prot · GC0911 · 1988-12-31 00:00:00 — Då kommer man ännu mer änvad gör att resignerat säga: Vi har inget val - vi måstebli medlemmar. Skriver under på eller infe? Kan lova att vi inte kommer att gå med idet europeiska monetära samarbetet? Kommer kronan atf ersättas av ecu eller ej?Kommer i framfiden att få några efterträdare eller ej? Jag uttryckte verkligen ingen förhoppning omaff och skulle fortsätta med den monotona klagolåteni fre år till. Vad jag hoppades på var motsatsen, att vi under de kommande treåren skulle kunna föra en debatt om svensk ekonomi som denna ekonomi fakfisktser ut och utan den professionella klagokör som har blivitunder gångna är. Jag tror att vi eventuellt skulle kunna nå ett bättre resultatgenom något slags meningsutbyte - en och annan skulle kanske t.o.m. kunna kalladet intellektuellt meningsutbyte - om vi ansträngde oss. Det var detta jagmenade. Det handlar alltså inte om något försök aft vika från de utfästelsersom vi har gjort och det ansvar som vi har när det gäller brister ochmissförhållanden i vårt samhälle. Sedan trorjag aff jag måste säga en del saker fill . Kommunister älskar aff framträda som de enda sannatalesmännen för arbetarklassen, så även . Det låter juståtligt. menar sig slå vakt om arbetarnas intressen när hansäger nej fill sänkta marginalskaffer. Han säger sig kämpa för arbetarnas rättnär han lovar atf stora vinster skall förvandlas till höjda löner. Jag tror att jag har fler partikamrater som är arbetare änvad har. Jag tror t.o.m. att jag i min polifiska verksamhetträffar fler arbetare än göra. Därför vill jag redovisaföljande erfarenhet från den gångna valrörelsen. Även arbetare vill ha lägre marginalskaffer.Pappersarbefare som går skiftgång har en inkomst på . De har en marginalskatt på . Sänker vi infe marginalskatternaframöver kommer dessa pappersarbetare om aff ha en marginalskatt på64 %. Vad desade fill mig var faktiskt atf de ville ha lägre marginalskatter. tyckte att de skulle få meröver när de tog den hårda skiftgängen och nattarbetet. Detta tyckte de -särskilt när de började få klart för sig aff de kanske bara skulle få 36 kr.kvar av hundralappen. Ännumindre följer dessa arbetare med kommunisterna i kravet på aff ytterligare höjamarginalskatterna. Det var ju vad ni i varje fall delvis och i början avvalrörelsen hävdade var kommunisternas linje. Låtmig sedan ta detta med vinsterna. Jag har hört från i de här debatterna under alla år att vinsterna är så stora attlönerna måste upp. Hagberguppträder som om alla löntagare i var anställda i högvinstföretag. Såär det förvisso icke. En oeh en halv miljon arbetar i stat, kommun ochlandsting, och där görs det inga vinster. Varje kostnadsökning utöver en rimlignivå slår igenom i krav på höjda skatter eller inskränkningar av servicen. Vihar inget annat sätt aff fa pengarna pä än aff höja skatten eller inskränka påverksamheten. Ytterligareen och en halv miljon löntagare jobbar i småföretag inom handel, distributionoch service. Där finns det inga stora vinster. Detär att lura folk om man pekar ut , SKF och ASEA och säger aff vinsternadär skall räcka för att höja lönerna för fyra miljoner löntagare -eftersom baranågra hundra tusen jobbar i de företagen. Effekterna av detta kan vi se. Det ärdärför vi försöker tala om för löntagarna: vi upp löneökningarna förmycket blir det inflation eller skattehöjningar, och det drabbar fakfisktarbetarna mer än någon annan grupp. Visstkan man säga aft lönerna har stigit för litet. Jag kan tycka att reallönernahar sfigit för litet i , men de nominella lönerna har sfigit desenaste fem åren, vilket är dubbelt sä mycket som i våra konkurrentländer. Meninte har det blivit mycket i form av ökade reallöner-de kommer ju ur ökadprodukfion, ökad produktivitet. Detär, herr talman, trots allt tur att arbetarklassen inte följer Lars-OveHagberg. Jag har sett spåren av er polifik i andra sammanhang. Det är faktisktaft lura arbetare att tro atf höjda löner plockar vi ur träd som integer någon frukt. GunnarBjörk hade en del synpunkter pä försvaret och en del punkter där han ville habesked. Vi är i och för sig i ett läge där vi skall diskutera hur vi skall göramed försvaret, men när jag lyssnade fill kom jag ihåg det somanges i de nationalekonomiska grundböckerna, nämligen nödvändigheten av atfprioritera. Det är ett ord som även i polifiken är ganska omtyckt. Prioriteringbetyder att välja mellan olika alternativ. I de nationalekonomiskatextböckerna brukar man använda ett övningsexempel där läsaren skall väljamellan smör och kanoner. Det går i själva verket tillbaka till den gamleBismarck. GunnarBjörk vill ha mer kanoner, så mycket står alldeles klart. Men han vill också hamer smör. Och är frågan: Skall vi ha både mer smör och mer kanoner, vemskall då betala? Ivåras finansierade sina reformer med sänkt matmoms. Är det vad nitänker göra igen? Då blir det varken smör eller kanoner. och jag hittar faktiskt varandra pä en punkt , nämligen iuppfattningen att många av den svenska ekonomins problem finns på det som ekonomernakallar utbudssidan, dvs. atf vi måste få fram fler människor som vill och känarbeta, företag skall fungera effektivare, vi måste få bort flaskhalsar, dåligkonkurrens, monopol som driver upp priser, regleringar som också gör det. Men tror jag atf vi skiljer oss åt. Vad jag harinsett är aff sådana åtgärder kan vara bra, men det far tid innan man sereffekt i ekonomins sätt att fungera. Vad jag har aff invända mot äratf ni har försökt inbilla svenska folket atf, för aft ta ett exempel:"Bara man sänker skatterna slipper man bedrivastabiliseringspolifik". - Det trodde också, och han lämnarefter sig världens största statsskuld. Det tar tid innan åtgärder av det härslaget ger effekt. Under fiden mäste man bedriva stabiliseringspolifik, och detkan hända aff i denna stabiliseringspolitik ingår höjda skatter för atf manskall undvika något ännu värre. Slufligen några ord fill Per , som råder oss aftinfe angripa för hårt. Men jag tycker aff mitt angrepp i all sinfumlighef gav en viss effekt. För nog slog fill reträtt! I hansanförande handlar det om atf skulle i allt underordna sig byråkraternaoch politikerna i . Vi skulle i stort sett inte ha någonting kvar affbestämma. handlar det om hur leksakerna skall vara konstrueradeoch om arbetsmiljön. Det är vikfiga områden, där vi inte vill offra väsentligavärden. Men det är fakfiskt inte detsamma som det Per Gahrfon predikade, ack sävältaligt, i sitt inlägg, nämligen aft om vi samarbetar med avskärvi oss från resten av världen. Vi går in i ett fort, sade han, med taggarnautåt. Det är en fullständigt felakfig beskrivning både av EG och ännu mycketmer av svensk utrikespolifik. Infe heller skulle vi, om vi avstår fränsamarbetet, ha en oerhörd suveränitet och kunna fritt bestämma vilkensysselsättning vi skall ha, vilken välfärd vi skall ha osv. Vi vet aft vi färkämpa oss fill välfärd och annat. Det har vi allfid fått göra, och jag är räddför, herr talman, att entré i inte kommer aff ge ossnågra gratisbiljetter vad gäller resan fram till full sysselsättning och ökadvälfärd. Det får vi socialdemokrater arbeta vidare med. Låt mig ge Per Gahrfon ett råd: Det är bättre atf begränsaretoriken än att förlora sakinnehållet i sin politik. 32LARS () replik: Jag skall genast skingra finansministernsolust över vad han uppfattade som en entonig klagolåt frän min sida.Finansministern sitter väl stadigt i stolen nu? Jag skall faktiskt ge honom eneloge. Jag har aldrig hört honom mer medveten om flaskhalsarna och stelheten,om behovet av att göra olika marknader mer flexibla och effekfiva, kort sagtatt arbeta pä ekonomins utbudssida i stället för atf försöka styra efterfrågan.Det är ett stort framsteg, som jag tacksamt noterar. Men helt nöjd fär man infe vara. Det finns onekligen endel oklarheter vad gäller skattepolitiken - förutom detta aff regeringenfortfarande talar om aft skattetrycket skall hållas oförändrat. Så sent somunder vårriksdagen ansågs det ofrånkomligt atf tofalfinansiera varjeskattesänkning genom att höja andra skatter. Men under valrörelsen sadeplötsligt både statsministern och finansministern att skattesänkningar ochandra reformer inte längre behöver t.o.m. ett tankefel när han fidigare hade hävdat atf fofalfinansieradesänkningar av inkomstskaften skulle underlätta lönerörelsen. Det är ett markantåsiktsbyte som, om det står sig, verkligen förtjänar mer uppmärksamhet. Vimoderater har ofta sagt att sänkta marginalskaffer får en tillväxfeffekt somkompenserar åtminstone en del av inkomstbortfallet för det allmänna. Det äralltså bra om har anslutit sig fill den uppfattningen. Menlåt mig fråga, som ett fest på detta: Är finansministern beredd aff ändradirektiven till de sittande skatteutredningarna, som är ålagda atf följaprincipen om fofalfinansiering? Omjag har förstått regeringens talesmän under valrörelsen rätt skulle fillväxtenkunna finansiera inte bara skaftesänkningar - där kan jag hänga med - utan ävenförlängd semester och ökad föräldraledighet. De reformerna skulle alltså infeheller behöva betalas. Men där är det faktiskt svårare aff se sammanhanget.Kortare arbetstid betyder en minskning av tillväxten. Hur skall det kunnafinansieras med ökad tillväxt? Ligger det måhända ett litet tankefel avfinansministern även här? Visst vore det bra med mer flexibla arbetstider, mentotalt sett måste vi i arbeta mer och inte mindre om vi skall klaravåra åtaganden till pensionärerna och annan social trygghet. Jagnoterade aff finansministern uttalade sig för aff ge pensionärer störremöjlighet aft förvärvsarbeta genom atf angripa de orimliga marginaleffekter somde drabbas av. Det är bra. Det skulle befrämja tillväxten. Men hur kanförkortad arbetstid bekostas med en tillväxt som just därmed reduceras? Jag sermed spänd förväntan fram mot svaret. Var de nya idéerna under valrörelsen baradimridåer som, när de nu lättar, blottlägger aff skattetrycket trots alltkommer att inte bara vara oförändrat utan också skärpas? 33 ()replik; Jag skall be aff fä återkomma fill det mest akuta problemet, nämligendet med de höga prisökningarna och den ekonomiska utvecklingen, somkonjunkturinstitutet och riksbankschefen upprepade gånger har varnat för. Detär alltså nu som är problemet. Jag vill beskriva förfinansministern vad han har för val. Hankan välja att göra ingenfing. Det förefaller aff vara det som han själv är mesttrakterad av. Det har beskrivits i ordalag som lättsinnigt och ansvarslöst -infe av mig utan av honom själv gentemot några andra. Det är det förstaalternafivet. Detandra finansministern kan göra är aft faktiskt vidta några ekonomisk-politiskaåtgärder för atf gripa sig an med det som även i regeringsförklaringenuppmärksammades som ett allvarligt problem, nämligen de stora prisökningarna.Men då mäste han svika det budskap som gavs i valrörelsen. Mintolkning av finansministerns val mellan dessa båda, föreställer jag mig, ganskaotrevliga ting är aft han ändå med ganska snabba steg nu närmar sig den gamlalinjen, om jag får kalla den så, nämligen den som han drivit här i kammaren,atf han gärna vill försöka göra någonting, inte bara sitta med armarna i kors.Det är som sagt den linje han har drivit här i kammaren. Den gällde fram fillen månad före valet. Jag skulle gärna vilja fä veta om finansministern anseratf det är en rikfig tolkning, att han nu skyndar sig fillbaka fill denna linje som gällde fram fill ungefär den18 augusti oeh aff han alltså i valet mellan lättsinne och ansvarslöshef resp. atfsvika valbudskapet väljer aff svika valbudskapet. Om detta är en riktigtolkning skulle jag gärna vilja aff finansministern något preciserade dekommande ekonomiskpolitiska åtgärder som han ändå aviserat. Vad handlar det om för skattehöjningar? Blir det trotsallt den höjning av momsen som han hade med i sina kalkyler sä sent som iapril/maj ? Eller kan finansministern nämna något om vad slags omprövningarav utgiftsprogram som det handlar om enligt regeringsdeklarationen? Det rör sigom ganska stora belopp, och finansministern har själv fidigare sagt attutgifter pä så där en ä en och en halv miljard kan man väl klara med litetvanligt gnet, även om det inte har lyckats så bra. Men när det handlar om storabelopp, fem sex miljarder, eller ännu mer, måste man plocka fram pengar pänågot sätt. Därför vill jag veta: Hur kommer dessa pengar atf plockas fram,antingen nu eller ? 34 (vpk) replik: Finansministern påstod atf jag älskar atfframställa mig som arbetarnas talesman. Det har jag väl en viss rätt att göra.Det är kanske en viss skillnad mellan att träffa och skaka hand med arbetareoch att leva tillsammans med dem. Det ger kanske en viss skillnad i erfarenhet.Apropå inflytande så kandiderade ju herr finansministern och jag i sammavalkrets. Finansministern minskade sina röster, medan jag ökade mina. Jag vetinte vad vi skall dra för slutsatser av det valresultatet. Jag tror att underskattar den här frågan:Kan vi fortsätta aft ha det så i samhället atf rättvisan och jämlikheten sättspä undantag? Det är defta som är det oroande i arbetarrörelsen. Det är på någotsätt som att dumpa arbetarrörelsen och låta några helt försvinna. Kanske entredjedel av 'människorna inte har något parfi i arbetarrörelsen mer än vpk somföreträder deras intressen. Det tycker jag är mycket allvarligt. Det är klart aft en industriarbetare som tjänar . skall ha skattesänkning, men varför i herrans namn skall dehögavlönade ha mer i skaftesänkning? Jag är helt överens medfinansministern om, och jag skulle kunna göra upp om det, att vanligaindustriarbetare skall få en skaftesänkning, men finansministern envisas medatt vilja ge de högavlönade ännu mer. Den statliga personalpolitiken, och detgäller även landsfingens och kommunernas personalpolitik, kopierar ju med stödav regeringen den privata sidans personalpolitik aft det skall vara störrelöneskillnader. Det är det som oroar arbetarrörelsen . Dessutom är det infe någon fullständig sanning att storaföretag tjänar massor med pengar och aft små företag har låga vinster. Det ärinte sant, det vet finansministern mycket väl. Därför måste vi i första hand fåupp lönerna för de vanliga arbetarna, de lågavlönade. Men den ekonomiskapolitiken går absolut rakt emot detta. Finansministern måste väl ändåinse att vi inte kan fortsätta att bygga samhället på den här grunden. Jag har också förstått aff finansministern har varitorolig över att de vinster som förekommer inte används till sådanainvesteringar som de borde användas till. Jag anser aft det är fråga om enalldeles för dålig placering av de vinster som finns . Framför allt borde de gå fill denoffenfliga konsumtionen. Om man skulle fä till stånd en skatteuppgörelse är detmycket vikfigt aft se till aff vinstmedlen kommer offentlig konsumfion tillgodo. Men vad finansministern under lång fid har motarbetat är aff man vidvarje form av avtal skall se till atf de är inflationsdämpande. Det vill manaldrig nappa på. Man sätter i stället sina lönetak. Fundera på förslaget ominte varje överskridande av prisökningar pä en viss procent skulle ge direktutslag i lönekuvertet hos den vanlige arbetaren! Jag undrar hur de som sätterpriserna dä skulle göra i fortsättningen. Jag tror atf det vore det mesteffektiva sättet för regeringen och arbetarrörelsen aft se till att dämpainflafionen. Vi får se vad regeringen tänker göra. Prot;1988/89:11 35 () replik: I mitt första anförande ställde jag fråganfill finansministern varför han så kategoriskt är emot kravet på aft också tain miljömålet som delmål i den ekonomiska politiken. Det är symptomatiskt atfjag infe får något svar pä den frågan. Jag vill ta upp frågeställningen om smör och kanoner. Detär klart att det är bra om man kan fä båda delarna, men man måste naturligtvisgöra en avvägning. Vad jag försökte få finansministern fill var aft funderalitet över effekterna av aft vid ett visst fillfälle infe anslå pengar - påsikt kan det ju bli dyrare. Finansministern har ju ett ansvar förförsvarsindustrin. Vi kan ta försvarsvarven eller flygindustrin som exempel. Omman inte fattar beslut om pengar , så kan det leda till atf man fär gå ut ochsätta sig i knät på NATO-länder och köpa till ett högre pris. Sådan ärsituationen närdet gäller delar av robofindustrin. Men där kommer notan om elvaår. Jag tycker aft finansministern borde ha en åsikt om detta, alldenstund manenbart krifiserar dem som ger underlaget. Jag tycker atf försvarsministern ochfinansministern infe tar sitt ansvar för det underlag som harpresenterats. När det sedan gäller defta attcentern försökte finansiera sin alternativbudget med matmoms villjag säga aft det infe alls är korrekt utan mer var tänkt som ett skämt. Vifinansierar vär alternafivbudget med en uranskaff av miljö- och energipolitiskaskäl. Det var det sätt som vi använde för atf finansiera vår budget, och detborde ha kunnat antas av andra radikala krafter som säger sig arbeta för enbättre miljö- och energipolitik. 36PER () replik: Jag får väl förstå atf finansministern infehinner svara på allt. Det kommer väl fler debatter då vi får veta omnäringsutskotfets ordförande är representativ för partiet,när han spår aft vi kommer aft i prakfiken vara EG-medlemmar är 2000. Vi fårväl senare veta om vi skall gå med i det europeiska monetära samarbetet EMS, omvi skall ersätta kronan med ECU och vad som är på gäng. Låt mig ta upp frågan om full sysselsättning.Finansministern säger att han tror aft socialdemokrafin ensam får kämpa förfull sysselsättning. Vi har i valrörelsen öppet sagt att om det är någonfing viuppskattar hos socialdemokratin , så är det just att man har prioriterat fullsysselsättning och att man har lyckatsbra med det i . Hur har man burit sig ät? Att man har lyckats beror pä -det säger socialdemokraterna själva - den ekonomiska politik man har förf. Viär i viss mån beredda att ge ett erkännande för det. Arbetslösheten i Sverigeär mycket låg jämfört med den i , där den i genomsnitt är . Hurhar man kunnat hälla arbetslösheten pä i ? Jo, rimligenför atf man har kunnat föra en viss ekonomisk polifik. Hur kan man föra den?Jo, genom aft man har makt atf bestämma över skatter, finanspolitik, valutaosv. Hur skall det gå i framfiden? Det är den frågan jag harställt här och som finansministern raljerar bort med att säga att han inte ärallsmäktig, , ekonom, skriver i en bok som kommit utnyligen atf frågan är om det över huvud taget är möjligt för atfkombinera en fast växelkurs med full sysselsättning. Vad skall hända? Skall vibehälla den monetära makfen i landet? Skall vi behålla finansmakten i landeteller skall vi samordna den med EG på ett sådant sätt aft den svenskefinansministern, den och den svenska inte kanpåverka den? Det är ju detta som den här debatten handlar om. Jag förstår aft det måste vara besvärligt för enfinansminister atf erkänna detta, eftersom han så aft säga delvis medverkartill att administrera sin egen avlövning och praktiska avgång från den reellamakfen, men det är fakfiskt det som pågår. Vi vill därför ha svar på hur långtni tänker gå. Om ni infe tänker gä hela vägen, när tänker ni dä bromsa? Hur gårdet i sä fall med harmoniseringen som skulle ske hela vägen ut? Dettainnefattar mycket allvarliga frågor, I sfär det aft EG skall avskaffa denationella kraftbolagens monopol inom EG, Vi skall givetvis harmonisera vårverksamhet även pä den punkten. Detta gillar fransmännen, eftersom de då kanfritt exportera sin kärnkraftsel över hela den inre marknaden. Skall vi köpafransk kärnkraftsel, är det meningen, eller skall vi sätta upp handelshindermot defta? Hur går det då med harmoniseringen? Defta är bara en av hundratals frågor som svenska folketkommer att fä sig kastade i ansiktet . Jag försäkrar; Detkommer inte att gå för er aft klara den debatten med den taktik somfinansministern har visat här ! Detta är allvarliga frågor, och de kräverallvarliga svar. Låt mig till och säga följande. Ni upprepar nu igen det fullständigt ogrundade påståendetatf jag och under valrörelsen skulle ha gått omkring och sagtatf skattesänkningar och reformer inte behöver betalas. Jag hade en debatt här i kammaren med förnågra veckor sedan. Jag lovade henne dä att i fortsättningen aldrig tala om attfinansiera någon reform, om hon kunde belägga med något citat eller med någotannat underlag var hon har hört eller sett detta uttalande från mig och IngvarCarlsson. Hon hade ingenting atf säga om detta . Visligen avstod hon frånaft direkt upprepa påståendet, även om hon hakade på . Om jag än en gång skall redovisa denna fråga så är syftetmed sänkningen av inkomstskatterna 1989 aft ge ökad köpkraft åt landetslöntagare, och för den delen också åt landets företagare, sä aftskattesänkningen kan ersätta löneökningen. Dä kan man inte dra in denna ökadeköpkraft genom aft höja andra skatter. Det är emellertid möjligt attdetta infe fungerar, aft vi trots skaftesänkningen får så stora löneökningaratf den samlade effekten på ekonomin, efterfrågan, konsumtionen och bytesbalansenblir sådan att kombinationen av sänkt skatt och löneökningar blir mer än vadekonomin etc. tål. Vi har också under dessa gångna envist hävdat attreformer måste betalas. Det är ju det som vi har sagt. Jag vill påstå att jagvet bättre än de flesta, i varje fall bättre än och ,vad det innebär att se fill aft reformer betalas. Hade jag infe vetat det, hadeinfe budgeten sett ut som den gör . Hur är det dä med föräldraförsäkringen? Det är nämligenden reform som vi utlovade som fär statsfinansiella konsekvenser. Det är klartatf det fanns de som sade att vi socialdemokrater måste göra som de borgerligapartierna. När vi lovar en förbättring av föräldraförsäkringen mäste allt ske1989, för de borgerliga lovar ju ett värdnadsbidrag som kostar 8 miljarderkronor och som skall genomföras på ett enda år. Jag vill upplysa de närvarandeom aff socialdemokratin aldrig har lovat en så stor reform under sä kort fid.Ni påstår aff ni kunde genomföra den. Det fanns naturligtvis de som sade att omvi socialdemokrater skulle gå ut i valrörelsen och tala om alternafiv tillutbyggd föräldraförsäkring, då måste vi gå minst lika fort fram som deborgerliga partierna. Men det fanns andra som sade: Nej, låt oss dra ut påreformen över hela mandatperioden, sä aft kostnaderna begränsas till 2miljarder kronor . Dä skulle vi ha en chans atf klara reformen utan aftbehöva kräva höjda skatter för atf finansiera den. Sådan var uppläggningen ochsådan är uppläggningen fortfarande. Defta betyder atf reformen fakfiskt betalasgenom de inkomster som vi får. Hade vi emellertid valt den hastighet ireformlöftena som de borgerliga partierna var redo att välja, dä hade det integått att klara en ökning av överföringarna till barnfamiljerna med 8 miljarder,utan då hade vi varit tvungna att fa till ganska brutala åtgärder, ungefär pådet sätt som de borgerliga fick ta till ganska brutala åtgärder för att klarasin reform. Jag hoppas därmed få ett slut på detta, förlåt herr talman, någotenfaldiga påstående att jag skulle gä omkring och säga till svenska folket atfreformer inte behöver betalas. Jag mäste verkligen ha misstagit mig beträffandedet intryck jag gjort pä denna församling, om jag framstår som helt renons päallt ekonomiskt förnuft. fortsätter i gammal god stil; Det är baraaft höja lönerna, det tjänar alla på. Pä en punkt vill jag ändå klargöra förhållandena. När hansäger atf mitt besked till landets löntagare nu är aft de skall få lägre löner,då är defta ett i grunden falskt uttalande. Faktumår ju att reallönerna stiger.Mitt bekymmer är att se till atf reallönerna fortsätter atf stiga utan attsamtidigt driva fram så stora prisstegringar som är fallet. räknar vimed att de nominella lönerna ökar med . Det betyder att lönerna ökar 1ä mer än inflationen. har reallönerna för en genomsnittliglöntagare i ökat och det är resultatet av vär politik. Attuppmana folk att driva pä den nominella inkomststegringen i tron att det gerhöjda reallönerär att försöka lura svenska löntagare. Vi rör oss i rätt riktning.