prot · GC0920 · 1988-12-31 00:00:00 — Vi ser också med mycket stor skepsis på de olika hotbildersom diskuteras, där man ibland får ett intryck av att kriget kan utbryta vilkenminut som helst. Jag tror att männen bakom dessa hotbilder aldrig ser de storabristerna i det civila försvaret och vårt beroende eller sårbarhet. Hotbildernaär enögda och farliga, eftersom de begränsar försvarsdebatten och egentligenundergräver vårt lands säkerhet. Nog är det en smula märkligt att de som mer än andravarnar för kapprustningen i vår omvärld aldrig någonsin kommer med förslag tillhur kapprustningen skall kunna stoppas, utan i stället använder den som skälför ständigt ökade krav på militära satsningar. Vad är det för försvars- ochsäkerhetspolitik? Vpk har länge krävt en total översyn av hela det svenskatotalförsvaret. Vi har kritiserat den stormaktskopia till försvar som vi har . Vi har konsekvent sagt nej till en uttunning av den allmänna värnplikten.Vi har varit emot de ekonomiskt äventyrliga flygplansprojekten och andra högteknologiskaprojekt över huvud taget och de militära strukturer som de har bundit oss vid.Vi sade nej när de andra partierna nöjde sig med att bara plussa påförsvarsbudgeten i stället för att diskutera hur och emot vad vårt land skallförsvaras. En del andra partier talar om vårt försvar, när de isjälva verket begränsar sig till att tala om det militära försvaret. För någraår sedan föreslog vi allsidigare och bättre genomarbetade försvarsbeslut. Desäkerhetspolitiska analyserna som läggs till grund för försvarsbesluten - ochsjälva försvarsbesluten - borde enligt vår mening inte bara bestå av militärabedömningar och förslag, utan också av säkerhets-, freds-, handels- ochutrikespolitiska analyser och förslag. Vpk vill därför att den kommande försvarskommitténsarbete skall förändras i riktning mot ett sådant mer sammansatt säkerhetspolitisktsynsätt. Vi stöder regeringens förslag att man skall se över hurplaneringsunderlagen till försvarsbesluten tas fram och vilka fel och bristerde har. Att underlagen är bristfälliga är ju uppenbart. försvarsbeslutföll ihop som ett korthus, och detta bör ingen som skall vara medoch fatta beslut acceptera. försvarsbeslut ingick en beställning av ettförslag från ÖB om arméns framtida inriktning och organisation. ÖB har ocksålagt fram ett sådant förslag, och tanken har väl varit att skall taställning till förslaget innan nästa ordinarie försvarsbeslut fattas 1992.Brådskan med beslutet har, såvitt vi förstår, främst ekonomiska orsaker. Manvill spara och omfördela pengar via nedläggning av ett antal regementen. Vårt parti vill inte ha en uppdelning av försvarsbeslutet.Beslut om totalförsvarets samlade struktur borde rimligen tas i ett endasammanhang och ges ett sådant bredare innehåll som jag har talat om. Vår inställning är att de nuvarande hotbilderna och heladet svenska totalförsvaret måste genomgå en kritisk omprövning. Därmed är intesagt att allt måste förkastas. Inget skall dock antas bara därför att det alltidtidigare varit så, utan därför att vi efter en kritisk granskning kommit framtill att det är bra för vårt land. Ett särskilt problem är JAS/Gripen. Vårtparti kan naturligtvis slå oss för bröstet och konstatera att vi fickrätt i vår kritik och våra varningar. Projektets ekonomiska ramar har sprängtsoch skapat problem för hela totalförsvaret. Enbart det konstaterandet löseremellertid inte de problem som vi har . Vi hade inte bara ekonomiskainvändningar, utan vi var också mycket kritiska till den försvarsstruktur somprojektet medförde eller framtvingade framöver. Vi har intebehövt ändra uppfattning. är och förblir en gökunge i det svenskaförsvaret. vill jag ta upp ytterligare en viktig fråga idetta sammanhang, nämligen den svenska vapenexporten och vapenindustrinsframtid. Det finns ett samband. Frågan är hur detta samband ser ut. Såvitt jagförstår är det, eller skall bli, föremål för utredning. Om ett förbud eller enbegränsad vapenexport verkligen får så allvarliga konsekvenser för vårsjälvförsörjning med försvarsmatedel som försvarsindustrin påstår eller omdetta bara är propagandistiska överdrifter som Svenska freds- och skiljedomsföreningenoch hävdar, det återstår att klarlägga. Jag troratt det finns en överdriven rädsla för motsättningar och debatter i vårt land.Och det är naturligt att det i denna förändringens tid uppstårmeningsskillnader. Låt oss därför inte betrakta tillsättandet av en nyförsvarskommitté som ett sätt att lägga locket på för debatten, ett sätt attlåsa in den bakom stängda utskottsdörrar - även om det blir så många ledamötersom 17, som nu tyckte var förfärligt. Ni kan ju ena er på denborgerliga kanten så kanske det bara blir 12. Låt oss tvärtom bidra till enbred och öppen diskussion om försvarspolitiken och totalförsvarets inriktning. Jag vill deklarera för vårt partis del att vi accepteraratt delta i den kommande försvarskommittén. Vi ser fram emot att arbeta med attta fram ett helt nytt försvarsbeslut. Vi går in i detta arbete utan några somhelst fördomar och skygglappar, och vi hoppas verkligen att samtliga andrapartier gör detsamma. AnL 6 PAULCISZUK (mp): Landet måste vara försvarbart. De som arbetarinom försvaret måste känna att uppgiften är möjlig och meningsfull. I går afton fick vi besked från regeringen om att en nyförsvarsutredning tillsätts omgående. Det är mycket bra. måste vialla ta ett ansvar för att få i gång en bred debatt om säkerhetspolifik ochtotalförsvar. En debatt som förhoppningsvis i växelverkan med utredningen kanleda fram till försvarsbeslut, som radikalt minskar vår sårbarhet och medverkartill att undanröja konflikter. Därmed antyder jag liksom tidigare i den allmänpolitiskadebatten att vi inom de gröna starkt understryker att vi måste setill totalförsvaret. Vi måste arbeta mer med civila metoder än med militära. Det är vår alldeles bestämda övertygelse att här måstetill ett nytänkande. Det är absurt att vi satsar av försvarsanslageneller 70 milj. kr. per dag på militär verksamhet. Det är en verksamhet sombygger på att våra ungdomar drillas att döda en människa för att möjligtvislåta en annan leva litet bättre - detta som vi egentligen vet atthela vår militära apparat lätt kan kringgås genom att man hotar exempelvisenergisystem, datorsystem eller vår dricksvattenförsörjning. Låt mig ge några exempel: Dysenterismitta insmugen iStockholms vattenverk ger enligt FOA:s beräkningar 900 000 sjuka och 200 000döda. i Tjernobyl spred mer radioaktivitet än alla atmosfäriskakärnvapenprov tillsammans. En rätt placerad missil i skullekanske inte sprida eländet lika vitt omkring men väl så koncentrerat överSkåne. Vår kust är de facto minerad med atombomber från Forsmark till Ringhalsoberoende av om elproduktionen från verken är avstängd eller livsmedelsförsörjning är utomordentligt sårbar,och det beror inte bara på samlokalisering av jordbruk och kärnkraft utan påstordrift och transportberoende inom både jordbruk och livsmedelsindustri. Civilsamhällets sårbarhet är vår verkliga akilleshäl.Detta måste rättas till först av allt, och det kan inte ske på annat sätt ängenom förändringar i samhällsbygget, som berör en mängd områden såsom energi-,jordbruks-, regional- och trafikpolitik. Det verkar kanske skrämmande mycket,men det fina och hoppingivande är att de förändringar som är nödvändiga medtanke påförsvaret också i långa stycken är de förändringar som skulle ge verkligaförbättringar i livsmiljön. Det är illusionsmakeri när man söker framställa det som omvårt försvar kan stärkas genom bevarade armébrigader eller inköp avJAS-plan. Ingetdera kan framgångsrikt bekämpa ubåtar utanför ellersabotörer i vattenverk. Den förda sjukvårdspolitiken är ett gigantiskt fiasko urtotalförsvarssynpunkt. , generaldirektör i överstyrelsen förcivil beredskap, säger: Vi har inte en sjukvårdsberedskap som gör att vi kanta hand om människor i krig. Centraliseringen, engångsmaterialet, bristen påinsulin för sockersjuka och beroendet av grundläggande läkemedel ochsjukvårdsmate-riel är en katastrof. Finns det några gröna synpunkter på hur det militäraförsvaret bör se ut? Vad vill vi skicka med en utredningsmänniska förutom kravpå tioprocentiga besparingar? Hotbilder skall inte handla bara om hur mycket militärpotential som finns runt oss utan mycket om säkerhetspolitisk analys. Men ändå:2000-talets hotbilder blir gissningar och får inte ensidigt styra den militäraorganisationen. Det finns anledning att tro att nuvarande internationellablockuppdelning är i sönderfallande fas. Vi må satsa på ett "allvädersförsvar" för attnågot travestera . Vi bör bygga upp ett gränsförsvar anpassattill de naturliga förutsättningarna. Jag tror att vi skall använda högteknologii form av robotar i stället för attackflyg. Det behövs mineringar och luftvärn,och varför skall vi inte själva använda vår skärgård för många små ubåtar?Gränsförsvaret gäller inte bara kusten. Vid landgränsen i norr kan behövas ettdjupförsvar med hjälp av mekaniserade jägartrupper. Vid alla våra flygplatserbehövs militär makt av olika styrka. Vi behöver pansarvärnsva-pen men intepansarbrigader. Vi skall inte ställa upp för några stora fältslag i . Att avveckla armébrigader kan betyda att man lägger nedregementen, men vi bör sannolikt behålla de regementen som har ansvar för ettförsvarsområde. Fo-regementena skulle kunna bli sanna bygderegementen medallsidigt ansvar för länets försvar utvecklat ur hemvärn och civilförsvar. Vidare skall vårt försvar ha en bred folklig förankring.Nuvarande värnpliktssystem bör utvidgas till en samhällstjänsteplikt med mångaformer av vapenfri tjänst och den vapentjänst den militära delen behöver. Det smartaste försvarsarbetet är egentligen att sökaundanröja konfliktorsaker. har en relativt lång och delvisförtjänstfull tradition på detta område. Militärt kan en del göras. Jag tänkerdå på FN:s fredsbevarande styrkor, men där satsar vi tyvärr mindre i dagän . Den civila sidan, dvs. utrikespolitiken, är väl värd attutveckla. Vi har ingen anledning att acceptera besök av kärnvapenbestyckadeflottor. Däremot har vi anledning att arbeta för kärnvapenfri zon i ochkärnvapenfri korridor i . Vi borde också söka närmare samverka medandra alliansfria stater i för att stärka våra möjligheter att stå neutralai krig. Att ropapå forskning i stället för att fatta beslut har blivit alltför vanligt - ändå villjag göra det litet på detta område, nämligen freds- och konfliktforskning. Detkänns sällsynt konstruktivt. Förutom den kunskap som alstras kan man genomforskningen bygga upp internationella kommunikationsvägar av så god kvalitetoch status att de kan vara lockande att använda även för politiskabeslutsfattare från stormakter. Vi behöver kommunikation i stället för kanonermot rädslan - den allas vår rädsla som är grundorsaken tillvanvettsrustningarna. Sammanfattningsvis, herr talman: och konstruktivtfreds- och försvarsarbete finns att göra, såsom attradikalt minska civilsamhällets sårbarhet, att omstrukturera vårt militära försvar frånanfallsbrigader till gränsförsvar och lokalt totalförsvar, attvidareutveckla utrikespolitik och freds- och konfliktforskning samt att utveckla försvarsdebatten från en ensidigmilitärdebatt till en försvarsdebatt där vi klär av oss skygglapparna ochsöker se hela problemet, innefattande såväl boskapsskötsel somplutoniumproduktion, såväl långvård som krutexport. Den debatten önskar de gröna också ha ikammaren. Vi kan inte hinna med den , men vi kommer att kräva den igen ochåterigen. Jag hälsar med tillfredsställelse attmoderatledaren tagit initiativ till denna försvarspolitiska debatt. Även om vii dag bara avverkat av den femåriga försvarsbeslutsperioden harvissa problem inom försvarsmakten kommit , vilket gjort denna debattnödvändig. Det är dock inte någon ny säkerhetspolitisk situation somföranlett debatten. Klimatet i världspolitiken är bättre än på länge.Supermakterna har träffat ett avtal om att skrota en hel kategori kärnvapen.Förhandlingar pågår om en reduktion av strategiska kärnvapen och i de bådamilitärpakternas huvudstäder funderar man nu över hur 23-statsförhandlingarnai skall bli mer framgångsrika än vad MBFR-förhandlingarna blev. Till denna bild av konstruktiva och avspända relationermellan supermakterna kan man foga den sovjetiska utmarschen ur ochavvecklingen av kriget mellan och . Trots alla osäkerheter ärsituationen betydligt ljusare än vad den var för bara , när1984 års försvarskommitté inledde sitt arbete inför försvarsbeslutet . Den intressanta frågan för oss är dock vad avspänningenbetyder för svensk säkerhetspolitik och svenskt försvar. Det är en självklarhetatt när supermakterna bedriver seriösa och konstruktiva förhandlingar ökar säkerhetenäven för oss. Men jag vill ändå hävda att denna utveckling inte kan få någrakonsekvenser för svensk försvarsplanering på kort sikt. De uppenbarligen återkommande växlingarna mellan perioderav spänning och samarbetsförsök mellan stormakterna bör inte läggas till grundför vår egen säkerhetspolitiska planering. Den måste präglas av konsekvens ochstabilitet. Kortare perioder av minskad spänning bör inte tas till intäkt förminskade ambitioner, lika litet som ökade motsättningar mellan stormakternaskall leda fram till förhastade eller överdrivna reaktioner på detsäkerhetspolitiska området. Detta är en uppfattning jag hävdat alltsedan mitt förstatal som försvarsminister i . Vår försvarsplanering är inriktad på att vi skall ha ettså starkt försvar att kostnaderna för ett angrepp mot vårt land är större änfördelarna. De styrkor som skulle kunna användas mot oss i händelse av ett krigi påverkas inte på ett avgörande sätt av den utveckling vi nu bevittnar.För det krävs en avsevärd redukfion av de konventionella stridskrafter som är avsedda för . Min slutsats blir därför att vi även skall haett välbalanserat och starkt försvar som stöd för neutralitetspolitiken. Och vihar ett starkt försvar. I den försvarspolitiska debatten är det lätt attdelproblemen skymmer helheten. Med detta vill jag inte ha sagt att vi skall låta bli attdiskutera. Jag instämmer i vad statsministern sagt, att debatten är endel i den demokratiska processen. Man jag vill ändå framhålla att trots atttonläget understundom kan bli ganska högt när säkerhetspolitiska frågor är pådagordningen finns det en betydande enighet om grunddragen. Vi har en bredenighet om neutralitetspolitiken, och vi har en bred enighet om de stora drageni försvarspolitiken. Ser jag tillbaka på förra försvarsbeslutet kan jagkonstatera att och jag var ense om . Detta är viktigt att hålla i minnet när vi sänder vårasignaler till omvärlden. Det är allas vår skyldighet att påminna om vad vifaktiskt är ense om. Det är också nödvändigt att vi håller oss till sanningen.Vi har inte minskat våra ansträngningar att upprätthållaförsvarskraften utan ökat dem. Det är ett viktigt budskap både till svenskafolket och till andra nationer. Jag kan aldrig acceptera att en real ökning på7,5 miljarder, vilket blev resultatet av försvarsbeslut och de extra pengartill ubåtsskydd som anslog i är, framställs som en minskning.1987 års försvarsbeslut innebar en mycket kraftigare ökning av försvarsramen änförsvarsbesluten och 1977, då vi hade borgerliga försvarsministrar. Det är också en myt. som frodas i debatten, attmoderaternas alternativ inför försvarsbeslutet på ett avgörande sättinneburit andra villkor för försvarsmakten . De som odlar denna mytstirrar sig blinda på beloppet men glömmer att det skulle täcka en volymökningav flygvapnet och marinen. Jag har sagt det förut i kammaren, och jag villupprepa det även , att om förslag sedanaccepterats av hade försvarets ekonomiska situation varit värre änvad den faktiskt är. Skillnaden mellan debet och kredit hade varit större. Inte heller hade arméns situation på ett avgörande sättvarit annorlunda. hade i sitt förslag en ökning av arméramen med 90miljoner per är. Den som studerat överbefälhavarens utredning om armén inseratt det krävs helt andra belopp för att exempelvis hålla de på papperetexisterande IB 66-brigaderna i ett krigsdugligt skick. Jag säger inte detta för att i onödan polemisera utan föratt visa att alla partier sitter i samma båt. Inget parti förutsåg fördrygt att de ekonomiska problemen inom försvaret skulle vara avden art som de visat sig vara. För att vi skall kunna komma vidare krävs nu attalla partier bjuder till och att vi försöker gå varandra till mötes för att viskall nå fram till konstruktiva lösningar. Vivet att försvarsbeslut fattades på ett bräckligt underiag.Kostnaderna för vissa materielobjekt var tilltagna i underkant. Vissa brister iden löpande verksamheten var otillräckligt redovisade, och kostnaderna har ökatsnabbare än vad som antogs av försvarskommitté. Närman nu ser tillbaka på hur vi borde ha agerat inför försvarsbeslutet ochäven inför tidigare försvarsbeslut kan jag inte komma till någon annan slutsatsän att den främsta uppgiften borde ha varit att se till att det som vi harfungerar innan vi går vidare och beslutar om volymökningar. Det avgörande förförsvarskraften är inte eventuella volymförändringar på marginalen utan att denkapitalstock inom försvarsmakten, som vi under ett stort antal år byggt upp,moderniseras och effektiviseras. Tillde av ÖB redovisade problemen kommer också signalerna om försening ochfördyring av . Detär därför enligt regeringens uppfattning nödvändigt att tillsättanästa ordinarie försvarskommitté, vars uppgift blir att göra en ny avvägning avuppgifter, prioriteringar och resurser till försvaret. Detär också regeringens slutsatser att nästa försvarsbeslut inte kan anstå till1992 utan bör tidigareläggas. skall slutredovisa sitt arbetei så god tid att ett nytt försvarsbeslut med varaktighet av kan fattasav vårriksdagen 1991. Isin programplan skriver ÖB att det behövs för attfullfölja försvarsbeslut. Det innebär med andra ord att det hadebehövts för att försvarsbeslutet skulle ha fått detinnehåll som förutsatte. Vi har därmed kommit upp i sådana belopp somvi inte utan vidare kan bejaka. Det är vår skyldighet som politiker att frågaoss varför ett underlag så snabbt kan förändras. Jag kan inte ta på miguppgiften att utan vidare gå till och äska medel för samma båt tvågånger. Det är vår gemensamma uppgift som försvarspolitiker att se till att deskattemedel vi förfogar över används på ett så effektivt sätt som möjligt ochtill de ändamål beslutat om. För att säkerheten i besluten skall ökaär det därför regeringens mening att en genomlysning av planeringssystemet,inom ramen för den nya försvarskommittén, sker för att klargöraförutsättningarna för nästa försvarsbeslut. Denna genomlysning avplaneringssystemet skall göras med förtur och bör kunna slutföras under våren1989. Föratt komma vidare med försvarsfrågorna och också ge oppositionen möjlighet attdelta i beredning är det regeringens avsikt att gå vidare med följandehandlingsprogram. En ny försvarskommitté tillsätts omgående med representanter föralla riksdagspartier. Den nu löpande femåriga försvarsbeslutsperioden avkortas med ett år.Nytt försvarsbeslut fattas av 1991. En genomlysning av planeringssystemet genomförs med förtur inom denny a försvarskommitténs ram. Resultatet bör föreligga . Genomgången av arméns struktur genomförs också inom den nyaförsvarskommitténs ram. Även detta arbete bör vara klart . 2 protokoll 1988/89:20 För det femte. Nödvändiga beslut eller resurstillskottinom ramen försvarsbeslut tas av . Regeringen vill med denna handlingsplan skapaförutsättningar för en konstruktiv försvarspolitik. Regeringen vill också,genom att tillsätta en ny ordinarie försvarskommitté, erbjuda ettforum för både diskussion och utarbetande av en långsiktigt bärandeförsvarspolitik. Vi kan ha olika uppfattningar i vissa frågor. Det tillhör detdemokratiska livet. Men vi skall inte glömma att det trots allt råder enbetydande enighet om de stora dragen. Denna enighet har ett egenvärde och denbör vi alla gemensamt slå vakt om. AnL 8 CARLBILDT (m): Försvarsministern ägnade i sitt anförandenästan större uppmärksamhet åt den moderata än åt den socialdemokratiskaförsvarspolitiken. Det har ju sina randiga skäl. Efter alla dessa kovändningaroch oklarheter har ju försvarsministern inte så mycket till socialdemokratiskförsvarspolitik att kommentera och försvara. I samband med försvarsbeslutet varnade vi moderaterfaktiskt uttryckligen för problemen. Jag stod själv i denna talarstol, och detgjorde också försvarsministern, . Jag sade att dettaförsvarsbeslut skulle leda till en kris och till att vi skulle få skära nedkvaliteten, att vi skulle fa skära ned kvantiteten, att vi skulle stå införmycket svåra omprövningar. Fakta fanns - det går inte nu att säga att dettamisslyckande, denna försvarskris, är ett misslyckande bara för ettplaneringssystem eller ett planeringstekniskt missöde. Sådana uttalanden ärmakthavares sedvanliga sätt att skylla på dem som kommer med de obehagligabudskapen. Det finns inget planeringssystem i världen som kan göra ett starktförsvar av en svag försvarspolitik. Det är den svaga försvarspolitiken under 1970- och1980-talen och inte minst i fjol årets försvarsbeslut som är den ytterstaanledningen till den strukturkris som råder inom det svenska försvaret.Det är inget kortsiktigt problem, det är ett långsiktigt problem, och dethandlar också om pengar. Försvarsministern påpekar att skillnaderna mellan ossmoderater och socialdemokraterna är ett budgetår, och att skillnaderna detförsta året i allmänhet inte är så himmelsvida. Det är rätt. Men han vet juockså, även om det inte står i hans manus, att det inte är år 1 som är detviktiga utan vilken inriktning vi ger försvarspolitiken och på tioår. Är vi inte beredda att ge försvaret en del av den ekonomiska tillväxtengenom att öka anslagen med t.ex. , kommer försvaret successivt attförsvagas. Det är ju detta som vi har drabbats av. Det är ett politisktmisslyckande, inte ett planeringsmisslyckande! Alla utanför detta lands gränser vet att försvarhar försvagats. Det kan man läsa i vilken tabell som helst, i vilkeninternationell tidskrift som helst och i vilken nationell publikation som helstockså. Det ger ju ett litet patetiskt intryck när försvarsministern står iriksdagens talarstol och låter som om han inte hade en aning om att Sverigesförsvar har blivit svagare. försvarsminister måste väl rimligen vetadet som varje annan försvarsministeri vet: har försvagat sitt försvar när andra har bibehållit ellerförstärkt sina försvar! Låt mig bara passa på att hålla med i dethan sade om de fina insatser som överbefälhavaren och alla dennes medarbetarehar gjort när det gällt att ta fram ett mycket genomarbetat, solitt ochimponerande underlag för den försvarsdebatt som vi nu för. Låt mig passa på att hålla med i det somhan sade om betydelsen av vår försvarspolitik för bilden av svensksäkerhetspolitik i omvärlden. I det sammanhanget beklagar jag att man frånförsvarsdepartementet sänt ut signaler om att maneventuellt skall lägga ned . Den typen av offentliga signalersänder svallvågor ut över världen, och de svallvågorna är inte positiva utanleder till att frågetecknen beträffande och regeringshantering av centrala säkerhetsfrågor blir allt fler. Det var inte bra att manpå det sättet skapade ökad oklarhet. Låt mig också, för ordningens skull, passa på att instämmai stora delar av det som hade att säga i sin säkerhetspolitiskainledning. Där finns åtskilligt som vi är överens om, och det tycker jag är enstyrka som vi inte skall låta komma bort ens som denna. Så bara några ord till och medanledning av det han Sade om det civila försvaret och sårbarheten i vårtsamhälle. Detta är viktigt. Det är sådana synpunkter som vi ofta har fört fram.Låt mig bara lägga in en enda reservation. Jag blir litet rädd ibland, när mantalar om att hela det civila samhället skall göras om därför att det är såsårbart i händelse av krig. Min syn är att jag vill leva i ett samhälle som vibygger för fred. Sedan skall vi ha en organisation, försvaret, som bevarardenna fred.