olika orsaker. Det är klart att en snabbomvandling av samhället, snabba omflyttningar osv., bidrar till att göramänniskor rotlösa. Men det är svårt att peka ut en enda sak och säga att dennagör att alla ungdomar kommer att förstöras eller fä problem. Sä är detnaturligtvis inte. Jag är noga med att framhålla att vi har en fin och braungdom, och de allra -flesta ungdomar i lever under fantastiskt finavillkor och har enorma möjligheter - och de använder dem också. Men det finns en grupp ungdomar där utslagningen är destohårdare och desto snabbare, och det är dem det är viktigt att vi riktar in ossmot och tar hand om. Det är ocksä därför man inte kan svara enkelt på frågan omsnabba åtgärder mot våldet. Man skall inte tro att det går att med enklainsatser fä bukt med detta, utan det kräver ett gemensamt ansvar på allanivåer. Det är det jag har försökt förklara i mitt svar. 146PER (): Det är just enkla åtgärder som jag inte trorkan leda till snabba resultat. Jag är relativt nöjd med i varje fall statsrådetsattityd till videovåld och krigsleksaker. Jag hoppas att den attityden kommeratt hålla även när vi skall EG-anpassa oss, så att inte de svenska reglernaförsvinner pä EG-anpassningens altare. Nej, det handlar naturligtvis om mycket djupare saker. Närdet är så att 314 15-17-åringar togs för misshandelsbrott och densiffran till 1987, på 13 är, har fördubblats till 633, beror det inte pä attantalet 15-17-äringar har fördubblats, utan det är en verklig tendens isamhället. Vi vet mycket väl att man slogs på dansbanorna också för 30-40 årsedan, och för 100 och 200 är sedan ocksä, men de flesta människor är väl ocksämedvetna om att till våldet har kommit en ny brutalisering, som hänger ihop mednågonting. Jag anar vissa försök från statsrådets sida när hon sägeratt den snabba omvandlingen kan spela en viss roll, men hur kan regeringen däföra en politik för ännu snabbare omvandling? Det är ju det problemet handlarom. TiU att börja med vill jag kort i stora dragupprepa vad vi tycker det är viktigt att göra nu - det är nog nödvändigt: Att betonaföräldraansvaret och vuxenansvaret på ett helt annat sätt och diskutera hur vialla kan bidra till att ta detta ansvar. Kampen motdrogerna, som är oerhört viktig och som vi har satt upp rätt tuffa mål för. Snabbarepolisinsatser och att samhället markerar genom att snabbt ta itu medungdomsbrottsligheten. Stöd till brakultur för barn och ungdom. Alternativen måste stöttas, och det som ungdomarsjälva lever mitt i: musiken osv. Självfalletmåste vi titta över lagstiftning och statsbidragsregler för att om möjligtanpassa dem så att vi kan hjälpa utsatta barn och ungdomar. Och gäller det attbekämpa förhärligandet av våldet. Det hör till det här samhället att vi allamåste hjälpas åt med den saken. Sammantaget tycker jag att vibordekunna komma framåt, om vi använder oss av alla de här åtgärderna. 148 PER (): Herr talman.' Det är utmärkta ambitioner, och MargotWallström får gärna söka stöd hos oss här i om det egna parfietsviker. Det är nämligen sä att för att öka föräldraansvaret kanskeman behöver kortare arbetstid. Det arbetar vi för, men regeringen vill att manskall jobba mer. Kampen mot droger kräver att vi har ordentliga gränskontrolleroch inte i EG-anpassningens anda tar bort gränskontrollerna helt och hållet.Det vill regeringen göra; det vill inte vi. Där kan också fåstöd hos oss. Bra kultur kräver att man håller fast vid motståndet mot attkommersialisera det starkaste mediet, nämligen TV. Också där hållerregeringspartiet på att svika, men där kan lita på oss. Vad jag försöker fä fram här är att visst är ungdomen fin,men våldet bland ungdomarna hänger ihop med en helhetsutveckling i samhälletsom dess värre är fel, där står för ideal som vi i stort settstöder men där finansministern dess värre står för helt andra ideal. Hur skallMargot klara av den ekvationen? Överläggningen var härmed avslutad. Prot.1988/89:60 ' 18 § Svar på fråga 1988/89:406 om ungdomsprostitutionen har frågat mig om jag ärberedd att vidta åtgärder för att gällande straffbud mot ungdomsprostitutionskall tillämpas. Av fråga kan jag inte läsa ut vilkaåtgärder han i första hand syftar på. Man måste se allvarligt pä varje form avungdomsprostitution, och det är naturligvis mycket viktigt med effektivaåtgärder för att förebygga och motverka sådana företeelser och derasskadeverkningar. Det är i första hand en uppgift för och polisenoch andra berörda myndigheter. Jag vet också att detta är frågor sommyndigheterna i samtliga storstäder ägnar särskild uppmärksamhet. I Stockholmfinns t.ex. inom polisen och grupper som är särskilt inriktadepå att man skall komma till rätta med prostitutionen. De problem som ipraktiken kan finnas när det gäller att utreda och bevisa den typ avbrottslighet som vi nu talar om sammanhänger knappast med några brister ilagstiftningen. 150 (): Herr talman! Jag färtacka justitieministern för svaret. Prostitutionen florerar främst istorstäderna, och ungdomsprostitutionen är ett särskilt allvariigt problem. Detkommer larm med jämna mellanrum. senast iförra veckan. Då stod det i tidningen att 13-åriga flickor säljs på lyxhotell iStockholm och att polisen känner sig maktlös. Man kan då konstatera att det i gällande rätt finnsbestämmelser om straffansvar för ungdomsprostitutionens kunder; det ärbrottsbalken 6 kap. 8 §. Problemet är att det lagbudet i princip aldrigtillämpas. Min uppfattning är att det är rättspolitiskt helt förkastligt att vihar lagar som inte tillämpas, och på väsentliga samhällsområden dessutom. Detfaktum att vi har lagar som inte tillämpas måste urholka allmänhetensrättsuppfattning. När jag läst justitieministerns svar kan jag tyvärr intesäga annat än att det andas mer eller mindre total uppgivenhet. Det räcker intemed "att se allvarligt på frågorna" - det krävs naturHgtvis handling! Jag kan se tre lösningar på detta. Alternativ 1: Upphävlagen, till glädje för "torskarna". Alternativ 2: Behäll gällande, ineffektiva straffbud. Mendå tar justitieministern risken att detta uppfattas som dubbelmoral ochointresse för att bekämpa den här typen av brottslighet. Alternativ 3: Ändra lagen. Skapa en effektiv tillämpningav detta straffbud, i lagstiftarens anda, till skydd för våra ungdomar iriskzonen. Min fråga blir: Jag förordar alternativ 3 - vilketalternativ förordar justitieministern? 1 stället för att bedöma verkligheten efterden beskrivning som kvällspressen ger har jag vänt mig till polisen för atthöra om det varit en oroande utveckling när det gällerungdomsprostitutionen. Enligt de uppgifter som jag har fått från myndigheternafinns det inga påtagliga tecken på en mer utbredd eller ökad prostitution blandungdomar. Det är riktigt, som säger, att den härbestämmelsen inte kommer till någon större användning, i den meningen att detär nägot större antal personer som blir dömda enligt det lagrummet. Men detutesluter inte att bestämmelsen kan ha en preventiv betydelse. Av det skälet ärjag för min del inte beredd att förorda ett upphävande av bestämmelsen. När det gäller en ändring av lagen undrar jag vilkenändring det är efterlyser. Samma fråga har tidigarediskuterats i justitieutskottet, bl.a. mot bakgrund av en tidigare motion frånBengt . Inte heller i motionen fanns någon precisering av vilkenlagändring som skulle kunna komma i fräga. Däremot fanns det ett förslag fränsocialutskottet om pä vilket sätt man skulle kunna ändra lagens lydelse. Detsiktade in sig på det faktum att man enligt bestämmelserna begår ettbrott redan om man har skälig anledning att anta att den person som man närmarsig i dessa avsikter inte har uppnått föreskriven ålder. förslag var att man i stället skulleålägga personer som närmar sig en annan person i dessa avsikter en skyldighetatt förvissa sig om att personen i fräga hade föreskriven ålder. Det förslagetfrän socialutskottet tillbakavisade justitieutskottet, bl.a. mot bakgrund avatt man inte genom det skulle komma till rätta med det problem som finns medden nuvarande lagstiftningen. Skälet till att man inte kan fillämpa den så oftaär antagligen bevissvärigheterna, och de blir lika stora med den förändring somsocialutskottet hade föreslagit. 152BENGT (): Justitieministerns verklighetsbeskrivning ärväl inte alldeles fullständig. Det är ett faktum att ungdomsprostitutionen existerar -det vet polisen också, och jag tror inte heller att tidningsuppgifterna på denpunkten är falska. Den borde man stoppa helt. Det är riktigt, som justitieministern säger, att den härfrågan har behandlats i en gång tidigare, nämligen imotionssammanhang. sade dä att det är angeläget medkraftfulla insatser. Man sade att rättstillämpningen var otillfredsställandefrån rent kriminalpolitisk utgångspunkt. Man menade att tyngdpunkten församhällsinsatserna skulle ligga pä det sociala planet - det tycker jag ärriktigt. , som yttrade sig i sammanhanget, tyckteockså att det är viktigt med sociala insatser. Men socialutskottet - ett enigtsocialutskott! -efterlyste en ny lydelse av straffbudet. Jag vill ställafrågan: Är justitieministern beredd att bifalla socialutskottets vädjan? Om vissa stridshandlingar i Överläggningen var härmed avslutad. 19§ Svar på frågorna 1988/89:401, 404 och 408 om vissa stridshandlingar iAfghanistan , och har ställt frågor till mig om den senaste tidens sovjetiskastridshandlingar i . Jag besvarar dem här i ett sammanhang. De uppgifter vi fått om en upptrappningay de sovjetiska stridshandlingarna i är samstämmiga. Främst hardessa inneburit höghöjdsbombningar med precisionsstyrda bomber motmotståndsrörelsens grupperingar runt större städer och längs den s.k. SalangHighway. Denna utgör Sovjettruppernas viktigaste reträttväg ut ur Afghanistan.Den hade tidigare delvis kommit under motståndsrörelsens kontroll. Allting tyder pä att avser fullfölja sittåtertåg ut ur till . Därmed avslutas enstormaktsintervention som har fördömt. Till allt detsom drabbat det afghanska folket kommer effekterna avdenna intensifierade krigföring under ockupationens slutskede. Jag delarsjälvfallet den oro som FN:s generalsekreterare givit uttryck för. Det är djupt tragiskt att varken Genéveavtalen eller dedirekta sovjetiska förhandlingskontakter med mujahedinalliansen som till slutändå upprättats lett till ett resultat som kunde ha sparat det afghanska folketytterligare lidande. Så mycket väsentligare är det då i detta läge för oss attbidra till de olika humanitära hjälpinsatser som pågår och förbereds fränFN-organens och Röda korsets sida för att lindra den nöd som följt i krigetsspår. Dessa insatser skall också underlätta de miljontals flyktingarnasåtervändande och återuppbyggnaden av landet. 8 protokoll 1988/89:60 Prot.1988/89:60 Vi har både med militäraFN-observatörer, varav en befinner sig på utsatt 2 februari1989 post i , och med stöd till dehumanitära FN-insatser som leds av förre Om vissa stridshandlingar i flyktingkommissarienSadruddin Aga , sökt lämna bidrag fill den svåra övergångenfrån krig till fred i .