prot · GC0925 · 1988-12-31 00:00:00 — Visstär det rikfigt, och på den punkten har jag vissa skulder i mitt förflutna attbekänna, alt en del av de äldre som slogs ut av strukturomvandlingen - ivarvsindustrin, i stålinduslrin, i annan tung verkstadsindustri och i annanindustri som har genomgått stora strukturförändringar - tvingades gå från sinajobb av skäl som i praktiken var arbetsmarknadsmässiga. Det är ett fult uttryck, och jag tycker inte att del är bra.Vi tvingades vidta dessa åtgärder, som var nödvändiga i den svåra situation vibefann oss i. Jag har själv suttit som ansvarig i en klubbstyrelse då vi på deuppsägningslislor som klubben fått hade mellan 3 000 och 4 000 mans framtid allta ställning till. Då gällde det alt vara uppfinningsrik, skall jag säga, förall hitta lösningar, särskilt som arbetsmarknadssituafionen inte var direktlysande. Vihar klarat situafionen tack vare vår arbetsmarknadspolitik och alla deinstrument som slår fill förfogande på arbetsmarknaden. ser vi också,, i vilken riktning utvecklingen går i , och hur mandär måste ändra sättet att hantera arbetsmarknaden. Det mest uppmärksammadefallet är väl den polska regimens beslut att lägga nedLeninvarvet i . Detta ger oss en tankeställare. Arbetsmarknadsutskottetvar också på besök i . Vi kunde då se hur man även där ändrarsin politik på arbetsmarknadsområdet. I stället för att skämmas för vårarbetsmarknadspolitik och för våra lagar på arbetsmarknadens område borde vivara stolta över dem. Vi kanske t.o.m. kan vara till nytta och hjälp för demsom i andra länder skall ändra sin politik på detta område. AnL 13 (vpk): 1 mitt sistainlägg skall jag bara la upp några frågor: Styrkeförhållandetmellan LO och SAF avgör naturligtvis inte -det är vi helt överens om.Men, , när vi fattar beslut kanske vi väger in vilka som harorättmätig trumf på hand. I analysen kan man ändå konstatera att LO dels genomegna brister, dels genom SAF:s orältmäfiga styrka fill följd av sitt ägande harflyttat fram positionerna för kapitalet . I det läget måsteman genom lagsfiftning skydda de arbetandes intressen, tycker jag, samtidigtsom jag naturligtvis anser att LO borde föra en helt annan, offensiv polifik. Närjag tog upp det koncernfackliga arbetet gällde det principen. Ett avtal är bra,men vi får ju inget avtal! låg en proposition praktiskt taget klar somgällde byggarbetarnas anställningsförhållanden. Det blev ingen proposifion,för när propositionen kom fram blev del ett avtal. Jag undrar om inte 1988/89:25 regeringen i sin principiella hållning till detta måste ha en mycket tuffare 16november 1988 attityd till Svenska arbetsgivareföreningens fräcka propåer. \ blir avtal av framöver. Anställningsskydd Rembo, och borgeriigheten i övrigt försöker från ett annat håll säga att det ärbekymmer med denna lagstiftning. Jag ville bara påpeka att vi lever inom detvästerländska systemet, och om vi skall hävda de arbetandes mest grundläggandeintressen krävs faktiskt en lagstiftning mot detta system, som skapar problem.Det bästa vore naturligtvis ett system där rätten till ett meningsfullt arbetei mycket vidare mening ingick. Det var bara delta enkla faktum jag villepåpeka. Däremottycker jag precis som att den socialism som vi brukar prata om iandra fora borde ha en myckel mer demokratisk underlon, mer folkligt intresseoch mer folkligt inflytande och se till människornas egentliga behov. I dendelen tror jag vi kan vara ganska överens. Skulle vi dra åt det hållet, StenÖstlund, kanske vi skulle föra den svenska arbetarrörelsens utveckling framåtpå ett helt annat sätt, om vi log litet av sådana erfarenheter, både historiskaoch dem från . Just nu går vi i ju inte mot något ökatarbetarnas inflytande, utan i rakt motsatt riktning. Det var det vi ville hapåpekat i frågan om lagen om anställningsskydd, men även i den andra delen, ommedbestämmandelagens effekter, vilka regeringen naturligtvis inte heller villutvärdera för att stärka de arbetandes intressen. Det är del som oroar oss ivpk, . AnL14 (): I diskussion med mig om det koncernfackligasamarbetet i vill jag påminna om att vare sig vi tarfram PM som pressar SAF eller låter det hela gå till proposition till dennariksdag, så gäller svensk lag inte i , och . Dä måstemotsvarande lagstiftning komma där. Ianslutning till detta skulle jag ha sagt i mitt förra inlägg och vill avslutadebatten för min del med att nu säga att det översynsarbete som har dömts utoch förklarats obefintligt av såväl som i vartfall har lett fram till alt vi sett över de arbetsrättsliga skadestånden, dens.k. 200-kronan har förändrats, det har tagits fram ett förslag omstyrelserepre-senlationslag - som vi för övrigt behandlade motioner om iutskottet i går -, det har tagits fram en promemoria påarbetsmarknadsdepartementet som behandlar ledighelslagarna, som ledamöterhar kunnat ta del av, och jag har anledning att förvänta mig att det kommer atthända någonting i anledning av den. Iöversynsarbetel har också ingått att se över den s.k. objektsanslällning-en,och var och en vet vad den handlar om: byggnadsarbetarnas anställningsförhållanden.Som sade ledde det sedan fram fill att parterna kom överens,vilket ju var det bästa. Då slapp vi ändra några kommatecken i lagen för attden skulle gälla också byggnadsarbetarna. Detfanns också andra förslag i denna PM. Hur de skall hanteras övervägs i departementet. Också andra arbetsuppgifter behandlas på detta sätt i regeringens kansU, så alldeles dött har det alltså inte varit närdet 68 gäller den rättsliga översynen. AnL 15 (vpk): Allra sist vill jag säga om det koncernfackliga samarbetet att denlagstiftning som som vi eftersträvar innebär att företag som har verksamhet iSverige skall åläggas att bekosta i första hand de fackliga organisationernas iSverige kontakter med andra fackföreningar öch företag som finns utomlands.Exempelvis skulle verksamheten vid Asea kunna ske över gränsernamed lagligt stöd, och likaså till , och . Det går alltsåatt få ett stöd i lagsfiftningen för den verksamheten. Sedan kanske det växerfram något liknande också i de andra länderna. Det var bara ettklargörande om vpk:s ståndpunkt. Överläggningeni detta ärende var härmed avslutad. (Beslut fattades efterdebatten om arbetsmarknadsulskottels betänkande Kammaren övergick till all debatteraarbetsmarknadsutskottets betänkande 2 om arbetstid. AnL 16 (): Frågorna om arbetsfid och semester tas upp i arbetsmarknadsutskottetsbetänkanden 2 och 3. Eftersom dessa frågor hänger infimt samman, kommer jag allberöra dem båda i detta inlägg. Frågornabehandlas i två separata utredningar - egentiigen tre: semester-kommittén ocharbetslidskommiltén, och i någon mån pensionsberedningen. Arbetslidskommitlénhar fått i uppdrag alt i sitt arbete beakta vad de båda andra kommittéernakommer fram till. Arbetslidskommitlén,som efter många påtryckningar från sida ersatte den tidigaredelegationen för arbetstidsfrågor, Delfa, har i sin tur till uppgift attkartiägga och analysera konsekvenserna av olika former avarbetstidsförkortningar och andra förändringar av arbetstiderna. Arbetstidskommitténhar haft mindre än på sig och skall vara klar med ett betänkande tillsommaren. Kommittén har satt i gång ett mycket ambitiöst arbete. En stor mängdmänniskor är engagerad. Bl.a. skall studier utföras om konsekvenserna av olikaarbetstidsförkortningar på tre orter. finns en mycket bred insikt om möjligheterna alt genom olikaförändringar av arbetstider skapa bättre möjligheter än att förena arbetemed familjeliv och andra önskemål som vi kan ha i olika skeden av livet ochändå tillgodose produkfionens behov av arbetsinsatser vare sig det gäller varoreller tjänster. gjort visar alt önskemålen om hur arbetstidenskall förläggas varierar högst avsevärt mellan olika arbetstagare beroende påderas individuella situation. Vimoderater har framhållit att generella arbetsfidsförkort-ningarinle längre är någon bra lösning på arbelslidsproblemen. I stället bör utrymmetöka för individuella och lokala lösningar. Det är precis sådana Prot.1988/89:25 tankar som har vunnit en bred majoritet i arbetstidskommitténsatfitydun-16 november1988 dersökning. Trots det mycket omfattande och ambitiösa arbete somsåledes pågår till inle oväsentliga kostnader, har regeringen beslutat sig fören sjätte semestervecka och förlängd föräldraledighet. Regeringen har därmedvisat att den är totalt ointresserad av arbetsfidskommitténs arbete. Närsocialdemokraterna hade svårigheter att mobilisera de egna valarbetarna blandde viktiga LO-grupperna efter vårens och sommarens s.k. affärer, var detnödvändigt att finna en mobiliseringsfråga, och det blev den sjätte semesterveckan.Det förhållandet att regeringen ännu inte fått någon konsekvensanalys frånarbetslidskommiltén var i det läget ointressant. Vem bryr sig om långsiktigakonsekvenser av politiska beslut, när valutgången slår på spel? Del är sådant,herr talman, som skapar polifikerförakt. Detta är en rättvisefråga, säger socialdemokraterna. Vad är det för rättvisa i att grupper som tidigare själva i avtal fåttlängre semester genom att avslå från att ta ut löneutrymme i annan form nu serandra dra fördel av denna prioritering utan motsvarande uppoffring? Givetvishar också protesterna och kompensationskraven kommit som ett brev på posten. Det är beklagligt, herr talman, att regeringen på det härsättet har inlecknat det ekonomiska utrymmet för arbetstidsförkortningar förmycket . Vad säger alla de kvinnor som hoppats på sextimmarsdag?Vad säger alla de som hoppals på alt kunna gå i pension tidigare? Vad sägeralla de som hoppats på möjligheter att förkorta arbetstiden med hänsyn tillandra prioriteringar? Anpassningar kan naturligtvis fortfarande ske, menförkortningar kommer inle att kunna inrymmas , varken i denenskilda ekonomin eller i samhällsekonomin. Trots detta avser regeringenuppenbarligen inle all ta konsekvenserna av sitt beslut och antingen lägga nerarbetstidskommittén eller ändra dess direktiv, vilket vi kanske skall varatacksamma för. har ju ännu inle fattat beslut i denna fråga, och medden nuvarande sammansättningen finns det vissa möjligheter att påverka utgången. Regeringens agerande i arbetstidsfrågan utgör ännu ettbelägg för att socialdemokratin stelnat i formerna och inte förmår att anpassasin politik till en ny tid med nya krav och nya önskemål från medborgarna. Jag yrkar bifall tillden gemensamma borgerliga reservationen som är fogad tillarbetsmarknadsutskottets betänkande nr 2. AnL 17CHARLOTTE (): Som tidigare nämnde är frågan omarbetstiderna under utredning. Därför har vi i Iblkpartiet i en reservationgemensam med och endast givit en mer översiktlig bild avhur vi ser på detta med arbetstiden. Jag vill i tre punkter kort deklarera syn påfrågorna om arbetstid. För det första är det angeläget att den fortsattaminskningen av den totala arbetstidsvolymen skall underlättas, inte motverkavikliga mål för en liberal arbetslivspolitik, som innebär arbete åt alla ochjämställdhet mellan kvinnor och män. För det andra bör färdriktningen vara att framtidaproduktivitetsökningar fill stor del tas ut i form av arbetstidsförkortning. Fördet tredje bör arbetstidens omfattning och förläggning anpassas tillindividernas skiftande önskemål. Undersökningarhar visat all det varierar mycket hur man vill ta ut arbetstidsförkortning. Delberor inte minst på vilken livssituation man befinner sig i. Kravet på sextimmars arbetsdag har bl.a. drivits av , medan andrai partiet har förespråkat kortare arbetsvecka, längre sabbatsperiod ellerlängre semester. Enligt uppfattning är det vikfigt att geindividen valfrihet i uttag av ledighet för att bättre kunna anpassaarbetstiderna till familjeliv och samhällsarbete. hade vi slutsammanlräde i semeslerulredningen, som jag har varit ledamotav, och vi skall lägga fram värt förslag . Vi var många iutredningen som kände oss överkörda av att regeringen i valrörelsen - utan attinvänta utredningens förslag - föreslog en sjätte semestervecka. Jag vet attdel finns de i arbetstidskommittén som känner detsamma. Det är olyckligt altregeringen på det här sättet intecknar en stor del av det ekonomiska utrymmetför arbetsfidsförkorlningar utan att la hänsyn till att man gett direktiv tillarbetstidsutredningen att analysera förutsättningarna för och konsekvenserna avolika arbetstidsförkortningar och andra förändringar av arbetstiden. Därförvill jag fråga i hennes egenskap av ordförande för arbetstidskommittén:Hade det inte varit bättre för utredningen som sådan om regeringen hadeinväntat utredningens analyser, innan den bestämde sig för att lägga fram ettförslag om en lagstiftning om en sjätte semestervecka? Jag vill yrka bifall till reservafion nr 1 och i övrigt till hemställani utskottets betänkande. AnL 18 (): I arbetsmarknadsutskottets betänkande nr 2 om arbetstid behandlasmotioner från allmänna motionstiden. I centermotionen A265 allafinns ett avsnitt om flexibel arbetstid. Vi inom har vidupprepade tillfällen understrukit att såväl en förkortad som flexibel arbetsfidär angelägen för många människor. Vi har också hävdat att förändringar måstegenomföras på ett sådant sätt att de faktiska skillnaderna mellan mäns ochkvinnors arbetstid utjämnas. Vi ser del som mycket positivt att vi lyckades fåigenom kravet på rätt till sex timmars arbetsdag för småbarnsföräldrar. Som viser del i centerparfiet är personliga valmöjligheter för att kunna anpassaarbetstiderna till olika familjers och individers behov inte enbart enarbetstidsfråga utan också i hög grad en livskvalitetsfråga. Ävenarbetsgivarna har utifrån sina utgångspunkter ett intresse av flexibla ochindividuella lösningar när det gäller arbetstidsfrågor, inte minst med tanke påbristen på arbetskraft och den ökade frånvaron. Det sistnämnda är ju ett teckeneller bevis på att alltför många människor av olika orsaker inte mår bra i dag.Det är viktigt att arbetstiden blir föremål för lokala och individuellaöverväganden mellan arbetstagare och arbetsgivare. Det är också viktigt attarbetslidskommiltén får fortsätta enligt de direktiv den fått. 1988/89:25 Jag behöver inte upprepa de synpunkter som och Chariotte Brantingframförde när det gäller regeringens sätt alt föregripa kommittéers Jag instämmer idet som sades i denna fråga. Därmed yrkar jag bifall fill reservation nr 1 somär gemensam för , och har ytterligare en reservafion fogad till betänkandet,där vi påpekar att såväl arbetstidsfrågor som arbetsmiljöfrågor måsteuppmärksammas inom vårdyrkena. Om vi skall kunna rekrytera ochbehålla kompetent personal - det gäller inte minst inom långvård och hemtjänst- är del absolut nödvändigt all finna vägar som gör sådana jobb mer attraktiva.Ett steg i den riktningen kan vara att förkorta arbetstiden. Det finns sexlandsting som har anmält intresse eller gjort framställning om att få bedrivaförsöksverksamhet med förkortad arbetstid. Jag vill för min del beklaga att maninte fått genomföra försök för alt på olika sätt få erfarenhet. Det hade varitvärdefullt också för arbetstidskommittén alt få ta del av konsekvenser ocherfarenheter av olika arbetstidsförkortningar och andra förändringar av arbetstiden. Spri,sjukvårdens och socialvårdens planerings- och rationaliseringsinstitut, hararbetat en hel del med frågor om arbetstidsförkortning, och vi har kunnat tadel av olika rapporter. Spri har t.ex. arbetat med ochutvärderat ett försök med flextid. När det gäller vård rör det sig inte omvanlig flextid utan personalen har utifrån patienternas behov och önskemålsinsemellan gjort upp att tillräckligt många alltid skall vara påarbetsplatsen. Utvärderingen har visat att flextiden är bra både för personalenoch för patienterna. Rytmen blir lugnare. Sprisrapport om sjutimmarsdag är också intressant. När t.ex. sextimmarsdag enligtuppgift i princip skulle medföra en personalökning med , stannarpersonalökningen vid vid genomförande av sjutimmarsdag. Spri har i sinrapport redovisat olika schematekniska lösningar och skilda möjligheter attkomma till rätta med överlappningsproblem. Jagmenar inte att vi här kan gå in på detaljer i diskussionen, men jag vill ändåbetona - precis som vi i gjort i vår motion och i reservationen -att det är nödvändigt alt se över personalens situation och få till ståndsådana förändringar att det sker en uppvärdering av de människovårdandeyrkena. Vi står inför ett kraftigt ökat antal äldre i vården. Därför är detviktigt att vård och omsorg blir framtidsyrken. Det är då kvaliteten kanutvecklas. Med detta yrkar jag också bifall till reservation nr 3, som är fogadtill arbetsmarknadsutskottets betänkande. AnL19 (vpk): Kravet på sex timmars arbetsdag har framförts tidigare och har ständigtmött motstånd, framför allt från socialdemokraterna och regeringen. Ute påarbetsplatserna och i olika fackförbund har kravet på sex timmars arbetsdagrests, men förgäves - både LO och den socialdemokratiska regeringen har gåttemot detta krav. Om vi ser tillbaka på deolika betänkanden där motioner från vpk har behandlats med krav påinförande av sex timmars arbetsdag finner vi alt 72 motiveringarna för att avslå våra yrkanden har blivit sämre och sämre.Till slut harman gömt sig bakom en arbetstidskommitté, som skall studera olika aspekter meninle komma med något förslag. Med den motiveringen behöver utskottsmajoriteteninte la någon som helst ställning till sakfrågan. Jag ser det som ett bekvämtsätt att komma undan en viktig fråga. Jag skall inte här och räkna upp allafördelar som jag ser med ett genomförande av sex timmars arbetsdag, men detframgår av de vpk-motioner som behandlas i detta betänkande. Situationen är litet märklig, när de svenska storföretagentjänar pengar som aldrig förr och det ändå är omöjligt att överföra pengarnatill en arbetstidsreform, som skulle vara bra för alla löneanställda. I ställetdiskuteras flexibilitet, arbelslidsbank och konjunkturanpassad arbetstid-särlösningar, som på intet sätt passar in på den svenska arbetsmarknaden. Motiveringen i detta betänkande och det som har kommitfram i arbetstidskommitténs uttalande är att jämställdhetsaspekterna skallstuderas av kommittén. Det är litet konstigt. Det är nämligen helt klart attjämställdheten mellan kvinnor och män skulle öka om sex timmars arbetsdaginfördes. Den ekonomiska utvecklingen, som har sagts icke skullemöjliggöra ett genomförande av sex timmars arbetsdag, ser helt annorlunda ut . Därför är yrkandet om avslag i detta betänkande på en såviktig motion märkligt. Med det, herr talman, vill jag yrka bifall till reservationerna2 och 4 i detta betänkande. AnL 20MONA (): Frågan om arbetstiderna har under de senareåren rönt ett allt större intresse. Del finns tankar och synpunkter hos allaparter och alla partier. Däremot är åsikterna om vad arbetstidsförkortningarskulle innebära för den enskilde eller för samhällsekonomin mycket delade.Olika förslag förs fram, med olika mål. är arbetstidsförkortningar litetav ett Columbi ägg, som skall lösa i stort sett alla problem påarbetsmarknaden. har också frågan om bristen på arbetskrafttillförts debatten, så nu skall även en ökning av arbetstiden vara någontingsom arbetslidskommitlén skall diskutera, tycker många. Det är också fråga om befolkningsförändringarna och vad dekommer att betyda när alla 40-talister skall gå i pension -någonting som inte minst vi 50-talister oroar oss för. Det är vidare fråga om arbetsskador och arbetstid; vadfinns det för samband mellan dem? Vi vet också alt hälften av LO:s medlemmar intejobbar till pensionsåldern. Dét vore kanske intiessantare att diskutera hur detproblemet kan lösas i stället för att hoja pensionsåldern . Det gäller barnfamiljernas pressade tidssituation,effekterna på ekonomin och frågan om den indelade arbetsmarknaden, med de storaskillnader som finns mellan kvinnors och mäns arbetstid. tillsattes den statligaarbetstidskommittén, och den skall, som nämnts, till halvårsskiftet 1989försöka redovisa ett samlat underlag i fråga om vad de olikaarbetstidsförkortningarna har för effekter på en rad olika områden. En viktiguppgift är att försöka skapa ett gemensamt Prot.1988/89:25 kunskapsunderlag, så att det fortsatta beslutsfattandet pådetta område skall kunna ha en gemensam bas. Som ordförande i kommittén som följer arbetet noga trorjag mig kunna säga att vi kommer att bidra med en mängd olikaförslag, som kommer att föra debatten framåt. Jag tror att även vpk kan hanytta av det arbetet. Två undersökningar i dessa frågor har redan offentliggjorts,en om hushållens arbetstider och en om attityder till arbetstider. Jagrekommenderar varmt läsning av båda för kammarens alla ledamöter. Här framgårbl.a., som också var inne på, vidden av åsikter vad gäller olikaarbetstidsförkortningar. Det pågår också en ganska oroande utveckling motalltmer obekvämt arbete, trots önskemålen om motsatsen från arbetstagarna. Detär framför allt de lågavlönade kvinnorna som får allt sämre arbetstider iförhållande till hur de själva skulle vilja jobba. De studier och projekt som kommittén i övrigt jobbar medkommer på många punkter alt ge åtminstone bitar av svar på många av de frågorsom las upp i motionerna. Det kan handla om möjUgheten att finna just lokalalösningar på förläggningsfrågor, och del kan handla om de deltidsarbetandesproblem, som del också finns motioner om. Med anledning av kommitténs arbete och alt vi har kort tidkvar att arbeta finns det inle någon anledning alt göra annat än avslåmotionerna. gav en bra och positiv beskrivning avarbetsfidskommitténs arbete, men hon bör kanske vänta med sin ilska översemeslerfrågans hantering tills vi har sett hur den skall hanleras. Jag trorändå att det finns goda möjligheter för oss i arbetslidskommiltén att kunna påverkamed vår konsekvensanalys. Detta är också ett svar till har, som hon sade, jobbat färdigt och lämnar sitt betänkandei . Jag hoppas att vi mycket snart kan få besked om hursemesterfrågan skall behandlas. När det gäller de motioner där arbetstiden för personalinom vårdsektorn behandlas, vill jag hålla med om att arbetstiderna är oerhörtcentrala för dessa personalgrupper. Men bilden är inte riktigt så entydig attdet bara är arbetstidsförkortningar som diskuteras. Det finns också, som allavet, stora grupper kvinnor som vill öka sin arbetsfid men inte får det och desom vill gå över till dagfid men inte får del. Därmed är också arbetstagarensinflytande över förläggningen av den egna arbetstiden oerhört viktigt, och överdet är något som arbetslidskommitlén ser över. Det är dessutom viktigt att säga att arbetet med att göravårdyrket mer attraktivt och drägligt är en personalfråga, och arbetet med denmåste fortsätta, oavsett om en statlig kommitté jobbar med arbetstidsfråganeller inte. Frågan om försöksverksamhet får inte bli ett sätt attförhala nödvändiga förändringar inom vårdyrket som kan ske . Det pågår, som sade, redan nu ett brett arbete med alt förändra statusen inom vårdyrket, och det är ett arbetsgivaransvar, oavsett om det finns försöksme del hos staten eller inte. Det är trots allt parterna som är de avtalsslutandenär 74 det gäller arbetstider.Avslutningsvis, herr talman, hoppas jag alt vi, nästa gång vi diskuterararbetstidsfrågor i kammaren, kan ha en mycket mer ingående debatt, medarbetstidskommitténs betänkande som underlag. Arbetstiderna hör väl tillde viktigaste frågorna för människor. Fritiden värderas allt högre, behovet avlokala lösningar blir allt större och därmed också individens behov avinflytande på sin egen arbetstid. Därmedyrkar jag bifall fill utskottets hemställan och avslag på samtliga mofioner. AnL21 () replik: Nej, , jag är inte ilsken, men jag är mycket besviken. Detär det jag ger uttryck för. Jag har tagit arbetsfidskommitténs arbete mycketallvarligt. Jag har sett möjligheterna för det arbetet att bli banbrytande förarbetstidsutvecklingen, kanske inle bara i , utan det kunde få betydelseför hur man ser på arbelsfiden även på andra håll i världen. Förhällanderna harförändrats mycket radikalt , och de kommer att förändras än meri framtiden. Inte minst människors attityder har förändrats mycket kraftigt.