prot · GC0976 · 1988-12-31 00:00:00 — 1,5 miljoner arbetar i offentlig sektor, och där vet viatt ökade kostnader slår igenom antingen så att vi får mindre pengar attanvända för vård, utbildning osv., eller sä att vi måste gå till svenska folketoch begära höjda skatter, höjda avgifter eller något annat. Ytteriigare 1,5mUjoner arbetar inom handel och transport och i småföretag, som inte heller harnågon annan väg - de har inte några stora vinster. Om nu vpk är ett arbetarparti är detsynnerligen oansvarigt att försöka lura arbetarna med att de stora vinsterna iVolvo, och SKF skall räcka till för att betala lönerna för fyramiljoner löntagare i hela . Det är det som inte gär. Därför vore detbättre att beskära dessa företags möjligheter att höja lönerna genom en skärptvinstbeskattning och att försöka klara lönebildningen i övrigt på annat sätt. säger att socialdemokratin har förlorat sinförmåga att lyssna och visa respekt för andras ståndpunkter. Jag bara noteraratt en del säger att vi har lyssnat alldeles för mycket, att vi har tagit överandra partiers uppfattningar, att vi har haft alldeles för stora och fladdrandeöron som tar in andras ståndpunkter. De borgerliga hävdar nu att de har trängt tillbakasocialdemokratin. Jag tycker faktiskt att det är tvärtom. Det är våra idéer somvinner terräng. Jag skall ta två inte helt oviktiga exempel. Det ena är synenpå arbetslösheten. I vägar inget parti, vare sig det kallassocialistiskt, borgerligt eller något annat, hävda, som många partier ute iEuropa fortfarande gör, att arbetslösheten inte bara är oundviklig iitan t.o.m.nyttig. Det gör ni inte längre, utan ni ställer upp bakomsysselsättningspolitiken, i varje fall i era offentliga uttalanden ochoffentliga gärningar. Jag ser det som en oerhörd seger för våra idéer att denfulla sysselsättningen är stabilt förankrad i . Det andra exemplet är skattereformen. Under många årkrävde de borgerliga bara en sak: sänkta marginalskatter - ingenting annat. Deantydde inte ens att en sådan skattesänkning skulle skapa nägrafördelningspolitiska problem. Det var det enda folk fick höra: med sänktamarginalskatter blir ni lyckliga. När vi hävdade att sänkta marginalskatter somenda skattepolitiska åtgärd var farligt för rättvisan bemöttes vi med starktmotstånd. går det att tala med borgerliga partier om en merasammansatt skattereform, där man skall försöka uppnå större rättvisa än i detnuvarande systemet genom att bredda basen för beskattningen och skärpakapitalbeskattningen pä åtskilliga områden. Jag anser att det är en seger förvåra idéer att diskussionerna om och arbetet med skattereformen kan föras medden utgångspunkten. Frän detta är dock moderata samlingspartiet helt undantaget. Jag vill säga till , som talar för ,att jag tycker att numera är skvadern i svensk politik. Här har man traskat patrull med och . Man följde dem imotståndet mot praktiskt taget varje insats som vi ville göra påfördelningspolitikens område när det gällde att få till stånd en rättvisarefördelning. Men någonting hände - om det var eller nägot annat som var orsaken vet jag inte - och harcentern inte gjort något annat än talat om fördelningspolitik. Jag vågar påståatt ni sedan valet har använt ordet fördelningspolitik fler gånger änvad ni har gjort i ert parfis hela tidigare historia. När jag tittar på den praktiska politiken börjar jagfundera. Det finns en konkret åtgärd som ni tillsammans med ochfolkparfiet vill avskaffa, nämligen omsättningsskatten på aktier. Det är avomsorg om finansvalparna på SOFE som vill avskaffa omsättningsskatten.När det gäller den konkreta handlingen försvann den fördelningspolifiken. åskådliggjorde utmärkt tydligt centernsproblem med sin identitet när han sade att det inte är så att angripersocialdemokratin frän vänster utan att det är socialdemokratin som angripercentern från höger. Det var en formulering i klass med vad engång sade: Jag vet att ni tror att ni förstod vad jag sade, men vad jag sadevar inte vad jag menade. 31 () replik: Det är roligt med roliga historier som alla kan förstå. Jag fick inget svar på en av de frågor som jag tror attdet skulle vara av visst värde att finansministern svarade pä före debattensslut, nämligen vad som händer med skatter om finansministern intetolkar vad parterna gör som rimliga garantier. Blir det dä ingen förändringalls? Om det skall vara samma skatteskala innebär det, eftersom ni har tagitbort inflationsskyddet, en ganska rejäl skattehöjning på ungefär 5 miljarderkronor. Som inledning på en reform är detta utomordentligt allvarligt, och detbefäster vad mänga befarar, nämligen att socialdemokraternas syfte med skaltereformenbara är att genomföra ständiga skattehöjningar. För möjligheterna attåstadkomma en skattereform är det mycket viktigt att finansministern sägernågot mer än vad han har sagt. Jag vill ocksä ta upp budgetunderskottet. Siffrorna ärkorrekta, men resultatet är ju osthyvel och snålhet i verksamheter, därför attfinansministern inte har haft förmåga att göra någonting åttransfereringssystemen. Det är roligt att han läser våra mofioner - det har viändå tyckt oss notera. Han sade att det enda konkreta förslag som finns ären karensdag. Det är inte sant. Det finns nämligen ett utomordentligt konkretmotförslag frän socialdemokratin som betyder nej till fler egna rum, nej tillbättre bostäder för åldersdementa, nej till höjt vårdnadsbidrag för familjermed handikappade barn, nej till pensionstillskott för pensionärer utan ATP,nej till vikfiga miljöinsatser, nej till mera insatser för jämställdheten. Alltdetta kan vi åstadkomma genom en så liten förändring som denna enda karensdag.Det är en tanke som jag har läst i tidningen att också finansministern i sinaljusare stunder har ett visst intresse för. Det är alltså fel att säga attdetta är det enda konkreta förslaget. Det finns konkreta motförslag som innebärmycket stora försämringar för grupper som är mycket svagare än de löntagare somhar ganska bra sjukförsäkringsskydd. 32LARS () replik: Det är vetenskapligt klarlagt attskattehöjningar pä företagsvinster inte påverkar lönebildningen. Möjligen kande verka i motsatt riktning. En företagare kan säga sig: Lika väl som attbetala skatt pä vinsten, kan jag dela ut den i lönehöjning. Det kan befordralöneglidningen. Men lönebildningen bestäms främst av det lokalaarbetsmarknadsläget. Även skattehöjningar på företags aktievinster får nämligenbetalas av vanliga människor. Det är symptomatiskt att nuhäller öppet för att vid en sänkning av marginalskatterna höja andraskatter. invänder att det då inte blir någon reallöneökning. Jagfrågar, , har finansministern redan glömt bekännelsen fränvalrörelsen om det berömdatankefelet som han hade gjort i motsvarande situafion ? Jag får ocksä fräga finansministern: backar ni ifråga om utgiftsramen? I finansplanen fanns ett konkret förslag om en ram på . Sedan lämnade finansutskottets ordförande in en motion om att ramen bordeomfatta även annat än löneökningar och att budgetsystemet borde decentraliseras.Dessa båda förslag kunde vi moderater varmt tillstyrka, eftersom de i föreningmotsvarade vår motion. Därmed kunde det ha bildats en bred parlamentariskmajoritet för socialdemokraternas ståndpunkt. Då backade ni. Det vore bra omfinansministern kunde skapa klarhet i frågan varför socialdemokraterna slogfill reträtt och klargöra vad som gäller. Vill han själv egentligen ha enutgiftsram på ? Är detta fortfarande en utgångspunkt för arbetsgivarverketi förhandlingarna? Sedan skulle jag vilja testa finansministern pä en annanpassus i hans skrivna anförande. Det stär nämligen: "Vi vet att dentraditionella s.k. keynesianska politiken inte längre fungerar sä väl. Detbetyderatt vi inte kan finjustera ekonomin genom budgetpolitiken." Jagtror att hoppade över just detta stycke. Det var väl av hänsyntill som inte ville göra detta medgivande. Men jag utgår frånatt finansministern står för åsikten. Då kan han skälla på nyliberaler hurmycket han vill, en tydligare bekännelse till huvudtanke kanman inte gärna begära. Jag tackar för beskedet i den grundläggande fråga jagställde i mitt anförande, ett positivt besked dessutom. Finansministern är en känd och uppskattad diktare. Jag harlänge tvekat om att försöka göra honom äran stridig. Men upplivad av detsenaste beskedet känner jag mig mogen för debut. Det var en finansminister frän , som oftaom marknadsekonomi bruka' snacka. Men detverkar mest bli tal, tyrörelsen är sval, för lovsångentill vår politik får jag dock tacka. Under detta anförande övertogtredje vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. 33GUNNAR () replik: Det är alltid en upplevelse att fä vara medom litterära debuter. beskrev i sitt anförande mycket av detpositiva som har hänt. I vad gäller arbetslösheten har man klarat sig relativtbra, men man glömmer fortfarande bort att det har skett en ökning under densenaste tiden. Man skall se det i relation till den konjunktursituation som vibefinner oss i. När det gäller BNP-tillväxten befinner vi oss inte bland debästa inom . Vart tog de positiva tankar vägen som fanns omatt något skulle ske med hushållssparandet. Jag tror att någon typ av privatainvesteringskonton, något som vi har förordat, vore ett sätt att få litetnytänkande kring sparandet. En del avunderskottet har flyttats över till kommuner och till hushållen. Skattetryckethar ökat och jag tycker också att inkomstklyftorna klart har ökat. Denundersökning som gjort visarjust att en arbetarfamilj med tre barn 1987 inte kunde upprätthålla en skäligkonsumtion utan att gå . har alltsåhushållens ekonomi försämrats ända . Det är somregeringen hävdar att man lyckats så bra. Men det har man inte gjort urfördelningspolitisk synpunkt. Då säger : Vad har gjort? Jo, vi har gjortganska mycket faktiskt. Vi har slagits för att alla skall få del avskattereformen. Vi har slagits för undantagspensionärerna, för friåret isjukvärden. Detta finns i vår budget, om har tid att se på det. Vi harfiltat pä läkemedelssidan. Det finns en klar fördelningspolitisk profil i vårpolitik. Det var också ett av skälen till att företrädare, bonderörelsen,en gång startade. Det var fördelningspoHtiken som var felaktig då. Man frågar sig vilket budgetramsresonemang som ärKjell-Olof Feldts . Är det hans eget tidigare eller är det densocialdemokratiska riksdagsgruppens som gäller? Jag instämmer faktiskt i LarsTobissons fråga. När det gäller kritik från höger är det obestridligen så,, att socialdemokraterna har gått till höger. haribland blivit anklagad för högervridning, men i sä fall är socialdemokraternasännu större. Den som inte tror mig behöver bara titta i det nummer avLO-tidningen där det skrivs: Behövs det ett högerparti nästa gång det blir val?Det är obestridligen så att socialdemokraterna har tagit flera kliv till höger. Hur jämförelsen mellan mig och skalluppfattas fär man fundera över. Det enda jag kan hoppas pä är att inte behövagöra sorti pä samma sätt som , utan att det kan ske pä ett nägothederligare och trevligare sätt. 34HANS (vpk) replik: Jag förstår att finansministern har problemmed den intressanta debatten, som han sade, inom arbetarrörelsen, eftersom hantar till så omåttligt mot det jag sade i den första replikrundan. Självklart ärförslaget om att staten skall avstä frän skatteinkomster i stället för attbolagen skall betala skatt ett SAF-förslag. Givelvis är det så. Men hur går det med alla inom handeln och inom denoffentliga sektorn? Det är inte alla som är anställda ibolag. Han redovisar marginalskattesänkningen som ett slags jämställdhets-eller fördelningspolitiskt instrument. Deltidsanställda eller de som inteorkar arbeta i åldringsvården, har de sådana löneratt de får de stora vinsterna av detta? Naturligtvis gynnar enmarginalskattesänkning den här gången, som alltid annars, dem med de högainkomsterna och är inte en nödvändig skattereform. Hur skall reformen finansieras? Finansministern har intesagt om den skall vara finansierad eller inte. Skall den finansieras känner vifaktiskt till en skiss som har lagts fram om hur den kommande skattereformenskall finansieras. Går det efter de riktlinjerna står låginkomsttagarna somförlorare vid ett sådant här inhopp i avtalsrörelsen. vet likaväl som jag att en marginalskattesänkning inte är fördelningspolitiskt acceptabel. denna analys dömer han utvpk:s politik. Jag menar atl han inte kan hoppa över de vpk-förslag somföreligger till behandling i årets riksdag. Mankan slopa matmomsen. Det ryms väl inom den tilltagna ramen på ca 20 miljarderkronor. Man kan förbättra skola, vård, omsorg. Man kan ge bidrag till denkommunala sektorn så att kommunalskatten, som är den tyngsta och värsta förlåginkomsttagarna, inte behöver höjas. Det finns faktiskt möjHgheter att föraen omfördelningspolitik. Inser inte finansministern det? Var det inte 8miljarder som redovisade som vinst? Är inte likviditetenmer än 200 miljarder? Har inte spekulations- och börsekonomin utvecklats på ettohämmat sätt , medan de anställda har fått stå tillbaka? SomGunnar redovisade med hjälp av undersökning harfamiljerna, trots merarbete, mindre kvar i portmonnän. Låginkomsttagarna, somfinansministern värnar om och talar om, de som är anställda inom värden, fårsämre möjligheter att få en skälig lön om staten skall avstå inkomster i enavtalsrörelse. Nej, jag menar att den rätta vägen är att gå från botten. Sankmatmomsen, pressa kommunalskatterna, pressa de indirekta skatterna och låtvinsterna i bolagen, jag upprepar detta, finansiera det. Det är en rättfärdigpolifik, finansministern. vill veta nu hur skatterna under alla förhållanden skallbli 1990, dvs. hon begär att jag skall tala om vad som händer med skatterna omvi får ett tvåårsavtal på för hög nivå med fortsatt inflation. Hon begär attjag skall tala om vad vi gör med skatterna 1990 om vi bara får ett ettårsavtaleller om det blir nägot tredje helt okänt alternativ. Det är klart att det frånoppositionsbänken ter sig högst rimligt att avkräva regeringen besked. Menutformandet av den ekonomiska politiken måste ju vara förankrat i verkligheten- inte bara i . Det mäste finnas något samband mellan de ekonomiskaproblem som vi stär inför och hur vi utformar skattepolitiken. Dettaär också nägot av ett svar till och på hans oförsynta uppläsningav mitt icke upplästa manuskript när det gäller Keynesiansk efterfrågestyrning.Även om finjusteringarna är svåra att göra sä spelar de en roll, och det ärdärför jag avvisar det oerhörda lättsinne varmed säger att detgår alt sänka skatterna med 20-30 miljarder. Han vill helt ochhållet koppla bort finanspolitiken från stabiliseringspolitiken. Nej,, så mörka stunder har jag inte haft att jag ställt mig bakomförslaget att återinföra en karensdag eller . Om man bara villspara pengar är det ett mycket orättvist sätt att göra det på, såvida man intesäger sig att riksdag skall börja stifta lag om innehållet ikollektivavtal. Det är en orättvis besparingsmetod som ni föreslår. Someffektivisering av socialförsäkringssystemet är metoden ganska verkningslös. Destora problemen har vi nämligen inte med korttidssjukskrivningarna, inte medmändagsfrånvaron, utan med de långa sjukskrivningarna på minst ochframför allt pä månader och är. Jag tycker att det vore orättvist ochineffektivt att välja den metoden. Sedan har frågat varför viövergav lönetidsramen. Svaret är: Därför att ni övergav den. Sä fort man påkvällstidningarnas löpsedlar började blåsa upp till storm hoppade ni av. Del gårinte att få ett sådant syslem att fungera, om man inte har möjlighet attgenomföra det fullt ut. Ni stod inte pall inför en opinionsstorm. Därför harjag inle något förtroende för de borgerliga partierna som stöd för att fä enlönetidsram att fungera i praktiken. Med den misstro som normaltvisar mot fackliga organisationer måste han inse att om dessa får klart för sigatt det med två dagars rubriksättning går att förmå att falla ifränen sädan här princip, sä är den inte heller något värd i löneförhandlingar. När det gäller bankerna och avgifterna tycker jag att vårabanker själva har försatt sig i en besvärlig situation. Först skulle visvenskar lära oss att använda checkar. Vi skulle sluta använda kontanter.Bankerna förde en enorm propaganda för att våra löner skulle in i bankerna.Sedan skulle vi ta ut pengarna med checkar eller med plastkort, som stoppas ini de apparater som sitter i bankernas väggar. Det kontanllösa samhälletbeskrevs som bankernas mål. är vi snart där, men upptäcker bankerna attdet där blev väldigt dyrt. Den billigaste formen för atl förmedla betalningarär att använda pengar, om ni kommer ihåg hur de såg ut, atl använda sedlar ochibland även mynt. Varje transaktion kostar pengar. Att ta ut . Del är klart alt vi då har blivitolönsamma allihop ur bankernas synpunkt. Men det är bankerna själva som harinfört det här systemet, som har propagerat för det, som har drivit fram enhelt ny marknad. Därför tycker jag att de skall ta sig ur detta pä etthederligt sätt, och det är att i första hand göra upp med sina kunder om hurdet här systemet skall fungera. Jag skulle vilja säga ytterligare en sak om de ideologiskaskillnaderna i . Det kan ibland förefalla som om vi inte har någrakonflikter på det området, men jag tycker att det har belysts väl i den härdebatten, framför allt på två punkter. vill minska det kollektiva sparandet och ökadet privata sparandet. Jag antar alt han i varje fall i viss utsträckning harstöd för det hos och . En del tycker nog att det låter braatt ta bort det kollektiva sparandet och se till att människorna får spara istället. Men vad det betyder är ju att om allt sparande som staten svararför plus det sparande som måste till för att vi skall få någorlunda balans iekonomin skall ske i den privata sektorn, då måste de privata förmögenheterna iSverige varje är öka med . , varjeår måste den privata förmögenhetsmassan växa i den takten. Vi kan räkna ut hurmånga fler miljonärer och miljardärer som mäste fram för att vi skall fä denutvecklingen. Här har vi en springande punkt i politiken. Jag kan se framförmig hur vi i lägen där vi har möjlighet att uppnå etl överskott i budgeteneller att förstärka sparandet i ATP-systemet kommer att möta ett ideologisktbetingat motstånd, därför att man anser att det är bättre med snabbt ökadprivat förmögenhetsmassa och att det är bättre - tydligen - med ökadojämlikhet. Det andra exemplet gäller synen på den offentliga sektorn.Jag skall inte uppehålla mig länge vid den saken - jag har många gångertidigare utvecklat Mendet är ingen slump att sjukvård, utbildning, omsorg om människor i praktiskttaget alla utvecklade länder undandragits marknadens inflytande. Det är intenågon slump att så skett. Uppgifterna finansieras kollektivt och produceras isamhällets regi. Skälet härtill är enkelt. All erfarenhet visar att dennalösning är bättre än någon annan, atl den bättre än nägon annan gör det möjligtatt låta behoven styra insatserna och dessutom göra insatserna tillgängliga föralla. Marknadslösningar klarar inte något av detta. Därför blir det ocksä enideologisk fråga när de borgerliga med så stor emfas hävdar och väldigt oftadrar fram privatisering, marknadslösningar, för att råda bot pä de problem vihar inom den offentliga sektorn och för alt göra den bättre. Det är möjligt attni gör den i nägon mån mer produktiv, mer vinstgivande, men ni löser inte deuppgifter som den är till för att lösa, nämligen att insatserna styrs efterbehov och att de är tillgängliga för alla. Som vanligt har denna debatt handlat om socialdemokratinspolitik, om regeringens fögderi; det är väl rimligt. Men jag tycker att detblir ännu tunnare med möjligheter för mig som företrädare för regeringen altdiskutera något sammanhållet, konkret, gripbart alternativ till vår politik.Det är möjligt att oppositionen i själva verket är rätt nöjd med dettatillstånd - man slipper avslöja sina inneboende problem. Men det betydersamtidigt att oppositionen visar nästan rörande tillit till regeringenspolitik, eftersom det är det enda alternativ som vi pä allvar diskuterar. Slutligen, herr talman, har jag pä försöktåstadkomma något slags svar pä . Jag var litet pä väg.Jag hade fått ihop nägot om att varken är nägon bra poet eller nägonvidare ekonomisk profet. Det rimmar ju, men jag ger upp. gär ejatt Omforma till poesi. 36MAGGI (vpk): Städerska 6 400, arbetsterapibiträde 8 200,sjukvårdsbiträde 7 600, ekonomibiträde 7 600, textilarbetare 6 600,undersköterska 6 560, telefonist 7 869 osv. Det här är månadslöner för en stordel av de kvinnor som förvärvsarbetar i . Och det handlar omheltidslöner! I en annan del av samhället finner man penningplacerare,börsklippare, företagsledare och andra chefer. Dä handlar det ommånadsinkomster som är fem, tio gånger större. Men då gäller det mäns löner. "Drygt 200 000 löntagare-främst kvinnor-tjänar under50 kr./timme och får därvid dåligt utbyte av det nya skatteförslagel. Men delvet inte finansminister ." - Så stär del i ,nr 9/88. Ca 70 000 medlemmar i har en lönpä . finns 18 000.Hotell-och restaurang har ca 20 000 liksom Handels, osv., osv. De allra flestaär kvinnor. Den kommande skatteomläggningen är rent kvinnofientlig,eftersom de som tjänar under 100 000 inte fär någon större del avskattelättnaderna. Däremot skall ju alla vara med och betala de 62 miljardersom förslaget kommer att kosta, bl.a. genom breddad moms, som ger dyrareboende, dyrare mat och högre levnadsomkostnader. Att döma av de nyliberala 5 protokoU 1988/89:76 vindarnafrån är det - jag kan inte tro annat - många fler änfinansministern som inte har en aning om de lönevillkor som gäller för kvinnor. En undersökning som har gjorts vid i det skiljer i lönekuverten till männens fördel inomadministrativa yrken. Enligt undersökningen har kvinnor i genomsnitt 9 kr.mindre än männen, och skillnaderna kan inte förklaras med atlkvinnorna finns i låglöneyrken. Undersökningen visar helt enkelt attlikalönsprincipen inte gäller. Kvinnor utsätts för ren lönediskriminering. Samma sak kan man se om man läser LO:s lönestatistik.Kvinnorna har pä varje område lägre lön än männen. Konsekvenserna blir katastrofala för denenskilda människan. Den tredje vägens politik har offrat de lågavlönadekvinnorna till förmån för ett samhälle där status och social position hängerihop enbart med hur hög lön man har och hur stora skatteavdrag man har lyckatsfä igenom. Om det arbete man utfört är värdefullt för samhället är oväsentligt! har 100 000 människor skulder som ligger hoskronofogden för indrivning. Den största gruppen är ensamstående kvinnor medbarn. För att bryta kvinnodiskrimineringen i arbetslivet har vpki mänga år ställt kravet att man skall utarbeta ett nyttarbetsvärderingssystem. Kvinnor gör revolt mot usla löner, tunga jobb ochoregelbundna arbetstider, och det måste vi ta på allvar. när det är bristpå arbetskraft är tidpunkten den rätta att uppvärdera kvinnorna påarbetsmarknaden. Staten i egenskap av arbetsgivare har en speciellt ansvar föratt gå i spetsen. Årets avtalsrörelse kommer att bli ett bra mått på hursamhället värderar olika arbetsinsatser. Den kommande skatteomläggningen skall ocksä göra att detlönar sig att arbeta mer. Då måste jag fråga regeringen: Vem är det som i dagarbetar för litet? Är det direktörerna? Är det arbetarna? Är detsmäbarnspapporna, som enligt statistiken arbetar mer än ? Ärdet de som skall arbeta mer? Eller är det kvinnorna? Ja, naturligtvis mäste detvara kvinnorna. Alla vet ju att kvinnor arbetar deltid. Det är naturligtviskvinnorna som skall arbeta mer! Men det hjälper ju inte. Inte ens när de jobbarheltid kommer de flesta kvinnor upp i drägliga löner. Och varför arbetar så många kvinnor deltid? Jag skullevilja uppmana regeringen att gå ut i verkligheten och se efter. Gå ut och frågade lågavlönade kvinnor som slagits ut av dålig arbetsmiljö om de tycker attvälfärdspolitiken har lyckats! handlar kvinnors självvalda deltid om att maninte orkar arbeta mer. En inom gjord undersökningvisar att det är landstingsanställda kvinnor inom avtalsområde somhar de tyngsta jobben i hela samhället.