prot · GC0920 · 1988-12-31 00:00:00 — Vpk har en unik chans att medverka till att såsker. AnL 60HANS LEGHAMMAR (mp): debatteknik förvånar migmycket. Antingen vill han inte förstå eller också förstår han inte vad dethandlar om. Vi har hamnat i det läget att vi önskar en lagstiftning motkollektivanslutning, eftersom vi ser att socialdemokraterna snurrar i sinastolar och vill ha den anslutningsformen kvar. Man ändrar sina egna beslut. Enminoritet i har i det trängda läget försökt få igenom enreservation. En lagtext har varit på remiss hos lagrådet. Man vill veta om dennya prot.1988/89:20 anslutningsformen strider mot föreningsrätten, vilket vpkpåstår. Ett enigt lagråd säger att det inte är fallet, menvpk kan tydligen se vad ett sakunnigt lagråd intekan se. Vad är det som vpk men inte lagrådet ser? gärna vilja veta. AnL 61BIRGIT (): Det förefaller som om harmissuppfattat vad saken gäller. Vi kräver lagsfiftning om att det skall varaindividuell anslutning av människor till politiska partier. En sådanlagstiftning riktar sig alltså till de politiska partierna och har ingentingmed andra organisationers beslutsfattande i den här frågan att göra. oroade sig för att man skulle gripa in ide fackliga organisationernas beslutsfattande. Det handlar inte om det, utandet handlar om att politiska partier skall bäras upp av individer. Det är ettkrav i en demokrati som vår. Korporationer har inget samvete. Jag vet att många personer inom vpk rent intellektuelltanser att det inte får gå till på det här sättet. De skulle vilja få till stånden lagstiftning på detta område. Det är litet synd om vpk - jag beklagar delvispartiet - eftersom man är rädd för den kampanj som skulle sättas i gång av LOoch fackliga organisationer samt kanske också av socialdemokratin, om man gavsitt stöd åt kravet på en lagstiftning mot kollektivanslutning. Det är alltsåbeklagligt att vpk har en politisk ställning, som gör att partiet tvingas avståfrån att försvara individens frihet och ytterst demokratin i detta land. AnL 62 (vpk): Vi har under åtskilliga år här i riksdagenfört debatter om kollektivanslutningen, och har antagit uttalanden omatt det socialdemokratiska partiet skall upphöra med kollektivanslutningen.Socialdemokratin har dock inte hörsammat detta. När nu det socialdemokratiska partiet äntligen, efter 70års kamp som vi ser det, fattar beslut om att avskaffa kollektivanslutningen,vad skall vi då med en lagstiftning till? Är det nödvändigt och bra? Vad villfolkpartiet, eller åstadkomma? Vad är det manegentligen skall lagstifta mot i detta läge? Jag vet inte om vi har så stor rädsla i den här frågan. Vitycker inte att man bör lagreglera i första hand, eftersom principer har ståttemot varandra. parti och tredje vice talmannens parti harstått bakom principer som också vpk har stått bakom - att man inte skalllagstifta. Vi har följt den linjen. Men sedan sade vi: får detvara nog. Och sedan vet vi vad som har hänt. Skulle det då vara följdriktigtatt i nästa steg kräva en lagstiftning mot kollektivanslutning, som detaktuella partiet har beslutat skall försvinna? Om den inte kommer att försvinna kan jag, ,lova att vpk ställer upp på lagstiftning. Det kommer vi att göra om mansaboterar det här beslutet. Och kollektivanslutning handlar om att anslutaenskilda människor till ett politiskt parti. Sedan till : Det vi tar upp i det andrastycket i vårt särskilda yttrande är organisationsanslutningen till politisktparti. Tänk efter vilka konsekvenserna är! I reservationen föreslås ett fillkännagivande tillregeringen - det finns ingen lagtext i denna fråga. Beslutet på den här punktenskulle bara kunna bli ett tillkännagivande till regeringen omorganisafionsanslutningen. Vi är helt överens med om att man skall varaenskilt ansluten. Men vi begriper inte varför vi i detta läge - när vi hardrivit fram socialdemokraternas ställningstagande - skall lagstifta om detta.Det är faktiskt en överloppsgärning. Man kan fråga : Vad skall ni göra åtorganisafionsanslutningen? Skall ni komma med nästa förslag, med en ny lagtextom att ingen folkrörelse får ansluta sig till ett politiskt parti? Det skullevara ett ganska stort intrång i en fri rörelses möjligheter, och den fråganmåste vi väl ändå överlåta åt fackföreningsrörelsens medlemmar att klara ut. Politiskt sett är detta en mycket farligare väg förfackföreningsrörelsen. Men klassamarbetet och den tredje vägens politik, meddess miljöpolitik, är också farlig. Men vi kan ju inte här bara besluta att ettpolitiskt parti skall driva en viss politik, utan vi får faktiskt låtarespektive organisationer klara av det hela. Vi deltar i arbetet och ser till att fackföreningarna inteansluter sig organisatoriskt till det socialdemokratiska partiet. Frågan är hurmånga av dem här i kammaren som ute på fältet kommer att vara med i detarbetet. AnL 63 HANS LEGHAMMAR (mp): Från ärlighetssynpunkt tycker jag att manborde läsa igenom alla papper om man skall vara ett partis företrädare i enfråga. Vid KU:s sammanträde fick vi en föredragning beträffande vilket beslutman hade fattat på . Det är tydligt att man svänger över frånkollektivanslutning till organisationsanslutning, och det är det som liggerbakom den skrivning som vi har varit med om att reservera oss för. Det är vaddet handlar om. Socialdemokratin har alltid varit påhittig och kommersäkert alltid att vara det i sitt maktutövande. Man hittar bara en annan form,när opinionstrycket beträffande kollektivanslutningen har blivit för stor. Denformen är organisationsanslutningen i stället för kollektivanslutningen. Därför har vi kommit tillståndpunkten att vi faktiskt måste lagstifta. Inte heller vi vill egentligenlagstifta, men eftersom socialdemokratin svänger sig och hittar nyaformer, tycker vi att det är dags att göra det . AnL 64LARS-OVE (vpk): Jag måste nog säga att det är dags att läsa pålitet till beträffande vad frågan handlar om. Det handlar inte omorganisationsanslutningen. Om det skulle göra det vore det en fantastiskklausul - om man skulle förbjuda organisationsanslutningen. Jag skulle då varamycket förvånad över om ställde upp på en sådan princip. Det handlar faktiskt om kollektivanslutningen - det ärdags att läsa hela betänkandet. I fråga om organisationsanslutningen gäller detbara att man vill ge regeringen till känna vad man egentligen tycker i denfrågan. Det är vad man säger - inget annat. Den lagtext som finns gällerkollektivanslutningen. Prot.1988/89:20 AnL 65 HANS LEGHAMMAR (mp): 9november1988 Fm talman! Den som lever lär väl fåse. Vi får väl se vad SAP:s beslut egentligenkommer att innebära, eftersom vi inte får vpk med oss på vår linje. Jag hoppasatt har skrämt fiskarna i SAP ordentligt, så att man inteutnyttjar den här organisationsanslutningen som en kollektivanslutning. Menriskerna och intentionerna att man utnyttjar den på detta sätt är uppenbara. Jag hoppas att vi slipper detta, men det får framtidenutvisa. Jag hade velat att vpk stödde oss här . AnL 66 (vpk): Det var klädsamt att inser vaddet egentligen handlar om. I fråga om att hindra organisationsanslutningen, attfackföreningarna ansluter sig fill socialdemokratiska parfiet, hälsar jagmiljöpartiet välkommen in i fackföreningsrörelsen för att slåss för detta. Jagtror att det är enda vägen. Det handlar om att bilda opinion ifackföreningsrörelsen och hela samhället mot en sådan idiofisk form för attförstöra fackföreningsrörelsens framfid. Det gör vi nog inte här i . Överläggningen i detta ärende var härmed avslutad. (Beslut fattades efter debatten om finansutskottetsbetänkande 1.) Kammaren övergick fill attdebattera finansutskottets betänkande 1 om offentlig upphandling. AnL 67 (): betänkande om offentligupphandling berör på många sätt den dagliga verksamhet som äger rum ute ikommuner och landsting. Den viktigaste frågan som tas upp i betänkandet gällerkonkurrensen mellan privat och offentlig sektor och hur den offentligaupphandlingen bör inriktas för att främja densamma. Vi i moderata samlingspartiet har i olika sammanhangunderstrukit vikten av att den offentliga verksamheten utsätts för konkurrens iskilda former. Vi tror fullt och fast att man skulle kunna förnya och stimuleraden offentliga sektorn genom att erbjuda alternativ - alternativ inom allaområden av offentlig service. Tyvärr har den socialistiska utskottsmajoritetenavstyrkt våra motioner. Huvudmotivet för detta är att de inte kan godta den synpå den offentliga sektorns roll i en välfärdsstat som kommit till uttryck imotionerna. har det lagts fram en radutredningar som mycket klart visar att den" verksamhet som bedrivs inom den offentliga sektorninte kan mäta sig fullt ut med sina motsvarigheter i den privata sektorn. Medan lönsamhetskrav och konkurrens driver fram en ständig produktivitetsökning i privata företag, utsätts offentliga verksamheter för en nästan lika regelbun- 70 den försämring av produktiviteten. Dettycks dessutom vara så att delar av Sverigesoffenfliga sektor, huvudsakligen inom kommunområdet, uppvisar en väsentligtlägre produktivitet än motsvarande sektorer i t.ex. våra nordiska grannländer,vilket antyder att det i finns systemfel, och det är allvarligt förlandet. En väl fungerande offentlig sektor är i själva verket en avgörandeförutsättning för en framgångsrik välfärdspolitik. Vi vill därför från moderat- och folkpartihåll ökakonkurrensen mellan privat och offentlig sektor. Vi måste helt enkelt leva uppfill de i en marknadsekonomi nödvändiga principerna om fri konkurrens och friupphandling. Företagssektorn - näringslivet, om man så vill - har under desenaste decennierna trängts tillbaka, och företagsklimatet har successivtförsämrats. har den offentliga sektorn vuxit sig allt starkare,vilket bl.a. har inneburit att förvaltningen och offentligt ägda företag fåtten privilegierad ställning gentemot den privata sektorn. Jag vill här ge någraexempel på detta. Några storaföretag, främst affärsverk, baserar delar av sin verksamhet på monopol. Det ären resultatmässigt säker verksamhet, eftersom den saknar konkurrens. Den täckerstora delar av dessa företags fasta kostnader och underlättar satsningar påföretagens övriga, konkurrensutsatta affärsområden. Privata företag har svårtatt hävda sig i den konkurrensen. Många anmälningar tillnäringsfrihetsombudsmannen styrker detta konstaterande. I kommuner ochlandsting är det inte undantag utan regel att affärsverksamheterna harmonopolkaraktär. Det gäller t.ex. försörjningen med el och vatten,renhållningen, sotningen och bostadsförsörjningen. På en del av dessa områdenupprätthåller privatföretagen en viss verksamhet, men i stort sett är deraskonkurrenssituation svag. Enskildaföretags ställning kan också undermineras utan att något formellt monopolföreligger. De allmännyttiga företagen har t.ex. under de senaste 50 årenövertagit de privata byggföretagens roll på bostadsmarknaden. Stat och kommunhar vidare haft en tendens att bilda egna företag, som sedan fått i uppdrageller tillåtits överta uppgifter som tidigare skötts av privata företag. Detfinns t.ex. numera inte mer än tre kommuner som anlitar friståenderevisionsbyråer för sin fackrevision, trots den mängd kvalificerade revisorersom länge funnits i vårt land. Alla andra anlitar revisorer.Även på många andra områden har stat och kommun visat förkärlek för att anlitaegna eller närstående företag utan att rationella mofiv för detta uppenbarats.Är SCB alltid lämpligaste leverantör av statliga opinionsundersökningar? Är detSIPU som är bäst på att utbilda statens tjänstemän? Är det alltid Kommundatasom bäst löser alla kommunala dataproblem? Statenförhindrar ibland att enskilda företag får komma in på för dem utvecklingsbaraverksamhetsområden. Företagarna har visserligen som exempel tillåtits bedrivabegränsade verksamheter inom utbildning och vård. Men alla försök att medverkatill skötseln av daghem förhindrades effektivt genom beslut att intege bidrag till privata sådana. Särskiltallvarlig är den utveckling som kunnat observeras vad gällerkommuners och landstings kommersiella verksamheter utanför Prot.1988/89:20 det s.k. kompetensområdet. Det kan t,ex. ske genom att en kommuns 9november 1988 bostadsstiftelse via dotterbolag ger sig in på renodladkommersiell verksamhet i och t.o.m. utomlands eller genom att enlandstingstvätt konkurrerar med privata tvätterier i angränsande län. Denkonkurrens som här möter privatföretagen blir lätt övermäktig, eftersom dessakommunala resp. landstingskommunala verksamheter faktiskt inte behöver täckaalla de fasta kostnader som borde belasta de offererade varorna ellertjänsterna. De privataföretagen möter ibland, t.o.m. ofta, på offentlighetssidan ett motstånd som deinte känner igen hos andra kunder och som är ideologiskt betingat. Särskilt ikommunerna och landstingen är det inte ovanligt att en fill synes pris- ochkvalitetsmässigt överlägsen offert bemöts kallsinnigt. På en radområden har nya lagar under de båda försvårat de privataföretagens situation. Vi på moderat håll vill återställakonkurrensneutraliteten, som vi tillsammans med har påpekat ireservationen nr 1, och jag yrkar därför bifall till den. I ytterligare två reservationer, nr4 och nr 5, har vi i moderata samlingspartiet fillsammans med folkpartietreserverat oss mot majoritetsskrivningarna. Den ena rör enhetlig redovisning,och den andra rör lagreglering av upphandling. Vi tycker att det ursåväl skatte- som konkurrenssynpunkt är viktigt att den kommunalaegenregiverksamheten ges en enhetlig redovisningsform som utvisar de faktiskakostnaderna. Sker inte detta är riskerna betydande att egenregiverksamheten fortsätterår utan att upphandlingsalternativet prövas. Vi anser att konkurrensenmellan privata företag och offentlig verksamhet skulle ges bättreförutsättningar, om den kommunala egenregiverksamheten ges en enhetligredovisningsform, som utvisar både de faktiska kostnaderna och andelen egenregiresp. Redovisningarna av egenregiverksamhet ger företag ochallmänhet väsentlig information. Ökade möjligheter att jämföra kostnaderna förkommunens egen verksamhet och för entreprenader stärker konkurrensmöjligheterna.Vidare bör kommunerna åläggas att med jämna mellanrum gå ut på den öppnamarknaden och ta in anbud på den verksamhet som drivs i egen regi. Regeringenbör enligt vår uppfattning i de överläggningar som sker med kommunförbundenunderstryka vikten av en stark konkurrensneutralitet mellan kommunernasegenregiverksamhet och entreprenadverksamhet. Dessutom anser vi moderater och folkpartister att denkommunala upphandlingen bör, liksom den statliga, regleras i lag. Som ,, har påtalat i ett antal uppmärksammade kommunala upphandlingsärenden ger enlagreglering bättre skydd än nuvarande ordning med ett upphandlingsreglemente.1 det senare fallet kan överträdelse beivras endast med kommunbesvär. Manskulle då uppnå den fördelen att upphandlingsreglerna skulle få samma statusöver hela det offentliga området. Det finns enligt vår uppfattning ett klartbehov av fördjupat och intensifierat samarbete vad gäller upphandlingsreglermellan den stadiga sektorn och kommunsektorn. Detta samarbete har under senareår försvagats. Att kommunerna lagstiftningsvägen åläggs att följa klararegler för 72 inhämtande av anbud har ocksåbetydelse för främjande av frihandel och Vid översyn av upphandlingsreglérna för denoffentiiga sektorn bör enligt vår uppfattning övervägas om inte reglerna förupphandling av tjänster bör ges något större omfattning, och offertgivning påtjänstesektorn kan kräva betydande arbetsinsatser av anbudsgivarna, varför deti vissa fall kan vara berätfigat med ersättning. Problem av nu angivet slagmåste beaktas vid översynen, liksom att upphandlingsreglerna bör harmoniserasmed de regler som tillämpas inom EG. Vi tycker detta är väldigt viktigt, ochdet förvånar oss att majoritetstexten inte innehåller ens ett enda ord om densaken. Med det anförda yrkar jag bifall till reservationerna 1,4och 5. AnL 68 (): Inom både den statliga och den kommunala sektornär det mycket vanligt att en myndighet beställer en tjänst eller en varadirekt hos sin egen organisation, där den produceras i egen regi av fastanställd personal. Denna sammanblandning av den beställande och den producerandeenheten till samma organisation är en vikfig anledning till att effektiviteteni den offentliga sektorn ofta blir lägre än om motsvarande verksamhet via anbudeller på entreprenad lades ut på privat företagsamhet. Det finns säkert mångaexempel på god effektivitet även inom den offentliga sektorn, men utanjämförbarhet är det svårt att veta vad som är bra och vad som är dåligt inomdenna. Det är som att genomföra en höjdhoppstävling utan ribba; man saknarjämförelsematerial, och kan därför inte rätt värdera om en prestafion äreffektiv eller ineffektiv. Första villkoret föratt man skall kunna göra en sådanvärdering är givetvis att allt kan mätas med enhetliga mått. Detta påyrkas imotionerna Fi305 och Fi504, som ligger till grund för reservation nr 4. Enenhetlig redovisningsform är särskilt viktig för bedömningen av kostnaderna förverksamhet i egen regi, som ofta tillåts fortsätta år utan attnågra jämförelser görs eller ens kan göras. Nästa villkor är att all upphandling görs medenhetliga normer, som är fallet med den statliga upphandlingen. I daggörs den kommunala upphandlingen ibland enligt lokala upphandlingsreglementen,ibland utan fasta normer alls. Då denna ofta berör komplicerade tjänster ellerhela system, vore det värdefullt om all upphandling kunde följa en lagsom lade fast normer för hur upphandling i regi över hela landet skallgå fill. Detta föreslås i reservation nr 5. Med enhetlig redovisning och lagstadgad kommunalupphandlingsförordning har två viktiga grundstenar lagts till en rättvisjämförelse mellan offentlig verksamhet i egen regi och privat verksamhet avolika slag. Men detta räcker inte - monopol och specialregleringar, som medorättvisa medel gynnar offentlig verksamhet, måste också bort. , televerkstjänster och radio-TV är exempel härpå - försökenatt med hjälp av luddig lagstiftning stänga är ett häpnadsväckande exempelpå hur ett statligt monopol kan skydda sig mot konkurrens genom att rida påoklara lagparagrafer. ABAB:s monopol på bevakning av offentliga skyddsobjekt gerdetta statliga företag så stora vinster på en'skyddad verksamhet, att man med bidrag från denna kan gåut med låga priser som konkurrensmedel på den fria marknaden för bevakning avandra skyddsföremål. förhindrar privat konkurrens i fråga ombarndaghem, och det offentligas monopol på all utbildning har lett till attSverige torde ha den lägsta andelen privatskolor i hela världen. MBL användsofta av lokala fackföreningar för att förhindra att privata anbud infordras,eller - då detta redan skett - till att stoppa utläggning av arbeten påentreprenad. I reservation 1 föreslås att alla dessa hinder för fri konkurrensoch fri upphandling tas bort. Därigenom skulle man automatiskt vinna atteffektiviteten i många offentiiga verksamheter skulle stiga även därprivatisering ej genomfördes. Jag yrkar bifall till reservationerna1, 4 och 5. AnL 69 (): I reservation 2 som fogats till finansutskottets betänkande 1 tar vifrån sida upp frågor som rör konkurrensen mellan privat och offentligsektor. Vi tycker att det är viktigt att det finns en omfattande fri konkurrensmellan privat och offentlig verksamhet. Ett sätt att uppnå detta kan vara attöka utnyttjandet av entreprenader i den offentliga verksamheten. Vi tyckerdock att det är fel att direkt ge några direktiv fill kommunerna, eftersom vianser att kommunerna själva skall kunna fatta sådana beslut utan pekpinnar frånriksdagen. Detta är ungefär vad reservation 2 från innehåller. Närdet gäller regional- och sysselsättningspolifiska motiv för offentligupphandling vill jag säga följande. Den ordning vi har tillkom 1973. Dåbeslöts att myndigheter inom ramen för gällande upphandlingsbestämmelser bör medverkatill att en ökad del av upphandlingen läggs ut hos företag i de fyra nordUgastelänen. Man avsåg alltså inte hela , utan endast de fyra nordligastelänen. ligger i men hör inte till de fyra nordligastelänen. Beslutet innebär att företag i de fyra nordligaste länen skall gesföreträde då anbud bedöms vara likvärdiga. Jag tycker att utskottets skrivning på s. 9 är ganska tvivelaktig. Manhävdar där att det finns flera län i som har en arbetsmarknadssituationsom liknar t.ex den i , och . Därsägs också att arbetslösheten i har varit ännu högre. Jag villerinra kammaren om att ofta har kommit på andra plats efterNorrbottens län, som haft den sämsta arbetsmarknadssituationen. Så har detvarit . Jämförelsen med , och Västerbottenär inte riktigt adekvat. Utskottet säger vidare att detta leder utskottet tillslutsatsen att man inte skall utnyttja den statliga upphandlingen somregionalpolitiskt medel, trots att detta sker . Menar utskottet att manskall upphöra att tillämpa de regler som finns? Utskottet hävdar att det finnsandra och mer effektiva sätt att bedriva regionalpolitik. Det är synd att manfrån regeringens sida inte har visat några exempel på den handlingskraft manborde ha. Viframför i vår motion och i den reservation som fogats till betänkandet att detstöd som kan komma de fyra nordligaste länen fill godo också skall komma detfemte Norrlandslänet, , till godo. Detta är innehållet i vårreservation 6. Jag vill meddetta yrka bifall till reservationerna 2 och 6. AnL 70MAGGI (vpk): Prot. Detta betänkande handlar om ett antal motionersom innebär ett enda stort angrepp på den offentligasektorn. Andemeningen i dessa _ .. , ... motioner är attden offentliga sektorn skulle vara ineffektiv, improduktiv, dyrbar ochbyråkratisk och att det skulle bli både billigare, effektivare och bättre medprivat konkurrens, entreprenadverksamhet och utförsäljning av StatUga bolag.Det är med andra ord samma gamla kapitalism som alltid. För de fria marknadskrafternas anhängare är den offentligasektorn bara en marknad bland andra, en marknad där det privata kapitalet ännuinte fått tillfälle att komma in i full utsträckning. För oss i vänsterpartietkommunisterna är den offentliga sektorn inte i första hand en spekulativmarknad utan ett område där vi solidariskt skall bidra för att tillgodosegemensamma behov. Vi har där devisen: Av var och en efter förmåga, till var ochen med hänsyn till behov. Det tycker vi skall gälla. Då blir det också alldelessjälvklart,att om den offentliga sektorn förutom att tillgodose de gemensammabehoven också skall ge vinst och utdelning till privata intressen, måste detinnebära att verksamheten blir antingen dyrare eller sämre, i värsta fallbådadera. I själva verket är det, tvärtemot vad t.ex. , svårt att hitta exempel på att privat verksamhet skulle vara vare sigbättre, billigare eller effektivare än den verksamhet som är politiskt styrdoch skattefinansierad. Däremot finns en hel del exempel på motsatsen, både iutlandet och i . Jag tänker t.ex. på , som väl är det land som harprivatiserat allra mest. Jag tror att inte ens ser t.ex. detamerikanska sjukvårdssystemet som ett föredöme för oss i . Vi har på närmare håll, där man under de senasteåren efter borgerliga beslut har sålt ut och privatiserat stora delar av denoffentliga verksamheten och där man nu har stora ekonomiska problem. Detta med produktivitet inom offentlig sektor är mycketintressant. Hur mäter man den? Det skulle vara intressant att höra hurmoderater och folkpartister menar att produktiviteten i skolan skall öka. Skalldet ske genom att man har fler elever i mindre klassrum? Eller skall det skegenom att man ger eleverna högre betyg? Hur mäter man produktiviteten i t.ex.hemtjänsten? Ökar man produktiviteten genom att ge vårdbiträdena flerpensionärer att springa till? Dessa exempel visar att det är oerhört svårt attmäta produktivitet inom offentlig verksamhet. Det är alltså svårt att säga att denhar blivit sämre. Däremot kan man anlägga andra aspekter på offentligupphandling. Jag tänker då på möjligheten att lägga regionalpolitiska ochsysselsättningspolitiska motiv bakom offentlig upphandling.