prot · GC0990 · 1988-12-31 00:00:00 — Det underlättar våra strävanden alt framgångsrikt kunna placeramånga av de handikappade människor som inte fått mången chans tillarbete, trots att de ivrigt velat ha det. De arbetshandikappade är alltså entillgäng i arbetslivet, om samhället träder in med habilitering ochrehabilitering, med utbildning och tekniska hjälpmedel. Vi moderater brukar understryka, alt del är särskiltangeläget att det stöd som ges de arbetshandikappade är individuellt utformat,dvs. knutet till individens behov, och därtill flexibelt med hänsyn tillvarierande arbetsförmåga och anpassat över tiden. har redanredogjort för vår syn på de lönebidrag som riktas just till dessa människor. Vihar därför också förordat en medelsfördelning mellan lönebidragen ochstatsbidragen till . Vi anser atl , som erbjuder de dyrastestödformerna, skall reserveras just för de svåraste fallen, som kräver desärskilda resurserna. Av dearbetshandikappade som arbetar hos har nära hälften Men de psykiska handikappen ökar liksom antaletförståndshandikappade, och de socialmedicinska problemen svarar för en femtedelav arbetskraft. Det är en oroande ökning av antalet missbrukare avolika slag. Vi anser alt man i ökad utsträckning måsle lita till kommunernasbåde arbetsinsatser och resurser pä detta område. Det är nämligen en risk irehabiliteringsarbetet med många missbrukare på en och samma arbetsplats.Därtill är stödbehovet hos missbrukaren omfattande och begränsas inle tillenbart arbetsplatsen. Kommunernas socialtjänst har det naturligt övergripandeansvaret, men man måste också utnyttja möjligheterna att samarbeta medenskilda ideella organisationer och kanske erbjuda ett skyddat arbete hosoffentlig arbetsgivare. Jag yrkar bifall lill aktuella moderatareservationer i detta sammanhang och därmed också till dem i betänkandet somjag här inle närmare har preciserat. 54KJELL-ARNE (): Efter alt ha suttit här och lyssnat pådebatten kan jag inte undgå atl göra reflexionen att man på alltsätt försöker göra vitt till svart och svart till vitt. somsocialdemokraterna yrkar avslag på 15 motioner om ökade anslag till lönebidragvill de med bestämdhet hävda garantin för de handikappades välbefinnande ilandet. Jag måsle säga att jag har väldigt svårt att få en sådan ekvation attgä ihop. Under alla valrörelser som jag kan minnas har mankoncentrerat sig på människors rätt till arbete. Och jag är alldeles säker päatl vi skulle få full enighet här i kammaren om det bara var detta det gällde.Del är självklart atl människor skall ha rätt till arbete. Del är viktigt ursocial synpunkt, ur gemenskapssynpunkt och ur många andra synpunkter för attmänniskor skall känna ett välbefinnande och att de har ett egenvärde. Därförförvånar det mig myckel när socialdemokralerna inte använder sig av de resursersom onekligen finns tillgängliga för alt se till all arbetshandikappade kommerul i arbetslivet. Antalet arbetssökande arbetshandikappade har under 1980-taletökat från 27 000 till 36 000. Detta har skett samiidigi som har gått ini en högkonjunktur som borde ha kunnat innebära att alla som ville också skulleha fått ett arbete. var 100 200 arbetshandikappade föremål förarbetsmarknadspolitiska åtgärder samiidigi som 35 500 var arbetslösa. Viddenna tidpunkt var totalt nästan 300 000 människor förtidspensionerade påheltid. hävdar att man är beredd att ge ytterligarearbetshandikappade arbete , men regeringen vill inte använda sig avdenna resurs. Regeringen använder sig bara av ungefär halva denna resurs. Jaghar svårt atl förstå detta. Om socialdemokraterna anser att alla människor skallha rätt till arbete, vilkel de säger i valrörelserna, borde de rimligtvis setill att de 35 500 arbetshandikappade som är öppet arbetslösa och deförtidspensionärer som skulle kunna gå ut i arbetslivet igen får ett arbete.Men socialdemokraterna låter bli att använda dessa resurser, vilket folkparfietanser vara utomordentligt olyckligt. tror nämligen alt människormår bättre av att arbeta än att vara öppet arbetslösa. Och detta gäller kanskeinle minst arbetshandikappade människor. Jag tror alt om arbetshandikappademän- niskor, precis som viandra, får ett arbete, känner de elt mycket större egenvärde än om de bara fårpengar från arbetsförmedlingen. Därför borde det vara självklart attsocialdemokraterna, om de vill hävda alt de utgör en garanti för dearbetshandikappades välbefinnande, skall använda sig av den resurs som Samhallonekligen utgör. Därför lycker jag, liksom tidigare talare, att detta beslutskall omprövas. Detär också olyckligt att inte i större utsträckning skapar s.k. inbyggdaverkstäder. Först och främst är det ett mycket billigare sätt atl driva dennaverksamhet, men jag tror att det även har andra positiva effekter. Dearbetshandikappade får t.ex. arbeta bland människor som är öppel placerade påarbetsmarknaden. Enannan olycklig omständighet när det gäller är att det ställs krav påminst fem personer för att skall få inrätta sådana inbyggda verkstäder.Detta krav borde självfallet tas bort, så att även småföretagare kan anställaarbetshandikappade på initiativ. Mångatalare har tagit upp lönebidragen. För alla lönebidrag - allmännyttiga bidrag,särskilda lönebidrag, introduktionsbidrag och de statliga lönebidragen - finnsdet en ram. Det är bara för enskilda företag, kommuner och landsting som detinte finns någon sådan ram. Dessa ramar borde las bort. Så länge det finnsarbetslösa arbetshandikappade tror jag nämligen inte att samhället har råd attha kvar dessa ramar, och lönebidragssystemel är elt utomordentligt bra systemnär det gäller att arbetsplacera arbetshandikappade. används inte socialförsäkringssystemet i arbelsbefrämjande syfte. Men detskulle mycket väl kunna användas för atl aktivera människor som har gåttsjukskrivna en mycket lång fid. På försök har det runt om i anordnatsprojekt i detta syfte, och jag vill hänvisa till . Dettasystem har, då man har aktiverat länsarbetsnämnd, försäkringskassa ocharbetsmarknadens parter, visat sig vara mycket lönsamt. Jag har därför mycketsvårt att förstå att regeringen inte vill utveckla detta system pä elt sådantsätt att socialförsäkringspengar kan användas för direkt arbelsbefrämjandeåtgärder på en mycket bredare bas. Jaghar också svårt att förstå resonemang om att socialdemokraternautgör en garanti för de handikappades välbefinnande. När socialdemokraternafillsatte handikapputredningen fick denna utredning ett O-direktiv. Jag kaninte tänka mig att en utredning inom ramen för ell 0-direkfiv skall kunnasysselsätta alla arbetslösa arbetshandikappade som finns i det här landet. Omregeringen vill visa solidaritet med de arbetshandikappade måste detta fåkosta litet mer pengar. Därför anser jag att detta O-direkfiv skall tas bort. Avslutningsvis vill jag yrka bifall till samtHga folkpartireservationer. 55Arbetsmarknadsminister : Herr talman! Jag tror att jag är denartonde talaren i dagens arbetsmarknadspolitiska debatt. Och om jag nu sägeratt lägel på arbetsmarknaden präglas av stor efterfrågan på arbetskraft, avstigande sysselsättning och av låg arbetslöshet har jag en svag aning om attkammarens ledamöter har hört Jag behöver nog inte fördjupa mig särskiltmycket mer i dessa formuleringar, eftersom flera av talarna under den tidigaredebatten och under den nu pågående debatten har varit mycket överens medvarandra om just denna beskrivning av dagens arbetsmarknad. Såvitt vi kan se finns det inte heller någrastarkare tecken på en omsvängning av detta goda läge under det kommande året.Det belyder att det därför inle finns något behov av en generell förstärkningav arbetsmarknadsmedlen. Däremot innebär det att behovet av en fortsatt aktivarbetsmarknadspolitik inte blir mindre utan snarare tvärtom. I den budgetproposition som lades fram i januariredovisade jag vad som bör vara huvudinriktningen för arbetsmarknadspolitikenframöver, nämligen att man skall tillgodose arbetskraftsbehovet inomindustrin, vården och omsorgen och att man samfidigt tar lill vara den sloraefterfrågan på arbetskraft för att på olika sätt stödja dem som trots det godaläget har svårigheter att få fotfäste på arbetsmarknaden. Det skall ske medhjälp av en effekfiv platsförmedling, en god utbildning, rehabilitering ochandra särskilda åtgärder. På det sättet skall samtliga arbetskraftsresurserkunna tas lill vara. De arbetsmarknadspolitiska resurserna skall användas föratt öka arbetskraftsutbudet och för att underlätta rörligheten påarbetsmarknaden. Flera talare har under dagens debatfimmar vittnat om altmånga invandrare och flyktingar har slora svårigheter att komma in påarbetsmarknaden. Särskilda insatser genomförs nu för alt bereda invandraresamma möjligheter som andra att delta i arbetslivet. De i budgetpropositionenföreslagna resursförstärkningarna ger förutsättningar för ett aktivt arbete idenna riklning. Ytterligare en målsättning inför nästa budgetår är alt utökaantalet arbeisplaceringar av de arbetshandikappade och se till alt vi får enfortsalt minskning av antalet långtidsarbetslösa. Arbetslinjen och rätten till arbete är riktpunkten försåväl arbetsmarknads- som arbetslivspolitiken. Den nu oroande utvecklingen närdet gäller arbetsskador, långtidssjukskrivningar och förtidspensioneringar haruppmärksammats både i dagens debatt och i omfattande diskussioner, överläggningar,hearingar, seminarier och konferenser , vintern och våren. Vi serframför oss , sommaren och kommande höst ytteriigarediskussioner, redovisningar och redogörelser där man försöker kartlägga just deproblem som hänger samman med del som jag beskrivit. Det här är frågor som rör ofärd i vår välfärd. Dentillsatta arbetsmiljökommissionen har fill uppgift att föreslå åtgärder somsyftar till att förebygga utslagning men också atl föreslå insatser som underlättarför de arbetsskadade all få en ny chans i arbetslivet. Men självfallet skaU viinte, och kan inle, avvakta några utredningsförslag, utan vi skall under tidenaktivt vidta åtgärder genom myndigheterna, på arbetsplatserna, inom sjuk- ochhälsovård för att enskilda människor ständigt skall ha möjlighet att kommatillbaka till arbetslivet. I diskussionerna om arbetslinjen har förslag förts fram omomfördelning av socialförsäkringsmedel till en aktiv arbetsmarknadspolitik. Idenna diskussion måste man se till att den enskildes rätt inte kränks elleråsidosätts. Det finns inom det nuvarande systemet möjligheter attverka akfivt. och dettasker ocksä. Men, som påpekats frän flera håll, finns del också hinder isystemet, hinder som behöver lösas upp och röjas undan. Så har l.ex. ansvarigainom , AMS och arbelarskyddsstyrelsen fåttarbetsmiljökommissionens uppdrag atl finna lösningar som gör alt människor fårmöjlighet att lättare komma in i arbetslivet igen. har också förts en diskussion om förtidspensioneringar. är inte grundproblemet, vilket bl.a. upp, socialförsäkringssystemet och dess medel, utan grundproblemet är dedåliga arbetsmiljöerna och de olika problem som hänger samman därmed. Det ärdessa som måste elimineras. var uppe i debatten tidigare och sade altvi måsle få in nya grupper på arbetsmarknaden. Ja, det måste vi; jag delar denuppfattningen. Många andra har också under diskussionen gett uttryck för denuppfattningen. Men hur ser del ut på våra arbetsplatser? Jag har, precis somriksdagsledamöterna, förmånen att få besöka olika sorters arbetsplatser. Mångaär mycket bra, andra rena skräckexempel. Några har miljöer som är goda ochdåliga på samma gång, arbetsuppgifter som till vissa delar är bra men tillandra delar förskräckliga och kanske t.o.m. helt enkelt borde tas bort frånarbetsmarknaden. Jag har fått förmånen, precis som riksdagsledamöterna, attträffa ganska många arbetsgivare, chefer och arbetsledare. Några av dem är välmedvetna om situationen, driver frågorna i sina företag, på sina myndighetereller sin kommunala verksamhet. Andra är med förlov sagl utomordentligtaningslösa om vad som krävs för atl ta emot människor med olika förutsättningarför arbetsliv. De som skall in på arbetsmarknaden får alltså möta denna någotsplittrade arbetsmarknad. De här problemen är de största. Vi behöver ocksäändra systemet för överföring av medel, men grundproblemet är arbetsmiljöerna.Till detta skall arbetsmiljökommissionen kopplas. äringet partipolitiskt jippo utan resultat av ett utomordentligt seriöst beslutoch etl utomordentligt seriöst inslag för atl komma till rätla med det sommånga människor lider av. Arbetsmarknaden kommer att ställa krav pä ökad kunskap ochkompetens. Intern kompetensutveckling är i första hand elt arbetsgivaransvar,men den centrala betydelsen för produktivitetsutvecklingen gör atl den även ärett samhällsintresse i stort. I budgetpropositionen aviserade jag enkartläggning av personalutbildningen. Den kommer att utgöra utgångspunkten förövervägandena av formerna för atl stimulera kompetensutvecklingen i stort. Inriktningen på arbetsmarknadspolifiken har inneburit enförstärkning av arbetslinjen. I kompletteringsproposifionen, som presenteras omnågra veckor, kommer jag att utveckla hur regeringen menar att arbetslinjeninom såväl arbetsmarknadspolitik som arbetslivspolitik kommératt förstärkas. Enbra arbetsmarknad med stark efterfrågan på arbetskraft aren grundförutsättningfrämst för dem som har det svårast på arbetsmarknaden. Den viktigaste uppgiftenför arbetsmarknadsverket är att få tillgång till så mänga arbetsplatser sommöjligt. Då ger arbetsplatsförmedling och andra aktiva åtgärder alla, ocksä dehandikappade, flyktingar och invandrare, en reell möjlighet att nä ett faslarbete på den öppna arbetsmarknaden utan särskilt ekonomiskt stöd. Detta ärhuvuduppgiften för arbetsmarknadspolitiken och arbetsmarknads- Är inte det härmöjligt krävs särskilda insatser i form av ekonomiskt stöd, kortare ellerlängre lid. Detär i diskussionen utomordentligt väsentligt atl påpeka att de resurser som vihar fill vårt förfogande i form av lönebidrag, särskilda lönebidrag,introduktionsslöd och andra utbildningsstöd utnyttjas fullt ut. Så har intevarit fallet . Det har i diskussionen, med hänvisning lill de i ochför sig väsentliga , framställts som om dessa 30 miljonervore helt avgörande för verksamheten och för hur man får in arbetshandikappadei elt arbete. De ca 25 miljarder som satsats på olika former av stöd åtarbetshandikappade lalar enligt min mening ett betydligt tydligare språk. Flexiblalönebidrag har nämnts vid nägra tillfällen tidigare. Det har sagts att ökadflexibilitet skulle innebära fler och bättre placeringsmöjligheter. Men det harpåtalats, dock inte i debatten , att det finns en viss risk för en ökadmeritvärdering av handikappade och mycket tidsödande förhandlingar mellanarbetsförmedling och arbetsgivarna om bidragsnivån. Jag tror att man fåracceptera detta, eftersom de redovisningar som har gjorts av de hittillsvarandeförsöken med flexibla lönebidrag visar på så positiva effekter. Den enda risksom jag tycker man fortfarande måste ha ögonen på och vara myckel vaksam för ärmeritvärderingen av handikappade. Jag tror att vi måsle vara myckel vaksammaoch aktsamma så att vi inte hamnar i en situation där vi fär en omänskliggradering av människor. Vidargumentering för flexibla bidrag har det också sagts att det finns risk föratl flexibiliteten enbart innebär att man går uppåt i bidragsnivåerna menknappast får en motsvarande minskning av de högsta bidragen. En mycket stor delav de högst subventionerade platserna finns hos ideella organisafioner, oftamed svag ekonomi. Det innebär naturligtvis inte att flexibiliteten ökar. Nupågår försök med flexibla bidrag i och . I en skrivelsetill regeringen inför kompletteringsproposifionen har arbetsmarknadsstyrelsengjort en kort redovisning av försöken - man har alltså fått i uppdrag att göraen utvärdering. Styrelsen anser all det behövs mera underlag för alt bedömaeffekterna och resultaten och har därför föreslagit all försöksverksamhetenskall utökas och omfatta ytteriigare fem län. Jag har samma uppfattning och jagåterkommer till denna fråga i kompletteringspropositionen. En fortsatt ochutvidgad försöksverksamhet ger oss möjlighet att ytterligare studera effekternaav just försöksverksamheten, som ju har pågått bara sedan budgetårsskiftet.I den utredning som har gjorts av vid Lunds universitetkonstateras mycket riktigt att lönebidragen är samhällsekonomiskt lönsamma.Vassilios Vlachos säger också att begränsningen av platsantalet tvingar fram ennoggrann och restriktiv bedömning, och det är denna begränsning som gör atlutfallet har varit lönsamt från samhällsekonomisk och finansiell synpunkt. Nutycker jag att man i detta sammanhang skall väga in fler saker. Diskussionenunder replikskiftet om vad utskoltel har föreslagit och inte föreslagit pådenna punkt skall jag inte närmare gå in pä. Jag vill bara konstatera att det ien av replikerna nämndes alt detta ju är ell förslagsanslag. Förslagsanslaginnebär ju, vilket jag vill poänglera, alt vi styr med ramar, inte med enbartkronor och ören. De flexibla lönebidragen innebär också alt vi 1988/89:90 använderde medel som frigörs från andra lönebidrag flexibelt för de nya lönebidragsplaceringarna.Som framgår av utskottspromemorian kan vi TT ocksåse att det frigörs 6 500 lönebidragsplatser för att de skall kunna Arbetsliv.sfrågor .. ... .. . , ,.,.... användas for nya människorsom behöver stödet for att komma ul pa Avslutningsvis vill jag bara säga följande. Jag tror att det, som mångahar varit inne på, är utomordentligt viktigt atl vi använder denarbetsmarknadssituation som vi nu har för atl se fill all så många människorsom möjligt kommer ut i arbetslivet, pä den öppna arbetsmarknaden, i de vanligajobben, och att människorna också får möjlighel att konkurrera om de godajobben, så att man inte enbart hamnar i de monotona, enklare och trista jobben.Detta gäller inte minst människor med olika slags handikapp. Men då måste, herrtalman, såväl arbetsgivare och arbetsledare som ansvariga ute på de olikaarbetsplatserna vara beredda att ta emot människor med olika förutsättningar.De måste vara beredda att se över arbetsorganisation och arbetsuppgifter, ochde måste också vara beredda att ändra t.o.m. sådana enkla saker som fysiskaförutsättningar i form av lokaler, maskiner och annat. Det är nämligen sådanapraktiska förutsättningar, i vardagslivet, som öppnar arbetsmarknaden förhandikappade människor. Anf.56 () replik: Jag får hälsa välkommen hit trots hennes förkylning. Nufår vi den debatt som vi började för fem och sedan. Jagefterlyste då förutsättningarna för arbetsmarknadspolitiken. Det blir litetsvårt att föra en debatt , eftersom vi redan har voterat när det gäller detifrågavarande belänkandel. Därför skall jag begränsa mig till frågan omlönebidraget. Jag tror inle att var inne i kammaren när jag höllmitt inledningsanförande. Jag vet inte om hon lyssnade. Hade hon gjort det hadehon hört atl jag framhöll atl just det som hon talade om, nämligen att detfinns betänkligheter när det gäller det flexibla lönebidraget. Det skuUe kunnaleda till meritvärdering och kunna upplevas som förnedrande. Bidragsnivåernaskulle ocksä kunna bli för höga. Jagtror att jag när jag talade hade i min hand precis samma promemoria som denIngela hänvisade till, den som kommer från AMS. I den redovisas det förhur försöken i och har utfallit. Detframhålls fakfiskt följande: Med elt flexibelt bidrag är det betydligt lättareatt få arbete för gravt handikappade ungdomar i den öppna marknaden. - Man harinte sett något negativt när det gäller meritvärderingen. Tvärtom uppfattarjag deras kommentar som atl det har varit positivt. Man vill också gärnafortsätta och utvidga försöksverksamheten. Jagkan helt hålla med om vad hon sade i slutet av sitt anförande, nämligen att alla arbetshandikappade måste få tillgång också till de goda arbetena och atl det krävs att alla på arbetsplatserna ställer upp. Jag stryker med ett tjockt streck under att alla måste ställa upp. Det är helt riktigt, men del förutsätter att vi har etl lönebidragssyslem som är utformat så, att de arbetshandikappade kan jämställas med annan personal. Det blir möjligt om vi får ett flexibelt lönebidrag av den karaktär sorn är aktuell vid 76 försöksverksamheten. Och det är detta somutskotlsmajoriteten säger: Vi vill Jag förstår fortfarande inte varför Prot. 1988/89:90'socialdemokraterna är så negativa till en fortsättning av en försöksverksam- het som har så stor omfattning att utvärderingen kan blimeningsfull. Det är ju bara det som del handlar om, ! Omregeringen har anslagit 25 000 milj. kr., kan man väl hitta 30 milj. kr. fördet här arbetet. Anf.57 () replik: När statsrådet med beklagande säger alt hon kommer sent in i debatten,är det onekligen, såvitt jag förstår, något självförvållat. Vi hade faktisktväntat att departementschefen skulle ta till orda fidigare. Hon sade att mycketav vad hon tänkte säga hade sagts förut. Det låter ju klädsamt. Av det skälethade man nästan kunnat förvänta sig atl statsrådet skulle tala om någonfing annat,nämligen om den långsiktiga politiken. Det som i det perspektivet är detverkligt svåra och tunga är de svårigheter som väntar runt hörnet och som viinte kan vifta bort. Jag tänker t.ex. på arbetsutbudet. i debatten harjag sagt att det finns etl välgörande nytänkade inom socialdemokrafin ochregeringskretsen. Jag har nämnt ekonomisk politik, skattepolitik, detta attäntligen acceptera tanken om överföring av socialförsäkringspengar lill aktivaarbetsmarknadspolitiska insatser, m.m. Del är bra. För övrigt står det ibudgetpropositionen att den offenfiiga sektorns förnyelse skall starta. Detsäger man efter att i sex är ha haft en särskild minister - låt vara idepartemental karantän. har han blivit befriad, och skall det bli fart.Det är bra. Det är bara atl beklaga all denna sinnesförändring har dröjtalltför . Statsrådetsade atl 30 milj. kr. ju inte är någonfing jämfört med de miljarder som visatsar. Men miljarderna gäller ju inte de unga, arbetslösa handikappade. Detgäller en rad andra områden. Här skulle det kunna bli en real och relativt settkraftig förstärkning. Påsocialdemokratiskt håll talar man om alt del är viktigt att invandrarna får enchans att få bättre jobb, att handikappade får ett arbete och attjämställdheten säkras. Och det är också viktigt, framhålls del, med arbete inomSamhall och att man gör något belräffande de svårt handikappade ungdomarna. Mendet blii' ju bara en läpparnas bekännelse, eftersom socialdemokraterna hittillshar yrkat avslag på dessa punkter. Statsrådet har inte heller gjorl någoninsats för atl omvända parfikamraterna. Närdet gäller flexibiliteten visar del sig att både ochutskottsmajorileten förordar en utbyggd försöksverksamhet för 30 milj. kr. irena pengar, medan socialdemokraterna vägrar att vara med. Arbetslinjen hävdarvi alla, men det gäller inte de svårt handikappade ungdomarna, omsocialdemokraterna får bestämma. Anf.58 () replik: Jag skall inte älta det som redan har diskuterats i nära . Det blir ju då lätt ett varv till på samma tema. Jag kunde emellertid konstatera att arbetsmarknadsministern i alla fall inte har försökt att få socialdemokraterna här i kammaren atl tänka om när det gäller lönebidraget. Det är synd, eftersom de handikappade ändå vore värda elt enigt riksdags beslut. Prot.1988/89:90 Jag hoppade tUl litet grand närarbetsmarknadsministern talade om välfärd 5 april1989 och arbetsmiljö. Vår välfärd, sadearbetsmarknadsministern. 7~, föra en debatt kring dessa frågortidigare med arbetsmarknadsministern. har integalt sa bra. ArbetsmUjö är egentligen någonting globalt. På vilka människors bekostnad har vi vår välfärd? dåligaarbetsmiljö beror egentligen vår välfärd och vår köpkraft på? jag stäUasamma fråga till arbetsmarknadsministern ytterligare en gång - jag Varför vill inte socialdemokraterna ta ett ansvarför handeln? Dålig och usel arbetsmiljö i multinationella företag iu-länderna ger oss mycket billiga varor och därmed välfärd och ökad köpkraft.På vems bekostnad får vi emellerfid denna välfärd? Skulle vi inte kunna ta eltsolidariskt, globalt ansvar för arbetsmiljön?