prot · GC0963 · 1988-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1988/89:63 1§ Val av en ombudsman (justitieombudsman) Företogsval av en ombudsman (justitieombudsman). Anf.1 (): Justitieombudsmannen har i skrivelse inkommen tillkammarkansliet anhållit om entledigande från uppdraget somjustitieombudsman. Kammaren har vid plenum bifallit Anclowsansökan. JO-delegationenhar berett frågan om val av en ny justitieombudsman. JO-delegafionen har därvidenhälligt beslutat förorda att förutvarande justitieombudsmannen väljs till ny jusfifieombudsman. Viddet samråd som skall ske med de av partigrupperna utsedda ledamöterna italmanskonferensen har kommunisternas och de grönasrepresentanter till protokollet antecknat att deras resp. partigrupper iriksdagen inte kommer att delta i valet av justitieombudsman. Som skäl uppgesatt deras parfier inte är representerade i JO-delegationen och därmed inteansett sig kunna delta i beredningsförfarandet. JO-delegafionenoch de partier som där finns representerade är mycket fillfredsställda med attAnders , som under tre perioder tjänstgjort som justitieombudsman,förklarat sig beredd att ställa sig till förfogande för ytterligaretjänstgöring . Riksdagsordningens regler förutsätter emellertid attvalet omfattar en fyraårsperiod. Medhänvisning fill det anförda föreslår JO-delegationen enhälligt att riksdagenför fiden från till dess nytt val har genomförts underfjärde året därefter fill justitieombudsman väljer förutvarande justitieombudsmannenAnders . Kammaren biföll JO-delegationens förslag och utsågdärmed - för tiden från till dess nytt val genomförts underfjärde året härefter - till 2 § Justerades protokolletför . Prot.1988/89:63 3 § Föredrogs 7 1988/89:UbU7 om skolansutveckling och styrning (prop. 1988/89:4). Skolans utveckling och * :/ b kw y ) ° Skolans utveckling och styrning 2 (): Propositionen om skolans utveckling ochstyrning var ett misslyckat försök att markera handlingskraft på skolområdetföre valet. En proposition med så litet konkret innehåll och så få nyheter kaninte lösa skolans problem. Tror ni socialdemokrater att kommunala skolplaner, ökatelevinflytande, en fiktiv valfrihet, en återinförd bestämmelse om gävoläromedeloch ett par stipendier om . till läroboksförfattare skall kunnaställa allt till rätta? Blir planeringen bättre av kommunala skolplaner? Trorinte regeringen att kommunerna redan nu planerar sin verksamhet? Klarare än sä här kan inte regeringen redovisa att man haren skolpolitik utan visioner. Regeringen syftar till decentralisering av ansvaret förskolan men gör ingenting ät det som styr mest av allt - statsbidragssystemet.Det är meningslöst att tala om decentralisering om man inte gör något åtstatsbidraget! Man talar om målen för skolan utan att frågor omkunskaper, färdigheter eller kvalitet analyseras eller ens förs pä tal. Hur kanman säga sig gå från regelstyrning till målstyrning utan att ta bort reglernaoch utan att precisera målen? Man talar om utvärdering, men säger ingenting ombetygen. Man talar om valfrihet och profilering, men föreslår ingen verkligvalfrihet för eleverna. Inga förslag läggs fram om nytt statsbidragssystem, somär så viktigt för såväl decentralisering som för valfrihet och profilering. Att skolor skall ha möjlighet att skapa sig en egen profillåter bra, men hur tänker sig skolministern att den skall bli. Pedagogiskmångfald är det inte fråga om. Det är inte heller fråga om att den enskildaeleven skall få välja profil. Man talar också mest om profilering när det gällerarbetssätt, miljö och kultur. Hur blir det möjligt att lära sig mer matematikeller mer språk? Ej heller föreslär regeringen minskad detaljreglering,centralstyrning, administration, kringaktivitet. Snarare kommer skolplanernaatt få byråkratin att svälla. Propositionen innebär ingen ändring i densocialdemokratiska skolpolitiken. Den präglas fortfarande av samma felaktigagrundsyn. Kunskaper och färdigheter prioriteras inte. Enhetlighet ochuniformitet går före den enskilda elevens behov. De minst sagt häftiga reaktionerna på regeringensskolbudget visar att problemen i skolan är djupgående och att skolpolifiken är felaktig.Med socialdemokratisk skolpoHfik drabbas undervisningen när besparingar måstegöras. Reaktionerna var egentligen en protest mot att undervisningen intetillmäts den betydelse den borde ha. De som arbetar i skolan - lärare och 32 elever -vill ha sitt arbete erkänt. När undervisning, kunskaper och färdigheter färsitt rätta värde säkerställs medlen, dvs. lärarna, böckerna, lektionstiden,lokalerna. Skolans resurser är stora, och anslagen har aldrig varitstörre. Men resultaten motsvarar inte de förväntningar man har rätt att ha.Därtill kommératt många skollokaler är svårt slitna. Eleverna har inte egnaböcker. Lärarna flyr yrket. Lärarutbildningen lockar inte sökande. Skolans kris beror på att pengarna används fel - tillkringaktiviteter, administration och byråkrati i stället för till undervisning,lärare, böcker och lokaler. Med en socialdemokratisk skolpolitik och ett dåligtstatsbidragssystem blir det så. Vi moderater har i våra motioner visat på ett annat sättatt lösa problemen. I stället för att spara 167 miljoner på lärarlöner vill viöka de belopp som kommunerna direkt förfogar över för undervisning med 697milj. Skolans kris beror i grunden på att kunskaper, färdigheteroch undervisning inte erkänns som skolans huvuduppgift. Skolans kris ärresultatet av en skolpolitik, som inte sätter varje elevs behov ochförutsättningar i centrum och som inte stärker lärarnas roll och möjligheteratt ge eleverna goda kunskaper och färdigheter. Det är bra att skoldebatten nu har blossat upp, men denborde röra det centrala: Hur skall skolan bli så bra att alla barn och ungdomarfär en bra start i livet och de kunskaper och färdigheter som de behöver föratt utvecklas så bra som möjligt? Hur skall vi ge eleverna en likvärdigutbildning, dvs. ta fill vara och utveckla varje enskild elevs resurser påbästa sätt genom att tillerkänna alla lika värde oavsett begåvning, intresseoch talang? Hur skall vi lägga upp undervisningen så att varje elevs specifikabegåvning utvecklas? Det är ju när eleverna inte får undervisning på rätt niväoch med tillräckligt med tid att öva som problem och behov av kringaktiviteteruppstår. Hur skall vi stärka lärarna och hjälpa dem att klart se ochgenomföra skolans huvuduppgift? Vilken hjälp behöver lärarna för att stärkas isin centrala roll som undervisare och vägledare av barn och ungdom? Hur skallvi göra läraryrket attraktivt igen? Tror ni socialdemokrater att det blir fiersökande till lärarutbildningar om man "fryser" av beslutadelärarutbildningar i , /och ? Alla dessa frågor är centrala. Men svaren stär inte attfinna i propositionen. Inte heller i budgetpropositionen. Regeringen förmårinte lösa skolans kris! Propositionen innehåller mycket fagert tal, men irealiteten är det samma gamla socialdemokratiska skolpoHfik. Man värnar mer omsystemet och organisationen än om den enskilde eleven. En positiv utveckling avskolan kräver en helt annan skolpolitik. Moderat skolpoHfik utgår frän att eleverna är olika ochhar lika värde. Alla har rätt till maximal utveckling efter anlag ochförutsättningar. Vår uppgift är att stödja lösningar som stärker enskildaelevers möjligheter. Skolans läroplan och andra centrala dokument harformuleringar som ansluter sig till denna grundsyn. Det praktiska genomförandetär dock mycket motsägelsefullt. Att precisera målen är därför helt nödvändigt. Det är politikernas uppgift att ange målen. Sedan bör demed minsta möjliga reglering ge skolans personal förtroendet att arbeta för attnä målen Skolans utveckling och styrning 3 protokoll 1988/89:61 -63 Skolans utveckling och styrning på detsätt de anser bäst. mål, bidrag som fördelas per elev och stor lokalfrihet är det bästa sättet att frigöra den kreativitet och det engagemang somfinns hos skolans personal. Detta är den viktigaste stimulansen till utvecklingav skolan. Med anledning av propositionen har vimoderater lagt fram följande huvudkrav som också återfinns i vårareservationer. Skolan behöver klara mål somsätter kunskaper och färdigheter i centrum. Skolan har fått massor av uppgifter somtillsammans bidragit till att tiden för skolans huvuduppgift begränsats.Självfallet behövs många olika ämnen och moment i en skola för allmänmedborgarkompetens. Men de får inte utvecklas så långt att fiden för skolanshuvuduppgift får stå tillbaka. Inte heller får ytlig orientering ersättakunskaper. Skolan måste t.ex. understryka att ett verkligt konstruktivtmiljöengagemang kräver kunskaper i biologi och kemi. SÖ-undersökningen av lärarnas attityder till arbetsmiljönvisar ocksä att lärarna anser att stoffträngseln, skolans många uppgifter ochbristande tid är ett stort problem. Det blir alltmer nödvändigt att se överämnena, värna om ämnesstrukturen och rensa i kursplanerna. Att värna om undervisningstiden har därfill blivit alltviktigare när olika aktiviteter tillåts bryta undervisningen. Närundervisningen fungerar väl sker också en fostran. Vi moderater har gång på gång yrkat på att skallslå fast att kunskaper och färdigheter skall vara skolans huvuduppgift. Vi harvarit ensamma om detta. Skälet till att dagens elever inte alltid har tillgångfill egna läromedel är synen på skolans huvuduppgift. Med mål som sätterkunskaper och färdigheter i centrum är boken ett oöverträffat hjälpmedel.Eleverna skall få de centrala läromedlen i form av böcker i varje ämne. Skolans huvuduppgift måste preciseras så alt den blirtydlig och möjlig att genomföra. Om målstyrning skall råda måste målenpreciseras bättre. Detta åstadkommes inte i propositionen. Det mäste ske en rejäl minskning av de regler somstyr skolarbetet. Om skolan skall kunna utvecklas måste en stor del av regelverket tas bort. Vi menaratt skolans personal, elever och föräldrar med minsta möjliga reglering skallkunna bestämma hur man vill organisera arbetet. Den enskilda skolan skall kunnabilda mindre klasser om man anser att det är bästa sättet att nå målen förskolan. Statsbidraget måste följa eleven. Det nuvarande statsbidragssystemet är det största hindretför förnyelse och utveckling. Statsbidragen bör därför beräknas per elev ochfölja elevens val av skola oavsett om skolan är fristående eller offentlig.Systemet bör naturHgtvis innehålla ett garantistöd för skolor i glesbygd. Elevoch föräldrar skall ha rätt att fritt välja skola - offentlig eller fristående.Med ett syslem av detta slag hade problem av Drevdagens typ aldrig uppstått. Ipropositionen hävdas att det råder generösa regler för godkännande av Detta är inte korrekt. Gällande regler är alldeles för restriktiva.Enligt vår mening bör dessutom elevers och föräldrars önskemål om skolgång vidfristående skola vara grund för statligt bidrag. Tycker socialdemokraterna att det är rättvist attstatsbidraget för en elev i fristående skola /88 uppgick till 5 824kr. på lågstadiet, på mellanstadiet . och på högstadiet ,medan den statliga kostnaden för en elev i uppgår till ca 16 000kr.? Är detta rättvist? Vi behöver ett nytt betygssystemmed betyg som redovisar kunskaper och färdigheter i relation till läroplanens krav. Betygsfrågan behandlas visserligen inte i dettabetänkande, utan betygsyrkandena har skjutits upp. Även förslaget om en gemensamreferensgrupp vid betygsättning för allmän och särskild kurs har man skjutitupp. Detta med allmän och särskild kurs är tydligen en het potatis. Jag villfräga utskottets talesman vad han egentligen anser om betygen ochom allmän och särskild kurs? Betänkandet har en försåtlig formulering som sägeratt man inte nu skall ta bort allmän och särskild kurs. Det är dock synnerligen anmärkningsvärt att betygsfråganinte berörs när man diskuterar hur man vill styra och påverka skolan. Det ärmycket avslöjande. En precisering av målen för skolan och ett förnuftigtbetygssystem borde vara självklara medel för en effekfiv utvärdering avskolan. En ny skolminister borde dock kunna tänka nya tankar. Jagvill därför fråga skolministern om han inte inser att betyg är ett bäde viktigtoch naturligt hjälpmedel i skolan men att betygssystemet behöver reformeras.Kan vi hoppas på vär nye skolminister i betygsfrägan? Vi behöver en fristående organisation förutvärdering av skolan. Det är inte lämpligt att den centrala myndighet som har ansvar för att organiseraverksamheten också ansvarar för att redovisa de övergripande resultaten. SÖ fär för stor dominans, eftersom den verkliga makten närdet gäller skolans utveckling skapas genom den överblick och möjlighet tillinitiativ SÖ har. Vad kan detta innebära för skolans utveckling? Vi anser att utvärderingen av skolans inre arbete börskötas av en fristående instans underställd en fristående kommission. Somförebild kan tjäna den modell man har i . Eleverna bör få ökademöjligheter att välja inriktning och studiekurs efter intresse. Ju mer eleverna kan välja ämne och kurs efter intresse,desto större förutsättningar fär de att lyckas väl. Detta är inte minst viktigtpå högstadiet. Utrymmet för tillval måste utökas. ValmöjHgheterna skallinte bara gälla vissa ämnen, utan man skall kunna fördjupa sig även i ämnen iden ordinarie timplanen. Tillvalsmöjligheterna skall anges i timplanen för attgarantera kvalitet. Antalet tillvalstimmar måste öka gradvis ju längre upp ihögstadiet eleven kommer. Efter årskurs 9 bör de elever som vill och behöverdet kunna komplettera. Skolans utveckling och styrning Skolans utveckling och styrning Barnenskulle må bra av en tidigare skolstart. har en internafionellt sett sen skolstart. Atttidigarelägga skolstarten till är den åtgärd som skulle betyda mest förkvaliteten i varje barns skolgång. Det är utomordentligt viktigt att ta till vara den tid ibarnens liv då de är både särskilt receptiva och särskilt motiverade för attlära. En tidig skolstart - som måste kunna vara flexibel medhänsyn till barns mognad - och ett årskurslöst lågstadium skulle kunna ge barnen individuellt anpassad studietakt. Barnen skulle kunna få en tillräckligt godgrund och tillräckligt med tid. Det ger bättre inlärning och större trygghetoch självkänsla, och det motverkar skolproblem längre fram. Moderata samlingspartiet har under allmänna motionstidenföreslagit en aktionsplan för att få en tidigare skolstart och enskolförberedande förskola. Beslut bör fattas snabbt. Frågan har utretts ochdiskuterats länge nog. Fler utredningar behövs inte. Del är dags att handla. Tidpunkten är gynnsam. är årskullarnaförhållandevis små. Dröjer besluten blir det svårare. Barnkullarna blir störreigen. Denna fråga berörs dock inte i propositionen, denna frågasom är så viktig för varje barns utveckling. Den är viktig också för skolansutveckling. Regeringen utsänder olika signaler i skolstartsfrågan. Varstår regeringen egentligen? Och var står vår nye skolminister, som efter sinutnämning uttalat sig sä utomordentligt oklart i denna fråga? Jag har i mittanförande tagit upp huvudpunkterna i den moderata kritiken mot propositionenoch den socialdemokratiska skolpolitiken. Jag harangivit de viktigaste punkterna i den moderata skolpolitiken: - mål somsätter kunskaper och färdigheter i centrum. - Avreglering avskolan. - Ett statsbidragsom följer eleven. - Ett nyttbetygssystem med betyg som redovisar kunskaper och färdigheter i relation tillläroplanens krav. - En friståendeorganisation för utvärdering av skolan. - Ökademöjligheter för eleverna att välja skola och studieinriktning efter anlag ochintresse. - En tidigareskolstart. Vi moderater har i vårareservationer i betänkandet tagit upp ytterligare punkter, och jag vill hänvisatill dessa och yrka bifall till samtliga reservationer med moderatanamn. Jag vill dock även nämna vårt yrkande att denspecialpedagogiska påbyggnadsutbildningen bör kompletteras med utbildning avlärare för elever med tal- och språksvårigheter. Enligt undersökningar finnsdet i vårt land ca 200 000 barn med någon form av språklig störning. Ofta ärden språkliga störningen primär, och andra svårigheter kan bli en följd. Detbehövs lärare med en grundlig utbildning i en specialpedagogik på språkvetenskapliggrund. . Herr talman! Jag tror att vi alla är nyfikna på vär nye skolministersåsikter. och jagvill hälsa statsrådet välkommen till denna första skoldebatt ochsammanfattningsvis fråga: Är statsrådet villig att medverka till att vi får ettbättre betygssystem, där betygen redovisar kunskaper och färdigheter i relafionfill läroplanen? En betydande föräldraopinion kräver det. Vad är iklarspråk statsrådets inställning i fräga om skolstarten? Är det inte meningslöst att tala om decentralisering avansvaret för skolan, när man inte gör något åt statsbidraget? En erfarenkommunalpolifiker som statsrådet torde inse att det är nödvändigt att ta medstatsbidraget, när man talar om utvärdering och utveckling av skolan? Hur skall man kunna gå från regelstyrning till målstyrningutan att ta bort regler och klart ange målen? Hur kan man tala om målstyrningutan att tala om kunskaper och färdigheter? Vad vill statsrådet göra för att få läraryrket attraktivtigen? Vad vill statsrådet göra för att stärka lärarna i deras svära roll? på allvar att lärarna upplever stoffträngseln som ett stort problem? Hur går det om en skola eller klass vill profilera sig närdet gäller matemafik eller språk? Hur kommer statsrådet att behandla propåer från lärare somvill bryta nya vägar och starta egen skola, eller föräldrar som vill det? Detär ju verklig profilering. Kommer statsrådet att ta inifiafiv till attstatsbidraget till fristående skolor blir mer rättvist? Skolans utveckling och styrning 3 (): Folkparfiet har ibland litet förklenandekallats folkskoUärar-partiet. Uttrycket myntades någon gäng av en motståndaresom skällsord för att skildra ett parti med smal social bas. Men jag tyckerändå att uttrycket på sätt och vis är bra. Det täcker en verklighet. För det första är det historiskt. Det var liberalerna iden gamla ståndsriksdagen som drev igenom beslutet omallmän folkskola. Och när beslutet därefter skulle förverkligas runtom i de svenska bygderna var det ofta liberalt sinnade människor som varinifiativtagare och blev skolpionjärer. För det andra gäller det också . I hela vårtutbildningssystem, frän till högskolan, från komvux fillfolkhögskolorna, är ett mycket stort antal människor liberaler ochfolkparfister. Det är naturligtvis ingen tillfällighet. I liberalttänkande är tron på att individen, och därmed hela samhället, kan utvecklasgenom kunskapssökande något centralt. Vårt intresse för skolan är gammalt ochi hög grad levande. För folkskollärarna - om jag får använda den gamlabeteckningen i stället för de språkliga missfostren tidigarelärare ochsenarelärare som lanserats - gäller alltså att ärderas parti och att vi i också tar deras parti. Detgör vi naturiigtvis inte för att vi går i någon grupps ledband utan för att viofta, om än inte allfid, funnit att det är en bra skolpolitik. Vi behöver enbättre skola, inte för lärarnas skull utan för elevernas skull och för Sverigesskull. Begreppet kris används allt oftare för att beteckna lägeti olika offentliga verksamheter i . använde detockså för att Skolans utveckling och styrning betecknasituationen i skolan. Vi behöver inte här tvista om huruvida just det ordet ärdet bästa för att beskriva dagens situation i skolan, men uppenbarligen finnsdet en stämning bland lärare och elever som tyder på att läget inte ärbra. Regeringens oförmåga att hantera frågorna om den offentliga verksamhetensförnyelse skördar också sina offer. För nägra månader sedan fick civilministern avgå. harde statsråd som har haft ansvaret för grundskole- och gymnasiefrågor också fåttflytta på sig. Ministrarna hade del gemensamtatt de skulle lösa kriser i den offenfiiga sektorn, utan att de fick användadet traditionella socialdemokratiska receptet - mer pengar. Att de misslyckadestror jag inte i första hand beror på personliga fillkortakommanden hos de härtre individerna, utan främst pä en helt annan faktor. Förklaringen har i själva verket demonstrerats för helasvenska folket , när rapporten om detsocialdemokratiska omtänkandet i synen på den offentliga sektorn har läckt ut.Socialdemokraterna är djupt splittrade i synen på hur de stora offentligasystemen - de mä gälla barnomsorgen, eller skolan - som i flerafall har råkat i stora svårigheter, skall reformeras. Den aktuella situationen i skolan beror, enligt minmening, fill stor del på socialdemokraternas handlingsförlamning, vilken i sintur beror pä att de är djupt splittrade inbördes. De har - tack och lov -övergivit flumskolan som ideologi på utbildningsområdet, men vad som skallkomma i stället har de svårt att bestämma sig för. 80-talet hade kunnat bli,och var på väg att bli, ett spännande och framgångsrikt årtionde för densvenska , med den nya läroplanen och med den entusiasm som fannskring den. Men entusiasmen har i stor utsträckning kommit av sig. Ochförklaringen är, enligt min mening, osäkerheten i loppen av systemet, hos demsom utformar den socialdemokratiska skolpolitiken. Det gäller betygen, synen pävalfrihet i högstadiet, skolstartåldern, synen pä rätten att välja skola ocharbetsfördelningen mellan staten och kommunerna på skolområdet, för.att nämnanågra exempel. Den åsiktsmässiga spännvidden i den här debatten hadeförmodligen inte blivit mindre om den förts av bara socialdemokrater. Jag hördeStig i TV kalla för ett fjunigtdepartementsråd. varnar i för vad omtänkandet när delgäller den offentliga sektorns nydaning kan föra med sig. Finansdepartementetsägs vilja införa elevrelaterat statsbidragssystem och skolstart . Men rörelsen säger än så länge nej. Men det brukar ju bli som finansenvill. Vi får väl se om vi som skall föra debatten när samma demagogiskahöjder som herrarna . Ett exempel på den här osäkerheten inom socialdemokratinär just synen på allmän och särskild kurs i högstadiet. För oss är det ettsjälvklart inslag av valfrihet. Vi skulle gärna se mer av sådan valfrihet. Menvissa socialdemokrater vill helst få bort detta inslag av individualisering. andan föreslog dåvarande skolministern , i den propositionsom vi nu behandlar, att betygssätthingen skulle göras om när det gäller allmänoch särskild kurs. Förslagetgick ut på att hela klassen skulle betraktas som en referensgrupp vidbetygssättning. På begriplig svenska innebär det att den som väljer allmän kursi prakfiken aldrig kan få högre betyg än en 3:a. Resultatet skulle med storsäkerhet bli att mycket få skulle välja allmän kurs. Detär intressant att notera att socialdemokraterna i utbildningsutskottinte tycks vara särskilt förtjusta i det här förslaget. Det finns inte med idet betänkande vi nu behandlar. Det är skjutet på en osäker framtid, och likabra är det. Visstfinns det problem med den nuvarande betygssättningen, för det leder ibland filltaktikval. Man väljer den lättare kursen för att få höga betyg, fast man skullekunna klara den svårare. Men det illustrerar snarare brister i själva detrelativa betygssystemet och antagningssystemet; det är ju dessa system sommäste göras om. Deverkliga förlorarna i det drama som pågår inom socialdemokratin ärnaturiigtvis inte några förflyttade ministrar. De är pjäser som offras för skall kunna vinna rådrum eller andra fördelar, ungefär som ett bondeoffer iett schackparti. De verkliga förlorarna är de tusentals elever, som inte får enskola som är så bra som den skulle kunna vara, - om socialdemokraterna och derasstödpartier i skolfrågor vågade satsa på en verklig decentralisering så attelever, föräldrar och den lokalt verksamma skolpersonalen fick bestämma mer, - oni socialdemokrafin och derasstödparfier i skolfrågor vågade rensa upp i av byråkrati, centraladirekfiv och detaljbestämmelser och litade på att beslut som fattas av demänniskor som är längre ner i , alltså närmare problemen, oftastblir minst lika bra som de som fattas i departement och ämbetsverk i Stockholmsamt - om socialdemokrafin och derasstödpartier i skolfrågor vågade pröva ett rimligare betygssystem.