prot · GC09130 · 1988-12-31 00:00:00 — Genom låga löneavtaloch en stor, effekfiv produktion har vinsterna gått i taket under en följd avår. Enligt vår mening måste de pengarna användas både för fördelningspolitik itraditionell mening och för utbyggnad av den offentliga sektorns vitala delar,vilket också har stor betydelse för fördelningspolitiken. Hur är det då med den överhettning och den åtstramning somalla talar om? Vpk har med anledning av allt tal om överhettning sagt: Visstfinns det en överhettning. Det finns en regional överhettning och enöverhettning hos banker, finansinstitut och andra som har gjort sig oerhörtrika på den tredje vägens politik. Men det finns ingen överhettning i dearbetandes och de normalavlönades plånböcker. Det är hos banker, finansbolag, andra bolag och dem somhar tjänat på den enorma vinstutveckling som skett somöverhettningen finns. Där finns den väl underhållna samhällsklass som hartjänat på denna politik. Det är på detta område som det finns behov avåtstramningsåtgärder som skulle kunna betyda något posifivt församhällsekonomin. Pengarna skulle då komma till bättre användning än att som nuspäda på markvärden. Den ekonomiska politiken, m.m. Den ekonomiska politiken, m.m. fastighetsvärdenoch öka spekulationen. En rejäl omfördelning på det sätt som vi i vpk harföreslagit är inte bara rättvis utan också samhällsekonomiskt nödvändig. Den nuvarande ekonomiska politiken, som främjar kapitaletsfriheter genom avreglering och låglönepolitik, gynnar infe en sundekonomisk utveckling i vårt land. Transnationaliseringen av kapitalet, som ären direkt följd av avregleringen, slår ut svensk produktion så att varje ökningav efterfrågan hos hushållen kräver import. Med regeringens handlingssätt blirdet i längden omöjligt att göra några förbättringar för de sämst ställda ellerlåginkomsttagarna, eftersom importen tenderar att bli så våldsamt stor ochdetta alltid leder fill balansproblem. De balansproblem som vi nu ser när det gällerbytesbalansen beror främst på turistneffot, bakom vilket det naturligtvisdöljer sig ett oerhört stort affärsresande, och på räntor på företagensutlandslån för utlandsinvesteringar. Om man ser till export och import avvaror är bytesbalansen fortfarande positiv för . Den ensidiga satsningen på låglöneavtal motverkarnödvändiga investeringar och moderniseringar av industrin, något som normaltunder kapitalistiska produktionsförhållanden skulle genomföras för attminimera löneandelen av produktionskostnaderna. Om vårt land övergår till atttillämpa strategin att konkurrera med låga löner i stället för att ha en modernoch effektiv industri och en högt utbildad arbetarklass, blir Sverigeohjälpligt efter andra industriländer. Denna lönenedpressningspolitik kan blien dödskyss mellan stat och kapital, även om man bedömer det hela efter striktkapitalistiska förutsättningar. På grund av rädsla för att ta frän vinsterna harkommunsektorn inte utvecklats i takt med tidens krav. Förfallna skolor,otillräckliga dagisplatser, långa köer för vård och rehabilitering är delviseffekter av kärva ekonomiska ramar, satta av staten och regeringen. Dettahämmar också den ekonomiska utvecklingen och är, för att använda ett moderntord i dagens debatt, knappast "utbudsbefrämjande", dvs. det främjarinte tillgången till utbildad och frisk arbetskraft. Man kan också säga attproduktionen inte främjas av att reproduktionen upphör eller att reproduktionenav arbetskraften försummas. Underlåtenhet att med kraft föra en riktigfördelningspolitik sprider passivitet och uppgivenhet hos många människor. Manfår inte glömma de moraliska effekterna i samhället av den ekonomiskapolifiken. Människor som gör sitt yttersta i produktionen ser hur banker ochbolag blir allt rikare utan att de själva kan förbättra situationen. Deförlorar naturligtvis i det långa loppet modet. Detta främjar inte produktivet,förnyelse och ansvar och allt det som man talar om inom den offentliga sektorn.Det skapar i stället främlingskap till samhället och till tron på rättvisan. Idet långa perspektivet lägger denna demoralisering som följer av den felakfigafördelningspolitiken också grunden för klipp- och klättermoralen, där allaförsöker klara sig så gott det går - stick i stäv med arbetarrörelsenshistoriska värderingar. Det finns flera skäl än vanligt att upprepade punkter i vpk:s förslag som vi anser bör ligga till grund för en framtidaekonomisk utveckling i vårt land. Men tiden medger inte en genomgång ochuppräkning. ändå sägaatt det handlar om demokratiseringar av samhället, både inom näringsliv ochinom offentlig sektor. Det handlar om en ekologiskt och fördelningspolitisktriktig utveckling av industriproduktion och levnadsvillkor. Det handlar omökat samhällsinflytande på olika områden. Kapitalets friheter måste faktisktbegränsas. Folkefs friheter måste ökas. Eftersom vi debatterar finansutskottets betänkande, skalljag kort motivera våra ställningstaganden fill några konkreta frågor som harkommit på bordet i utskottet som en följd av kompromisser mellancenterpartister och socialdemokrater. Vi sade i huvudsak nej till de flesta av propositionensförslag. Men detta gjorde också flera parfier, och därför var innehållet ipropositionen inte längre särskilt aktuellt. Proposifionen lades därför ganskasnabbt åt sidan i utskottsarbetet. Av de förslag som sedan dök upp påfinansutskottets bord som färdiga eller halvfärdiga överenskommelser hade visvårt att svälja det mesta, eftersom inriktningen var fortsatt åtstramning motde vanliga löntagarna. Men det var ingen ny politik som konstruerades, mankreerade bara några nya redskap för samma polifik. Vidare har vi tvångssparandet. har detlåga sparandet varit under debatt. Vpk har hävdat att en förutsättning för attde vanliga hushållen skall kunna spara är bättre ekonomiska villkor. Det finnsfaktiskt en reell utveckling av hushållens inkomster som är belagd i statisfikoch som är grunden för att människor inte kan spara i den omfattning som kanönskas. Hyresstopp borde införas, matmomsen borde slopas och en god reallöneutveckling borde medges. De borgerliga har sagt att lösningen är sänktaskatter- naturligtvis. kommer, med hjälp av , höjda skatter ochtvångssparande i stället för sparstimulanser. Vi har naturligtvis sagt nej tilldenna soppa. När det gäller energiskattehöjningarna är vi intefrämmande för att vissa energiskatter kan behöva höjas som ett led i enomställning av energipolitiken. På liknande sätt var det , närpengarna var avsedda att gå till en järnvägsutbyggnad, som vi då trodde skullebli verklighet. är det emellertid närmast genant när man från utskottetssida försöker motivera de föreslagna höjningarna med energipolitik eller enförtida omläggning av skaftesystemet, som vi egentligen inte vet om det skallske, eftersom det inte finns några klara bundsförvanter. Utskottsmajoritefenhävdar dessutom att skatten på arbete skall sänkas. Men i själva verket handlardet om en marginalskaftereform som också sänker skatten på kapitalinkomster -som vanligt för dem som tjänar mest. Detta sade vi naturligtvis också nej fill. Arbetsmiljöavgifterna tillkom som en ersättning förarbetsgivaravgifterna som skulle minska löneutrymmet. Att socialdemokrati ochcenter har haft åtstramningstanken levande framgår av att man inte villfillstyrka vpk:s krav på att man skall använda dessa pengar direkt som deflyter in. Vi menar att det finns stora problem när det gäller rehabilitering,arbetsmiljö och långtidssjukdomar. Det är till detta som pengarna bordeanvändas direkt. Men det vill man inte gå med på. Då handlar det återigen merom en åtstramning och indragning än om seriösa åtgärder för rehabiliteringeller för arbetsmiljön. Jag kan inte tolka detta på annat sätt. För vpk:sdel anser vi att kommuner, landsfing och ideella föreningar Den ekonomiska politiken, m.m. Den ekonomiska politiken, m.m. bordeundantas från avgifterna. Kommuner och landsting brottas redan med ekonomin ochmed utrymmet för verksamheten. De nya avgifterna minskar naturligtvis utrymmetför den verksamhet som också är tänkt att skapa bättre förhållanden i vadgäller långtidssjukskrivningar, rehabilitering och minskande av vårdköerna.Att lägga denna avgift på kommunerna tycker vi är en mycket konsfig cirkelgång,som inte alls gynnar syftet. Vi kommer, trots detta, inte att rösta emotarbetsmiljöavgifterna. Men vi begär att skall stödja vårt förslag omatt kommuner och landsfing skall undantas och att pengarna skall börja användasdirekt. Vi kommer däremot att rösta emot såväl tvångssparande somenergiskattehöjningar. Med dessa ord vill jag yrka bifall tillsamtliga vpk-reservafioner, som är fogade till betänkandet. 11 TREDJE VICE TALMANNEN: Jag får meddela att följande meddelande har utdelats tillkammarens ledamöter. har på förslag av talmanskonferensen förlängtst.o.m. Dagens arbetsplenum beräknas sluta senast kl. 24.00.Arbetsplenum far sin början . Under förutsättning att votering i ärendena FiU30 ochFiU36 kan äga rum under dagens plenum bör det vara möjligt att avslutariksmötet omkring . 12 () repUk: tog upp frågan ommomsförslaget var dött. Formellt och rent politiskt låg förslaget kvar iskatteutskottet. Ända till dess att finansutskottet var klar med sin behandlingfanns fortfarande det alternativet kvar. Det är vikfigt att komma ihåg dettaför sakligheten i debatten. Om man tror på ett icke-socialistiskt alternativ, som jagtror på, är det bättre att går in än att socialdemokraterna träffar enuppgörelse med vpk eller . 13 HANS (vpk) replik: Såvitt jag kunde bedöma framstod det klartredan när propositionen lades fram att det inte skulle bli någon momshöjning,eftersom alla partier yrkade avslag. När det gäller uppgörelser som riktar sigmot de enskilda människorna, mot de arbetande och mot de lågavlönades ekonomi,är det klarf att är en mycket lämpligare samarbetspartner än vpk. Somjag sade tidigare är vi inte alls ledsna över att vi har hamnat utanför dentvångsåtgärden mot de enskilda portmonnäerna. 14CARL (): Jag vill börja med att yrka bifall till dereservationer som miljöparfiet de gröna står bakom i de två nu aktuellabetänkandena och dessutom till reservation 90 i finansutskottets betänkande 30. Med en lätt fravesfi på kan man säga:"There is something rotten in the kingdom of ." Varför är detså? anser attskattesystemet är ruttet och att han, infe vill administrera en sönderfallandeekonomi. Det som sönderfaller ruttnar i biologisk mening. Vi imiljöpartiet de gröna håller med om att svensk ekonomi är rutten, men skälen ärandra än dem som har hävdats. En ekonomi som helt struntar i kommande generationers rättfill de ändliga resurserna är osund. En ekonomi som i sina kalkyler infe tarmed de stora samhällskostnader som vi drabbas av i det modernaindustrisamhället är osund. Ett samhälle som bygger på illusioner är osunt. Detsom är osunt är ruttet. Industrisamhället som sysfem har hitintills byggt på fyrahelt ohållbara förutsättningar: Obegränsad tillgång på lagradenergi, 2. obegränsadtillgång på råvaror, 3. obegränsadtålighet hos naturen mot påverkan samt 4. obegränsadfysisk och psykisk tålighet hos människan mot ändringar i livssituationen. Vi kan inte bygga ett samhälle påillusioner om obegränsade fillgångar och obegränsad tålighet. ser viomkring oss klara fysiska och psykiska begränsningar, som vi måste ta hänsyntill. Vi har tre sätt att komma till rätta med dagens problem i : Intensiv upplysning så att visom medborgare och konsumenter medvetet väljer en skonsammare livsstil. Där har vi stor nytta av det arbete som natur-, miljö- och konsumentorganisationer utför i . Ekonomiskastyrmedel med hjälp av skatter och avgifter för att få in de samladesamhällskostnaderna i företagens kalkyler, så att vi som konsumenter fårmöjlighet att välja de skonsammaste alternativen. Tvingandelagstiftning när inget av de övriga sätten hjälper. Kompletteringsproposifionen tar uppbehovet av åtstramning av den svenska ekonomin, men på ingen punkt nämns detatt det är fel på en ekonomi som bygger på illusioner och på ett förslösande avbåde ändliga och förnybara resurser. Ett samhälle som bygger sin ekonomi pådetta är infe uthålligt. Dessutom fattas i betänkandet väsentliga delar ibeskrivningen av överhettningens grunder. Det noteras att svensk industri harhöjt sina priser kraftigt och därmed förlorat marknadsandelar. Detta är någotsom bekymrar Oss i de gröna. Vi hade förväntat oss ett meralångsiktigt tänkande inom svenskt näringsliv. Vi förvånas över att näringslivetmed sin prispolitik gynnar den inflation som det i andra sammanhang säger sigvara så bestämt emot. En annan starkt bidragande orsak till överhettningen finnsinom bo- och byggsektorn. Här är det en speciell sorts vilda västern istorstadsområdena, där fastigheter har blivit en handelsvara med ofattbarvinstpotential. Boendekostnaderna drivs i höjden. Kapital undandras viktigamiljörimliga industriinvesteringar, som skulle kunna leda fill avgörandeframtidssatsningar. Den ekonomiska politiken, m.m. Den ekonomiska politiken, m.m. De lössläppta krediterna har varit ett effektivt sätt förregeringen att få sprätt på ekonomin och att öka den privata skuldsättningen.Detta ger ett framfida tvång att arbeta hårt och mycket. Denna medvetna politiki den ökade ekonomiska tillväxtens namn har för överskådlig tid sänkt tankarnapå minskad arbetstid. Inte kan skuldsatta människor arbeta mindre! När kompletteringspropositionen kom, såg vi i miljöparfietde gröna den som en öppning till en ny politik, där det kunde vara möjligt attbörja styra bort från slöseri när socialdemokraterna insett behovet av attstrama åt och börja hushålla. Tråkigt nog för miljön och framtiden togsocialdemokraterna inte den chansen utan valde att fortsätta med dentillväxtfundamentalisfiska politik som de i grunden sökt och fåttstöd för hos och i utskottet. Inför valet ville socialdemokraterna framstå som detparfi som i kraft av sin storlek skulle driva miljö- och framtidsfrågorna iriksdagen. fog viktiga miljöpolitiska beslut.Regeringen har presterat en enda miljörelaterad proposition: bilavgaslagen.Samtidigt har stora vågmästarparti, socialdemokraterna, sökt och fåttmajoritet i utskotten för att avslå i storleksordningen 600 miljöyrkanden.Samma tendens ser vi när reservationerna behandlas i kammaren. Det är märkligt att socialdemokraterna har valt att taställning mot miljön, rriot framfiden, mot kommande generationer och motinternafionell solidaritet. Det är märkligt att socialdemokraterna har valtatt liera sig med de nedbrytande krafterna i samhället i stället för att fachansen och möjligheten att ta ett långsiktigt politiskt framtidsansvar. Är det inte fantastiskt att socialdemokraterna inte harvågat att stöda något av de många väl genomarbetade förslagen i miljö- ochresursfrågorna? Intresset hänger, som ungdomarna säger. Vem ärsocialdemokraterna rädda för - moderater eller folkpartister? Socialdemokratin väljer som vanligt att stödja sig på demest marknadsliberala parfierna. Vi ser här ett fast antimiljöblock iriksdagen - de förenade partierna, de grå pantrarna. Besvikelsen och bitterheten hos moderater ochfolkpartister blev stor när den store brodern svek och i stället valde attstödja sin tillfälliga åtstramnings-politik på . Besvikelsen blev stordärför att man hade vant sig vid att arbeta bra ihop. Man har så likagrundvärderingar om vad som är viktigt och relevant och arbetar så bra ihop påatt öka tillväxt och miljöförstöring och gärna se till att främst de rika isamhället gynnas. är en intressant exponent för detta. Han ärmycket verbalt begåvad. Att höra honom tala om ekonomi är att som för sitt inrese en dance macabre med redan fasta turer, där allting är programmerat. talar gärna om tillväxt, växelkurser, utbud,räntor och underskott på ett sätt som innebär att bara man gör som han tyckerär rätt så ordnar sig allt fill det bästa. Det hela är så enkelt - ettekonomiskt läggspel med kända storheter. Kombineras dessa bara rätt enligtgivna regler, skiner solen över det ekonomiska landskapet. Denna verbala dancemacabre innebär att bestämda delar av livet, nämligen de som ligger utanför detekonomiska, infe finns med. Vi hör aldrig ett ord om den katastrofalamiljöufveckling som vi står inför och som förorsakas av det ekonomiska tänkandesom och står för. Inom den liberala marknadsekonomin är man mot varje formav styrning Prot. 1988/89:130 av ekonomin. Den osynliga handen är den som skall styra. De många 7 juni1989 människornas beslut skall styra. Men, , vad händer när vi \ successivtsliter ut natur och människor i den vilda jakten på ekonomisk . tillväxtutan hänsyn fill dess innehåll, dvs. den polifik som är och ' ?Det uppstår knappheter. Hur skall vi fördela resten av livets goda? Skall dessaockså som vanligt tillfalla de redan gynnade? Skall vi också i moderaternasvärld kunna tänka oss någon form av fördelning, nationellt och internationellt? Anledningen till att jag frågar är att det är minuppfattning att man som politiker måste vara beredd att ta konsekvenserna avsin polifik. Kan tänka sig att använda ekonomiska styrmedelför att motverka och förhindra knapphet och sociala orättvisor? Kan moderaternatänka sig ekonomiska styrmedel som leder till att vi slösar mindre - till attvi lämnar något användbart kvar fill kommande generationer - allt inommarknadsekonomins ram? har jag under min fid i finansutskottet inte settnågra verbala uttryck för att detta skulle kunna ingå i ett moderat tänkande.Vad har att säga? Vill man uppnå åtstramning, gäller det att välja metodersom ger verkan och har kända resultat, enligt riksbankschefen. degrönas recept är därför att med höjda energiskatter dels ta in medel tillstatskassan, dels få medborgarna att hålla igen sin energiförbrukning för attminska miljöförstöringen och förstärka bytesbalansen och främja godregionalpolitik och socialpolitik. Valet av medel hänger ihop med attmiljöpartiet de gröna ser ett intimt samband mellan ekonomi och ekologi.Överdriven energianvändning är ett av de allra största hoten mot miljön och deekologiska systemen. Energistorförbrukarsubventionen för industrin måste t.ex.avvecklas. Den stimulerar till energislöseri. bör den vara borta. Iett första steg bör enligt miljöparfiet de gröna subventionsgränsen höjas från1,till . Med dagens kommande beslut ökar subvenfionsbeloppet från ca 1000 milj. kr. fill ca 1 500 milj. kr. Miljöpartiefs förslag innebär att bensinpriserna stigerkraftigt. Bilismen måste börja betala för sina samhällskostnader. För dem sombor i trakter där kollektivtrafiken är outvecklad vill partiet införakompensation för de högre drivmedelskosf naderna. Man har en gång stadfäst principen att varje trafikslagskall bära sina kostnader för att kunna nå konkurrensneutralitet. Detta gällerdock inte för flyget. Flygbensinen är obeskattad, trots att den säkert ställertill lika mycket skador som bilbensin. Därför föreslår de grönaatt flygbensin skall skattebeläggas med . skall tas utsom landningsavgifter, så att också det internafionella flyget skall få varamed och betala för sina miljöskador. Landningsavgifterna går att variera, såatt de blir låga på och i övre . Grunden för all energibeskattning måste vara att det ärenergiråvaran som skall beskattas. Till detta kommer miljöskatter, för att ge en riktig , totalkostnadsbildför användningen av energi. Energi skall därför inte 33 3 protokoll 1988/89:130-133 Den ekonomiska politiken, m.m. momsbeläggas.Det gynnar slöseri och användningen av fossila bränslen. En stor del av energiskatterna vill de gröna användafill att sänka arbetsgivaravgifterna inom stödområdena och inom vård ochomsorg. Detta gynnar glesbygd. Det är bättre att gynna de kommuner som har detsvårt än att klubba storstäderna i huvudet med höjda arbetsgivaravgifter. Storstäderna har alldeles speciella koncentrations- ochöverheftningspro-blem med stora miljöskador. vill komma till rättamed detta genom att införa en speciell miljö- och kollektivtrafikavgift, somskall betalas av alla företag och organisationer över en viss storlek. Pengarnaskall i första hand satsas på spårburen kollektivtrafik. Barnfamiljernas och pensionärernas ekonomiska situafionvill parfiet ändra genom bastillägg och ändrade regler. Alkohol- och tobaksskatterna vill partiet höja rejält delsför att återställa prisernas relafiva läge, dels för att få en extraåtstramningseffekt. Konsumtionen skall sänkas genom den stora höjningen avskatterna. Detta påverkar hälsoläget positivt och leder långsiktigt fill attvårdkostnaderna kommer att sjunka. Vi vill höja reklamskatten till det dubbla, eftersom del av reklamen leder till överkonsumtion. Vi vill också försöka hämmaförpackningsraseriet genom att införa en förpackningsskatt. De ätstramningsmetoder som valdes av ochsocialdemokraterna har föga med åtstramning, miljö- och regionalpolitik attgöra. De kan infe ens med bästa vilja i världen ses som delar av en tänkbarstrategi för detta. Tvängssparande, som är ett överuttag av preliminär skaft,är inget annat än en skatt. Att den sedan ges namnet av tillfälligt sparandetillhör den politiska dumheten att förstöra språket. Också i politik måste detfinnas en känsla för ords valörer och deras betydelse. har allfid utmålat sig som värnare av de småi samhället och av dem som bor i glesbygden. Extraskatten slår på dem som infehar haft "vettet" att skuldsätta sig eller dem med små skulder, dvs.dem som av tradition sägs vara väljare. Den nya skaften är progressiv och ökar på det sättetmarginalskatterna i ett skede när man allvarligt överväger att sänka dem. Har man bestämt sig för vad man håller på med i svenskekonomisk politik? Eller är det bara frågan om stundens lek med ord och andraspengar? ambitioner att hjälpa utsatta regioner sänkteseffektivt med den nya arbetsgivaravgiften, som drabbar stad som land likaskoningslöst och som döptes om till arbetsmiljöavgift för att ge anrättningensälta. Inkomna medel skall fonderas och de försumliga företagen,som har gjort oblyga vinster på att pressa sina anställda med skador som följd,skall subventioneras av de företag som har en god arbetsmiljö. Det enda rimliga är att ett företag som missköter dennaviktiga del av sin verksamhet naturligtvis själv måste betala för den uslamiljön, som har varit så vinstgivande. Samhället måste sätta press på att detverkligen vidtas åtgärder. Fondförslaget innebär dessutom att viktiga åtgärder skjutspä framtiden. Vi anser att en sådan polifik är både cynisk och ansvarslös. Detbetyder att allt fler människor kommer att tvingas till skador innan verkligaåtgärder sätts in. Förslagetom en speciell invesferingsskaff och en fastighetsskatt iSfockholm-Uppsala-området är egendomligt. Den pekar ut ett överhettat område ilandet trots att det finns flera. Utformningen tyder på ett hat mot Stockholmsom borde vara främmande. Miljöpartietde gröna vill att det skall införas en investeringsavgift som kommer alla deekonomiskt överhettade områdena till del och att regeringen undantarvissa kommuner med anledning av deras speciella situation. Varkencentern eller socialdemokraterna har givit betänkandet en miljöprofil ellernågot som tyder på en ansvarsfull vändning i svensk politik. Förcentern har det uppenbarligen varit viktigare att på något sätt nå enuppgörelse med socialdemokraterna, och får då sälja ut miljön, inte förgrynvällingen utan för mjölken, hellre än att nå fram till kärnan i enansvarsfull framfidspolitik. Socialdemokraternahar hitinfills inte varit intresserade av dessa frågor, och då blir resultatetsom det blir. Kompletteringsproposifionenoch det som har hänt sedan den kom är en besvikelse för dem som hade väntat sigatt vågmästarparfief socialdemokraterna skulle börja lyssna till människornasuttalade önskningar. Omfattande opinionsundersökningar visar att medborgarna ärvilliga att ändra sin livsstil i varsamhetens tecken. Det hade varit gott omsocialdemokraterna hade tagit del av dessa väl dokumenterade stämningar ocharbetat med de förslag som bl.a. de gröna har kommit med för attunderlätta och stödja den varsamhet som de flesta eftersträvar.