prot · GC0925 · 1988-12-31 00:00:00 — I en del avtal harockså tiderna förändrats. Nej,det är helt andra problem som måste angripas om dessa delar av näringslivet ochden offentliga sektorn skall få bukt med sina personalproblem. Fördem som trots vårt goda sysselsättningsläge inte kan få arbete är det enligtvår mening inte heller möjligt alt göra troligt att förslagen om försämringar ilagen om anställningsskydd skulle få någon betydelse. Det är helt andraåtgärder - i regel riktade sådana - som behövs för att många skall få en chansatt komma in i arbetslivet. Det kan gälla regionalpolifiska ocharbetsmarknadspolitiska åtgärder, såsom utbildning, inskolningsplatser,ungdomsplatser och i vissa fall beredskapsarbeten samt för handikappadelönebidrag och anställning i Samhällsföretag. Del är exempel på åtgärder somkan behövas. Det är inte försämringar av lagen om anställningsskydd för dem somredan har anställning som behövs. Meddet anförda, herr talman, yrkar jag avslag på de moderata reservationerna 1,2, 3, 4, 8, 9, 11 och 12 samt dessutom på den borgeriiga trepartireservationen10 från , och om provanställning. Deåterstående reservationerna i betänkandet står vpk för. De handlar om demöjligheter en arbetsgivare har att säga upp eller avskeda anställda, attstrejk aldrig skall få utgöra saklig grund för uppsägning, obligatorisk rättför en arbetstagare att återfå arbetet efter ett domstolsutslag, höjning avskadeståndsbeloppen och frågorom lagen om anställningsskydd i koncerner. Dehär frågorna har vi debatterat otaliga gånger idenna kammare. Jag vill barahänvisa till protokollen från , samt året före det.Vi har debatterna grundligt dokumenterade i riksdagshandlingarna. Prot.1988/89:25 Rätten till arbetet ocharbetsplatsen är allvarliga frågor och skall ingalunda förringas, men detär ändå uppenbart att det i vissa fall finns och måste finnas några ytterstagränser för vad man kan lagstadga om i förhållandet mellan arbetsgivare ochanställda. Har t.ex. arbetsdomstolen dömt till en anställds förmån ien uppsägningstvist och arbetsgivaren framhärdar genom all fortsätta attutestänga den anställde från arbetsplatsen trots de skadestånd som man då kandra på sig-för närvarande upp till tre årslöner- är det att räkna till deyttersta gränser för vad vi kan uppnå med lag, åtminstone som vi harsett del. Men det kan tänkas alt särskilda händelser måste följasmed uppmärksamhet. Hit hör en fortlöpande prövning av skadestånden motutvecklingen på arbetsmarknaden. Men vi kan också komma in på avvägningsfrågor där vibryter mot lagens nuvarande princip, att den gäller lika för anställda i småoch stora företag. Ett skadestånd på upp till tre årslöner kan vara förödande iett litet företag, men kan synas högst överkomligt i ett stort. Frågan om ytterligare skydd i anställning för fackligaförtroendemän -utöver det skydd som redan finns i lag om facklig förtroendemanoch lagen om anställningsskydd - hör också till de frågor som det finnsanledning att följa. I huvudsak är relationerna bra, och de flesta fackligaförtroendemäns integritet i sitt arbete och uppdrag är ofta stark befäst ute iföretagen. Det måste ändå i denna debatt sägas att höga krav också kan ställaspå den som har ett förtroendeuppdrag. I anslutning fill detta kan vi väl gemensamt känna en visstillfredsställelse över att ett aktuellt fall på ett störrebilföretag i nu tycks ha fått sin lösning genom en överenskommelsemellan de lokala parterna. Att den haft någon betydelse för den arbetsrältsligalagstiftningen kanske vi kan ana, även om det har framställts så att det varviktigt att få fallet avklarat före presentationen av företagetshalvårsbokslut. Kanske också vetskapen att varje tvistefall pä området följsmed uppmärksamhet av det departement som lagstiftningen hänför sig till kan hahaft en viss betydelse. Sedan några ord om den översyn av arbetsrätten som viunder årens lopp har hänvisat till i utskottsbetänkanden. Del har sagts att delär mycket blygsamma ambitioner - det kan vi naturligtvis ha olika uppfattningarom. Del pågår en fortlöpande uppföljning inom , sompå de flesta departement. Det finns också ett beslut från milt partis kongressom hur vi skall jobba med delta under innevarande kongressperiod, som iväsentliga delar sammanfaller med riksdagsperioden. Jag utgår ifrån att viunder åren framöver kommer att ta ställning till hur vi skall hanlera de härfrågorna och bestämma huruvida vi skall sätta i gång en större utredning avhela den arbetsrättsliga lagstiftningen eller delar av den. Med det anförda, herr talman, yrkarjag avslag på vpk:s reservationer och bifall till utskottets hemställan. AnL 6SONJA REMBO (m): Del var ett magnifikt avfärdande av denfolkvalda församlingen, riksdag, som bestod oss med.Utredningar skall ske bakom lycktadörrar inom det socialdemokratiska partiet. skall minsann intesticka upp och begära några utredningar eller något översynsarbete. Dessaavslöjande uttalanden visar syn på demokratin. Jag är rädd föralt därvid är talesman för en mycket bred majoritet inomsocialdemokratin. Men här i delarvi inte den uppfattningen, ! StenÖstlund talar om denna översyn. Del har ändå skett en dramatisk förändring avden socialdemokratiska majoritetens ställningstagande i utskottet. Så sent somi den första skrivningen till det betänkande som vi nu behandlar formulerademan sig så här: De frågor som är föremål för en kontinuerlig prövning i detpågående översynsarbetel av den arbetsrättsliga lagstiftningen iregeringens kansli . Denna formulering har ändrats till: som följs meduppmärksamhet. Visstär del rikligt all det inte pågår något översynsarbete. På departementetsköter man sitt dagliga jobb. Översynen sker på på SAP:s partikanslioch i LO-borgen. göre sig icke besvär! StenÖstlund beskyller mig för att komma med nallståndna argument, men har inga argument alls. Han följer principen att det pappa gör är bäst:det är vi socialdemokrater som bestämmer, och del vi har sagt är det som gälleroch är bäst för alla fram till dess att vi socialdemokrater har ändrat oss. Moderaternasförslag till ändringar i lagstiftningen är till för arbetsmarknadens bästa ochäven för de anställdas bästa. Det är myckel på dagens arbetsmarknad som intefungerar bra. Vad säger till alla de vikarier som finns inom vårdoch omsorg och till alla de kvinnor som aldrig får in en fast fot påarbetsmarknaden? Inom vissa landsting består av nyanställningarna avtidsbegränsade anställningar, dvs. vikariat och andra former avkorttidsanställningar. Kvinnorklagar över det ormbo av vikariat som arbetsplatsen beslår av. De klagar överatt de aldrig kan planera sin tillvaro mer än i sänder. De gårår efter är på vikariat efter vikariat. StenÖstlund tar inte heller hänsyn fill det faktum att arbetslivet,företagsamheten, näringslivet och arbetsmarknaden har förändrats. Jag hållerinte med på så värst många punkter, men han gav i alla fall engod beskrivning av den oerhört dynamiska utveckling som har skett och de storaförändringar som har skett på detta område. Självfallet bör lagstiftningen iSverige förändras med hänsyn till den utveckling och de förändringar som sker.Men för detta har inte den ringaste förståelse. Han väntar tillspartiet har bestämt sig på någon kongress. AnL 7 (vpk): Jag kan kanske uttrycka mig så här: tycker jag synd om StenÖstlund. Han är en metallarbetare, en hederlig varvsarbelare, som här måsteställa sig upp och försvara detta förslag. Jag kan förstå att han med tanke påsina egna erfarenheter i grund och bollen vill ha en skärpning avlagstiftningen. Visst kan vi hänvisa tillvåra protokoll en bit tillbaka i tiden. tittar på hur utvecklingenär blir inte dessa till någon fördel för . Den lagstiftningvi har urholkas, och den bör skärpas på en rad områden. Man kan bara bävainför den stund då denna högkonjunktur på övertid blir en lågkonjunktur. Fråganär hur lagstiftningen i det avseendet kommer att hanteras framöver. Somgräns för lagstiftningen tar upp t.ex. rätten till åleranställning.Vi i vpk har pekat på detta och varit upprörda. Utskottet ochriksdagen säger att vi har en lagstiftning, lagen om anställningsskydd.Innebörden i den lagstiftningen är egentligen, att om någon avskedas av den somhar maklen i ett företag och som icke är vald av någon instans utan har ärvteller köpt företaget, skaU lagen skydda den avskedade. Arbetsdomstolen hävdaratt detta avskedande inte är korrekt. Den avskedade borde naturligtvis få varakvar. Men arbetsköparen i detta fall säger att den avskedade inte får varakvar, dvs. arbetsköparen köper sig fri. Då godkänner den demokratiska instansendenna "rättighet" för denna makt, som inte är folkvald, att göra så.Ett skadestånd tas ut. Jagtycker att det är upprörande att man godkänner att lagstiftningen inte behöverföljas. Man intar inte ens en human ståndpunkt och säger att den som hardrabbats skall få avgöra frågan. Det är ett mycket måttligt krav från vår sidaför att lösa detta problem. Det är fråga om en individ och vi tror på att hankan klara av att avgöra frågan om han kan vara kvar på en arbetsplats ellerinle. Det kan ju t.o.m. vara så att han inte får något annat arbete och dåalltså utestängs från arbetsmarknaden. Vi vet redan hur det har gått för demsom har drabbats av avsked. I en del fall har de fått det ganska besvärligt.Jag tycker att det är beklagligt att det är så. Dethar nu avslöjats hur det var med översynsarbetet i . Det vorenästan ett brott om man inte på departementet och kansliet hade ambitionen attfölja upp frågorna på det normala sättet. Det skuUe vara ett brott mot sittuppdrag alt inte göra så. Jag vänder mig mot ambitionsnivån och självainriktningen av arbetet. Statssekreteraren har klart sagt alt det i fråga omkoncernfackligt arbete och koncernfackligt samarbete över gränserna inte skallske någon förändring mellan parterna. Då finns frågan om hur deanställda skall kunna hävda sina intressen för en god arbetsmiljö, braarbetsförhållanden osv. Det är ett ganska klart besked från departementet, ochjag förutsätter att det är regeringens ståndpunkt. StenÖstlund säger att socialdemokraterna har fattat beslut på deras kongress. Dessabeslut har jag refererat till tidigare, och jag tyckte alt de var bra. Därtalade fotfolket som var mycket upprört över händelsen pä Strumpfabrik.Man fattade i alla fall på kongressen beslutet att denna händelse skall sesöver. Men vad säger man då i regeringsdeklarationen om de kommande tre åren,? Ingenting i del fallet. Regeringsdeklarationen är väl ändåvägledande för regeringens arbete framöver? Jagär mycket nöjd med att det har gått som det har gått på . Det är en storframgång. StenÖstlund har naturligtvis rätt i att de moderata framstötarna är mycketbeklagliga. Det måste vara andra saker som ger rätt till ett meningsfulltarbete. Det borde vara en myckel bättre rättighet än att bara hävda lagen omanställningsskydd. Vi borde ha rätten till ett meningsfullt arbete. frågorna mera omarbetsmiljö och sådant som kan ge människor möjligheter att vara kvar påarbetsmarknaden. AnL8 (): Vårtproblem är att vi inte har lagt märke till något som helst när det gäller dennaöversyn eller möjligheterna att se över reglerna. Det är därför vi kräver enallmän översyn av de arbetsrättsliga reglerna. Det är konstigt att vi skallbehöva vänta på detta sätt. Ivad det gäller lagen om provanställning är problemet att den är dispositiv. Detförekommer fortfarande att man inte får rätt till sex månaders provanställning,om man har varit sjuk eller borta av andra orsaker. Det vore i alla fallrimligt om man hade denna rätt. Jagfick inget svar på min fråga om varför socialdemokraterna är emotprovanställning av lärUngar. Jag kan inte tolka det på annat sätt än att man idet socialdemokrafiska partiet inte är intresserad av lärlingssystemet. AnL 9 (): Låt mig först vända mig fill , som tyckte synd om mig.Jag tycker inte alt han skall tycka synd om mig, utan jag tycker att vigemensamt borde kunna vara ganska stolta över den lagsfiftning vi har påarbetsmarknaden inkl. trygghetslagarna. De lagar på arbetsmarknadens område somvi har i är kanske inte var för sig och i oUka delar unika, men derassamlade styrka är unik. Det är unikt med lagar på aUa de områden som vårlagsfiftning omspänner, och lagen om anställningsskydd är en av dem. Det ärinte så att man i andra länder helt saknar lagstiftning på arbetsmarknadensområde, men vår har som sagt en samlad styrka som jag tror är unik. Jag har, Lars-OveHagberg, i mitt fackliga arbete, som föregick mitt arbete här i , nogändå varit med och ganska mycket påverkat hur den här lagstiftningen har kommitatt bli utformad. I det fallet behöver därför inte tycka syndom mig. Jag står i allt väsenfligt för det som lagarna innehåller. Sedanriktade kritik mot att översynsarbetel inte pågår på del sätt sommoderaterna förväntar sig. Hon pekade bl.a. på "vikarieeländet". Ja,"vikarieeländet" finns - del skall erkännas. Men jag tror inte attdet går att få någon reda i det på annat sätt än genom att de fackligaorganisationerna i kraft av en stark arbetsmarknad bestämmer sig för att ta itumed problemet. Jag tror nämligen att det skulle bli mycket svårt för oss här iriksdagen alt stifta en lag om all vikarier över huvud taget inte får användas. "Om vi gjorde det skulle vi nog därmed vidta en åtgärd som verkligenskulle kunna få arbetsmarknaden att fungera sämre. Men det finns ett bekymmer irådande förhållanden som del finns all anledning för parterna att ta itu med,och jag vet att man också jobbar med dessa frågor. Det gäller även frågor omdeltidsanställningar och liknande, där man nu exempelvis från sidaengagerar sig ordentligt i att se fill att medlemmarna får den arbetstid devill ha. Ofta är del då fråga om att gå från halvtid till eller att fåutökad arbetstid. Det finns bevis på alt detta arbete börjar ge effekter istafisfiken över hur arbetsmarknaden utvecklas. log uppfrågan om provanställningar. Prot.1988/89:25 vår inställning när det gäller provanställning. Hys inga störreförhoppningar, 16november 1988 , att vilken utredning det vara må så länge viär med och ' \ ~ har ett avgörandeinflytande kommer att leda fram till att provanställningar- ° na kommer att utökas på någotväsentligt sätt. Provanställning av lärlingar är en sak förparterna att komma överens om och ingenting för att i Möjligheter till provanställning finns, och parterna kan De möjligheterna anser jag att vi skall låta vara som de är. AnL 10 (vpk): Jag skall la upp tråden, , omlagen om anställningsskydd och dess samlade styrka. Jag har sagt fidigare, ochvpk har deklarerat, att lagen om anställningsskydd är en av de bättrearbelsrättslagar-na, eftersom den till viss del skyddar mot de allra värstaövergreppen från arbetsköparnas sida. Det var också en av meningarna med lagen.Men i övrigt flyttar den inte fram de arbetandes positioner på företagen. Densnabba utveckling som skett har dessutom uttunnat lagarna . Det ärdetta vi från vpk påpekar, och det är detta vi i den samladearbetsrältsdis-kussionen har velat peka på. Vi menar att det nu är dags fördemokratiska rättigheter för de arbetande på jobbet. Den samlade styrkan haralltså tunnats ut på 1980-talel - del är min bedömning - framför allt fillföljd av de positioner som inte minst S AF:s organisationer har intagit och devärderingar man har där. Som jag sagt har LO:s samlade styrka påarbetsmarknaden försvagats. Att man i så stor utsträckning har blivitöverspelad av kapitalinlressena borde naturligtvis leda fill en visseftertanke. Del är väl så att påverkade mycket innan hankom hit till . Vad jag ville säga var att jag nästan tror mig veta attSten delar många av de uppfattningar som omfattas av fackligaföreträdare på ett lokalt plan som jag träffar, nämligen att denna lagstiftningbör skärpas. Vad jag ville påpeka var att här får nu vara advokatför en mycket striktare linje än vad han egentligen skulle vilja slå för, omhan inte befann sig i riksdag. Jag noterar återigen alt har något att säga om den princip som jag har tagit upp, nämligenåteranställningsrätten. Jag kommer tillbaka till frågorna: Vad händer egentligen iregeringens kansli eller i departementet? Arbetar man med en översyn, eller görman det inle? På en fråga har vi fått ganska klart besked, nämligen den om detkoncernfackliga samlararbetet över gränserna och i . Regeringen ochdepartementet klargör all man skall komma överens med Svenska arbetsgivareföreningen.Svenska arbetsgivareföreningen säger nej och har förhalat frågan år efter år.Denna princip gäller också på de andra arbetsrättsliga områdena. Är det denprincipen som skall gäUa framöver, ? Jag är mycket besviken,eftersom det finns en mycket stark facklig opinion i denna och i andraarbetsrättsliga frågor för att förändra, medan SAF och dess organisationer medstöd av de borgerliga partierna vill dra ål ett annat håll. Vadskall vi utnyttja denna riksdagsmajorilel liU, ? Vi i vpk ärberedda alt ställa upp för klara framsteg härvidlag. När jag nuhar ordet tycker jag det är viktigt att säga att de borgerliga reservanternadrar åt ett annat håll, vilket också påpekade. 64 är ett allvarligt tecken på all manvill luckra upp det hela. Det är också ett tecken på att framför alltmoderaterna, men i flera fall med instämmande av de andra borgerliga partierna,under hela 80-lalel har intagit posifionen för en uppluckring avarbetsrättslagarna till förmån för arbetsköparnas intresse. Då tycker jag, StenÖstlund, att det är ännu vikfigare att stå på de arbetandes sida. DeborgerUga företrädarna pekar på de problem som vi kan se och nämner småföretagoch de regler som finns. Varför har vi dessa regler? Jo, därför all i densvenska ekonomin, i del svenska samhället finns det ingen trygghet i jobbet.Samhället ger inte den vanlige arbetaren, man eller kvinna, någon trygghet. Ärdet så att man blir utkastad i arbetslöshet har man bara försäkringar att litatill. Man har inget jobb. Man har alltså inte rätt fill ett meningsfulltarbete. Det är därför vi har dessa lagar. Det är ju systemet självt som harpåkallat dessa skyddslagar för arbetarna. De borgerliga vill ha ett frittkapitalisfiskl syslem - naturligtvis med, som man säger, sina begränsningar idess utövande. Ett sådant system vill jag inte ha. Det är faktiskt så att systemetsjälvt kräver vissa begränsningar, om man vill hävda de arbetandes intresse.Från borgerligt håll vill man helt enkelt sopa rent från försök att försvara dearbetandes intresse. Enannan vikfig fråga i dagens läge är att hävda del meningsfulla arbetet, t.ex.all se till alt de som arbetar kan ha sin trygghet, slippa slås ut från jobbet,ha en rimlig arbetsmiljö, ha rimliga arbetsförhållanden och braarbetsorganisationer. Det sistnämnda är inte minst viktigt för tryggheten ijobbet. AnL 11 (): Jag tycker inte synd om . Han står lika fast isocialdemokratisk polifik och ideologi som jag i moderat poUtik och ideologi.Han framför socialdemokrafiska synpunkter, och det är dem vi diskuterar här ikammaren. Jagkrifiserar inte det förhållandet att översynen inte pågår på det sätt som vimoderater vill. Jag kritiserar det faktum att översynen icke pågår på del sättsom en riksdagsmajorilel har förutsatt år . avfärdar kritik enbart med hänvisning till att man sköter detta inom detsocialdemokratiska parfiet. Det är detta som samfällt, med undantagav , har reagerat emot. Detmärkliga är ju att den översyn som socialdemokraterna under alla år harhänvisat till, gömt sig bakom och som därmed har ansetts nödvändig ocherforderlig icke längre är erforderlig enligt socialdemokraterna. sköter manöversyns- och utredningsarbetet inom sina egna lyckta dörrar. skallställas helt utanför. Det är icke förenligt med den demokratiska ordning vi haroch alltid har haft i . Lagenom anställningsskydd är en av de lagar som utarbetats under helt andra förhållandenän dem som råder i näringslivet och på arbetsmarknaden . Lagen är intealltid till gagn för de anställda. Det är detta förhållande vi moderater hartagit upp på område efter område. Lagen är inte heller alltid till gagn förarbetsmarknadens funktion. Delta har insiktsfulla personer i arbetslivet kommitunderfund med. SKTF-are ställde önskemål om alt modifiera defackliga kraven gällande t.ex. LAS, så att vi kan 5Riksdagens protokoll 1988/89:23-25 rekrytera rätt personertill arbete inom vården. Desade alt fackliga krav inle får vara ett hinder för utvecklingen. Så ärförhållandena ibland . Inom vården exempelvis är det viktigt attpersonalen har en gemensam vårdideologi. Då måste man också ha rätten all väljarätt personer. Människorär inte så utbytbara som lagen förutsätter. Jag kan ge andra exempel också. Ivår motion finns återgivet vad som händer då en befattning i en kommun skallåterbesättas. I det läget skall arbetsgivaren undersöka om tjänsten kananvändas för omplacering av en redan anställd, t.ex. av medicinska skäl ellertill följd av arbetsbrist. Han skall ta hänsyn till önskemål från deltidsanställdaom utökad tjänstgöring. Han skall undersöka om någon annan lönebidragsanställdkan överföras och kontrollera om det finns någon med företrädesrätt enligt LAS.Efter allt detta skall han kontrollera om någon förvaltning eller myndighet harnågon att överföra till den aktuella tjänsten. Först därefter kan arbetsgivarensöka på arbetsmarknaden och då gå enbart efter kvalifikationer och lämplighet.Vad gör en stackars personalchef på t.ex. ett sjukhus i ett sådant läge? Hananställer naturligtvis en vikarie. Det är på det här sättet vi har fastnat idetta vikarieelände. Detförhållandet att på vissa håll av nyanställningarna är tidsbegränsade,dvs. i stor utsträckning vikariat, får inte socialdemokraterna att reagera ochinse att något faktiskt är fel. Tryggheten ger inte trygghet! Jag har tidigarehänvisat till de 345 000 förtidspensionärer som trots lagen omanställningsskydd och andra trygghelsregler till stor del består av personersom har stötts ut från arbetsmarknaden. Lagarna kan ändras så alt de fungerarpå ett bättre sätt till gagn för såväl de arbetande som arbetsmarknaden istort. AnL 12 (): tog upp en hel del saker. Jag skall inte bemöta allthan sade. LO:s styrka kontra SAF:s kan naturUgtvis diskuteras. Det kan varalitet svårt att lagstifta i de frågorna. Självfallet kan lagstiftningen styradet hela åt det ena eller det andra hållet. Jag hoppas verkligen alt Lars-OveHagberg inte kan tillvita mig att jag har varit med och påverkat lagstiftningenså att LO försvagats. Det skulle nämligen vara ett ganska hårt slag. Lars-OveHagberg tog också upp frågan om det koncernfackliga arbetet i . Varförförsöker vi träffa ett avtal på det området? Även om vi stiftar lag i vårt landgäller ju inte svensk lag i , och . Därför är avtalet frånbörjan det bästa alternativet. Endast under förutsättning att likvärdiga lagarstiftats i de nordiska länderna vad gäller koncernfackligt arbeteskulle vi kunna nå harmoni. Utan sådan lagstiftning är ett avtal överlägset.Avtal är i många sammanhang överlägsna i de frågor som berör förhållandena påarbetsmarknaden. politiska övertygelse lever vi med ett systemfel. Jag vet attkommunisterna har den uppfattningen. De har ju alllid ansett alt alla skall halagstadgat rätt till arbete, och att det är samhällets skyldighet all erbjudaarbete. lever vi inte i det systemet utan i det västerländska. Därför har vi i vårt landför dem som inte kan få arbete infört stöd i form av arbetslöshetskassa,arbetsförmedling, arbetsförmedlingsnämnder, arbetsmarknadspolitik ochregionalpolitik. Med detta system har vi lyckats så bra att man ingenstans iden västeuropeiska sfären under fredsfid har kunnat uppvisa lika högsysselsättningsgrad som den vi har - trots att vi har 375 000förtidspensionärer, vilket framhöll. Jag kan inte inse hur vi skullekunna hjälpa dessa förtidspensionärer genom att ändra LAS, lagen omanställningsskydd. Enligt min mening måste andra förhållanden påarbetsmarknaden angripas om vi skall kunna sysselsätta alla dessa.