prot · GC0926 · 1988-12-31 00:00:00 — Vilken beredskap finns för att man skall kunnahantera ansvarsfrågorna när det gäller tjänster som erbjuds via videotexnälel?Vad gör kommunikationsministern om rasistiska åsikter sprids och televerketalltså tjänar pengar på detta? Finns det över huvud taget någon beredskap ochnågon vilja från kommunikationsministerns sida att ta ett moraliskt ansvar förvad tjänar sina pengar på. Om rasistiska åsikter sprids, angriper jag dessa rasistiska åsikter ochinte den som äger den kabel genom vilka åsikterna framförs. Det är delta som ärden stora skillnaden. Det vore därför myckel mer förståeligt om sin kritik mot det företag som producerar detta material. Det är detföretaget som skall ha kritiken, inte de vars kablar man utnyttjar förändamålet. Jag tycker att det är bra att man från har sagt rakt uttill företagel, alt det bästa företaget kan göra är att rensa bort den härsmörjan. Men det är företaget som skall vara föremål för kritik. Det blirförvillande när kritiken riktas åt fel håll. AnL153 (): Jag beklagar att kommunikationsministern inte har några synpunkterutöver de personliga att komma med. Jag tycker att det är mycket tråkigt attnotera det. Inte minst genom uppmärksamheten i massmedia har videotex anstormatsav nya intresserade abonnenter. Som riksdagsledamot borde jag kanske vara gladöver kommersiella framgångar, men jag måste erkänna att min glädjei del här fallet är något grumlad. Överläggningenvar härmed avslutad. 35§ Meddelande om svar på interpellation 1988/89:43 På grund av min arbetsbelastning är det inte möjligt för mig attbesvara interpellation 1988/89:43 inom föreskriven tid, och jag har därförkommit överens med interpellanten, , att jag skall besvarainterpellationen . Omregionalt inflytande på beslut om inplantering av vilt 36 § Svar på fråga1988/89:153 om regionalt inflytande på beslut om inplantering av vilt har frågat mig om jag är beredd att medverka till ensådan ändring i bestämmelserna att det blir möjligt för kommun ellerlänsstyrelse att få inflytande över viltinplantering där sådan är möjlig. Enviktig princip i den nya jaktlagstiftningen är att viltet skall vårdas i syfteatt bevara de viltarter som tillhör landets viltbestånd. För att nå delta syftefår regeringen enligt jaktlagen meddela föreskrifter om att vissa slag av viltinte får sättas ut i frihet eller hållas i hägn utan tillstånd. Regeringenhar i jaktförordningen bestämt att vissa djurarter som i särskilt hög grad kanvålla skada inte får sältas ut i frihet utan tillstånd av statensnaturvårdsverk. Förbudet gäller också art eller ras som inle tillhörde landetsviltbestånd vid utgången av . Jagutgår från att vid tillämpning av dessa bestämmelser hörlänsstyrelse och kommun i erforderlig omfattning så att det regionalainflytandet garanteras. Bakgrundentill dessa bestämmelser är att det av flera skäl finns anledning att varamyckel restriktiv när del gäller alt föra in främmande villarter i landet. Djurav nya arter kan komma att skada det inhemska växt- och djurlivet genom sittsätt att skaffa föda eller genom spridande av sjukdomar. Skaderisken manarockså till försiktighet när det gäller utplantering i nya områden av arter somredan finns i landet. Ulplanteringsförbudetomfattar inte rådjur. Det har följaktligen inte ansetts vara förenat med någrasärskilda risker att plantera ut rådjur. Skulle det finnas anledning alt ändradetta ställningstagande, är jag självfallet villig att medverka till deförfattningsändringar som behövs. AnL156 (): Jag ber attfå tacka jordbruksministern för svaret. Rådjur,och för den delen också älgar och vissa andra djur, kan inte simma fillGotland, det är för långt. Följaktligen finns de inte där, de tillhör alltsåinle viltbestånd. Det innebär att vi inle har de trafikproblem sområdjur otvivelaktigt medför. Vi har inle samma skador på betesmarker, odlingaroch trädgårdar som man har på annat håll. Vi skulle också vilja kunna säga ifortsättningen att vi inte har det. Inteheller har vi höga jaktarrenden eller stora pengar i den gotländska jakten, ochjag för min del skulle önska alt det fortsatte att vara sä. Jagtror inte att jag tolkar stämningarna fel när jag säger att en majoritet av dengotländska befolkningen är motståndare till en inplantering av rådjur. SamtUgade politiska partier som över huvud taget har tagit ställning i denna fråga harockså varit negativa. Jag vill minnas att ansåg att det inte allsvar en politisk fråga, och del är ju ett sätt att klara sig undan känsligasläUningslaganden, men majoriteten är som sagt klart negaliv. Mankan naturligtvis framföra flera argument. har en spridd bebyggelse ochdärmed ett vittförgrenat vägnät. Det är alltså gott om vägar som rådjuren kanskada sig på. Del är också ont om orörda områden. , som jordbruksministern hänvisar till,har begärt ett särskilt förbud mot utplantering av t. ex.rådjur på . Jag har velat ta upp den här frågan för att riktajordbruksministerns uppmärksamhet på att det verkligen kan bli problem, somfaktiskt är alldeles onödiga. Del faktum all man har dessa problem iövriga är inget argument för att också införa dem på . Under detta anförande övertogtalmannen ledningen av kammarens förhandlingar. AnL 157 Jordbruksminister : Frågan om utsättande av rådjur på harju behandlats så sent som , i samband med arbetet på den nyajaktförordningen. Då fann man inle att del fanns särskilda skäl mot enutplantering på . har det inte kommit fram några nyaomständigheter som skulle motivera en förändring. Men, som jag säger i mittsvar: skulle det komma fram nya omständigheter utöver dem som värderades hösten1987, så är jag självfallet beredd att medverka till de författningsändringarsom i så fall behövs. Bakgrunden till att man 1987 ansåg att rådjuret skullekunna leva på utan all på ett negativt sätt konkurrera med andra djurvar delvis en bedömning av de djur som finns där; t. ex. fåren är beroende avandra biotoper än rådjuren. Rådjur finns ju i resten av och är vältålda av jord- och skogsbrukare. Några sakliga skäl mot en inplantering fann man som sagtinte den gången, men skulle det komma fram nya omständigheter får vi taställning på nytt. AnL 158 (): Jordbruksministern tar här upp en fråga somhar varit diskuterad förut, nämligen hur lamm och rådjur går ihop - ärju lammtälasle landskap. Man har hävdat att inte bara lammen ulanfaktiskt också lammstängslen är en fara för rådjuren. De konkurrerar om markenpå ett helt annat sätt än de skulle göra på annat håll. - Jag kanske skulletillägga, herr talman, alt "lamm" i en gotlännings mun är detsammasom får. Jag kan inte rikligt lämna trafikproblemen. Egentligenskulle man kunna säga så här: En enda allvarlig trafikolycka onödigtvis räckerfaktiskt för att motivera att man inte skall göra någon utplantering. Underfjolåret rapporterades 87 viltolyckor i landet - utom med älg huvudsakligen medrådjur. Polisen räknar med att ungefär hälften rapporteras. Dessutom tillkommerde olyckor som sker utan personskador. Jag gläder mig ål att jordbruksministern är beredd atttitta på det här, och jag tror att vi kommer all återkomma i denna fråga. Överläggningen var härmed avslutad. Om regionalt inflytande på beslut om inplantering avvilt Om åtgärder mot doping av hästar 37 §Svar på fråga 1988/89:185 om åtgärder mot doping av hästar AnL 159 Jordbruksminister : har frågat mig vilka åtgärder jagämnar vidta mot dopning av hästar och för att de regler som finns härom skallföljas. Han har vidare frågat om jag har för avsikt att ta initiativ i dennafråga såväl nationellt som internationellt. Ett djur som tränas för eller deltar i tävling påtävlingsbana får enligt djurskyddslagen inte utsättas för dopning eller andraotillbörliga åtgärder som påverkar djurets prestationsförmåga ellertemperament. Det ankommer på lantbruksstyrelsen att ange vilka åtgärder somomfattas av detta förbud. Lantbruksstyrelsen håller på att utarbeta föreskriftertill djurskyddslagen om vilka konkreta åtgärder som skall omfattas avbestämmelserna om dopning m.m. Föreskrifterna beräknas vara klara i början avnästa år. För att få en fungerande djurskyddslag krävs en fungerandetillsyn. Lantbruksstyrelsen har efter regeringens uppdrag utarbetat ett förslagtill hur tillsynen enligt lagen skall ordnas och förstärkas. Lantbruksstyrelsenföreslår bl.a. att en grupp särskilt utbildade veterinärer, som lyder direktunder lantbruksstyrelsen, skall kontrollera hästtävlingar. Djurskyddslagen har blivit mycket uppmärksammadinternationellt. Det är min förhoppning att andra länder kommer att följa Sverigeoch anta motsvarande djurskyddsregler. Jag förutsätter att ocksålandets häslsportorganisationer verkar internationellt för att hindra bådedopning och andra åtgärder som är oacceptabla från djurskyddssynpunkl. AnL 160RUNE (): Jag ber att få tacka statsrådet fördet positiva svaret på en så negativ fråga som det här gäller. Jag blev, tillsammans med många andra, ganska besviken närvi vid årets såg hur den ene efter den andre fick träda åt sidanberoende på att vederbörande var dopad. Då får man ändå komma ihåg skillnaden:där var det fråga om folk som av egen fri vilja dopade sig för att tjäna merapengar; i det här fallet är det fråga om att man utnyttjar djur. Därför är detsä viktigt att den djurskyddslag som vi har följs och att detta verkligen följsupp. Jag tillhör själv dem som ibland via TV, ibland direkt påScandinavium i , njuter av dessa tävlingar, och jag är tacksam för attjordbruksministern efter vad jag förstår ämnar följa upp frågan. Jag hoppasockså att det som massmedia har gjort , när manfokuserat frågan, likaså kan medverka till att de av sportens företrädare somägnar sig åt sådant här - jag är helt medveten om att det inte på något sätt ärallmänt förekommande - får sig en allvarlig tankeställareoch alt denuppföljning som kommer att ske blir av sådant slag att man verkligen kan kommatill rätta med dessa avarter inom hästsporten. Än en gång:tack! Överläggningen var härmed avslutad. 38 §Svar på fråga 1988/89:240 om bevarande av den sydsvenska ädellövskogen AnL 161 Jordbruksminister : har frågat miljö- ochenergiministern om hon är medveten om hotel mot den sydsvenska ädellövskogen,och i så fall vilka åtgärder hon tänker vidta för att få stopp på avverkningoch granskogsplanle-ring. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag somskall svara på frågan. Enligt ädellövskogslagen (1984:119) får man inte vidtasådana åtgärder i ett ädellövskogsbestånd att dess egenskap av ädellövskogförloras. Efter slutavverkning skall ny ädellövskog anläggas på området om intelänsstyrelsen har medgett undantag eller föreskrivit att ett nyttädellövskogsbestånd skall anläggas på annat ställe. Slutavverkningen får intepåbörjas innan har lämnat sitt tillstånd, och planteringmed annat trädslag, t.ex. gran, får bara ske med tillstånd. Lagen syftar alltså till att bevara ädellövskogen genomett aktivt ädellöv-skogsbruk. Om av naturvårdsskäl vill stoppa enavverkning helt, får den tillämpa naturvårdslagens bestämmelser omnaturreservat. Markägaren får statsbidrag till planeringoch röjning av ädellövskog. Detta år har det anvisats 8 milj.kr. Det finns mot den här bakgrunden inte något hot motädellövskogens framtid. Arealen ädellövskog minskar inte. Bakgrunden till de tidningsuppgifter som till i sin fråga är enligt vad jag har fått veta ett par fall iHallands län av felbedömning eller missuppfattning mellan myndigheten ochmarkägaren. I ett fall har en anmälan till åklagare gjorts för otillåtenavverkning. Något hot mot den svenska ädellövskogen innebär detta inte. Mensjälvfallet är det så, att ädellövskogslagen skall följas. Med ettförtroendefullt samarbete mellan myndigheterna och information till markägarnaunderlättas detta. AnL 162 (vpk): Först vill jag tacka jordbruksministern försvaret. Tyvärr är det inte ett svar som kan glädja den som är intresserad avädellövskogen ur naturvårdssynpunkt. Det ironiska här är att tvä myndighetersom skall samarbeta när det gäller bevarandet av den svenska ädellövskogen - iförsta hand den sydsvenska - inte gör detta. Åtminstone upplever tjänstemän vidde naturvårdande myndigheterna och på i det hela så, attderas ambitioner beträffande bevarandet av ädellövskogen motarbetas avskogsvårdsstyrelsen. Man delar inte jordbruksministerns uppfattning, dvs. attädellövskogen inte skulle vara hotad och att beståndet av ädellövskog inteminskar. Tvärtom säger man att det inte är fråga om några enstaka händelser iHallands län som kan bortförklaras som missuppfattningar. 1 stället finns detindikationer på att samma saker händer i både och . Redan vid en studie av förarbetena till lagen uppstårmisstanken att det är svårt alt få ett samarbete alt fungera. En tydlig konfliktframträder nämligen mellan intressen - i första hand närdet gäller ett Om bevarande av den sydsvenska ädellövskogen Om bevarande av den sydsvenska ädellövskogen effektivtoch ekonomiskt givande skogsbruk - och de naturvårdande myndigheterna. Vidarehar det rests krav på att hela ansvaret för en bevarad ädellövskog skall liggapå länsstyrelserna. Jag upprepar min fråga till jordbruksministern, eftersomdet finns mycket som talar för att ädellövskogen verkligen är hotad: Harjordbruksministern några konkreta förslag till åtgärder för att undanröjanämnda hot eller för att lugna upprörda tjänstemän vid våra naturvårdandemyndigheter? säger att det finns mycket somtalar för att ädellövskogen är hotad. Men han har inte framfört något skäl föratt så skulle vara fallet. Jag menar att han har fel. Ädellövskogen är nämligeninte hotad. Ädellövskogslagen, som är tämligen ny, ger ett väsentligtförstärkt skydd. Dessutom tillkommer, som sagt, statsbidragen för planteringoch skötsel av ädellövskog. Arealen ädellövskog i minskar således inte. Det har, som jag sagt, inle framförts något konkretbevis för att gjorda påståenden är riktiga. Jag kan hålla med om att det iHallands län pågår en, förvisso, olycklig debatt mellan representanter för tvåmyndigheter om vad som är verklighetsbilden i några fall. 1 ett av fallen harskogsvårdsstyrelsen gjort en anmälan till åklagare. Det är inte bra att den typen av diskussioner fortsättermellan representanter för olika myndigheter. Dessutom är det inte bra att maninte tar ett ansvar på det regionala planet för att en bättre gemensambedömning görs. Jag menar att det är viktigt att representanter för deregionala myndigheterna i tillsammans, och med det ansvar somåligger dessa, sätter sig ned och gör en bedömning av frågan. Från sida säger man att del pågår endebatt mellan några tjänstemän från bägge myndigheterna. Man menar alt det pådet regionala planet - det handlar då om myndigheternas ledningar - bordefinnas en samverkan i frågan. Det skulle vara till större gagn förädellövskogens framtid. På den punkten delar jag uppfattning. Sedan kan jag mera allmänt säga till attädellövskogslagen, som - vilket jag har sagt - är en tämligen ny lag, gerett förstärkt skydd. Dessutom är denna lag föremål för utvärdering, inom ramenför den pågående översynen av naturvårdslagen. Det är givet att de fel somuppenbarligen har gjorts i några fall - det gäller t.ex. missuppfattningar idiskussionerna mellan markägare och myndigheter och de fall där anmälan gjortstill åklagare - måste bli föremål för prövning. Men en sådan här debatt kanockså utmynna i ett bättre underlag. De tvä myndigheterna mäter t.ex. på olikasätt. Det som det nu råder en viss konflikt om i är givetvis ändåviktigt som ett underlag för dem som gör en utvärdering avädellövskogslagen. Utvärderingen görs, som sagt, inom ramen för en översyn avnaturvårdslagen. Självfallet måste vi vara beredda på förändringar, om detvisar sig att lagen i något avseende behöver ändras. AnL 164ROLF L (vpk): Jag delar jordbruksministerns uppfattning attdel är viktigt att de bägge myndigheterna drar åt samma håll, dvs. attskogsvårdsstyrelsen och samverkar. Men det är också viktigt får instrument för att undanröja konfliktorsaker. Jordbruksministern nämndeproblemet med att avgöra vad som är ädellövskog. Tjänstemän vidnaturvårdsenheten i har i det sammmanhanget pekat på att del är ganskaenkelt alt avgöra den saken, bl.a. genom infraröd flygfotografering avbestånden. Jag vill fråga jordbruksministern om han är beredd attmedverka till att man får de ytterligare resurser som eventuellt kommer attbehövas. Det är fråga om teknik och personella resurser. Om åtgärder mot plågsamma djurförsök Jag tror inte att vi kan lösa frågan omvilken mätteknik som skall användas när del gäller ädellövskogen. Vad dethandlar om är ju att lagen utgår från stammarna - dvs. att det är denprocentuella andelen ädellövbestånd i en skog som avgör om skogen skall klassassom ädellövskog. För sådan skog gäller mycket strängare regler än för annanskog. Lagen utgår således från stammarna. Om jag har förstått det hela rätt,innebär den infraröda mätmetoden alt man mäter trädkronorna. Men jag tror, somsagt, att det inte lämpar sig alt söka en lösning på den frågan här i kammaren. Överläggningen var härmed avslutad. 39 § Svar på fråga 1988/89:244 om åtgärder mot plågsammadjurförsök AnL 166 Jordbruksminister : har frågat mig om jag villmedverka till att s.k. alternativa metoder genomgående används i stället fördjurförsök, om sådana alternativ finns tillgängliga, och till att detta skallprägla de etiska nämndernas arbete. beslöt efter regeringens förslag ipropositionen om djurskyddslag bl.a. att djurförsök skall begränsas och attalternativa försöksmetoder skall utvecklas. Regeringen har i den nya djurskyddsförordningen därförföreskrivit att de djurförsöksetiska nämnderna vid prövning av ett ärende skallta hänsyn till å ena sidan försökets betydelse och å andra sidan lidandel fördjuret. Nämnden skall avstyrka att djur används för vetenskapliga ändamål, omdet inte kan anses angeläget från allmän synpunkt. Nämnden skall också avstyrkaen sådan användning av djur, om det är möjligt all få likvärdig kunskap genomandra metoder. Regeringen har således redan beslutat alt dedjurförsöksetiska nämnderna skall arbeta med en sådan inriktning som PärGranstedt efterlyser. Om åtgärder mot plågsamma djurförsök AnL 167PÄR (): Jag ber all få tacka jordbruksministern försvaret på min fråga. Det var ett bra svar. Det var också det svar som jagväntade mig. Möjligen kan man undra varför jag ställde frågan. Jag harnämligen också läst den förordning som gäller, där detta står somjordbruksministern redovisade. Anledningen är all det ute på fältet haruppstått en diskussion om denna fråga. Del har ifrågasatts om inte djurförsökskall accepteras även då det finns alternativa metoder, om de metoderna bedömsför kostnadskrävande för dem som skall genomföra försöket. Enligt vad jag harhört har det också förekommit att djurförsökseliska nämnder har godkänt förslagom djurförsök trots att det har funnits alternafiva metoder fillgängliga justpå den grundvalen. Jag har sett en risk för alt det skall uppstå en praxissom kanske t.o.m. skulle bli kodifierad, där djurförsök godkändes pågrundval av att alternafiven var för kostnadskrävande. Jag har gjort den bedömningen att både lagstiftningen ochförordningen är helt entydiga: finns det alternativa möjligheter att fåkunskaper skall de användas, och djurförsök skall inte godtas. Jag uppfattardetta svar som ett klargörande av all del är detta som gäller och allekonomiska eller andra skäl för all godta djurförsök inte kan åberopas avdjuretiska nämnder, om del finns alternativ. Det var bra att tog upp denaspekten. Det är de nämnderna som skall pröva och bedöma varjeforskningsprojekt efter riktlinjer som finns i lagstiftningen. Jag förutsätteratt nämnderna också kommer att göra det - de måste naturligtvis bedöma allaaspekter. Det är självklart att de inle kan rekommenderas alt godkännaastronomiska kostnader,.men vid normala kostnadsskillnader skall djurförsökinte accepteras. och jag är överens om, som framgår av hansfråga och mitt svar, att om del finns alternativ skall de användas och ickedjurförsök. Det finns flera olika nämnder. Jag vill påminna om attcentrala försöksdjursnämnden har ansvaret för planeringen avförsöksdjursverksamheten i landet, och den skall följa de djurförsökseliskanämndernas arbete och den praxis som just nu talade om när delgäller bedömningen av användningen av försöksdjur. AnL 169 (): Jag hoppas att det som jordbruksministern nusade inte skapar oklarhet igen. Om kostnadssitualionen är sådan attalternativen bara är tillgängliga i teorin kanske det går att åberopa skäl fördjurförsök, men när man börjar tala om normala kostnadsskillnader avlägsnar mansig från vad som slår i lagen och förordningen. Där står det, att om det finnsalternativa möjligheter alt få samma kunskaper, skall djurförsök inleaccepteras. Jag hoppas att det är det som gäller. Det vore kanske bra, efterdet senaste inlägget av jordbruksministern, att få entydigt bekräftat attdjurförsök inte skall användas om det finns alternativ tillgängliga. AnL 170 JordbruksministerMATS : Eftersom talar om ett enskiltfall där en nämnd nu har prövat ett försök, skall lagtolkningen inte göras avmig, utan den får göras av centrala försöksdjursnämnden, som skall följa denpraxis som utvecklas. Jag uttalar mig om hur vi skall se på lagstiftningen, menatt här gå in i ett enskilt fall och göra en lagtolkning vore felaktigt av mig. Om handläggnings-tiden i vissa flyklingärenden AnL 171 (): Nej, jag förväntar mig inte det - jag kännertill begränsningarna i roll i detta sammanhang. Jag tyckeremellertid att det är viktigt att som lagstiftare och regeringen somförordningsskrivare är entydiga. Texten är också ganska entydig. Jagförutsätter att det är det som sägs i det ursprungliga svaret som gäller, såalt det inte uppstår en situation där man bara räknar kronor och ören och görekonomiska avväganden av ett slag som jag inte kan se förutsätts vare sig ilagstiftningen eller i förordningen. AnL 172 Jordbruksminister : Jag delar uppfattning atttexten är entydig. Det var också mitt svar. Det var inte jag, ulan PärGranstedt, som började ta upp kostnadsfrågan. Överläggningen var härmed avslutad. 40§ Svar på fråga 1988/89:246 om handläggningstiden i vissa flyktingärenden har frågat mig om jag kanmedverka till att en lidsgräns sätts i flyklingärenden och att - när denöverskrids -uppehållstillstånd beviljas. Jag har tidigare inför kammaren besvarat liknande frågor,. Med anledning av att antalet asylsökande till ökatmycket kraftigt har handläggningstiderna för utlänningsärenden hos polisen ochinvandrarverket kommit att bli väsentligt längre än de mål som angavs ipropositionen (1983/84:144) om invandrings-och flyktingpolitiken. För att kommatill rätta med detta problem har regeringen tagit initiativ till ett omfattandelagstiftnings- och reformarbete som syftar till att väsentligt förkortahandläggningstiderna. Målsättningen är att ingen asylsökande skall behövavänta än för att få slutligt besked. Personella ochekonomiska insatser har gjorts hos såväl arbetsmarknadsdepartementetsom invandrarverket och polisen för att redan nu korta nedhandläggningstiderna. Vid bedömningen av ett utlänningsärende vägs samtligaomständigheter in i ärendet, såväl politiska som humanitära. I vissa fall kanlånga handläggningstider i sig medföra att sådana humanitära omständigheteruppstår, att sökanden får stanna i . Regeringen tar särskild hänsyn tillbarnens situation. Som en allmän regel gäller, att om ett barn fått fastanknytning till Om handläggningstiden i vissa flyktingärenden landetgenom att ha gått tre terminer i svensk grundskola, utgör detta ensamt etttillräckligt skäl för att hela familjen skall få stanna i . Denna praxisgäller vid beslut beträffande överklagande om utvisning och inle, som jagtidigare redovisat, när regeringen lar ställning i s.k. verkställighetsärenden.Utöver vad jag nu sagt beträffande tiden för barns skolgång, anser jag inte attenbart del förhållandet att en viss tidsgräns överskridits kan utgöratillräckUg grund för att tillstånd skall beviljas. AnL 174 (): Jag tackar för svaret. Jag vet all Uknande frågor har varit uppe tidigare, menäven detta svar får mig att tvivla Htet.