prot · GC0944 · 1988-12-31 00:00:00 — Räcker det med att man uttalar dem i propositioner och ohkaskrifter? Det finns också en rad exempel på mål som harfastställt inom andra områden. Ett exempel är handikappolitiken och målet attkollektivtrafiken skall vara handikappanpassad. Målen för en allmän generellsocialförsäkring är fastställda i , men målen är ändå lika avlägsnanu som när en gång antog dem. Man kan fillämpa två former av styrmedel. Vi har de gamlavanliga, moroten och piskan. Piskan är att vi kan komplettera t.ex.socialtjänstlagen med rättigheter för den enskilde. Moroten blir då att vi gerstatsbidrag till verksamheter som vi vill prioritera. Men ingen av de härvägarna använder vi oss av. Mot förslaget om komplettering och fastställande avrättigheter i lag finns det en berättigad invändning. har vi en radrätfigheter fastställda i hälso- och sjukvårdslagen, socialtjänstlagen ochlagen om särskilda omsorger. Ändå är det många kommuner och landsting som intefullgör sina skyldigheter, inte ens efter domstolsutslag. För att kommunerna skall uppfylla sina lagstadgadeskyldigheter och för att införandet av nya lagar skall ha någon effekt, är dethelt tydligt att det behövs sanktionsmöjligheter. Vi föreslår att det skall bHmöjligt att ålägga trilskande kommuner vitesföreläggande, då de inte omedelbartändrar sitt handlingssätt. Frågan om styrmedel är en vikfig fråga, och denförbigås helt i den här debatten. Den andra vikfiga och övergripande frågan gällerkostnaden. Om vi , trots avsaknad av styrmedel, kan uppnå fastställda mål,kommer samhället då att ställa de resurser till förfogande som krävs? Vi måstegöra klart för oss att den äldreomsorg som vi vill uppnå kostar betydhgt merpengar än vad samhället satsar . Om vi inte är villiga att betala, blirdet varken vård eller omsorg för dem som skall bo kvar hemma. Det kommer nogbara att handla om förvaring. Jag efterlyser en diskussion om finansieringen aväldreomsorgen. Kommer det i framfiden att bli möjligt att klara den med baraskatter och avgifter, eller måste vi sätta oss ner och försöka finna andra finansieringsformer?Det gäller inte bara äldreomsorgen, det gäller sjukvården totalt. Helaäldreomsorgen står och faller med personalfrågan. Det är alla medvetna om nu.Vi vet också vad som måste göras för att klara personalförsörjningen vad gällerlöner, personalpolitik och förändringar i arbetssituationen. Jag skall inte gåin så djupt i denna fråga, för min parfikamrat kommer att ta uppdetta i sitt anförande. Men jag vill nämna att vi är överens om en del åtgärdersom propositionen pekar pä, och vi har själva föreslagit dem tidigare. Detgäller bl,a, vidareutvecklingen av arbetslagen, större befogenheter för detenskilda vårdbiträdet och återkommande fortbildning. Mennär det gäller förslaget om ökning av personalens tjänstgöringsgrad, för attminska personalomsättningen, är jag inte säker på att vi är överens. Det beroralldeles på vad statsrådet menar, I propositionen anger statsrådet bara attarbetet måste organiseras så att det går att arbeta hehid utan att bli utsliteni förtid. Frågan är vad som menas med helfid. Vi vet ju att arbetet ihemtjänsten är för tungt för att man skall arbeta . Jagbetvivlar att det går att "organisera bort" den tyngden. Omjag kunde sjunga", herr talman, skulle jag stämma upp samma sång förstatsrådet som de italienska arbetarkvinnorna gör i , när de sjungertill de höga herrarna. De sjunger: Tycker ni att verkar litet, såpröva själva. Vi vet att åtta rimmar är för mycket i i dagoch att arbetstiden måste kortas. Det är också det effektivaste sättet att höjatjänstgöringsgraden. Sänker vi arbetstiden höjer vi samfidigt automatiskttjänstgöringsgraden för alla som är deltidsanställda. Viär alltså kritiska fill dessa tankar. Vi är också krifiska fill de tankar somförs fram i propositionen om att man skall bryta ut rena serviceuppgifter urhemtjänsten. Det anser vi står i motsatsställning till det statsrådet anför förövrigt i propositionen om vikten av en bred yrkesroll och av att hemtjänstarbetetinte styckas upp och specialiseras. Omman nu bryter ut sådana här rena serviceuppgifter - jag förmodar att det rörsig om städning, inköp av mat, tvätt och sådana saker - kommer det att fåkonsekvenser på en rad områden för den som skall motta hjälpen. Framför alltblir det helt klart fler personer som kommer in i den hjälpbehövandes hem, ochvi tycker att det är för många på sina håll. Jag kan inte hellerförstå hur detta skall gå ihop med de tankar som vi har om ett ökatbrukarinflytande, dvs. att de som får hjälpen skaU få helt andra möjligheter ände har att vara med och bestämma om hur hjälpen skall se ut, helt enkeltpåverka sin egen situation. Om man sedan lägger till att statsrådet också förfram tankar om att delar av hemtjänstarbetet skulle kunna läggas ut på ideellaföreningar, friska pensionärer och andra ideellt arbetande, undrar jag hur detskall gå ihop med brukarinflytandet. Vilken möjlighet har den ensamma gamlapensionären att få ett inflytande över t.ex. sportklubben, om det ärsportklubben som skall komma hem och städa? Jaghar också mycket svårt att förstå vad som egentligen är avsikten med detta.Visserligen kan kanske själva hemtjänstarbetet bli lättare, om man tar bortvissa uppgifter. Men vem eller vilka är det då som skall göra de tunga ochtråkiga arbetsuppgifterna, om man lägger ut t.ex. städarbetet på entreprenad Vi vet attstädfirmorna har en väldigt hög personalomsättning. Kommer då intepersonalomsättningen att bli oerhört stor bland de grupper som skall göra dettunga och tråkiga arbetet? Då har vi på nytt en massa människor som kommer attgå in och ut i hemmen hos de hjälpbehövande. Det är det vi vill motverka. Vianser alltså att detta är alldeles fel väg att gå. Hemtjänstarbetet måste istället breddas ytterligare, så att det även finns utrymme för rehabiHteringoch ett aktivt deltagande i samhället. Det tror vi är enda möjligheten att görahemtjänstarbetet stimulerande och roligt. Vivet att det finns stora brister i innehåll. Oerhört mångagamla människor är isolerade i hemmen. Här i är det kolossaltvanligt, eftersom en så stor del av befolkningen är ensamboende och hemtjänstenhelt ofiUräcklig, De har alltså en bedrövlig fiUvaro i hemmen. För atthemtjänsten skall ha en möjlighet att klara av sitt arbete tvingas de attfillämpa vissa insfitutionsrutiner. Det går inte att utföra arbetet helt efterden hjälpbehövandes önskemål. Likadant är det på en del insfitufioner. Man kaninte låta de som bor där bestämma själva när de vill äta eller när de villduscha. Det är ju inte ovilja eller okunnighet hos personalen om vad den nyavårdideologin innebär som orsakar detta, utan det är helt enkelt bristanderesurser. Vi vet att vårdinnehållet, oavsett om vården sker i hemmet eller på insfitution,är direkt avhängigt av personaltätheten. Vi anser också att normer förpersonaltätheten skall skrivas in i socialtjänstlagen. Omde äldre i största möjliga utsträckning skall vårdas hemma äravsikten att de skall ha en meningsfull tillvaro i hemmet och inte bara en formav förvaring i väntan på slutet. För att åstadkomma en meningsfull fillvaromåste vi på alla sätt se till att den som vårdas i hemmet så länge som möjligtfår behålla sina fysiska och psykiska funktioner. Den delen av rehabiliteringenbrukar skötas av sjukgymnaster och arbetsterapeuter. Men det är alldeles föront om sjukgymnaster och arbetsterapeuter. I är det inte såont om sjukgymnaster men där är det en oerhörd brist på tjänster inomprimärvården. Om och vården i hemmen skaU bli meningsfull måste vipå ett helt annat sätt än tänka på rehabiHtering-en och möjligheten attfå behålla de fysiska och psykiska funktionerna. Då måste vi få hjälp avsjukgymnaster och arbetsterapeuter. Vi anser också att sjukvårdshuvudmännen ochkommunerna bör göra upp planer för hur många sjukgymnaster och arbetsterapeuterdet behövs för att vi skall klara äldrevården. Jag vill också ta uppfrågan om statsbidrag fill ålderdomshemmen. gjordes en överenskommelsemellan de borgerliga partierna och socialdemokraterna om statsbidrag tillålderdomshemmen. Vpk ställde inte upp på den överenskommelsen eftersom den inteuppfyllde våra krav på att det skulle vara nya pengar som gavs tillålderdomshemmen och att filldelningen skulle vara förenad med vissa krav. Nublev förslaget sådant att man fill stor del tar pengar från befintliga bidragtill kommunerna och fördelar om dem, dvs. öronmärker dem för ålderdomshemmen.Någonstans i den kedjan blir någon annan lidande, och det finns skäl attmisstänka att det kommer att gå ut över . Jag vill fråga statsrådet,som är i kammaren: Hur går det nu med alla gamlaoch nerslitna ålderdomshem i detta land, när de villkorslöst får statsbidrag?Har kommunerna några planer på att bygga om ålderdomshem som har rum på 12-14 moch som har en toalett som man inte kan komma in i om man behöver hjälp vidtoalettbesöket? Vpk har föreslagit att statsbidragen skall vara villkorade medlöften om ombyggnad. Vi vet hur situationen är i äldreomsorgen, i synnerhet påålderdomshemmen. Vi vet att kommunerna kanske inte kan börja byggaom ålderdomshemmen, men vi tycker att det är rimligt att ett statsbidragförenas med förbindelse om att man inom ett visst antal år skall bygga om denerslitna ålderdomshemmen, som inte uppfyller rimliga krav vare sig påarbetsmiljö eller på levnadsmiljö. Avslutningsvisvill jag också ta upp något om det förändrade huvudmannaskapet som aviseras ipropositionen. Problemen med ansvarsfördelningen mellan kommuner och landsfinghar inte i och för sig berott på att huvudmannaskapet varit delat, utan det harberott på att både kommuner och landsting har haft för dåliga resurser. När maninte har tillräckligt med pengar börjar kriget om vem som skall ha ansvaret förvad. Det är, som jag ser det, den huvudsakliga orsaken fill att det varitbrister i ansvarsfördelningen. Vikan inte nu gå in på detaljer i förslaget, eftersom vi inte sett hur det kommeratt se ut, men det uttrycks farhågor från många håll, farhågor som jagpersonligen delar, att det inte är bra om kommunerna får ta över helasjukvårdsansvaret för äldreomsorgen. Jag menar att man borde kunna göra enuppdelning så att kommunerna och sköter den enklare sjukvärden ihemmet, typ omläggningar och annat, medan det så fort det blir fråga omsjukvård som kräver medverkan från sjuksköterska eller läkare bör varalandstingets ansvarsområde. Annars finns det en stor risk att vi får A-ochB-sjukvård - och B-sjukvården kommer kommunerna då att stå för. Framför alltgäller detta de små kommuner som inte har tillräckliga resurser. Jag vill ocksåta upp i sammanhanget att oavsett hur förslaget blir är det oerhört viktigt attförslaget kommer snabbt. Det som har hänt ute i hela landet sedan förslagetaviserades är att utbyggnaden inom äldreomsorgen praktiskt taget står stilla.Man bygger inte för gruppboende längre därför att man vill vänta och se vem somegentligen skall ha ansvaret. Med detta yrkar jag bifalltill reservafionerna 3, 11,12, 14,15, 20 och 22. Underdetta anförande övertog förste vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. 23 MARIANNESAMUELSSON (mp): Jag vill börja med att replikera påhopp påmiljöparfiet. Detär mycket glädjande att har upptäckt att vi är den framtidarörelsen som verkligen är på gång och som också kommer att hamöjligheter att politiskt påverka samhällsutvecklingen. påståratt vår fillväxt skulle leda till att gamla människor skulle få det sämre. Detkan jag inte hålla med om. Jag upptäcker att det snarare är så att den tillväxtsom och många andra har skapat fram har lett till en sämreåldringsvård än vad vi någonsin haft fidigare. säger inteheller någonting om att många av de sjukdomar och andra problem som vi har ochsom kostar samhället mycket pengar faktiskt är miljöbetingade, DanielTarschys värnar om de åldersdementa, och det är jättebra, men han nämner intemed ett ord att många forskarrapporter säger att de åldersde-mentas problem ärstarkt relaterade fill den miljöförstöring vi håller på med. Vii anser att vi behöver mer tid för vård och omsorg om varandra,och därför anser vi att arbetstiden skall förkortas. Vi har däremot inte sagtatt man skall få full lön för 30 timmars arbetsvecka med en gång, men vi anseratt en sådan arbetstidsförkortning är nödvändig inom vården för att vi skallkunna få behålla en bra vård. Sedanskulle jag vilja gå in på äldreomsorgsplanen. Målsättningen med äldreomsorgenmåste vara att äldre människor skall få en bra omvårdnad och att de skall kunnavälja sin omvårdnad. Rehabiliteringsbiten är otroligt viktig, t.ex.möjligheterna att få åka hem när man ligger på sjukhus. togsocialdemokraterna fillsammans med folkparfister och moderater bort friåret,och det kommer antagligen att innebära att många människor som ligger påsjukhus inte anser sig ha råd att även betala omsorg och att kunna tasig hem någon dag . Hurskall vi då göra för att få en bra omsorg? I det nya förslaget finns väldigtmycket fina och bra formuleringar om omvårdnaden. Vi ställer upp på mycket avdet och tycker att det är jättemycket som är bra och som vi hoppas skall kunnagenomföras. Vi är däremot litet oroliga för Feldts skatteutspel, där han pratarom att den statliga skatten skaU sänkas och kommunerna och landsfingen skall fåbetala ännu mer, vilket naturligtvis drabbar dem med små inkomster procentuelltsett mer än dem med höga. Viyrkar bifall till en hel del av reservationerna, bl.a. den vid mom. 11. Vi troratt det är bra att satsa på att behålla befintliga vård- och sjukhem underåtminstone en övergångstid. Detstora problemet är att det på akutvårdsavdelningar ligger alltför mångamänniskor som inte borde ligga där. De Hgger där och väntar på att få det somfolkpartiet har värnat om mycket, ett eget rum. Tyvärr har det i mångalandsting hänt att i stället för att se till att utöka antalet egna rum har mantagit bort en och annan säng, för att ingen skall behöva dela rum med någonannan. Och så har några till fått ligga kvar på akutvården, tillsammans med femstycken andra, akut sjuka. Man måste hela fiden se till att skicka med resurserså att man klarar att leva upp till målen. Dagsjukvårdenför åldersdementa behöver byggas ut. Det är väldigt vikfigt, när man börjar blilitet snurrig, att man kan bo kvar hemma, men då måste de anhöriga orka meddet. Finns det då dagsjukvård, har det visat sig att det fungerar väldigt bra. Gruppboendetbehöver naturligtvis också byggas ut. När man ger statsbidrag bör byggnormeroch annat anpassas till åldersdementas behov, så att man inte bygger inresurser som kanske inte alls behövs, fill onödiga kostnader. ' Personalsituationen är,det vet alla, ett stort problem . Rapporten tar också upp detta och talarom att man har gått ut bland personalen och frågat om den vill jobba helfid 40timmar . Personalen har då svarat att maninte orkar jobba heltid. Då sägs det i rapporten att det skall skapasarbetsuppgifter som gör att man kan jobba heltid. Dettatycker vi är helt fel. Det är då bättre att betala för 30 timmars arbetsveckaoch att de anställda har tid att göra annat på hemmaplan som annars skulle varastressande. Medbättre arbetstider tror jag att vården kan konkurrera med andra arbetsuppgifterpå den offentliga sidan. Det har också visat sig där det har gjorts försökexempelvis med arbete var tredje helg, att det finns många fler ansökningartill de tjänsterna än till tjänster med varannanhelgsjobb. Närallt fler arbetsuppgifter läggs över på , är det otroligt viktigtatt också öka utbildningen. Vi vet att hemtjänstpersonalen har fått ta överuppgifter som den tidigare inte behövt jobba med - t.ex, vård av psykiskt sjukaoch förståndshandikappade med eget boende. Det har gjort att många anställdahar känt sig osäkra och kanske sjukskrivit sig, därför att de känner att dettaär arbetsuppgifter som de inte har fått lära sig att klara av och inte vet hurde skall hantera. Utbildningen måste det satsas på ordentligt, för attpersonalen skall kunna klara arbetsuppgifterna. Handikappadevuxna har tagits upp i en reservation, och den reservationen stöder vi också.Det måste vara rimligt att även den som har ett handikappat vuxet barn kan fåvara hemma och ta hand om det vid sjukdom. Med detta vill jag yrkabifall till reservationerna 7,9,10,12,15,16 och 18. Anf.24 () repHk: Det var inte litet som ville satsa på: eget rum,dagsjukvård, dagverksamhet för senildementa, gruppboende för senildementa,högre timpenning för de anställda i sjukvården och utbildning inom sjukvårdenoch handikappade vuxna. Problemetär bara att har ingenfing att satsa, för den ekonomiskapolifik som miljöparfiet företräder går ut på att vi skaU avskaffa tillväxten isamhället. Vi skall inte tillåta att resurserna ökar. Fleroch fler blir äldre. Redan utifrån dagens nivå finns det därför ett behov avökad omfördelning fill förmån för de äldre i samhället. ekonomiskapolitik leder till att pensionssystemen inte kommer att fungera ochatt det inte kommer att finnas resurser att satsa på allt det som MarianneSamuelsson sade att det borde satsas på och som vi från vår synpunkt instämmeri är angelägna önskemål. Det går en klyfta här i kammaren mellan dem av osssom förstår att satsningar kräver resurser och dem som inte förstår attsatsningar kräver resurser. 25 MARIANNESAMUELSSON (mp) replik: Jo, nog förstår jag att satsningar kräver resurser, och det har jaginte satt mig emot på något vis. resurs är när vi har mycket fid. Om vi har tid till vård och omsorg,kommer trycket på den offentliga verksamheten att minska, och då kommer denheller inte att behöva kosta så mycket. Det är en av de bitar som vi tycker ärvikfiga. 3 protokoll 1988/89:44 Vi har faktiskt ett bra ekonomiskt program, somDaniel Tarschys gärna får ta del av. Anf.26 () repHk: Anledningen fill mina bekymmer är att jag har tagit del avmiljöparfiets ekonomiska program. Det programmet visar med full tydlighet attmiljöparfiet inte anser att det behövs någon fillväxt i det här samhället.Därför har heller inte resurser för framfidens äldreomsorg ellerför framfidens pensionärer eller för de andra vikfiga offentliga satsningar sommiljöparfiet påstår behövs. Jagskulle vilja uppmana och hennes parfivänner att gå hem ochbegrunda det egna ekonomiska programmet utifrån just äldreomsorgens ochpensionärernas behov . Med den polifik som ni förespråkar har viingen chans i världen att klara de ytterst angelägna behov för de äldre som vimåste tillgodose, om de gamla skall ha en god framtid i . Anf.27 () replik: Jo, det är just precis det vi har tittat på, att vi har råd ochresurser att satsa på omsorgen om våra äldre. Däremot har vi inte samma syn som vad tillväxt är. Vi tror inte på en ordning där man tar tillväxt från tredjevärldens knappa resurser. Men den debatten skall vi återkomma till vid ettannat tillfälle. 28 (): behandlar ett mycket viktigt dokument för framtiden,regeringens proposition Äldreomsorgen inför 90-talet, Den bygger till storadelar på äldreberedningens mångåriga arbete och remissbehandlingen avberedningens slutbetänkande Äldreomsorg i utveckling, som det råder storuppslutning kring. Det är glädjande att det råder stor politisk enighet kringhuvudinnehållet i propositionen och kring riktlinjer och målsättningar föräldreomsorgen . Den enigheten behövs om vi skall klara de storaåtaganden som blir nödvändiga i framfiden. I det gamla Fattigsverige var det många gamla som for illa. skallingen behöva bli ekonomiskt beroende av andra för att klara sig på äldre dar.Självklart skall de som varit med och byggt upp vårt välfärdssamhälle också fånjuta av dess frukter. Vi skall gemensamt i samhället ta ansvar för att äldremänniskor får en bra ekonomisk trygghet och den service, omsorg och vård debehöver. ger värdesäkrade folkpensioner och ATP samt kommunala bostads-fillägg engaranfi för ekonomisk trygghet under pensionsåren. Till skillnad från DanielTarschys ser jag med tillförsikt på framfiden. Den ekonomiska politik som densocialdemokratiska regeringen fört har faktiskt varit framgångsrik.Med den inriktning regeringen och socialdemokrafiska parfiet har när det gälleräldreomsorgen är jag säker på att de resurser som behövs kommer att satsas. Menäven om den ekonomiska tryggheten är viktig behöver de äldre känna sig säkra påatt kunna få den hjälp de behöver när krafterna tryter och krämporna kommer.Dagens pensionärer är friskare och mer aktivaän tidigare generationers. Men med en stigande ålder följer ändå behov av merservice och vård. Vi vet att det finns brister inom service och vård i dag.Många äldre lever i ensamhet och isolering och får inte den service och vård derätteligen borde ha. Det är också den bild som massmedia givit oss under långtid. Det är bra att massmedia riktar uppmärksamheten på förhållandena. Mensamtidigt förtjänar det att framhållas att det också finns mycket positivt idagens äldreomsorg. I många kommuner pågår ett utvecklings- och förändringsarbetesom är glädjande. Vi får inte heller glömma bort att 330 000 ålders- ochförtidspensionärer kan bo hemma tack vare och att tiotusentalsanställda gör ett utomordentligt gott och.uppskattat arbete. De har rätt tillökat stöd i sitt viktiga arbete. Man kan säga att regeringens politik föräldreomsorgen är en politik i tre steg. I budgetproposifionen anvisades540 milj. kr. till en förstärkning av hemtjänstbidraget. Det var det förstasteget. Det andra steget är den proposition vi nu behandlar.Äldreomsorgen inför 90-talet. Det tredje steget blir behandlingen av den viktiga fråganom huvudmannaskap och ansvar. Propositionens uppfattning är att äldreomsorgen måstebygga på de tre grundläggande principerna om integritet, trygghet ochvalfrihet. Utskottet delar den uppfattningen. Människor skall inte, när de blirgamla, ha sämre möjligheter än tidigare i livet att utforma sitt eget liv, attvälja bostad och att delta aktivt i samhällslivet. Valfriheten måste gällasåväl för den som trots stort vårdbehov vill bo kvar i den egna bostaden, somför den som av olika skäl inte vill eller kan bo kvar i ordinärt boende utanvill flytta fill någon annan form, t.ex. , ålderdomshem eller gruppboende. Oavsett boendeform så måste de äldre själva kunna påverkainnehållet i utformningen av samhällets service och vård, om vi menar något medvalfriheten. Men valfrihet är också att gamla människor skall hamöjlighet att bo nära sina anhöriga. Utskottet har tidigare uttalat sig för attgamla t.ex. skall kunna få servicebostad i annan kommun eller vård i annatlandsfing. Frågan behandlas också i propositionen, och där aviseras att dendelegation som skall utreda frågan om förändringar av huvudmannaskapet ocksåskall få i uppdrag att se på den här frågan. Från utskottets sida anser vi detmycket viktigt att den här frågan löses på ett tillfredsställande sätt. Till utskottets betänkande är fogade 22reservafioner. Jag kommer fortsättningsvis att under de olika avsnitten ibetänkandet beröra en del av dessa. Förstansvarsfördelningen inom äldreomsorgen. Ansvaret för samhällets service och vård för bl.a. äldremänniskor är uppdelat mellan landstingskommuner och primärkommuner. Viser hur karaktären på omsorgen och vården förändras. Kommuner ochlandsting måste ta hand om alltmer omfattande vårdbehov. För att verksamhetenskall fungera ändamålsenligt så är det nödvändigt med en samordning av en radolika service- och vårdinsatser. Regeringen har, som jag framhållit tidigare,tillsatt en delegafion för att bereda huvudmannaskapsfrågan framför allt när det gäller hemsjukvård,dagverksamheter, servicebostäder, gruppboende och lokala sjukhem. anser att oavsett hur huvudmannaskapsfrågan löses, så kommersamordningsfrågorna att vara av stor betydelse. Kommuner och landsfing måstedimensionera olika värdresurser och sociala insatser så att de äldres faktiskabehov kan tillgodoses. Även om det är svårt att undvika gränsdragningsproblemså är det angeläget att ansträngningar görs även fortsättningsvis för attförbättra samverkan mellan olika vårdnivåer, olika berörda yrkesgrupper ocholika huvudmän. Detta är en nödvändig förutsättning för att målen för en braäldreomsorg skall kunna uppnås.