prot · GC0911 · 1988-12-31 00:00:00 — Regeringen får ett i motsvarande månminskat inflytande. En annan slutsats av valet är aft väljarna bryr sig alltmindre om det som har kallats för det kommunala sambandet. eller senaremåste defta leda till aft en slutsats dras: längre valperioder, skiljande avrikspolitiska val från de lokala och regionala. Den kraffiga expansionen i storstäderna under 60-talefbäddade för sociala, miljömässiga och ekonomiska svårigheter i människornasvardag. Vi som bor i har upplevt vad detta vill säga. Den krisendrabbade också övriga landet men i annan tappning: ungdomar som flyttade, utarmning,ökad social otrygghet. fdag håller socialdemokraterna pä att ställa människorna ivåra storstäder inför en ny kris. Jag är allvarligt oroad över de tecken som vikan se i dagens verklighet i våra koncentrationsområden. Jag tänker på miljön,men ännu mer på den sociala grundtryggheten. Mänga är de värdavdelningar som nusfär stängda i pä grund av personalbrisf. Service och omsorgom våra äldre haltar beroende på att kommuner och landsting inte klarar atfrekrytera personal. Många är de föräldrar som kastas mellan arbetet ochförskolan till följd av brist på förskolepersonal. Bristen på poliser gör atfmänniskor inte tilltror polisen om aff kunna klara upp begångna brott. Det härär storstädernas vardag. Personalen som brottas med de problem som ökadevakanser, växande köer och krympande resurser åstadkommer tröttnar alltmer.Inom vårdsektorn är personalomsättningen i så hög som iBlekinge, antalet vakanser gör att allt fler vårdavdelningar måste stängas.Defta sker som antalet sökande per plats i vårdutbildningen är lägrei än i andra län. Aft det fanns 423 vakanta tjänster inompolisen i den här regionen ger en annan bild avverkligheten. Här väljer allt fler att ta anställning i privata vaktbolagframför polisarbete. Den situationen kräver åtgärder . Inför den avtalsrörelse som stundar är det nödvändigt attockså regeringen inser vad som häller pä aff hända. man på fillväxfbrasani storstäderna med ökad löneglidning inom den privata sektorn, sänktamarginalskatter för dem med högre inkomster som man drar åttumskruvarna för exempelvis lärare och poliser, deltidsarbetande - ofta kvinnorsom bekant -med inkomster . , då slår man undan benen förtryggheten i våra koncenfrafionsomräden. Vår gemensamma sektor har fel ochbrister. Vi har, som jag tror nämnde, en kvalitetskris inomden offentliga sektorn. Men detta leder infe oss till slutsatsen aft staten somarbetsgivare skall lägga krokben för verksamheten. Den avtalsrörelse som vi har bakom oss visar aftkassabegränsningar, s.k. cash-limifs, av den modell valde inteär möjliga aff använda. De leder ofelbart till aft verksamhet som riksdagenbeslutat om undergrävs. Det är helt nödvändigt att ge möjlighet förprioritering - inte bara sätta lönetak- inom den statliga verksamheten. Det ärdärför som vi från sida krävt att en eventuell kassabegränsning måsteomfatta hela anslaget till en myndighet. Den måste dessutom kopplas tilldecentraliserade förhand- lingarufifrån strikta regler för verksamhetens miniminivå. Det är inte acceptabeltaff politiska beslut skall kunna urholkas av parterna vid förhandlingsbordet.Eller är det rimligt att ålagd besparing i gymnasieskolan drabbar desvagaste eleverna, eftersom de fasta resurserna redan är låsta, eller aft 1 %minskning pä komvux innebär 40 000 färre studietimmar, främst för lågutbildade?Det är inte heller acceptabelt att statens personalrekrytering motverkas avett sysfem, som inte möjliggör anpassning till marknaden för motsvarandearbetsuppgifter på annat håll. Människovärdande yrken måste helt enkeltvärderas högre. De uttalanden som gjorts efter valet tyder på attregeringen ännu inte bestämt sig för hur ett system med cash-limifs skall seut. Jag och utgår ifrån aff regeringen nu lärt sig läxan och är bereddatt se de mycket tydliga problem som finns när det gäller personalförsörjningoch möjlighet till efterlevnad av polifiska beslut inom den gemensamma sektorn. En oacceptabelt snabb kostnadsutveckling är fortfarandeSveriges största, ekonomiska problem. "Tredje vägens ekonomiskapolitik" har koncentrerat resurserna och skapat nya klyftor. En del harfått kompensation, andra inte osv. I koncentrationens spår följer inflafionen.En allvarlig konsekvens av "överhettning" i den svenska ekonomin äraff inflafionstakten nu äter pressats upp betydligt över OECD-genomsnitfet,heter det i . Men detta är främst en regionalföreteelse, en koncentrationseffekt. Våldsamma kostnadsstegringar påbyggområdet, brist på arbetskraft, fortsatt snabb upplåning i hushållen. Alltdefta är mest påtagligt i koncentrafionsområdena. Vem vinner mest på detta tillsist? Ja, inte är det de svagaste grupperna i samhället! Regeringen har intelyckats aft hålla tillbaka kostnadsutvecklingen. har visat hur utfallet förkostnadsutvecklingen blivit högre än de i finansplanerna uppsatta målen. En reformering av skaftesystemet mäste ha som främstasyfte atf komma åt den snabba kostnadsutvecklingen. Därför är det glädjande atfdiskussionen börjat närma sig längre avtalsperioder. Det skulle ge en möjlighetfill samordning med en skaftereform. Men om en skattereform skall ge dennaeffekt måste den också medverka till att dämpa de fördelningspolitiskaspänningarna. Därför är vikfiga förutsättningar att differentierad mervärdeskattmed sänkt skatt pä maten och skafteutjämning kombineras med enmarginalskaftesänkning som när alla. Det förutsätter höjt grundavdrag ellerskattereduktion eller bådadera, som har föreslagit. Vid en finansieringär skatten på miljöstörande energi som uran, olja och kol det bästaalternativet, både för ekonomins och för ekologins skull! Den småförefagsverksamhet som bedrivs som enskild firmabeskattas hos ägaren liksom fallet för övrigt är för handelsbolagen.Kombinationen av hög inkomstskaft, egenavgifter och förmögenhetsskatt även pås.k. arbetande kapital medför en kraffig broms pä nyföretagandet.Egenföretagarna är liksom pensionärerna undantagna frän rätten tillschablonavdrag i deklarafionen. Från många häll har under senare tidkonstaterats att småföretagen är diskriminerade i företagsbeskattningen. Dettaär en av de frågor som företagsskatteutredningen har att se över. eftervalet kommer det en del signaler - jag vet infe hur allvarligt jag skalluppfatta dem - nu senast från förefagsskatfeutredningens kansli. Det antyds aftegenförefagen skulle fä bära nackdelen av minskade avsättningsmöjligheter, somförefagsskafteutredningen allmänt är inne pä, utan aft få fördelen av sänktskattesats. Det borde vara en självklarhet att undanröja dagensdiskriminering av egenföretagare och småföretag inom ramen för nuvarandeskatte- och avgiftssystem. har föreslagit, aft sjukförsäkringsavgiftenskall sänkas på en lönesumma . i minskade avgifter som omfördelas inom systemet. Därmedgynnas småföretagen och avgiftsuttaget anpassas bättre efter företagenskostnadsläge pä grund av olika sjukfrånvaro i företag i olika storleksgrupper.På motsvarande sätt föreslår att . i avgifter fas bort föregenföretagarna och omfördelas inom avgiftsuttaget. Under hösfriksdagen är det meningen att beslutet om attavskaffa det s.k. friåref i sjukvården för pensionärer skall fullföljas. Regeringsförslagethar redan kommit. I en av socialdemokratins broschyrer från valet kan manläsa; "För socialdemokratin är det viktigt aft alla äldre människor skallkunna få en trygg och fin ålderdom. Inte bara de som har råd atf betala för sigpå privata värdhem." Därefter heter det trösterikt aft "pensionärerna blirallt yngre, inte fill åren men i kroppen och i anden". Det är rikfigt, de flesta är friska, aktiva, engagerade.Men en del är det inte! Och det är just den gruppen som man sätter åt genom affavskaffa friåref i sjukvården. Det är obegripligt atf dessa sjuka äldre skalldrabbas särskilt, känna oro över om de kan behålla sin bostad efter sinsjukhusvistelse, över vart de skall ta vägen om de blir friska. Vi tycker atfförslaget aft avskaffa friåref är orättfärdigt. kommer aft röstamot avskaffandet av friåret. Vi tycker infe aft äldre, som dessutom blir sjuka,tillhör de starka grupperna i vårt samhälle. En annan och helt annorlunda eftervalsfråga ärförsvarspolitiken. ÖB har talat i klartext om ihåligheten i det senasteförsvarsbeslutet. En utredning som aldrig har fått chansen skall försöka redaut en del av problemen . Det är inte möjligt. Den kan på sin höjdsortera ut det som absolut kräver beslut i före nästa sommar.Därutöver krävs enligt uppfattning - jag är glad atf harsamma uppfattning - en ny långsiktig parlamentarisk försvarsutredning, enutredning som gör det möjligt atf fatta ett nytt försvarsbeslut . Dethandlar om säkerhetspolitikens trovärdighet. Den oro som sprider sig runt om i landet i spåren avförslagen om nedläggning av en rad fredsförband, för aft rädda krigsförband,måste tas på allvar. Det är min allvarliga förhoppning att regeringen snarastbeslutar sig för en ny försvarsutredning som gör detta möjligt. Det är enuppgift för alla parfier att ta tag i dessa frågor. Det är inte trovärdigt aftförra årets ihåliga försvarsbeslut skall kunna repareras med ett hastverk fillkommitté, i den nya - eller i varje fall nyupptäckta - situafionen. Jordbruksministern har efterlyst en debatt omjordbrukspolitiken. Vi i välkomnar en sådan debatt. Man skall väl seGunnar Wetferbergs sommararbeteför expertgruppen för studier i offentlig ekonomi, , som ett inslag i dendebatten. Ett tag trodde jag aft författaren pryat i jordbruket under sommarenför aft komplettera sin gedigna akademiska kunskap med praktik. Men så var detinfe. Med detta vill jag bara konstatera att det inte räcker med enbartskrivbordsprodukter i jordbrukspolitiken. Det borde ha ett visst intresse hur demänniskor som fortfarande arbetar i jordbruket - ca 150 000, eller av deyrkesverksamma i landet - upplever förutsättningarna i olika delar av vårtland för att fortsätta med yrket också i framfiden. Jordbruket behöver kanske mer än andra näringar långsikfigtfasta spelregler. Jordbruket är ju en biologiskt beroende näring - även om endel försöker göra denna näring fill indusfri. Det betyder atf näringen ocksåbehöver fid för omställning. Men den behöver även hjälp med atf få svar päfrågan: Omställning till vad? har försökt att få sådana besked, bl.a.om förutsättningar för odling av råvaror för industri- och energiändamål -t.ex.för produktion av etanol. Resultatet har tyvärr varit blygsamt. En fortsättning enligt dagens i huvudsaksocialdemokratiska polifik innebär att nedläggningen av kommer attfortsätta. Vi motsätter oss detta, eftersom marken näst människan är denfrämsta resursen. Bara den som anser aff förnyelsebar solenergi är oväsentligkan tycka något annat. En fortsatt nedläggning av innebär en ökadpress i fråga om maximalf utnyttjande av den mark som finns kvar, med sådanalångsiktiga effekter på markens bördighet och på naturen som varken kanöverblickas eller accepteras. Det skulle innebära fortsatt koncentration fillett fåtal bördiga slätfområden. Talet om aff "hela ska leva"blir ett skämt och beredskapen blir alltmer ihålig. Så låt jordbrukspolitiken få sin debatt, men då skallstatsmakterna också lyssna på näringens utövare! Det vore väl en absurd tanke,om avgörande livsvillkor för landets verkstadsarbefare förändrades medutgångspunkt i marknadsekonomiska ferieuppsatser utan kontakt med LO, . Sammantaget, och mot denna bakgrund, är detillavarslande atf regeringen i regeringsförklaringen ställer krav på jordbruksnäringenför egen del men också som talesman för "den internationellautvecklingen" - dock utan aft ange några medel. Men det kommer väl något,fär vi hoppas. Där syns ett mönster, som jag har iakttagit under ettantal är. Det är kringfömfsättningarna som förändrar jordbrukefs villkor. Än ärdet GATT-överläggningar och förväntade förhandlingsresultat där, än är det EG:sutveckling, än är det hotbilden i vår omvärld - jag hänvisar till försvarsbeslutet1987 och sänkningen där av beredskapskraven etc. En fråga tränger sig onekligen på: Vad villsocialdemokraterna själva göra i jordbrukspolitiken mer än atf ställa krav ochatt se det svenska jordbruket som ett "offer" för allehanda slag avutveckling? I det internationella sammanhanget finns det skäl att änen gång betona det nordiska samarbetets betydelse. Det borde också gälla irelationerna med EG, i synnerhet som EFTA blir en alltmer heterogen skara, därÖsterrike planerar för medlemskap i , där inte vill bli medlem ochinte heller stärka . Min fråga blir därför om regeringen-mot denna bakgrund - är beredd att främja ett ökat nordiskt samarbete inför eventuellaförhandlingskontakter med gemenskapen. Det är inte första gången som jagställer denna fråga. Men resultaten har uteblivit. Det är nu folkomröstningen omkärnkraften genomfördes. beslut i anledning av folkomröstningeninnebar som bekant att kärnkraften skall vara avvecklad . I våraslyckades regeringen samla sig till ett förslag om att två reaktorer skall fasur drift i mitten av 1990-falet. Det kallas för snabbavveckling. En del kallardet för förtida avveckling. Någon garanti för att beslutet kommer attförverkligas finns naturligtvis inte. Det fär kontrollstationen 1990 avgöra.Denna oklarhet utnyttjas gång efter annan av dem som vill behålla kärnkraften,oavsett miljöriskerna. Mot den bakgrunden är det frist aft höra alla dessaprognoser och framskrivningar av dagens verklighet till en omöjlig framtid - nusenast när det gäller energiförbrukningen inom näringslivet, som statensenergiverk har räknat fram. Jag är glad atf har tagit avståndfrån de kalkylerna. Det bör infe vara en huvuduppgift för affräkna fram en omöjlig framfid. Såvitt jag försfår var det infe behov avförnyelsebar energi som man räknade fram. Men det borde det ha varit, i varjefall om man hade läst enhälliga målsäffningsbesluf pä energiområdet. I praktiken har regeringspolitiken trotsolyckan i Tjernobyl, ett samhälle som skall jämnas med marken enligtuppgift, inneburit att storskaligheten fått dominera. Man har på olika sättförsämrat möjligheterna för alternativen, och de förslag som man har lagt framär anpassade efter de krav som kraftproducenter ställer, underbyggda avkonservativt tänkande på energiområdet inom ansvariga myndigheter därtill. Attvinna gehör för förslag som bryter mot den tradifionella konservativa,storskaliga energipolitiken har hitfills varit nästan omöjligt. Regeringen harinfe brytt sig när uttalat sig för förbättrade villkor föralternativen. Från sida har vi understrukit attförnyelsen av energisystemet måste ske på ett ansvarsfullt sätt. Församhällsekonomi och miljö är en snabbavveckling i "bägge ändar"förödande. En avveckling som skall inledas nu och genomföras pä några få ärställer krav på ökad ersättningsproduktion, som bygger pä fossila bränslen medökad miljöpåverkan som följd. Samma effekt får man, om man vill avveckla allakärnkraftverken under några fä är inom ramen för ett bibehålletstorskaligt elproduktionssystem med hög och ökande energianvändning. Kolkondens,som industrin förespråkar, är ett stort steg fillbaka. förslag till förnyelse av energisystemetförutsätter atf avvecklingen inleds och att den genomförs under1990-falef. Det är en svår uppgift och en betydligt tuffare situation än enavveckling av sex reaktorer pä fio är, som var linje 3:s krav ifolkomröstningen. Vi hoppas att den nya har en större vilja aft överhuvud skapa förutsättningar för kärnkraftens avveckling. Frän har vi föreslagit konkreta åtgärder, såsominrättandet av energins utvecklingsfond, finansierad genom en avgift pä 2öre/kWh på all el. Från denna fond skall ges bidrag eller annan form av stödför investeringar som främjar omställningen av energisystemet. Det gällersatsningar på effektivare elproduktion genom utbyggnad av kraffvärme och andrafänkba- 4 Riksdagensprotokoll 1988/89:10-11 raelproduktionsalternafiv, t.ex. vindkraft. Basen i elprodukfionssystemet är dockbillig, befintlig vattenkraft. Det är väsentligt atf alla stimuleras aff delta iomställningen. Det måste finnas många aktörer på energimarknaden. Åtgärder somriktas till enskilda och företag är nödvändiga. Avdragsrätt för småhusägare ochbostadsrättsinnehavare för investeringar i effektivare energianvändning ochökat utnyttjande av miljövänlig energi är en åtgärd. Garanfipriser för elproducerad i små vind- och vattenkraftverk är en annan åtgärd, stöd filletanolproduktion en tredje osv. Energibeskattningen måste vara så utformad afteffekfivitet, hushållning och användning av miljövänlig, förnybar energigynnas. En övergäng fill moms på energi innebär uppenbara risker för en motsattutveckling. En ensidig prishöjning på energi från producenterna leder bara tillkursuppgång för , och andras aktier, som vi redan harkunnat se. Det är en gammal dröm hos oss människor att kunna se in iframtiden. Det kan vi inte klara, men därför behöver vi inte blunda för destora framtidsfrågorna, avstå från att se framtiden i dagens verklighet. Vivet-om vi bara vill se oss omkring - att miljön är hotad nu och i framfiden.Katastroferna kommer allt tätare och allt närmare. kunde vi höra aftforskare vid en i konstaterade hur ozonlagret - dencancerskyddande hinnan runt vår jord - kring polerna kommer att ha minskat med5 % . Det är ett ytterligare larm, inte avsett aft skrämma utan attöka vår beredskap och värt kunnande samfidigt som det utmanar vår handlingsförmåga. Därför är miljöfrågorna den största utmaningen för en nyriksdag. Det finns ingen väg tillbaka; sfillastående är inget alternativ. Densom vill vänta och se kommer atf bli omkullspmngen av såväl opinionen somverkligheten. välkomnar miljöutmaningen, det växandestödet för en grön polifik i väljarkåren. Vi kommer aft göra vårt yttersta föraft motsvara kraven frän en växande miljömedveten opinion. 4 (vpk): Årets valrörelse var ingen annan lik, har detsagts. I praktiken började den redan under den förra sista dagar - ioch med upprullningen av den s.k. - och fortsatte medsommarens utskottsförhör. Sedan kom sommarens många larmrapporter om olikamiljökatastrofer, om fisk-, fågel- och säldöd, som även de bidrog till att geårets valrörelse extra dimensioner. Det faktum att var på väg in i riksdagensatte också sin prägel på valrörelsen. Miljöfrågorna infog en central roll,som regeringsfrågan inte spelade samma framträdande roll som denbrukar göra i en valrörelse. Opinionsundersökningarna inför valet gav vpk dåligasiffror. före valet gav osslitet . Det fanns naturligtvis de som hoppades bli av med oss, därföratf vägen då låg öppen för en borgerlig regering. Men vi gjorde vårt bästa vali modern tid, och omkring 315 000 röster. I stället för aft försvinnablev vi fler. närmare bestämt två ledamöter fill i denna kammare. Trots atf socialdemokraternaförlorade 170 000 röster - vilket de betraktar som en stor valseger; allt är jurelativt - och miljöparfiet tog säte i blev det en fortsattarbetarmajoritet fack vare vår framgång. Valet blev därigenom en framgång för vänstern och ettstort bakslag för nyliberalismen. och förloradetillsammans 340 000 röster. ensamma har de två senaste valenförlorat 330 000 röster. ligger nägon procent lägre än i förravalet, men om kds-rösferna räknas bort har centerparfiet brufit sin nedåtgåendetrend. Det var alltså de nyliberala partierna som gick fillbaka,medan partier med en mer solidarisk samhällssyn gick fram. Efter den förravalrörelsen talades det mycket om den s.k. Westerberg-effekten. Efter årets valtalar man mer om den s.k. Westerberg-defekten, och inom har desocialliberala krafterna börjat krifisera den nyliberala politiken. Det ärockså ett tidens tecken. Opinionen mot nya marginalskaffesänkningar har tilltagit istyrka - och sådana förslag möter en utbredd och hård krifik, infe minstfrån delar av fackföreningsrörelsen. Förslagen om privafisering av olikasamhälleliga verksamheter avvisades av väljarna. Hur och än försöker tolka valresultatet är defta obestridliga fakta. Ett annat obestridligt faktum är att ett nytt parfi tagitsig in i , trots de orimligt hårda och höga spärrarna. Betänk att över200 000 kds-väljare saknar representation i ! Jag är som bekantinte överens med kds i alla frågor, men demokratin är ju inte i första hand enfråga omdet. Vpk:s inställning är väl känd; vi förordaren lägrespärr-och jagtror faktiskt att andra parfier i med tiden kommer att inse hurorimlig dagens 4-procentsspärr är. fog sig nu alltså in i men fickinfe den vägmäsfarroll och det avgörande inflytande som det förmodades fä förevalet. I valrörelsen sade jag; Hellre några gröna än blåpolifiker i . Det sade jag inte främst därför aft jag tycker illa omde blå, utan framför allt därför atf jag vill se en grönare polifik och en grönareriksdag i . Efter valet har det av och fill talats om ett nytt gröntblock i -var också inne på det. Man tänker dä på attde partier som far miljöpolitiken pä allvar och vill ha radikalare åtgärdergick fram i valet, medan de övriga partierna gick tillbaka. Även om det infe finns en fullständig samstämmighet närdet gäller synen på miljöpolitiken och maktförhållandena i samhället, finns deti vart fall en bred majoritet för ett första steg för förändringar pä mångasamhällsområden fill försvar för de allmänmänskliga värden som är hotade i dag.Detta leder oss fram till aft socialdemokraterna, , och vpkborde kunna enas om en mer radikal och beslutsam miljöpolitik, om en ekologisktutformad näringspolitik. Mycket skiljer oss åt, men låt oss lägga mer vikt vidvad som förenar oss! En regeringsförklaring är i första hand inteen detaljrik presentation av alla förslag regeringen tänker lägga fram, utanskall främst ge besked om färdriktningar, målsättningar och prioriteringar. Vadger dä regeringsförklaringen för besked? För anser jag aft den inte ger särskilt många svar, utan i stället föranleder den många nya frågor. Regeringsförklaringenvittnar infe om något nytänkande inom regeringen. Det finns inget helhetsgrepp,ingen samlande tanke om vad regeringsmakten skall användas fill. Det verkar somom regeringen, som vanligt, tänker mer pä hur den skall hålla de borgerligaborta från regeringsmakten - vilket i och för sig är vällovligt - men vad själv använda den fill? Det går redan aff föreställa sig hur regeringen kommer attförsöka skapa ständigt nya majoriteter, från den ena frågan till den andra; närdet gäller försvaret med mittenparfierna och/eller , momsen med vpkoch , bensinskatten med , storföretagens vinster möjligenbara med vpk och kärnkraften, beroende på vad regeringen vill göra, med alla. Det kan se betryggande ut aff regeringen har så storvalfrihet, men risken är aff regeringen med den taktiken och den strateginförvandlas till en politikens diversehandel, utan egen profil och till sisthelt utan egen urskiljbar polifik. Jag tror atf regeringen skall betänka detta. I övrigt heter det i regeringsförklaringen aft vallöftenaskall infrias, men det sägs inget om tidpunkten. Miljöavsnitfet är ett steg irätt riktning, även om helhetssynen saknas och förslagen inte går tillräckligtlångt. Det har sagts aff miljöfrågorna spelade enmycket framskjuten roll i valrörelsen. hade en stor artikelserie ivilken de avslöjade mycket svåra arbetsmiljöproblem. Miljöforskaren publicerade en bok med uppseendeväckande uppgifter om förtida dödsfallpå grund av just dåliga arbetsmiljöer. föreslår regeringen atf en globalFN-konferens om miljö och utveckling skall äga rum 1992. Jag tycker aff det ärett bra förslag, men vi vill gå längre än regeringen. Vi vill verka för ennationell samling för en radikal svensk miljöpolifik och för en avveckling avkärnkraften. Det sägs väldigt litet om fördelningspolitiken iregeringsförklaringen. Det saknas radikala förslag, vilket också krifiken hartagit fasta på. Reallönerna har infe återställts med borgerliga ochsocialdemokratiska regeringar, men vinsterna - de redan höga vinsterna -fortsätter atf öka. Enligt senaste numret av ökar de medytterligare . Storföretag, banker och försäkringsbolag har aldrig haft såmycket pengar som de har . Vad säger då regeringsförklaringen om detta?