prot · GC0920 · 1988-12-31 00:00:00 — 1988/89:20 inteheller förstår jag resonemang att privata företag skulle vara mera kvalificerade och haspecialkompetens att filiföra den sociala sektorn. Jag förstår helt enkelt intevad menar, när han hävdar att man skulle kunna privatiseraexempelvis på det sätt som man gjort i fråga om Pysslingenprojektet.Barnomsorgen skulle då förbilligas bl.a. genom lägre personaltäthet, anser man. Överläggningeni detta ärende var härmed avslutad. Kammarenövergick fill att fatta beslut i de förevarande ärendena. Mom. I (den fackligarepresentationen i kommunala nämnder) Utskottetshemställan bifölls med 160 röster mot 152 för reservafion 1 av . Mom.4 ("stads-" som förled vid benämning på vissa kommunala organ) UtskottetshemstäUan - som ställdes mot reservation 2 av Hans Nyhage m.fl. - bifölls medacklamation. Mom.6 (rådgivande kommunala folkomröstningar) Utskottetshemställan - som ställdes mot reservafion 3 av m.fl. - biföllsmed acklamation. Mom.8 (kommunalt vänortsutbyte i vissa länder) Utskottetshemställan - som ställdes mot reservation 4 av -bifölls med acklamafion. Mom.9 (JO:s talerätt på det oreglerade kommunala området) Utskottetshemställan - som ställdes mot reservation 5 av m.fl. - biföllsmed acklamation. Mom.10 (åtgärder mot vissa kommunala beslut) Utskottetshemställan - som ställdes mot reservation 6 av och - bifölls med acklamation. Övriga moment Utskottets hemställan bifölls. Mom. I(medlemskapsreglerna i ) Utskottetshemställan - som ställdes mot reservationen av m.fl. - bifölls medacklamation. Mom.2-4 Utskottets hemställan bifölls. Konstitutionsutskottetsbetänkande 5 Prot. Utskottets hemställan bifölls med 161 röster mot 151 förreservafionen av m.fl. Mom. 1(konkurrens mellan privat och offentUg sektor) Först biträddes reservation 2 av och - som ställdes mot reservation 3 av - med acklamafion. Härefter biträddes reservation 1 av m.fl. med93 röster mot 43 för reservation 2 av och . 168ledamöter avstod från att rösta. Slutligen bifölls utskottets hemställan med 165 röster mot96 för reservation 1 av m.fl. 53 ledamöter avstod från att rösta. Mom. 3 (enhetlig redovisning) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservafion 4 avAnne m.fl. - bifölls med acklamation. Mom. 4 (lagreglering av upphandling) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservafion 5 avAnne m.fl. - bifölls med acklamation. Mom. 6 (regional- och sysselsättningspolitiska motiv föroffentlig upphandling) Först biträddes reservation 6 av och med 38 röster mot 36 för reservation 7 av och . 236 ledamöter avstod från att rösta. ' Härefter bifölls utskottets hemställan med 236 röstermot 55 för reservation 6 av och . 18 ledamöter avstodfrån att rösta. Övriga moment Utskottets hemställanbifölls. 1988/89:FiU3om statistik över inkomster och skatter (förs. 1987/88:11). Utskottets hemställan bifölls. 11 § Beträffande de på föredragningslistan närmastupptagna ärendena, utrikesutskottets betänkande 1988/89:UU2 ochsocialutskottets betänkande ]988/89:SoUl, beslöt kammaren på förslag av förstevice talmannen medge att voteringarna fick äga rum i ett sammanhang sedandebatten i båda ärendena avslutats. Prot.1988/89:20 Föredrogs 1988/89:UU2 om och viseringsbe stämmelser . 1988/89:SoUl om vissasocialtjänstfrågor. Först upptogs till behandling utrikesutskottetsbetänkande 2 om . AnL 82 (vpk): Frågan om har, så vitt jag förstår, varituppe i kammaren till debatt tidigare . Vpk har ingen motion iärendet, men vi yrkar bifall fill motion U307 av och . Enligtfolkrätten bestämmer varje stat själv vilka regler som skall gälla för inresapå dess territorium. Frågan gäller således inte att har visumtvång. Sommotionärerna också påpekar handlar det i stället dels om att frågorna ivisumformuläret kränker åsikts- och organisafionsfriheten och därmed inte ärförenliga med de internationella konventionerna om mänskliga rättigheter, delsom avsteg i det här fallet från den ömsesidighet som vi annars har medandra länder vad beträffar pass- och visumregler. Detblir så obehagligt tydligt att i detta avseende behandlar som enicke jämbördig stat. Det blir också så obehagligt tydligt att vi utan attprotestera finner oss i denna ojämbördiga behandling av våra medborgare. Somett exempel på vad de här bestämmelserna rent konkret innebär vill jag nämnaföljande. Om en medlem av en kommunistisk eller annan organisation som av USAuppfattas som subversiv söker inresa till , hamnar den personen i vid dess immigrationscenter i . Vilka svenska ellerutländska organisationer som av räknas som subversiva är en statshemlighet,och det får vi inte veta. Om man hamnar i åsiktsregister finns man därför alltid. Man kan visserligen genom ett personligt besök på ambassadansöka om att bli struken ur registret om man övertygande kan visa att man ären s.k. avhoppare. Denuvarande amerikanska visumbestämmelserna skrevs under det dagarför . Hur många svenskar som hamnat i registret ärförstås även det en hemlighet. Jag har mycket svårt att tro att Sverigegentemot något annat land än just skulle visa en sådan underdånighet ochfinna sig i en så ovärdig behandling av sina medborgare utan att protestera. De amerikanska viseringsbestämmelserna avkräver dem som sökervisering besked om bl.a. politiska sympafier och partipolitisk fillhörig-het.Dessa krav ligger inte i linje med de internationella deklarationer somantagits om förbud mot diskriminering på grund av politiska åsikter-deklarationer som även har biträtt. De strider också mot de avsnitt avESK-dokumentet som syftar till att underlätta människors fria rörlighet övergränserna. Dessa argument borde vara tillräckliga somunderlag för att vi skall kunna uppta förhandlingar med angående dess ochvåra visumbes-tämmelser. Jag yrkar bifall fill motionen i enlighet med denskrivning som finns i vår reservation. AnL 83KRISTINA (): Jag yrkar bifall till hemställan iutrikesutskottets betänkande och avslag på reservationen. Jag kan vara mycketkortfattad eftersom, precis som vi hörde, frågan om viseringstvånghar behandlats i kammaren inte bara vid förra utan flera gångertidigare. Då liksom nu fanns en reservation som var signerad vpk. Det enda nyai den här frågan är egentligen att har anslutit sig tillreservafionen. Utskottet finner alltså inte att något nytt har tillförtssakfrågan, och vi står fast vid det fidigare konstaterandet, som innebär attvarje stat själv enligt folkrätten bestämmer vilka regler som skall gälla vidinresa på dess territorium. Det här är alltså en intern angelägenhet för USA.Självfallet vore en ömsesidig viseringsfrihet att föredra, men harfaktiskt ingen möjlighet att, som det sägs i reservationen, inledaöverläggningar med i den här frågan. Jag frågar mig också om hänvisningen till ESK-dokumentetär relevant i sammanhanget. Sammanfattningsvis: Det finns ingen rättslig grund för attkräva förändringar av de amerikanska reglerna. Under detta anförande övertogtredje vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. AnL 84 HANS (): Jag har tidigare i olika sammanhang framförtkritik mot . Det finns inte anledning att nu ändraståndpunkt, eftersom reglerna inte har förändrats så att de uppfyllerdemokratiska krav. Utskottet säger också att fått enutformning som är oss främmande. I utrikesutskottets betänkande anges attfrågan inte skulle komma i ett bättre läge av att infördeviseringstvång för amerikanska medborgare. Jag kan inte finna att något sådantkrav framförts i den socialdemokratiska motionen. I den sägs endast att Sverigebör uppta förhandlingar med om att åstadkomma reciprocitet i denna fråga. I motionsyrkandet konkretiseras saken med attöverläggningar bör syfta fill ett upphävande av . Någon ändring i viseringsbestämmelserna för amerikanskamedborgare är det alltså inte fråga om. har som bekant inga diskriminerande inslag i sinaviseringsregler. Det är enligt min mening ett starkt intresse för de svenskamedborgare som drabbas av diskrimineringen att en ändring kommer till stånd.Formellt sett är det givetvis så att ett land bestämmer över de lagregler somskall gälla på Jag delar uppfattningen att inte ärförenliga med internationella deklarationer och konventioner, som inte tillåterdiskriminering eller särbehandling på grund av politiska åsikter, och det ärockså en rimlig tolkning utav de deklarationer och konventioner som finns. Det har framförts stark kritik från olika håll mot i den här frågan, inte minst i . Jag vill också hänvisa tillinternationella författa-rorganisafionen PEN och tiU Författarförbundsom framfört krifik mot . Författarförbundhar protesterat mot, som de uttalade, de förnedrande visumbestämmelserna. Jag anser att den svenska utrikesförvaltningen bör kunnata upp denna fråga med . AnL 85 (vpk) replik: Utskottets svar blir kortare ochkortare. Vi kommer förmodligen att komma med en motion igen, ochdet skall bli intressant att se vad utskottet lämnar för svar på den. Jag tycker som föregående talare, , attdet är märkligt om vi inte skulle kunna uppta samtal, två demokratiska stateremellan, om visumbestämmelserna, eftersom protesterna både här i landet och,som vi hörde, även i är kraftiga mot dessa kränkande bestämmelser. AnL 86 () replik: Det är riktigt att svaret i utskottetsbetänkande är kort. Det är ganska självklart, eftersom ingenting nytt harkommit fram i själva sakfrågan. Som redanhar nämnts här, bör saken i så fall drivas inom . AnL 87 (): Jag skall yrka bifall till reservationen. Jag finner att de viseringsregler som tillämpar här ärdiskriminerande. Det är ännu sämre om folk i det läget att de nödvändigtvisvill in i tvingas försöka få visum men inte vill erkänna sin politiskatillhörighet. Det är en mycket pinsam situation att vara i att handla oetisktgenom en felaktig deklaration. Att tvinga folk att göra så kan aldrig vara bra. Vi måste kunna förhandla med . Det kan inte vararimligt att det inte skall gå att ta upp någon sorts förhandlingar, med hänsyntill de rättsliga regler som gäller mellan folken. AnL 88 HANS (): Det är självklart, och jag har också framförtdet, att diskussionen skall föras i . Där förs den också, både i kongressenoch utanför kongressen. Men på grund av att det här rör sig om en diskrimineringoch någonting som är oförenligt med åsiktsfriheten är det givet att det är enrättighet för ett annat land som är berört av frågan att ta upp den tilldiskussion och samtal. överläggningen i detta ärende var härmed avslutad. (Beslut fattades efter debatten om socialutskottetsbetänkande 1.) Kammaren övergick till att debatterasocialutskottets betänkande 1 om vissa socialtjänstfrågor. AnL 89 (): 1 reservation 3 i socialutskottets betänkande 1 har vipåpekat nödvändigheten av att regeringen återkommer till om förslagtill ändringar när det gäller hem för särskild fillsyn enligt 12 § i LVU. kom utredning om §12-hemmen, de f.d. ungdomsvårdsskolorna. Den innehöll en svidande kritik motdet nuvarande sättet att ge vård och hjälp till de ungdomar som är mestsvårbehandlade. Sverne konstaterar att det brustit i många av deförutsättningar på vilka den nya lagstiftningen bygger. Det är därför märkligt att utskottet i sina bedömningarhänvisar till att det var huvudmannaskapet övergick frånstaten till landstingen. Detta skäl i sig utgör inte något hinder för att göraännu en ändring och överväga statligt huvudmannaskap igen, som vi harföreslagit. Utskottets majoritet hänvisar också till att en översyn avLVU bereds inom . Det betänkande som utgörunderlag för departementets övervägande innehåller dock inte några förslag omny reglering i LVU av vården vid hemmen för särskild tillsyn. Utskottets bedömningar vilar här på ett ganska tuntunderlag med tanke på den hårda kritik som gav uttryck för i sinutredning. De ungdomar som de handlar om är hårt belastade av brott och olikamissbruk. § 12-hemmen är enda alternativet till fängelse. "Svenskungdomsvård är utsatt för en allvarlig social nedrustning. Antaletomhändertagna tonåringar har minskat katastrofalt. De får härja fritt isamhället", sade i en TT-intervju i samband med att utredningenpresenterades. En av orsakerna till att allt färre ungdomar hamnar på §12-hemmen är den höga toleransnivån inom . När ungdomar inte tasom hand blir det tomma platser. Landsting och kommun ser då sin chans att skäraner platserna. Detta kallar social nedrustning. visar utredningen att ett stort antal tonåringari dag avvisas på grund av platsbrist. Det hela verkar inte särskilt logiskt! har varje landsting ansvar för sina hem inomupptagningsområdena. Svernes utredning föreslår tre stora regioner i landet föratt undanröja en del av problemen. Vi moderater menar att man bör överväga ettförnyat statligt huvudmannaskap. I utredningen pekas det på många nackdelar genom nuvarandehuvudmannaskap. fungerade samarbetet mellan de f.d. ungdomsvårdsskolornabättre. Det fanns fler likvärdiga institutioner för de svåraste eleverna. I dagär halva hänvisat till en enda. I en intervju i utredningen framkommer att rektorer ochpersonal på de f.d. ungdomsvårdsskolorna anser att statligt huvudmannaskap geren för Prot.1988/89:20 landet samlad bedömning och en bättre överblick av behoven,större sakkunskap och bättre kontakt mellan hemmen. ~ Eftervården har verkligen blivit eftersatt. Många gångerhar det berott på ° kommunens bristande ekonomiska resurser attnågot vårdavtal inte kommit till stånd. Det måste vara fel när den unges behovav trygghet skall vara beroende av kommunens möjlighet att medverka tilleftervårdskontrakt. Ansvaret för eftervården har därför ofta i praktikentagits över av § 12-hemmen. Anknytningen till socialförvaltningen har i mångafall uteblivit. Med så stora brister som bevisligen finns går det inteheller att enbart göra som utskottets majoritet och hänvisa tillsocialstyrelsens utvärdering av socialtjänstlagen, som ju beräknas bli färdigförst . Eftersom utskottet i ett tidigare betänkande konstaterat att detnuvarande statsbidraget har negativa effekter för vården av dessa ungdomar,finns det alla skäl att den översynen skyndas på, åtminstone så pass att ettnytt förslag föreligger när bidragssystemet utgår . Vi har i en annan reservation isocialförsäkringsutskottets betänkande påpekat att legitimerade psykoterapeuterbör sortera under det allmänna försäkringssystemet. Vi vänder oss motutskottets motivering. Det är en orimlig situation att endast ett fåtalmänniskor får tillgång till denna typ av behandling. Det är precis denna utveckling som man befarade att viskulle få vid införandet av Dagmarsystemet. Det har utgjort ett stort hinderför en positiv utveckling av psykoterapin. Vi kan därför inte ställa oss bakomutskottets skrivning, där man säger att sjukvårdshuvudmannen måste ta sittansvar och att ett förändrat ersättningssystem inte är aktuellt. När det gällerolycksfall eller kroppslig sjukdom är rehabilitering en självklarhet. Men närdet gäller en psykisk kris är det nästan omöjligt att få psykoterapautiskbehandling. Man måste då göra väldigt stora ekonomiska uppoffringar. Det helater sig ganska besynnerligt med tanke på att en redan nu stor grupp människormed psykosomatiska sjukdomar bara växer. I reservation 5, som gäller sexuella övergrepp mot barn,gär man betydligt längre. Reservanterna uttalar sig mera konkret än vadutskottets majoritet gör i sin skrivning, där man med mera svepandeformuleringar beskriver det som har sagts i tidigare betänkande om vad som ärpå gång. I reservafionen föreslås en samverkansmodell med fasta rutiner för attge underlag för både sociala och rättsliga åtgärder. Inte minst viktig ärutbildningen av den personal som handlägger dessa ömtåliga ärenden. Den härutbildningen måste ske parallellt med att man bestämmer sig för en visssamverkansmodell. Moderatmotionen So265, som också har behandlats avutskottet men som inte har föranlett någon reservation i det här läget, är i och för sig ganska viktig. Motionen handlar nämligen om hur socialtjänstlagen skall tolkas. Frågan är om det enligt socialtjänstlagen går att kombinera socialbidrag med krav påen viss behandling-det kan handla om olika kombinationer-för att socialbidrag skall utgå. Det här har blivit ett problem. Inte ens när det gäller rättspraxis har uttalandena varit så entydiga att man direkt har kunnat göra 90 en tolkning. Det finns ganska olikatolkningar av detta, därför att social- Det är alltså detta som har gett upphov till en konflikt. Utskottetanser att det behövs en genomgång och en analys av arbetsmetoderna i dettasammanhang ute i kommunerna. Det tycker vi är bra. Därför har vi inte funnit någon anledning att reservera oss i frågan.Men det finns förmodligen anledning att återkomma till denna. Härmed yrkarjag bifall fill reservafionerna 2, 3 och 5. AnL 90 (): I mitt inlägg skall jag koncentrera mig på reservationerna 2,4 och 5,som jag yrkar bifall till. Reservafion2 rör, som sagt, den psykoterapeutiska behandlingen. Utskottet säger i sin motiveringatt efterfrågan på psykoterapi är stor. Det förhåller sig faktiskt så, attefterfrågan på terapeuter och behovet av behandling är avsevärt större äntillgången på terapeuter. Tillgång till behandling har i stort sett baratre grupper: De som är så rika att dekan betala behandlingen själva, de som är så fattiga att socialvården får ståför kostnaden och de som är så friska att de kan vänta på att överhuvud taget få någon behandling. Framtidenär så osäker för psykoanalytiker att inga läkare vågar satsa på denutbildningen. Det är psykoanalytikerna som har huvudansvaret för utbildningenav landets psykoterapeuter. Därför blir det också en brist på psykoterapeuter. Redannär Dagmarsystemet infördes var medveten om att det kunde leda minskad tillgång på psykoanalytiker. Riksdagenbegärde därför i full enighet en utredning av hur stort behovet är och hur manpå bästa sätt skall kunna tillgodose det behov som finns. Detråder inget tvivel om att Dagmarsystemet har fått en förödande effekt påtillgången på psykoterapi och psykoanalytisk behandling. I reservafion 2 sägsdet att den av begärda utredningen måste påskyndas. Jag yrkar, somsagt, bifall till denna reservation. Reservation4 handlar om tvångsomhändertagande av barn. 1982 piskade en liten extrem gruppupp en inflammerad debatt om vår lagstiftning för skydd av barn som vanvårdas,misshandlas och utsätts för sexueUa övergrepp. Vår lag mot aga ochtvångsomhändertagande av barn förhånades genom falsk statistik. Socialvårdareblev utsatta för en intensiv klappjakt. beskrevs i internationell presssom barnens Gulag. Enlång rad omhändertagandefall har anmälts till . Deflesta av fallen har inte ens tagits upp för behandling utan har avskrivitsdirekt. I enstaka fall har det blivit fällande dom. Motiveringen har då integällt vår lagstiftning. Där har inte haft några invändningar,utan fällande dom har rört lagens tillämpning i enskilda fall. Det är bra attEuropadomstolen har granskat vår lagstiftning och att lagen har klarat dengranskningen. Oroande är däremot upprepade signaler från olika håll om atttvångsingripanden sker alltför sällan och ibland alltför Prot.1988/89:20 sent. På grund av alla påhopp drar sig många socialsekreterarei det längsta för att också föreslå väl motiveradetvångsåtgärder. Hjälpen kommer för sent I och barnen tar skada. Dennautveckling har bl.a. en rad ledande experter i Vissa socialtjänstfragor , , , ,-.,,. barn- och ungdomspsykiatri pekatpa. Det är viktigt att nu slår fast attgrundprincipen i den svenska lagstiftningen kommer att gälla även -dvs. att barns behov har företräde när barns behov kommer i konflikt med devuxnas. bör också vara skyldig att ingripa, om ettomhändertagande är den enda möjligheten för att ett barn skall få nödvändighjälp och vård. Insatserna skall naturligtvis syfta till en återförening medföräldrarna där detta framstår som möjligt. Men socialnämnden skallockså kunna hindra uppenbart skadliga flyttningar. Det är viktigt attsocialvården tar ett större ansvar för ungdomar som har kommit snett.Socialtjänsten måste självfallet garanteras resurser, utbildning och forskning,så att man kan leva upp till ställda krav. Detta bör ges regeringen till känna.Därför yrkar jag bifall till reservation 4. Reservation 5 handlar om sexuella övergrepp mot barn. Närjag började arbeta inom sjukvården var barnmisshandel etti det närmaste okänt begrepp. Jag minns särskilt ett litet spädbarn med oklardiagnos som vi skickade hem från avdelningen efter att förgäves ha försöktutreda vilken konstig sjukdom som kunde ge upphov till blåmärken och skador påden lilla barnkroppen. Först i efterhand, när vi hade fått veta att modernmisshandlat ett tidigare spädbarn till döds, gick det upp för oss att skador påsmå barn kan bero på misshandel. Sedan kom 60-talets debatt om barnmisshandeloch därefter de omfattande utbildningsinsatserna . Lagen mot agakom 1979. När man inte fäster avseende vid att ett blåslaget barn kanvara misshandlat, handlar det i allmänhet inte om brist på kunskap. I ställetavskärmar man sig, eftersom det är en så oerhört svår uppgift man ställs införnär man möter denna vetskap inom sjukvården, socialvården, skolan ochrättsväsendet. När det gäller sexuella övergrepp mot barn lever alltförmånga kvar på den kunskapsnivå som gällde för all barnmisshandel på 50-talet.Sista tidens massmediabevakning har ånyo påmint oss om att barn utsätts försexuella övergrepp och förnedring i tysthet i en utsträckning som mänga intekunde drömma om. ' Detta, är ett utomordentligt allvarligt problem, somfolkpartiet har uppmärksammat i sin partimotion och som följs upp i enreservation. Där betonas vikten av utbildning, så att man lär sig känna igendessa skador och vet hur de skall handläggas. Det behövs modeller för samverkanmellan sjukvård, socialvård och rättsväsende. Vi måste med stor skyndsamhet fåen grundläggande principmodell fastställd över hela landet när det gällersexuella övergrepp mot barn och särskilda regler när det gäller incestfall.Detta bör ges regeringen till känna, och jag yrkar därför bifall tillreservation nr 5. AnL 91 (): Jag skall i mitt inlägg något berörareservation 5, som gäller 92 frågan om sexuella övergrepp motbarn. Den frågan har, som framgår av det socialutskottsbetänkandesom nu behandlas, varit uppe tidigare. Det förhållandet strykerunder att det sexuella utnyttjandet av barn i vårt land alltjämt förekommer istor omfattning, vilket också debatten i massmedia har visat. Tyvärr visar uppräkningen av årtal i betänkandet att deåtgärder som år har efterlyst inte har varit fillräckliga.De formuleringar som utskottet nu gör är i stort ett eko av de föregående årensuttalanden. Att upprepar detta år och det ändåhänder så litet är egentligen nedslående. Är det kanske så att ord, som ärstarka och beslutsamma, inte följs av handling från myndigheternas sida? Kommerdetta års uttalande från utskottet än en gäng att läggas till raden av resolutaoch beslutsamma uttalanden utan att något egentligen sker, och vi får ta uppfrågan 1989, 1990 och 1991? Man kan knappast tänka sig ett område där det är merangeläget att gripa in i och förändra än just detta. Finns det något merangeläget än detta, där ord och handling borde vara ett? Finns det någottillfälle då handlingsförlamning är mer malplacerad än här, då äldre människormed inflytande över små barn barbariskt utnyttjar dem sexuellt? Det måsterimligen uppfordra till ingripande, och det på bred front, sominformation i förebyggande syfte. Vidare borde åtgärdsmodeller ha byggts uppoch handlingsrutiner trampats upp, som nämns i reservationen. Att detta område är svårt och grannlaga, vilket alla äröverens om, är inte något giltigt skäl, snarare tvärtom, för att frågan intebehandlas med största skyndsamhet. Den tål inte någon ytterligare förhalning.Den långa raden av utskottsyttranden i samma fråga talar sitt tydliga språk. Man kan fråga sig varför människor blir så upprörda överavslöjanden om sexuella övergrepp på barn. Den frågan kan förefalla retorisk,och svaret måste bli, att för varje sunt tänkande och kännande människaframstår det egoistiska, egocentriska och egotrippade utnyttjandet av en litenvärnlös, beroende människa som barbariskt och bestialiskt.