prot · GC09125 · 1988-12-31 00:00:00 — Om han skall lämnaTurkiet för att åka till , måste han kunna uppvisa ett pass i Istanbul.Därför faller detta argument om att en flykting inte alltid kan ha ett passplatt till marken. (Applåderfrån åhörarläktaren.) 37TREDJE VICE TALMANNEN: Meningsyttringar från läktaren är inte fillåtna. 38 () replik: Jag noterar den nyordning i kammaren sominnebär att personer som inte har blivit apostroferade kan gå upp i debattenoch kommentera TV-program som sänts dagen innan. Men det är ju trevligt medalla nyheter. Till vill jag säga att jag inte har några somhelst önskemål om att få ha något monopol på flyktingpolitiken. Tvärtom, det ärmin högsta önskan att det skulle stå en stor, bred och samlad majoritet iriksdagen- en majoritet som inkluderar även socialdemokraterna - bakom engenerös flyktingpolitik. Den enda utgångspunkten för min kritik är att när jag hartagit del av det förslag till utlänningslag som har signerat,konstaterar jag att ett syfte med lagen och de nya regler som kommer ianslutning till lagen är att förhindra flyktingar att komma till ochsöka asyl. När andra länder har rest krav på transportbolag, och närSverige nu tänker resa samma krav på transportbolagen, är ju syftet att försökaförhindra att dessa tar ombord vissa av de flyktingar som når fram fillSveriges gräns och kan söka asyl här. Resultatet av detta kommer självfalletatt bli så. I en skrivelse fill har SASdragit just denna slutsats. I ett brev, daterat i mitten eller i slutet avapril, ställt till med anledning av det pågåendelagarbetet skriver man följande: Innebörden av att flygbolagen genom dettaförfattningsförslag uppmanas utföra en ännu mer effekfiv kontroll av resedokumentenblir enligt vår mening att en konventionsflykting aldrig når utanstoppas på vägen. I en utfrågning som socialförsäkringsutskottet hade medrepresentanter för SAS drog vederbörande slutsatsen att de flyktingar som villkomma tUl får komma promenerande i fortsättningen. Att det rymmer vissafysiska svårigheter inser alla. Jag sade i mitt anförande att den nya lagen medför en storrisk för att flera flyktingbarn tas i förvar. Med anledning av detta reste sigMaj-Lis Lööw och sade att så är det minsann inte, och det har den tidigaredebatten visat. Den tidigare debatten har inte alls visat det. Den har istället visat att det är mycket oklart vilka effekter det kommer att bli av dennya lagen. Det är den bästa tolkning man kan göra av debatten. Det finns många i denna kammare och även utanför kammarensom precis som jag fruktar att detta innebär en stor risk för att fleraflyktingbarn kommer att tas i förvar. Vi tycker således inte att den föreslagnaförändringen av lagen är bra. Många har t.o.m. tolkat den som en skärpning,dvs. att det finns en risk för att fler flyktingbarn - inte bara lika många,vilket är illa nog -tas i förvar. Den konfrontation som jag talade om har naturligtvis inteskett med de partier som har ställt sig bakom regeringens förslag. Det gällersom jag sade kyrkor, och andra organisationer somföreträder Ny utlänningslag, m.m. Prot.1988/89:125 humanitära värderingar av olika slag. Jag beklagar att regeringenhar valt konfrontafionen. Ny utlänningslag, m.m. 39 HANS (): Det här är en mycket viktig debatt. Jag villbörja med att säga någonting om förslagen om vilandeförklaring. Om det blirriksdagens beslut att bifalla det första förslaget är det, såvitt jag kan se,konsekvent att också bifalla det andra förslaget. Det handlar nämligen omkroppsvisitering, kvarhållande för utredning och förvar av vuxna. Det handlarockså om att man skall utsträcka förvarstiden fill . Skulle detta bli beslut finner jag det varamycket angeläget att regeringen snabbt tillsätter en utredning som skallförsöka lösa de här frågorna. Det vore enligt min mening olyckUgt omförändringar till det bättre skulle behöva vänta . Det har sagts här i debatten att detta är slutfasen påreformeringen av utlänningspolitiken. Med anledning av detta vill jag säga attdet faktiskt finns frågor som man enligt lagutredningen inte har haft fid attbehandla tillräckligt. Flykfingmottagandet har i olika avseenden, så länge jagkan minnas, varit behäftat med en bristfällig planering och beredskap. Det harständigt varit fråga om att lappa och komma med tilläggsanslag ochfilläggsförslag i syfte att kunna ro vidare när det har gällt att lösa deaktuella problemen. Med hänsyn till tidigare erfarenheter är det risk för attbetydelsen av de föreslagna ändringarna har överskattats. Utan förstärktresurstilldelning, förbättrad rekrytering till de beslutande organen,gynnsammare villkor och bättre status för handläggare på olika nivåer och merkvalificerad utbildning kommer många problem att kvarstå. Detta gäller även omman beaktar de organisationsändringar som har beslutats. Reformeringen av utlänninglagstiftningen måste fortsätta.Här kan nämnas att inga förslag har framlagts beträffande vilka instanser somskulle vara mest ändamålsenliga i beslutsordningen, med undantag för att allasylprövning överförs från polisen till statens invandrarverk. Som enkonsekvens av denna överföring borde man åtminstone planera för att ensådan överföring även skulle ske beträffande utredningsarbetet i asylärenden.Flyktingkommissariatet har också givit rekommendationen att man bör ha sammautredningsorgan och beslutande organ. Det kan enligt min mening också ifrågasättas om regeringenoch det ansvariga statsrådet i så stor utsträckning som är fallet skallpröva överklagningsärenden. Både invandrarverket och departementet uppfattasinte sällan som motparter fill de asylsökande, vilket är olyckligt. Såväldepartementet som invandrarverket får ägna alltför mycket tid åt enskilda, intesällan komplicerade, ärenden till förfång för deras verksamhet att driva ochgenomföra en aktiv invandrarpolitik. Det behöver här göras utredningar ochöverväganden om den bästa och mest lämpliga instansordningen. Detta börockså gälla för ett flertal frågor som rör överklagningsmöjlighe- ter, sominte är tillfredsställande reglerade. Det gäller bl.a. frågor om uppehållstillstånd,visum, uppsikt och verkställighetsbeslut. 68 ställning till om man skallförbättra överklagningsmöjligheterna på alla dessa punktereller bara på vissa. Förslaget till reviderad utlänningslag innehåller såvälförbättringar som Prot. 1988/89:125 brister. De förbättringar som föreslås har redan blivit utförligtbehandlade och hänför sig främst till ökad muntlighet, utförligare beslutsmotiveringar, det uttalade syftet att förkorta handläggningstiderna och, som jag s S. nämnde,SlV:s övertagande av prövningen av asylärendena. Bristerna i förslaget är många och påtagliga, och i vissafall av allvarlig natur. Det gäller främst inslagen - de i vissa fall ökadeinslagen - av repressiv natur. Det gäller bl.a. regler om förvarstagande ilåsta lokaliteter, om kroppsvisitering och om ansvar för transportföretag somurholkar asylrätten samt bristfälliga klagomöjligheter. En del av förslagen har lagts fram i det i och för sigvällovliga syftet att komma åt den alltför omfattande dokumentlösheten hos deasylsökande. I denna fråga bör man dock inte följa de länder som har en dåligeller mindre generös flyktingpolitik än , exempelvis . Vi bör istället följa vår tradition att beivra avarter och missbruk med konstrukfivaoch förebyggande åtgärder. Vi kan också förstärka våra ansträngningar ochinsatser då det gäller att beivra brottsliga handlingar i samband medinvandring. Missbruk av asylrätten är inte ett intresse förasylsökande som har goda skäl. Det har i alla flyktingströmmar förekommitsådana som följer med eller som missbrukar. Det är ingenting nytt. Enligt minlångvariga erfarenhet på detta område är det främsta skälet till attasylsökande gör sig av med sina dokument eller vägrar uppvisa dem att de troratt de därmed har större chanser att få sin sak prövad och även att få stanna -jag vill markera ordet prövad, därför att detta förbigås i utskottsutlåtandet.Det är därför angeläget att inte begränsa möjligheterna att få en sak prövadoch att kunna få stanna i om man har skäl därtill. Upplysningen och hjälpen till dem som flyr måste starktförbättras. Jag viU säga att upplysningen //// alla och envar måste starktförbättras. Det har onekligen förekommit missförstånd om vad som gäller liksomockså om vad som föreslås. Det är ovissheten och osäkerheten hos de asylsökandesom leder till att de företar oöverlagda handlingar. Det satsas enligt minmening alldeles otillräckligt på information och rättshjälp. När det gäller rättshjälpen har jag tillsammans med fleraandra socialde mokrater väckt en mofion om att man alltid bör ha offentligt biträde i avlägsnandesituationer och att man bör agera för att få till stånd en advokatjour. har inlett överläggningar med invandrar verket om hur en advokatjour skall kunna administreras. Man har också skickat en enkät till samtliga advokater med förfrågan om intresse av att delta i jourverksamhet, behov av utbildning i flykfingrätt etc. En särskild arbetsgrupp bearbetar svaren. Det återstår en del arbete innan jourverksamheten kan komma i gång. En av stötestenarna är hur verksamheten skall administreras. Det har hitinfills inte framkommit något riktigt bra förslag om vem som skall ta ansvaret för att kontakta den advokat som står fill förfogande. Men det är naturligtvis också en fråga om att det är nödvändigt att man ställer ekonomiska resurser till förfogande och gör klara utfästelser om detta, om man skall ha en advokatjour, vilket det finns ett starkt behov av, som kan motverka just dokumentlöshet. Dessutom måste myndighetsorganen vara beredda att ta ansvar. Ny utlänningslag, m.m. I detta sammanhang kan man jämföra med situationen när detgäller häktesjourer. Där är det domstolarna som tar ansvaret. Det har ställtsekonomiska resurser till förfogande, och det har bedrivits ett ganska intensivtarbete för att försöka lösa dessa frågor. Att det sedan inte fungerar väl berorpå en misslyckad, eller i varje fall mindre god lagsfiftning, som vi fick fören tid sedan och som jag starkt varnade för. Men det är en annan historia. Detär därför något förvånande, om nu också vill lyssna, attutskottet behandlade denna fråga så gesvint. Jag tycker att man verkligenskulle ha gått in på dessa frågor och kommit med ställningstaganden i denriktning vår motion förespråkar. Så fill frågan om muntlig handläggning. Det är en storbrist när det gäller förslaget om muntlig handläggning att detta endastföreslås gälla såvitt avser invandrarverket, dvs. första instans, och att mandessutom har skrivningar som innebär att även telefonkontakter skulle kunnainräknas. Enligt min mening måste man ha sådan muntlig handläggning att man kanbedöma om uppgifterna är rikfiga eller inte, om de är trovärdiga eller inte.Varför det då? Jo, därför att det i de flesta kortfattade beslut man får ståratt uppgifterna inte var trovärdiga. Därför är det angeläget att handläggningensker genom personlig kontakt. Hur skall jag kunna bedöma trovärdigheten hos enmänniska jag aldrig har sett? Detta är vikfigt, om man nu vill förstärka rättssäkerheten,vilket man har talat om. Hur skall det vara möjligt för att ändrapå ett beslut där invandrarverket har gjort en trovärdighetsbedömning ochärendet sedan överklagas? 1 invandrarverkets bedömning står att vederbörandesuppgifter inte var trovärdiga. Svaret enligt utskottet och enligt propositionenär att man i första instans har gått igenom ärendet så utförligt att det intebehövs i andra instans. Detta är ett fullständigt upp- och nedvänt resonemang,som inte har det ringaste med rättssäkerhet att göra. Därför skulle mannaturligtvis ha tagit min och motion på denna punkt påallvar. När det så gäUer förvar och andra kontrollfrågor vill jagsäga följande. Den mest långtgående åtgärden i utlänningsärenden är förvarstagande.Det anges i förslaget att uppsikt alltid bör användas i stället för förvar omdet kan anses fillräckligt med sådana åtgärder, vilket skulle följa indirekt av1 § utlänningslagen, enligt propositionen. För att göra den här regeln helttydlig vid den praktiska tiUämpningen är det enligt min mening påkallat att detinförs en uttrycklig regel härom i likhet med vad som föreslås om barn. 1lagförslaget sägs det nämligen att den som är inte får tas i förvarom det är fillräckligt att han ställs under uppsikt enligt bestämmelserna i 5 §andra stycket. Jag anser inte att de förvarsregler som gällerskall utvidgas till att avse de fall då den rättssökandes identitet är oklarnär han eller hon anländer till . Jag menar att det räcker att densökande kan ställas under uppsikt och att beslut om förvar fattas först i denhändelse uppsikt på grund av den sökandes åtgärder inte kan genomföras. Detsamma gäller förslaget om förvarstagande för att enutredning skall kunna genomföras. I de fall den sökande inte talar om sinidentitet eller på något annat sätt motverkar eller försvårar en utredning kandet hända något som är mycket viktigare än det som föreslås, nämligen attdetta kan bli fill nackdel i själva ärendet. Det är huvudsaken, vilket man börha ordentliga Då behöver den sökande biträdet redan från början. Det föreslås att kraven för att ta barn i förvar skallvara att det föreligger uppenbar risk för undanhållande och att en föreståendeverkställighet som inte behöver fördröjas blir äventyrad. Dessutom kan förvarske om det finns anledning att anta att utlänningen bedriver brottsligverksamhet i . Inte i något av fallen fodras synnerliga skäl. Särskiltbetänkligt är det med hänsyn till att det i det andra fallet, dvs. brottsligverksamhet, fordras endast anledning att anta att brottslig verksamhet bedrivs. Av 3 § sista stycket framgår att det när det gäller attskilja barn från föräldrar fordras synnerliga skäl liksom om förvarstiden skallutvidgas utöver . är regeln att man vid en totalbedömning avdessa fall skall finna att det är fråga om synnerliga skäl. Jag tror att deflesta som läser detta noggrant förstår skillnaden som jag har försöktförklara. Att det sedan finns en del som inte förstår det beror på andra sakeroch på att man försöker trassla bort detta. Men det är viktigt att detta blirklarlagt. Jag har inte kunnat komma till någon annan slutsats än att det är prakfiskttaget ogörligt att skapa en regel i detta sammanhang som innebär att man isällsynta undantagsfall skall ta barn i förvar. Faktum är ju att det gång pågång har gjorts uttalanden i en sådan riktning att detta skall ske endast närdet är oundgängligen nödvändigt. Och ändå talar statistiken sitt tydliga språk.Dess värre följer man numera inte upp statistiken. vet vi ändå genom andrakanaler att ett mycket stort antal barn, med hänsyn till vad som sägs om närdetta får ske, tas i förvar. Jag menar därför att man bör helt förbjuda förvarstagandetav barn. Och jag menar också att en kommande utredning bör ta upp frågan om manpå något sätt kan förstärka uppsiktsreglerna, så att de i de allvarliga fallenblir mer effekfiva. Jag har inte något färdigt förslag fill detta. Men uppsiktgår ut på att man skall kunna kräva anmälningsplikt och att man skall kunna taifrån vederbörande pass. Men även andra villkor kan gälla. Men i åtminstone ettmindre antal fall skulle man kunna tänka sig någon form av kontaktperson ellernågot annat som förstärkte det hela, men det får inte vara av den karaktärenatt det innebär frihetsberövande, dvs. det får inte innebära en så storinskränkning av rörelsefriheten att det leder till detta. En av de svagaste delarna i förslaget gällerkroppsvisitation. Problemet i detta sammanhang är att man bagatelliserar detfaktum att någon letar i en persons fickor och känner på dennes kläder. Då harman inte riktigt reda på hur detta går till. Frestelsen att gå längre blirnämligen för stor om det är fel person som sysslar med detta eller om den somgör denna visitation har en förutfattad mening om personen i fråga. Den andranackdelen med det hela är att man så att säga tar det så gesvint som det talasom, och då får det inte någon nämnvärd betydelse. Om man inför en bestämmelsesom innebär att det får göras endast en ytlig kontroll, kommer personen i frågaatt gömma det på något annat ställe in på kroppen, innanför skjortan. Detta ärett slag i luften. Detta är samma diskussion som vi hade när det gälldeklottret. Men , som tog upp den här frågan, var inte medveten omatt när föreslog en ändring i fråga om detta var det inte för attde inte ville ha kroppsvisitation, utan de löste problemet genom att benämna brottet Ny utlänningslag, m.m. Prot.1988/89:125 grovt. Då får det göras både kroppsbesiktning ochkroppsvisitation. Jag tycker faktiskt att GullanLindblad, liksom många andra moderater, T ~7.. '. ~ noggrannare borde studera ledare, där man inte bara på den härpunkten utan på flertalet av de punkter som jag har berört är utomordentligtkrifisk till detta förslag. Det som har föreslagits när det gäller transportföretagenkommer att urholka asylrätten. väcktes ett förslag som inte innebarekonomiskt ansvar utan vitesföreläggande. Men det fick regeringen dra tillbakapå grund av den opposifion som framfördes mot förslaget. Men det här förslagetär ju inte ett dugg bättre utan snarare sämre. Jag kan också förmärka attkritiken från de asylsökande, från allmänheten och från företagen är starkaremot detta förslag än mot det förra. Till slut vill jag säga följande. Det är viktigt att man idessa frågor slår vakt om ett brett samförstånd. Jag har själv varit med iinvandrarpolitiska kommittén, som lade fram en rad förslag.Kommitténs sammansättning var sådan att alla parfier varrepresenterade. Visst skrevs det reservationer, men med undantag förmoderaterna, som ville avskaffa 6 §, rådde det en ganska stor och bred enighet.Jag menar att det finns förutsättningar för att på nytt skapa en bred enighet idessa frågor. Men då måste man diskutera dem. noga, och de olika riktningarnamåste vara ordentligt representerade. Det är en förutsättning för att manfallkunna pröva förslagen och se till att vi når enighet. Det finns en så passstark vilja hos det stora flertalet i dessa frågor, att det borde finnas godaförutsättningar för regeringen att ta ett skyndsamt inifiafiv till en nyutredning. I detta anförande instämde () och EvaGoés (mp). 40 (): Först vill jag säga att det är vikfiga beslutsom vi fattar här . Jag vill också säga att det finns många godaambitioner, som alla är ense om, t.ex. när det gäller att förkortahandläggningstiderna. Jag tror att en av de största rättssäkerhetsåtgärder somman kan vidta är just att förkorta handläggningstiderna. Jag förutsätter att deresurser som tillhandahålls för dem som skall utföra arbetet blir tiUräckliga,om det nu skulle visa sig att det påslag som gjorts inte skulle räcka. Jag troratt det är det absolut bästa sättet att föra en god flykfingpolitik. Jag skulle också vilja säga att det är oerhört viktigt attvi följer upp praxis, så att vår flykfingpolifik ochutlänningspolifik följer de internationella konventioner som vi har anslutitoss till. Jag vill börja med att påpeka att det fakfiskt är ettmycket viktigt år när det gäller barnen. Det har jag sagt tidigare. Det finnsen färdig barnkonven-fion, som förmodligen kommer attanta . I det förslag som ligger utgår man från att man i allaärenden som gäller barn alltid utgår från barnens bästa. Även i flykting- ochufiänningslagstiftningen måste barnens bästa gälla. Flyktingbarnenär ju oskyldiga. Det är vuxna som har försatt dem i den situationsom de befinner sig i. Därför är det väldigt viktigt att barnen 72 betraktas som skilda rättsobjekt.De får inte vara någonting medföljande. även om desjälvfallet tillhör en familj, utan de skall betraktas som individer Prot.1988/89:125 ochenskilda rättsobjekt och behandlas därefter. Det är på samma gång 31 maj1989 mycketviktigt att de, om de har en familj, en förälder eller en anhörig med I \ sig, inteskiljs från denna kanske enda trygghet som flykfingbarn, ett eller '" """'"'ög' flera isamma familj, har. Om detta tror jag att vi är ense liksom om att vi skall vidta allade nödvändiga åtgärderna för att uppfylla detta. Det är en viktig del i detförslag till barnkonvention som ligger. Jag vill peka på att även om det råder enighet i en delfrågor, råder det större och mindre oenighet i vissa andra frågor, och centernhar avgivit ett antal reservafioner till betänkandet. Jag skulle vilja ta uppnågra av dem. Vi har tillsammans med och vpk en reservationom att man successivt - och det gäller bl.a. i allra högsta grad beträffandebarnen - måste följa upp praxis vid tillämpningen av lagstiftningen. Vi som ärledamöter här i sfiftar lagar, och vi har naturligtvis avsikter meddenna lagstiftning. Det är då väldigt viktigt att man följer upp om lagenutövas så som vi har tänkt oss och att inga avvikelser sker från detta. Därförser vi det som synnerligen viktigt att man följer upp praxis. Det framhåller vii denna reservation. Eftersom jag har fått i uppgift att tala speciellt ombarnen, vill jag säga att det är oerhört viktigt när det gäller barnenssituation att lagen följs upp på ett korrekt och riktigt sätt. Vi har en centerreservation som tar upp frågan omutredning av barns situation. Barnen är ju väldigt ömtåliga i enflyktingsituation. Det är inte alls säkert att barn vågar tala om riktigt vadde har varit med om, vad de vet och hur de känner i det läget. Det fordras, somcenterledamöterna skriver i sin reservation, en kompetent förhörsledare,socialarbetare eller vem det vara må som talar med barnen. Och det tar långtid, för det är ett oerhört svårt arbete. Därför är det väldigt viktigt att detfinns utbildning och att de som skall utföra arbetet får allt möjligt stöd föratt kunna sköta uppdraget. Det är också viktigt, som vi framhåller, att allabarn utreds och att barnens situafion tillmäts största vikt när man bedömer enfamiljs öde i ett asylärende. Det här är en sak som jag vill fästa den störstauppmärksamhet vid. Det andra som diskuterats mycket här och där somligauttalanden har förvånat mig oerhört mycket är att riksdagsledamöter, bara fören Kten stund sedan, fortfarande förlitar sig på felaktiga tidningsskriverierom inställning till förvarstagande av barn. Det är ett faktum attcentern har en särskild reservation i denna fråga där vi framhåller att vi villatt ger regeringen till känna att barn över huvud taget ej får tas iförvar. Det är uppfattning i denna fråga. Det står mycket tydligt ibetänkandet. Jag beklagar att man inte tagit reda på detta innan man går upp italarstolen utan lutar sig mot felaktiga tidningsskriverier och påstår någotannat. Detta är ingen kritik utan bara ett påpekande. Man kan fråga sig varför vi inte har reserverat osstillsammans med och i denna fråga. Det finns ett skäl till detta. andra reservationen föreslås att man icke skall yrka bifall fill den paragraf som gäller förvarstagande av barn. Såvitt vi kan förstå innebär detta, eftersom lagen skall träda i kraft om det över huvud taget blirnågot beslut , kommer det i lagen inte att finnas någon paragraf som rör omhändertagande av barn. Då menar vi att det är viktigt att man gör ett 73 Ny utlänningslag, m.m. ordentligtuttalande om att barn över huvud taget inte får omhändertas. Sedermera kanförhoppningsvis, om skulle anta uttalandet, en ny paragraf komma tillstånd mot bakgrund av detta. Det har varit vår bedömning. Jag vill inte skapanågon strid om detta, utan jag vill bara klarlägga bakgrunden till vårreservation i frågan. Men det är som sagt mycket möjligt att vi inte kommer attbehöva rösta om denna fråga . Jag tror att vi har samma uppfattning i sak-, det framgår av texten. Sedan vill jag gå in på en sak som jag har tagit upp i minreservafion, och det gäller direktavvisning av barn. Jag menar attdirektavvisning av barn inte får ske om inte barnets sociala och hälsomässigasituation har utretts. Det betyder att det kommer att ta innan ettbarn avvisas. Det är här också en fråga om barnens rättssäkerhet. Barnensstatus är ju oerhört viktig i detta sammanhang, och det är vikfigt att derassituation utreds. Detta gäller särskilt ensamma barn som kommer hit.