prot · GC0992 · 1988-12-31 00:00:00 — För attåstadkomma en nödvändig förändring krävs det en radikal omläggning avlivsstilen, och denna måste påverka allas liv samt alla produktionsmetoder vianvänder oss av i våra näringar. Detta, , är grunden för detmiljöpolitiska program som den socialdemokratiska partikongressen antog vid detsenaste mötet. Jag kan med stor ödmjukhet erkänna att det finns många bristerhos många enskilda, men sannerligen inte bara i vårt eget parti. Det voretrevligt om ville återgälda detta erkännande. Vi har ett stortarbete framför oss för att kunna åstadkomma den här radikala förändringen. Vidare konstaterar jag att det var mycket bra attintroducera den nya formen för miljövårdsberedningens arbete, där vi inbjuderriksdagspartierna att komma in i verkstaden på ett tidigt stadium för att sehur arbetet bedrivs och för att få fullständig information om de problem vi haratt hantera. Vi från regeringens sida får då också tillfälle att lyssna tillvad ni har att säga. Det finns en samsyn som innebär att vi måste få en bättreordning. , vi är helt överens om att kapaciteten för att ta handom miljöfarligt avfall i är otillräcklig. Vi är också överens omhuvudlinjen, att vi själva skall ta ansvar för detta. Som rikt industriland harvi dessutom ett ansvar för att utveckla metoder som kan komma till nytta iandra länder, både när det gäller att minimera mängden miljöfarligt avfall ochi fråga om att ta hand om detta på ett ansvarsfullt sätt. Jag anserinte, , att skattebetalarna skall stå för dessa kostnader.Jag trodde att vi var överens om principen att förorenaren skall Det kan hända att vi måstegöra speciella insatser av strategisk betydelse,och i så fall skall vi se till att nödvändiga resurser ställs till förfogande.Men jag hoppas vi är överens om huvudprincipen, liksom att vi skall kunnaanvända ekonomiska styrmedel även på detta område. Självfallet måste grundenvara mycket stränga regler från samhällets sida. Jag delar också bekymret över att det avtal som nyligenhar slutits inte har tillräcklig anslutning. Jag vill dock säga till ett närmare samarbete med EG inte på något vis inskränker våra möjligheteratt kontrollera vår egen avfallshantering, inkl, det avfall som eventuelltexporteras på de mycket hårda villkor som vi båda är överens om. Ingentingkommer att förändras i den bilden och kommer icke på den punkten att inågot avseende ändra sin lagstiftning så, att den blir mer liberal, snararetvärtom. Vi skall däremot naturligtvis utnyttja närmare kontakter med EG föratt verka pådrivande i såväl denna fråga som andra frågor. Bakgrunden till att en global anslutning till FN-avtaletännu inte har kunnat uppnås är mycket komplicerad. Jag skall bara ge någraögonblicksbilder. Jag har haft åtskilliga samtal med miljöministrar iu-länderna. De har undrat; Vilka argument skall vi använda mot finansministrarsom vill att vi skall tillåta detta, eftersom pengarna skulle räcka till attbetala landets hela utlandsskuld? Det har rört sig om mycket oroade ochbekymrade kolleger. När jag var i diskuterade jag med minamexikanska kolleger, har medverkat till , Men mina kollegerupplyste mig om att det finns andra länder i som inte vill ha såstränga regler, därför att de vill ha inkomsterna från den här verksamheten. Vi arbetar nu mycket intensivt för att få till stånd denglobala anslutning som är en nödvändighet. Det är uppenbart.att det finns rikaländer som utnyttjar dessa faktorer för att bli av med sitt eget avfall istället för att ta hand om det. samlades ett femtontal miljöministrar -däribland jag själv - i för ett högnivåmöte som syftade till att läggafast agendan för det internationella arbetet med siktepå konferens. Då fastställdes sex ämnesområden som skall gesprioritet. Detta var ett av dem. Det betyder att det i fortsättningen kommeratt vara föremål för intensivt arbete. Vi kommer att mötas igen i imaj, när FN:s miljöstyrelses formella möte skall äga rum. Vid detta möte skalldet här programmet läggas fast. Jag hoppas att vi då får den breda anslutningsom vi nu arbetar för. 72 (): talar i sitt svar om de trestegen: att förebygga att avfall uppstår, att begränsa avfallet och att, isista hand, ta hand om det. Eftersom vi i inte själva kan ta hand omvårt avfall, därför att vi inte har tillräcklig kapacitet, är det naturligtvisviktigt att satsa mycket hårt på de två första stegen. Det är naturligtvis ioch för sig en självklarhet, men jag tycker ändå att det är viktigt att i dettasammanhang framhålla att samhället, för att vi skall kunna förhindra attavfallsbergen växer och skapar mycket svårlösta problem, måste gå in medkraftfullare åtgärder än redan i de två första stegen. Samhällets ansvarmåste ju ändå ta över när företagens ansvar uppenbarligen inte räcker till. Prot.1988/89:92 Frågan är då: Behövs det mer avmiljölagstiftning för att skärpa greppet 7 april1989 när det gäller företagens ansvaroch på det sättet förhindra uppkomsten av problemsom annars lätt uppstår? När åren går och samhället på olika sätt städar uppefter företagen visar det sig - så har det i varje fall varit - attföretagen inte lyckas bära detta ansvar. Samhällets städning kan då bli dyr,och innan städningen kommit i gång och genomförts kan svåra skador uppstå. Det är viktigt att fråga sig: Vad kan samhälletytterligare göra på det förebyggande planet? Och på vad sätt kan samhälletingripa tillräckligt tidigt, om det visar sig att de bestämmelser man införtockså när det gäller "exportförbud" för avfall inte efterlevs, föratt förhindra att avfallet inte smygs ut på olika sätt? Något av det absolutotäckaste jag läst på är att företag smugit ut gifter ibunkerolja, som spridits över hela världen. Det är faktiskt ett brott motmänskligheten. Jag är övertygad om att är ense med mig på denpunkten. Men frågan är: På vad sätt kan samhället agera kraftfullare än ?Det verkar ändå som om de goda planerna och tankarna inte räcker till. Behövsdet mer av miljölagstiftning eller är det i fråga om tillämpningen vi behöverha en skärpning? 73 (): Jag kan försäkra att jag uppfattningen att det finns många socialdemokrater som delar vår oro ochförsöker föra ett liv som är riktigt bra. Det är jag helt övertygad om, och jagtror inte alls att detta är något som vi miljöpartister är ensamma om. I miljövårdsberedningen sades att vi i har ungefären halv miljon ton avfall som betraktas som miljöfarligt. Ungefär 100 000 tonav detta avfall visste man inte vart det tar vägen. Det är då trots allt så att man måste börja fundera pådessa EG-frågor. Det finns skrupulösa individer som uppenbarligen struntar idessa frågor, och om gränskontrollerna upphör blir det naturligtvis mycketlättare för dessa individer att pumpa ut det här skräpet någon annanstans, närde vet att det finns andra skrupulösa individer, som i sin tur för det vidare.Detta beror på att de andra stora och viktiga länderna hitintills vägrat attskriva på denna konvention. Jag tycker därför att denna oro är utomordentligtberättigad, och denna fråga måste därför på något sätt komma in i de slutligabedömningarna av EG-anslutningen. Vi måstese till att vi inte medvetet eller omedvetet förvärrar situationen. För att begränsa det miljöfarliga avfallet måste vi kommain i ett skede där vi i betydligt större utsträckning än ägnar oss åtåterbruk och recirkulation. Därför hoppas jag verkligen att i de olika utskotten nu aktivt stöder de långa rader avmiljöpartimotioner, som har detta enda syfte, nämligen att begränsa slöserietoch verka för återbruk i det svenska samhället. Att arbeta för detta är enverkligt fin uppgift. Ni harockså en fantastisk situation i riksdag. Ni är ju vågmästar- parti, ochtillsammans med andra som vill arbeta med denna uppgift kan ni faktisktaktivt medverka till att det blir resultat. Vi kommer inte på något sätt 42 att motsätta oss att ni ansluter ertill våra motioner, tvärtom. att detskall bli ett strålande resultat av de deklarationer som gjort.Det är min förhoppning att hon ser till att hennes kamrater verkar för detta.Tack för ordet. 74 (): Miljöministern tog upp livsstilsfrågorna. Jagdelar hennes uppfattning att det självfallet är viktigt att vi var och en tarett personligt ansvar för hur vi lever och vad vi gör. Vi kallar det förförvaltarskapstanken, som vi försöker förankra i vårt arbete. Men det ärsjälvklart att det finns brister, och jag tror liksom miljöministern att detfinns brister hos alla grupperingar i samhället. Det finns beteenden som vialla i vårt dagliga liv kan förbättra. Från livsstilsfrågorna går jag över till diskussionen omatt den som förorenar skall betala. Vi ställer upp bakom tanken attmiljökostnaderna i princip skall ingå i varans pris. Då kommer vi in på fråganom ekonomiska styrmedel. Vi arbetar just nu med den saken i annat sammanhang.Men här är det viktigt att komma ihåg att de miljöavgifter vi har och kommeratt få ger staten stora inkomster. Det är, miljöministern, väldigt viktigt attmiljöavgifterna inte enbart ses som en allmän skatteintäkt för staten. En delav de inkomster som dessa avgifter ger bör användas för miljöinsatser. skall vi behandla miljöbudgeten. Jagkonstaterar att den är ganska mager i förhållande till de avgifter av olikaslag som går till statskassan. Jag tror alltså att det finns och måste finnasutrymme också för statliga bidrag, t.ex. till miljöteknik. Vi kommer intelängre. Också detta är en form av styrmedel och stimulans, som saknas. Miljöministern tog också uppfrågorna om kapaciteten. Vi fick höra att vår svenska kapacitet, som vi allaredan visste, är otillräcklig. De här frågorna måste lösas. Vi har också fåttlöfte om att det skall komma förslag om avfallshanteringen. Är det nuså, miljöministern, att vi i denna proposition kommer att få klara förslag omkapaciteten och om en lösning av frågan om det miljöfarliga avfallet och omavfallet i övrigt? Eller måste man fortsätta att utreda denna fråga iytterligare ? Det skulle vara mycket intressant att få ettbesked på den punkten. 75Miljö- och energiminister : Jag tror att det är så att de flestapartierna arbetar med frågan om den nya livsstilen. Det gäller här ting som vialla talat om, t.ex. att mängden avfall måste minska och att hushållningen ifortsättningen i större utsträckning måste bygga på vad vi kallar för återbrukoch återvinning. Vi kan inbjuda varandra att instämma i varandras program. Jagtycker att det inte gör så mycket att det finns en mångfald formuleringar, förexakt likadana är vi ju dess bättre inte. På några av de frågor som ställts här vill jag direktsvara att det behövs både en skärpt tillämpning av nuvarande lagstiftning ochen skärpning av lagstiftningen som sådan. Vi arbetar med båda dessa saker. Det behöver komma fram konkreta förslag om hur och varökad kapacitet skall finnas. Det vore trist om dessa förslag skulle mötas av ideliga Prot.1988/89:92 påståenden att det är problem med att genomföra dessa förslag.Vi har ett kommunalt veto som vi villrespektera. Men då krävs det också att "T ,,..., 7! , ,, riksdagspartierna gemensamt tar ansvar för att viskall klara även lokalise- Om miljöfarligtavfall ... , . ringen avde anläggningar som behövs. Det kommer att bli en besvärlig fråga - det ärlika bra att erkänna det. Det är därför jag tycker att det är så bra att jagkan notera, liksom när vi möttes i miljövårdsberedningen, attalla riksdagspartier anser att vi själva i huvudsak skall ta handom vårtmiljöfarliga avfall. Från den regeln skall det finnas bara mycket få undantag.Vi måste då också utvidga behandlingskapaciteten och se till att anläggningarnakommer på plats. Hindret ligger inte i utformningen av propositioner utan i deteventuella lokala motstånd som vi kan möta. Jag hoppas att vi skall klara det.Utgångspunkten är ju att för dessa anläggningar skall läggas fast så hårdamiljökrav på utsläpp till luft, vatten och mark att befolkningen inte skallbehöva känna oro. Jag vill vidare till säga att enda sättet attfå kontroll över den lilla mängd svenskt avfall som eventuellt kan komma attexporteras är en mycket hårdare kontroll vid källan. När man ifortsättningen fastställer miljövillkor för olika slags verksamhet har manmöjlighet att gå mycket längre än när det gäller detaljerade villkor.Självfallet skall dessa också handla om vad som händer med det eventuella miljöfarligaavfall som verksamheten kan ge upphov till. Det skall vara detaljerade program,som skall ange vad som skall hända och hur det redovisas för de svenskamyndigheterna. Dessutom bör det i miljövillkoren finnas bestämmelser som ledertill en mer varsam hantering - mer av återvinning och mindre inslag avmiljöfarliga ämnen i själva produkten. Jag tror att det är den enda effektivavägen att gå. 76 (): Mot bakgrund av den skildring som här hargivits tror jag att och jag liksom även ochsocialdemokratin är eniga på många punkter. Allt det som sägerlåter mycket fint, och jag hoppas att hon har kraften och förmågan attgenomföra det. Som jag också framhöll i miljövårdsberedningen är detviktigt att företagen gör materialbalanser, där det verkligen fastställs vadsom går in, vad som går ut, vad som finns i produkterna och vad man senareskall göra med dessa. Frågan är då också om regeringen är beredd att införa enlagstiftning om miljökonsekvensbeskrivningar för de enskilda produkterna på devaror som saluförs av den kemiska industrin. Sådana beskrivningar skall gällasåväl konsekvenserna inom industrin som konsekvenserna i samband medkonsumtionen av produkterna. Man skall ha för ögonen att denenskilda produkten varken i produktion eller i konsumtion får verkaförstörande. Jag tror att detta är en av de verkliga huvudpunkterna isammanhanget. Jag hållergärna med om att vi bör försöka få till stånd en effektiv kontroll redan vidkällan, och då måste industrin tvingas att ta sitt fundamentala ansvar.Jag har sagt att jag har mycket dåliga erfarenheter av svensk industri.Jag har arbetat inom stålindustrin , och där fanns inget 44 som helst intresse för dessafrågor. Man gjorde blott och bart det som man tvingadestill i varje givet ögonblick. Man gjorde aldrig någonting frivilligt -det varinte lönsamt och roligt utan bara ett påtvingat elände. Först när lagstiftareoch fackföreningar sade att någonting måste göras blev någonting gjort, meninte en enda dag i förväg. Det är här fråga om människor som trilskas på nästan varjepunkt där det går att trilskas. Det är bara att inse att man här har ettfruktansvärt stort och tungt arbete framför sig. Vi är medvetna om detta, ochvi kommer att försöka hjälpa till med utformningen av de lagar och bestämmelseroch eventuella sanktioner som måste till för att få dessa tredskande personeratt verkligen inse allvaret i dessa frågor. Vi tycker i och för sig inte om att man skall ägna sig såmycket åt lagar och förbud, men jag tror att man i vissa situationer faktiskttvingas till det för att nå resultat. Jag tror inte längre så mycket på folksgoda vilja och på frivilliga överenskommelser. Erfarenheterna härav är oftastmycket dystra. Människorna gör aldrig mer än vad de verkligen tvingas till. Jag vill med det anförda tacka för att honhar svarat så fylligt. Jag tror att vi med denna typ av diskussion kan föra fråganlitet grand framåt. Vi har här funnit att det faktiskt finns gemensammasynpunkter och tankar i på dessa frågor. Om alla talar sanning, voredet egendomligt om vi inte skulle kunna få till stånd ett verkligt kraftfulltinstrument för att tackla dessa problem i det svenska samhället. Under detta anförande övertogtredje vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. 77 (): Det låter mycket vackert när miljöministern talar, sadeCarl . Det kan också jag hålla med om. Men tyvärr stämmer inte alltid devackra parollerna med den verklighet som vi lever i. Jag förstod inte riktigt en del av svar. Ärdet det kommunala vetot som gör att avfallsfrågorna och säkerställandeplanenför det miljöfarliga avfallet har blivit så försenade? Det vore intressant attfå ett tydligt besked om huruvida det är kommunerna som har skulden till att viinte har kommit längre. Jag skall inte hålla något längreanförande nu - vi har många debatter kvar - men jag vill ändå slutligen än engång fråga miljöministern: det nu säkert att vi fåravfallspropositionen inkl. förslag som gäller det miljöfarliga avfallet? 78KRISTER SKÅNBERG (mp): Också jag har tillbringat huvuddelen av minyrkesverksamma tid i industrin, och det är tyvärr så att man där inte görnågonting som inte, som det heter, lönar sig. Jag återkommer därför till detförsta och det andra steget, dvs. att förhindra att avfallet uppstår och attbegränsa dess omfattning. Men det finns också ett tredje steg, nämligen detsom gäller hur man till slut skall ta hand om avfallet. I detta sammanhang är allmänheten en mycket viktig part.Jag tror att dokumenterade vältalighet skulle kunna användasmycket Om ökad satsning på miljöutbildning effektivtjust när det gäller att få vanliga människor att inse att det går att varavarsammare med naturen. Vi skall inte vara det bara när vi tvingas till det-förr eller senare är vi i alla fall där - utan det gäller att vinna tid, såatt de skadeverkningar som redan har byggts upp inte blir alltför stora. Jag tror att det är mycket viktigt att göra klart förallmänheten att det går att åstadkomma någonting i alla de här tre stegen.Allmänhetens insatser kommer framför allt in i de två första stegen, genom attde efterfrågar produkter på ett sådant sätt att företagen får klart för sig attdet lönar sig att vara miljövänlig. En annan väg att åstadkomma detta är medhjälp av olika typer av miljöavgifter, utsläppsavgifter osv. Jag tror att en av orsakerna till att ord och handlinginte alltid tycks följas åt när det gäller regeringens deklarationer är att mansjälv är rädd för att industrin inte orkar med det här. Jag vill bara ingjutamod i och hennes regeringskolleger - det finns faktiskt mycketsom industrin kan göra, och allmänheten kan hjälpa den att inse att det lönasig att handla på rätt sätt. Här är en omsvängning på gång. Det gäller bara attmed sakkunskap och vältalighet och med massmedias hjälp övertyga allmänheten,den part som till slut har det stora inflytandet, om den vågar använda det. Dåfår vi nog till slut med oss företagen, . 79 Miljö- och energiminister : , jag sade inte att det ärkommunernas fel eller det kommunala vetots fel. Jag sade att vi har ett ansvaratt se till att vi kan hantera det här på ett sådant sätt att vi klarar attbygga ut vår kapacitet inom rimlig tid och att det är mycket bråttom. Jag sadeockså att vi inte skall behöva rucka på det kommunala vetot. Det kräveremellertid att vi gemensamt tar ansvar för att hantera dessa frågor ifortsättningen. Regeringens arbete är inriktat på att lägga fram enproposition under detta år, och vi satsar helhjärtat på det. Jag kan nu inteförutse någonting som skulle kunna komma i vägen för detta. Slutligen vill jag säga att mina erfarenheter sommiljöminister har gett mig mycket större självförtroende när det gäller attställa hårda krav på industrin än vad jag hade tidigare. Denna känsla har dockvisserligen ibland kantats av ganska stor upprördhet över den typ avförhandlingsbud man får från industrin. Buden är uppenbarligen tilltagna medmycket stor prutmän. Jag har dock dragit slutsatsen att vi kan ställa myckethårdare krav på industrin än utan att riskera några andra viktigasamhällsmål. En annan slutsats är att det måste till den typen av hårda kravfrån regeringens och myndigheternas sida för att någonting skall hända. Det ärett mycket bra sätt att driva på utvecklingen. Överläggningen var härmed avslutad. 20§ Svar på interpellation 1988/89:137 om ökad satsning på miljöutbildning 80Miljö- och energiminister : Herr talman! har frågatmig vilka åtgärder jag avser att vidta för att statliga myndigheter ochkommuner skall få tillgång till den utbildadepersonal som erfordras inom miljösektorn. Jag delar den oro ger uttryck för i sininterpellation. Åtskilliga åtgärder har vidtagits för atthantera detta problem. Låt mig nämna några av dessa. uppdrog regeringen åt universitets- ochhögskoleämbetet (UHÄ) att beakta behovet av att miljöfrågorna integreras på ettnaturligt sätt i utbildningarna när utbildningsplanerna för civilingenjörs- ochnaturvetar-linjerna förändras. UHÄ redovisade uppdraget för regeringen den 1oktober 1987. anordnade UHÄ en konferens för linjenämndsledamöterinom civilingenjörs- och naturvetarutbildningarna för att diskutera hurmiljöfrågorna skall föras in i de lokala utbildningsplanerna. Konferensen höllssom en uppföljning av uppdraget och jag deltog själv i den. Enligt vad jag harerfarit så har de flesta högskolorna utökat miljövårdsutbildningen. bildades en gemensam arbetsgrupp mellanutbildnings- och miljö- och energidepartementen i syfte att ytterligareförstärka miljöfrågornas ställning i utbildningsväsendet. Sedan gruppenbörjade sitt arbete har en rad olika åtgärder vidtagits som berör ,gymnasieskolan och högskoleutbildningen. På initiativ av arbetsgruppen har regeringen den 30 juni1988 uppdragit åt UHÄ att i samverkan med berörda högskoleenheter intensifierainsatserna vad gäller miljöfrågorna i utbildningarna för administrativa,ekonomiska och sociala yrken (AES). UHÄ kommer att överlämna enredovisning till regeringen. Enligt vad jag inhämtat har UHÄ gjort enenkätundersökning angående behandlingen av miljöfrågor i utbildningarna inomAES-området, som visar hur och var miljöfrågor behandlas. Detta varierar på deolika utbildningarna och på de olika högskoleenheterna. Arbetsmiljö behandlasinom utbildningen på linjen för personal- och arbetslivsfrågor, sociala linjenoch systemvetenskapliga linjen. Inom psykologlinjen anordnas på samtliga orteren obligatorisk kurs om organisation och miljö. Kurser i miljörätt anordnas pätvå av juristutbildningarna och planeras vid den tredje. Inomekonomutbildningen beaktas miljöaspekter på flertalet orter, men speciellakurser finns bara på två ställen. UHÄ planerar att inbjudahögskoleenheterna till en konferens om miljöfrågor i utbildningen inomAES-området. Vidare har på initiativ av miljö- och energidepartementeten överläggning genomförts om personalsituationen inommiljöskyddsorganisationen. Deltagare var företrädare för länsstyrelserna, kommunförbundet,, industriförbundet och de fackliga organisationerna. Syftetmed överläggningen var bl.a. att få en uppfattning om hur storarekryteringsproblemen är och att diskutera ytterligare insatser som kan göraspå kort resp. lång sikt. I årets budgetproposition aviserar regeringen en översynav utbildningen inom miljövårdsområdet, framför allt avseende miljö- ochhälsoskyddslinjen, men även av andra utbildningar av betydelse förpersonalrekryteringen till miljövårdsområdet. Översynen skall grundas på enbedömning av de nuvarande och framtida behoven av utbildad pesonal, både inomden statliga och kommunala miljövårdsorganisationen och inom industrin. Om ökad satsning på miljöutbildning Om ökad satsning på miljöutbildning att göraen sådan översyn kommer att lämnas till UHÄ. Inom ramen för dennaöversyn planeras också UHÄ få i uppdrag att pröva möjligheterna att anordnakompletteringsutbildning för personer med t.ex. tidigare naturvetenskapligeller teknisk utbildning, för att ge dessa kompetens för yrkesverksamhet inommiljövårdsområdet. Jag skulle här vilja erinra om att regeringen i åretsbudgetproposition föreslagit kraftiga resursförstärkningar för de statligamyndigheterna. För den förändrade miljöskyddsorganisationen som enligtriksdagens miljöpolitiska beslut skall träda i kraft den 1 juli 1989föreslås nu en resursförstärkning för med 7,5 milj. kr. föreslås fåresursförstärkning motsvarande en ny avdelning. Vidare förstärkslänsstyrelsernas iniljöskyddsor-ganisation samt resurserna för allmän naturvårdmed 35,8 resp. 2 milj. kr. I syfte atteffektivisera miljöskyddet i anslutning till att förändringarna avmiljövårdsorganisationen genomförs, kommer vidare atttillföras 5 milj. kr. för nästa budgetår. Kemikalieinspektionens resurser ökarmed 8,4 milj. kr. Kraven på insatser från miljö- och sidahar ökat väsentligt sedan departementet inledde sin verksamhet.