prot · GC0940 · 1988-12-31 00:00:00 — Jagmenar också att man gott kunde återinföra belygsättningen iundervisningsämnena. Sedannågra ord i förbigående om journalistutbildningen. Den här frågan har föranlettmUjöpartisten alt framställa en reservation. Det kan vara angelägelall påpeka att skälet till alt del inte finns fler reservafioner på den punktenär att vi under behandUngen av frågan fick besked öm att regeringen i början avnästa år kommer att lägga fram etl förslag om en ny journalistutbildning. Vifår då alltså anledning att återkomma till denna fråga. TiUsist vill jag beröra en av reservationerna i det andra betänkandet, dvs. iutbildningsutskottets betänkande 6. Reservationen handlar om omvaiidling-en avutbildningsbidrag till doklorandtjänster. Jag tycker att det här är en ganskaviktig forsknirigspolitisk fråga. Detföreligger ju räll stora rekryteriugsproblem när del gällerdoktörand-utbildningeri. Det finns en ganska klar uppfattning om all del i daginle är de bästa studenterna inom grundutbildningen som söker vidare tilldoktorandstudier. I stället lockas dessa till andra verksamheter, därför allde ekonomiska villkoren för doktorandstudier ofta är så utomordentligt dåliga.De ekonomiska viUkoren är dåliga framför allt för de doktorander som fårutbildningsbidrag. Härhar bl.a. efter påtryckningar från oss i bestämt all delskall inrättas allt fler doktorandtjänster, som ju är bättre. Men Omvandlingengår alldeles för långsamt. När allt del är genomfört som harbeslutat om, har vi fortfarande 2 500 utbildningsbidrag kvar. Det är enorimligt hög siffra. Vi i - det gäller också andra partier som harreserverat sig på denna punkt - tycker all del nu skall slås fast att det pånågra års sikt skall bli en fullständig omvandUng. Samtliga utbildningsbidragskall alltså omvandlas till doktorandtjänster. Det är nu hög tid alt riksdagenställer sig bakom den principen. Meddelta, herr talman, yrkar jag bifall lill de reservationer i de bådabetänkandena som slår bakom. AnL 152 (): Även jag vill börja med all konstatera att det finns några saker i detaktuella betänkandet som vi är helt överens om. 11 protokoU 1988/89:40 Vissa högskolefrågor, m.m. upprepaalla argument som tidigare talare har anfört här från talarstolen. Vi tyckerdock alt det är bra all vi nu har kommit så här långt på vägen mot en lösningnär det gäller både uppdragsutbildningen och kårobligaloriel. Det är alltså ettenigt utskott som slår bakom skrivningen. viU jag säga att del inte är utan vånda som vihar kommit så här långt. Del behövdes faktiskt ett antal bordläggningar innanutskottet kunde bli enigt. Jag tycker alltså att det är bra att utskottet nu ärenigt. Jag tänkte börja med ett mera principiellt resonemang omden fortsatta utbyggnaden av högskoleutbildningen. Jag ser faktiskt fram emotatt få höra hur , som skall företräda majoriteten här, ser pådessa frågor. Vi har återigen lagt fram förslag om ett flerårigtutbyggnadsprogram. Vi är dock inte ensamma om att föreslå ett sådant program.Bl.a. UHÄ och en del organisafioner har nämligen också lagt fram samma förslag.Från majoritetens sida säger man emellertid: Ja, det här är nog bra. Men vitar ställning lill utbyggnadstakten . Jag tycker nog att det är en litet tveksam inställning. Pädet sättet får man ju inte någon långsiklighet i planeringen. Det skulle varaintressant all höra hur BerU ser på behovet av en kraftig utbyggnad avden grundläggande högskoleutbildningen framöver. Emellanåt möter vi ju taletom alt vi står inför krympande ungdomskullar och om att vi kommer att fåsvårigheter när det gäller aft fylla utbildningsplatserna vid våra högskoloroch universitet. Jag tycker att denna inställning till frågan är synnerligendefensiv. Vi vet aft behovet av högskoleutbildade kommer att varamycket större framöver såväl i vårt land som i andra länder. Vad som behövs ären myckel kraftig ökning av antalet utbildningsplatser inom den högreutbildningen. Vi behöver se till att en större andel av ungdomskullen gårvidare lill högre utbildning. Därför gäller det, naturligtvis, att skapaförutsättningar för ungdomarna att göra det. Dä kommer också andra saker in ibilden -studiefinansiering etc. -, men jag lämnar dessa därhän i det härfallet. måste man inse att det krävs resurser. Det ärkanske där som skon klämmer i första hand. Låt oss något studera vad det är somhar hänt under 80-talef, vars slut vi faktiskt börjar närma oss. Jämfört med hur det var omkring har anslagen lillgrundutbildningen de facto minskat i reala termer. Men ävengrundutbildningsanslagens köpkraft har minskat med . Vad allt deffainnebär för kvaliteten på utbildningen framstår ganska klart. Om målsättningenskall vara att högskoleutbildningen skall byggas ut, måste man naturligtvis sepå detta med resurser på etl helt annat sätt. Det är väl ingen som i dagifrågasätter den roll som högskolan spelar, inte minst i regionalpolitiskasammanhang, den roll som högskolan spelar när det gäller alt ge oss möjlighetertill ökad välfärd, den roll som högskolan spelar för den enskilde individen ochden roll som högskolan spelar när det gäller alt fördela tillgångarna mellanolika socialgrupper i samhället och mellan människorna i olika regioner. Det är mot denna bakgrund som vi har krävt en flerårigplan för utbyggnaden och anfört exempel på ett antal orter som borde komma iförsta hand. Men då säger alltså utskottsmajorileten: Ja, det här medflerårsplaner är nog bra. Men dem får vi pröva år . Men, BeritLöfstedt, då är del ju inte fråga om några flerårsplaner! finns det ju ingen långsiktig planering. Man lar alltsåställning år . Vidare pekar man i utskotlsbetänkandel på alt det i någrafall ändå har tillsafts utredningar. Det gäller fyrsfadsomrädet ochStorstockholms södra delar, som är föremål för utredning. Men vad kommer därefter, ? Harsocialdemokraterna några planer på eller tankar om vad som i övrigt skall händai andra delar av landet, eller är högskoleutbyggnaden färdig nu? Det voreganska bra om det gick aft få besked på dessa punkter. Jag hade, herr talman, inte tänkt kommentera frågan omhuvudmannaskapet för vårdutbildningarna. Men för all åstadkomma litet balans idet här resonemanget vill jag klarlägga att det faktiskt finns två parter idetta sammanhang. Det finns nämligen också ett landstingskommunalt intresse. Pådet hållet är inställningen inte så självklar som det lät på anser man där atf det behövs forskningsresurser, inle minst tillomvårdnadsforskningen, som det pekas på i andra reservationer. Men är det någoni denna kammare eller någon som deltar i ufbildningsdebalten som tror attdet skulle börja ticka ut en massa forskningspengar bara därför att dessautbildningar förs över till statligt huvudmannaskap? Om ni tror det tycker jagatf ni klart skall deklarera det. Jag kan försäkra er alt man frånlandslingskommunall håll inte är särskilt övertygad om att följden skulle bliden. Däremot skall naturligtvis alla möjligheter som finns ökad samverkan mellan de olika utbildningsformerna prövasförutsättningslöst och de möjligheter som finns alt den vägen görarafionaliseringsvinster och bättre utnyttja resurser tas tillvara. Men del ären helt annan sak än ett gemensamt huvudmannaskap. Jag skall kort beröra ytterligare någrareservafioner. Vi har i centerparfiet pekat på behovet av att ytterligare lyftafram miljöfrågorna inom de olika högskoleutbildningarna. Det ät inte så all detär viktigt alt miljöfrågorna ges en större plats i något enstaka fall, ulan dehör hemma i all högskoleutbildning på ell helt annat sätt än . Deltapåpekas särskilt i en reservation. Någon av talarna har tidigare argumenterat för denreservafion som gäller atf se till att det i vårdutbildningarna ges ett störreutrymme för de problem som finns med olika former av tandfyllnadsmalerialosv. Här säger utskottet att det inle är en fråga som vi i reglerar idetalj. Här fastställs inte kursplaner eller vilka moment som skall ingå med såoch så stora delar. Nej, del gör vi självfallet inte, men detta är enhögaktuell fråga, som för mänga är så oerhört viktig att det är rimligt altriksdagen gör denna typ av påpekanden, dvs. all sådana här kunskaper måstefinnas med på ett ordentligt sätt i dessa utbildningar. vill jag, herr falman, säga ytterligare någraord om omvandlingen av utbildningsbidrag för doktorander. Det är, som bådeBirger Hagård och påpekade, en vikfig fråga. Omvandlingen gåralldeles för långsamt. Det är inte något argument aft det i första hand är enresursfråga. I reservationen har vi reservanter sträckt oss så långt alt visäger att vi t.o.m. kan acceptera att det blir ett något mindre antaldoktorandtjänster om denna Vissa högskolefrågor, m.m. Vissa högskolefrågor, m.m. omvandlingkommer till stånd. Även inom de givna resursramarna går del alltså att åstadkommaen ganska avsevärd förbättring. Det är klart atf vi helst ser atf totalantaletkan ökas, men jag undrar vad i så fall har för motargument motall takten ökas om det kan ske inom de nu gällande resursramarna. Med detta ber jag, herr talman, att få yrka bifall lillsamtliga centerreserva-tioner i dessa betänkanden. AnL 153YLVA (vpk): Det högt utvecklade samhället ställer ökandekrav på utbildning och kompelens. Utbildningen och forskningen blir alltmerspecialiserade, och kunskap har blivit hårdvaluta. Det är inte enbart denformella kompetensen i form av betyg och examina som ökat i betydelse. Framförallt är del praktiskt användbar kunskap som behövs. Inom skilda områdenefterfrågas människor som dels har relevanta specialkunskaper, dels harförmågan atf använda dessa kunskaper i kombination med annan specialkunskap,människor som förmår alt snabbt fillgodogöra sig nya rön och är öppna förtvärvetenskapligt samarbete. Avancerad forskning inom flera olika områden stöter nu påfilosofiska, existentiella och etiska frågeställningar. Framtidens utmaningarställer krav på tvärvetenskapliga lösningar. Det framväxandeinformationssamhället kräver kunskaper i att kritiskt hantera information avvarierande kvalitet. För att en tillräckligt hög nivå på den grundläggandeutbildningen skall kunna hållas krävs insatser för att garanteravetenskapliga metoder och arbetssätt, för att stimulera lill kritiskt tänkandeoch för att stärka den tvärvetenskapliga utbildningen. Vi i vpk är oroade över den tilltagande gymnasifieringenav högskolan, och vi vill motverka en instrumenten kunskapssyn. Därför föreslårvi en obUgatorisk introduktionstermin eller introduktionskurs, med inslag avidé-och lärdomshistoria, filosofi, vetenskapsteori och vetenskapshistoria. Viär öppna för att diskutera innehållet och omfånget av en sådan termin ellerkurs. Det väsentliga är att satsningar görs för att garantera hög kvalitet iutbildningen i de avseenden som jag har nämnt. Jag vill därför yrka bifall lill reservationnr 2 till utbildnings-utskoltefs belänkande nr 5. Margö kommer att tala om vpk-reservationerna 7och 9 i samma betänkande, och därför nöjer jag mig med att enbart yrka bifalllill dem. Jag vill också säga några ord om två andra frågor sombehandlas i belänkande nr 5. Det gäller uppdragsutbildning och kårobligaloriel,som herrarna före mig redan har talat om. Uppdragsutbildningen är ojämnt fördelad, så att vissahögskolor har en mycket hög andel uppdragsutbildning. Detsamma gäller vissainstitutioner vid universiteten. Även om den totala andelen uppdragsutbildningännu är begränsad finns det fog för alt allvarligt misstänka att enskilda högskoloroch enskilda insfitutioner i praktiken är helt beroende av uppdragsutbildningen.Vpk har redan tidigt känt stark betänksamhet inför uppdragsutbildningen, ochvåra farhågor verkar besannas. Det finns åtskilliga exempel på hur studenterna igrundutbildningen upplever att de bästa lärarna används till uppdragsutbildningoch hur uppdragsutbildningen på annat sätt tar resurser från grundutbildningen. Som alla känner till, har förenade studentkårerJO-anmält en högskola, där SFS menar att grundutbildningen tvärtemot deuttryckliga bestämmelserna, får bekosta uppdragsutbildningen. Samma högskolahar tidigare fåll kritik av för sitt sätt atf redovisakostnaderna för uppdragsutbildningen. Vid en annan högskola harstuderanderepresentanterna nekats insyn i uppdragsverksamheten. Del går allräkna upp många fler oroande exempel på hur uppdragsutbildningen riskerarhögskolans oberoende och grundutbildningens kvalitet. Därför är också jag gladalt utskottet har enats om all del nu är dags för en utvärdering avuppdragsul-bildningsverksamhelen. När del gäller frågan om kårobligatoriet har vpkföreslagit att flera av de uppgifter som kårerna har, t.ex.studerandehälsovård, studentbostäder, restaurangverksamhet, m.m., med fördelkan skötas av andra huvudmän. Anledningen är att vi vill stärka kårernas rollsom studenternas intresseorganisation och öka möjligheterna för akfivtstudentinflytande. Många studenter och sluderandeorganisalioner har sammauppfattning. Därför är det bra all utskottet nu har enats om all utredakonsekvenserna av ett avskaffande av kårobligatoriet. Jag hoppas att fråganöppnar sig för en konstruktiv diskussion om hur studenternas inflytande kanstärkas som studenterna måste garanteras en acceptabel socialsituation. Jag villdärmed yrka bifall lill vpk-reservationen. Vissa högskolefrågor, m.m. AnL 154CLAES ROXBERGH (mp): Utbildningen är av stor betydelse församhällsutvecklingen. Inom ett område är det en tilltagande obalans i ,och del gäller de regionala frågorna. Storstadsområdena växer och ökar sintyngdpunkt som går. , och blir allt tyngreur såväl industriell synpunkt som utbildningssynpunkt. Därför är det av storvikt att vi skapar mindre, regionala högskolor, och att vi, som redanhar framfört, antar etl flerårigt utbyggnadsprogram för sådana högskolor. Jagyrkar bifall lill reservation 1, som står bakom. Vi har också i tilltagande miljöproblem. Inommiljöpartiet är man inle någon vän av detaljregleringar, men i del här falletär del ett samhällsintresse att miljöfrågorna och de ekologiska problemen försin i utbildningarna. Vi har ett ansvar för detta. Jag är övertygad om attriksdagen behöver ta ell initiafiv när del gäller den här frågan, så attyrkesgrupper vars verksamhet har stor betydelse för konsekvenserna för miljön ocksåfår en insikt i de ekologiska konsekvenserna av sin verksamhet. Därmed yrkarjag bifall lill reservation 5. Representanter för och folkparfiet har redanmycket vältaligt yttrat sig om huvudmannaskapet. Vi behöver en enhefligstruktur för högskolan, och enda sättet all få en sådan är med ett statligthuvudmannaskap. Det är vikfigt att komma ihåg att ett statligt huvudmannaskapinte kostar mer pengar än ett kommunall. Utbildning kostar ju lika myckelpengar vare sig den drivs i eller statlig regi. Vissa högskolefrågor, m.m. medhälften av pengarna till den kommunala högskoleutbildningen, medan landsfingoch kommun svarar för den andra hälftan. Detta går faktiskt att ' reglera medett avtal via kommunerna, för atf det för statens del infe skall behöva kostamera att la över dessa utbildningar. Vad får man då i stället? Jo, man kan infoga den kommunalahögskolan i den högskolestruktur som redan finns med de rationaliseringsvinsterdetta skulle medföra. Då kan man lättare erbjuda möjligheter till forskning ochforskningsanknytning. har den problem, t.ex. medlärartjänster. Lärartjänsterna är inte avpassade lill forskningsverksamhet.Det finns ingen tradition. Många av problemen skulle kunna lösas om i deffa avseende så aft säga infogades i den stafligatraditionen. , jag tror att också landstingen inser enfördel med att överföra den här utbildningen fill statligt huvudmannaskap. Jaghåller med om atf det kanske finns vissa fördelar med kommunalt huvudmannaskapnär det t.ex. gäller att koordinera praklikplalser och annat, men det lyckasman ju med inom övriga högskoleutbildningar när man går över lill statligthuvudmannaskap, så varför infe här? Flera av utbildningarna inom den har,som redan har påpekats, en kort längd, två och etl halvt år. Jag förordar atfman i stället för påbyggnadslinjer och annat genomför en radikal förlängning avdessa utbildningar, så att de omfattar 120 poäng. Detta gäller för kategoriersom sjukgymnaster, laboratorieassistenter, arbetsterapeuter m.m. På del viset blirsituationen bättre för dessa kategorier. Slufligenyrkar jag bifall till reservation 6. AnL 155BERIT (): Som redan har framgått behandlarutbildningsutskottets betänkanden 5 och 6 en rad motioner inom högskoleområdet. I en rad fall är vi eniga i utskotlet om aft avslag påolika mofionsyrkanden är, åtminstone just , den lämpligaste åtgärden. En delmofionsyrkanden är infe "affär", om man säger så, eftersomvi tidigare avhänt oss frågornas avgörande. är det också så aft vi vetatt utredningar pågår eller propositioner förväntas , och då har vityckt att vi skulle avvakta sådana yttringar på sedvanligt sätt. Innan jag går in på ett bemöta de reservationer som ändåfinns fogade fill belärikaridena, vill också jag nämna något litet om de tvåfrågor som resulterat i enhälliga beslut om tillkännagivanden till regeringen. Kårobligaloriels vara eller inte vara är en gammaltrotjänare bland debattämnen både här i kammaren och i högskolevärlden.Utredningar har gjorts, men kårobligaloriel har bestått. har vi enats om attbe regeringen än en gång all genomlysa detta komplex. Ingen är särskilt ivrigatt på några sorts ideologiska grunder försvara obligatoriet. Ändå inser deflesta all man inle bara så där över kan göra sig av med det. Vi har därför sagt att regeringen bl.a. bör ta reda pä hurförhållandena kan ha ändrats sedan obligatorieulredningen lämnade sitt förslag1978. Man bör titta på studenternas sociala behov, de ekonomiska förhållandena,egendomsinnehavet, huvudmannaskapet för olika verksamheter, det statliga stödettill den sludentfackliga verksamheten och hur sludenlföreträdare i högskoleorganenskall utses. Utöver detta som utskottet tagit upp, kan det säkert också finnasytterligare saker som behöver belysas. När vi fått fram fakta kan vi göraavvägningar och fatta beslut i själva sakfrågan. Detta är vi alltså eniga om. Utskottet har vidare erfarit att det råder en viss oro utei landet vad avser uppdragsutbildningen inom högskolan. Detta meduppdragsutbildning är en ganska ny företeelse inom högskolan. Del är därförnaturligt om man på sina håll kanske inle riktigt vetat hur man skall handskasmed regelsystemet och ibland har man kanske också varit litet valhänt. UHÄ ochriksrevisionsverkel har gjort vissa studier. När nu gått med de gällandereglerna finns det anledning, tycker vi enhälligt i utskottet, att regeringenlåter göra en samlad utvärdering. Skulle en sådan utvärdering ge anledning tilländring av riktlinjerna förväntar vi oss naturligtvis att regeringen kommer medförslag möjligt. Så till oenigheterna som i och för sig kanske inte är såförfärligt stora på alla punkter. I reservation nr 1 till betänkande 5 vill attriksdagen antar etl femårsprogram för utbyggnad av de nya högskolorna. Mannämner också några nya högskoleenheter, som man redan nu vill ha beslut om atfde skall inrättas. Beträffande de olika berörda högskoleenheterna pågårutredningar och aktiviteter på olika nivåer. Utskottsmajorileten vill avvaktadetta arbete innan ytterligare mått och steg tas. Vi vet nu att regeringenumgås med ganska bestämda planer på att göra budgetperioderna treåriga för helahögskolan. Treårsbudgetar innebär i sig om inte femårs- så dock treårsprogrampå området. Här kan ju komma väl till pass iberedningsarbetet. Detta tycker vi är lill fyllest just nu och yrkar därföravslag pä reservation nr 1. Reservation nr 2 står vpk bakom. Man vill i den ha enobligatorisk iniroduktionstermin eller kortare introduktionskurser för nyahögskolestuderande. Terminen skall vara lill för alt stimulera de studerandetill kritiskt tänkande och sätta dem in i vetenskapliga metoder och arbetssätt.Det är självfallet inget som helst fel på denna grundtanke. Problemet är avpraktisk art. Terminen eller kurserna kosfar en hel del, särskilt omstudenterna, som vpk vill, skall hållas skadeslösa och inte behöva lägga extralånade studiemedel på introduktionen. Möjligen skulle man kunna drista sig fillförhoppningen alt något av det vpk vill få till stånd skulle kunna genomsyraredan gymnasieutbildningen. Visst kan man känna sig oroad över gymnasi-fieringav högskolan. Det vore kanske bättre med högskolefiering av delar avgymnasieskolan. Jag yrkar avslag på reservationen. Den tredje reservafionen är . Man vill all inormalfallet ämnesföreträdaren, oftast professorn, skall vara prefekt för deinstitutioner som har forskarutbildning och forskning. Del är säkert bra imånga fall att det ordnas som reservanterna föreslår, men vi vill inte reglerafrågan på ett mera tvingande sätt. Det kan ju finnas någon annan påinstitutionen som visar sig lämplig för uppdraget, och då tycker vi att manskall ha frihet att utse honom eller henne. Någon kan ju ha både gottvetenskapligt renommé och vara en duktig organisatör och ledare, utan att haneller hon hunnit bli professor. Jag yrkar avslag på reservationen. 1988/89:407 december 1988 Vissa högskolefrågor, 171. tn. Vissa högskolefrågor, m.m. Moderalreservalionen 4 och c-mp-reservationen 5 rörmiljöfrågor inom civilingenjörs- och nalurvetarlinjerna. Reservationerna går utpå att skall inskärpa betydelsen av sådant utbildningsutbud hosberörda utbildningsanordnare. Majoriteten skiljer sig från reservanterna barapå den punkten alt vi tycker att redan gjort erforderliga uttalanden.Del ankommer faktiskt på utbildningsanordnarna att nu se lill effektuera vadregering och riksdag vill beträffade ökade miljöinslag i olika utbildningar.Det är utomordentligt med miljöinslag på flera olika nivåer och i olikautbildningar. Av det skälet yrkar jag alltså avslag på reservationerna. 1 reservation 6 av moderater, folkpartister ochmiljöpartister samt reservafion 7 av vpk pläderas för statligt huvudmannaskapför de nuvarande landstingskommunala högskoleutbildningarna inom vårdområdet. Detta är en gammal kär fråga som varit aktuell alltsedanhögskolereformen. Här råder väl inte några direkta ideologiska motsättningarheller. Emellertid vill jag hävda alt forskning växer fram i allt flerlandsting, och jag ser inte deffa som något av ondo. Särskilt gäller det kanskeomvårdnadsforskning, något som självfallet är alldeles nödvändigt förlandstingen. Samverkan går dessutom alldeles utomordentligt bra att ordnamellan landsting, universitet och högskolor, både för att öka effektiviteten iresursutnyttjandet och för att organisera forskningsanknytning. Huvudmannaskapsfrågani sig kan inte vara det avgörande utari i stället den faktiska uppläggningeriav utbildningen från etl vetenskapligt betraktelsesätt. Jag yrkar avslag påreservafionerna. Moderafreservationen 8 och vpk-reservafionen 9 är ocksåganska lika. De handlar om en uppdelning och förlängning avrehabiliteringslinjen. Det var som sjukgymnast- ocharbetsterapeulutbildningen sammanfördes till en allmän utbildningslinje,rehabiliteringslinjen. Vi bör nog avvakta litet ytterligare innan vi går in mednya förändringar i dessa utbildningar. Dock kan framhållas, att det numerafinns påbyggnadsulbild-ningar för sjukgymnaster inom bl.a. öppenvård, läns- ochregionsjukvård, habilitering och psykiatri. Dessa är pä 20 poäng.20-poängsutbildningar med ämnesfördjupning och forskningsförberedelser växerockså fram . Vi får avvakta och se vad detta ger. Jag yrkaravslag på reservationerna. I reservation 10 från de tre borgerliga partierna anserman atf landläkarutbildningen skall ge de studerande ökade kunskaper om bl.a.kvicksilverför-giflning. I utskoftsmajorifeten anser vi all man får utgå ifrånatt ledningen för tandläkarutbildningen och UHÄ inser att de skall följaforskning och utveckling och anpassa utbildningsplaner och kursplanerallteftersom nya rön kommer fram. Jag yrkar avslag på reservationen. Fp-reservationen 11 pläderar för medel till S:lLukassliftelsens nya psykolerapeululbildning.